GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רועי רייכר: אנחנו פועלים לפי החלטות הממשלה, אנחנו לא פועלים על דעת עצמנו.
שלמה קרעי: רוצה שאקרא לך את החלטת הממשלה?
רועי רייכר: יש המון הערכה וכבוד בינינו לבין משרד הבריאות, אבל גם הם, אני חושב, כפופים לאותה החלטה.
רועי רייכר: ההחלטה הזאת אומרת שיש ועדת היגוי שמורכבת משלושה צירים, והצירים האלה הם גם משרד הבריאות וגם משרד האוצר, להיבטי התקצוב.
רועי רייכר: היבטי התקצוב שונים בין בית חולים שהמבנה שלו הוא מחלקות פנימיות לבין בית חולים שהתכולה שלו היא חדרי ניתוח.
רועי רייכר: זאת אומרת, אי-אפשר לקבל החלטה על צד אחד במשוואה מבלי להבין את ההשלכות על הצד שני של המשוואה.
שלמה קרעי: אבל משרד הבריאות אומר - - -
ניסן בן חמו: יש כבר פרוגרמה.
ניסן בן חמו: הנושא התקדם, זה לא משהו חדש, כבר דנים על זה.
ניסן בן חמו: יש כבר פרוגרמה איך ייראה בית החולים, איך הקומפלקס ייראה – יהיה בנוי מחמישה בתי חולים נוספים.
ניסן בן חמו: כלומר, זה קיים.
ניסן בן חמו: זה נראה איזשהו פינג פונג שבסופו של דבר - - -
רועי רייכר: זה לא פינג פונג.
רועי רייכר: אני מבין את ה- - -
שלמה קרעי: אני רוצה לקרוא לך את החלטת הממשלה, שאתה אומר שהיא מאוד חשובה.
שלמה קרעי: סעיף ה.
שלמה קרעי: "להנחות את החשבת הכללית להקים ועדת מכרזים בין משרדית לתכנון, הקמה, החזקה והפעלה של בית החולים לאור המלצות ועדת ההיגוי.
שלמה קרעי: ועדת המכרזים תפעל, ככל הניתן, לפרסום המכרז עד ליום 1 בספטמבר 2016.
שלמה קרעי: " אנחנו ארבע שנים אחרי שהמכרז היה צריך כבר לצאת.
שלמה קרעי: משרד הבריאות היה כאן, אמר שהכול כבר מוכן, כל מה שצריך זה לאשר את התקציב ואפשר לצאת לדרך.
שלמה קרעי: מה הצפי, מבחינתכם, לאישור העניין הזה?
שלמה קרעי: אמרת שישבתם בעצימות מאוד גבוהה, אבל מה הצפי עכשיו?
שלמה קרעי: מה הססטוס?
שלמה קרעי: מתי לבוא אליך, בעוד חודש?
רועי רייכר: אני מבקש להתייחס למה שאמרתם ואחרי זה אשמח להיות פה לכל שאלה ולהמשך דיונים, מעקב ומה צריך.
רועי רייכר: באותה החלטת ממשלה, שקראת ממנה, כתוב בדיוק מה הרכב ועדת ההיגוי ובסעיף ג' גם כתוב בדיוק מה ועדת ההיגוי הזאת אמורה לעשות.
רועי רייכר: אחד הדברים שהיא אמורה לעשות – כוועדה, לא כצד אחד שמחליט באותה ועדה – הוא גיבוש השירותים הקליניים שיבוצעו בבית החולים.
רועי רייכר: הדבר הזה הוא לא כי משרד האוצר יודע יותר טוב ממשרד הבריאות מה הצרכים הרפואיים הדרושים; משרד הבריאות יודע למפות הרבה יותר מאתנו מה הצרכים הרפואיים שנדרשים באזור הדרום.
רועי רייכר: אבל ההשלכה של אילו מחלקות ומה יהיה הרכב בית החולים לתקציב בית החולים, גם בבינוי וגם בתקציב השוטף, היא השלכה דרמטית, ובגלל זה הוועדה צריכה לקבל החלטה כוועדה.
רועי רייכר: יש בג"ץ בנושא, וגם בתשובתנו לבג"ץ עמדנו על הדבר הזה והבהרנו מדוע הוועדה צריכה להמשיך בתהליך כדי לסיים אותו.
שלמה קרעי: מה אתה אומר בעצם?
שלמה קרעי: אתה אומר שמשרד הבריאות לא אומר לנו את כל האמת?
שלמה קרעי: הוא אמר שהתוכנית - - -
רועי רייכר: חס וחלילה, אני לא אומר דבר כזה.
רועי רייכר: אם זה מה שהשתמש מדבריי – חס וחלילה.
רועי רייכר: משרד הבריאות אמר אמת, אני לגמרי לא הולך לשם.
רועי רייכר: אני מצטער אם זה מה שהשתמע מדבריי.
רועי רייכר: אני אומר שבתהליך ה-RFI, התקבלו בו מספר הערות מאוד מרכזיות גם על הצרכים – איזה צרכים.
רועי רייכר: לא האם צריך – צריך, אין פה שאלה, אבל איזה צרכים, מה יותר חשוב.
רועי רייכר: נניח שיש 300 מיטות, שזה מה שהמליצה ועדת אפק שעל בסיסה יש החלטת הממשלה ובגלל זה הסכומים שאתה מכיר.
רועי רייכר: נניח שיש 300 מיטות; האם חשוב לשים שם 300 מיטות גריאטריות?
רועי רייכר: אולי 20 חדרי ניתוח ו-280 מיטות במחלקות פנימיות?
רועי רייכר: זה אחד הדברים שדנו בו ב-RFI וביום העיון.
רועי רייכר: עלו שם המון השגות על הפרוגרמה, על הצרכים ועל תיעדוף הצרכים, לא רק של קופת חולים כללית, עלו על זה השגות מצד כל קופות החולים וכל בתי החולים.
רועי רייכר: קופת חולים מאוחדת וקופת חולים לאומית, שהן המבטחות של האזרחים במדינת ישראל – והן לא נגועות בדבר, הן לא כמו קופה שיש בבעלותה בית חולים בעיר שבע – אמרו שמה שהכי חשוב להן זה שיקום וגריאטריה.
רועי רייכר: הדבר הזה לא נמצא בפרוגרמה הראשונית שאותה רוצים לאשר.
רועי רייכר: לכן את הדיון הזה ואת התהליך הזה צריך להאיץ, אנחנו לגמרי מסכימים על זה.
רועי רייכר: אני אומר ביושר: בשלוש השנים האחרונות אני עד לכך שהדבר הזה מאוד מואץ.
רועי רייכר: נכון, הוא נתקע בחצי השנה האחרונה, בגלל סיבות מובנות.
רועי רייכר: יש להאיץ אותו, לסגור תכולה מוסכמת ומוגדרת ואת ההשלכות התקציביות, ובדיוני התקציב הבאים, ברור שהדבר הזה צריך לעלות כחלק מדיוני התקציב, לפי תיעדוף של הממשלה ומשרד הבריאות.
רועי רייכר: אנחנו לא צד מחליט, אנחנו צד מבצע.
שלמה קרעי: עם מי אני צריך לקבוע לך פגישה במשרד הבריאות כדי שזה יתקדם?
רועי רייכר: אם אתה רוצה, אעדכן אותך במייל.
רועי רייכר: כבר השבוע אבקש מהמזכירות לתאם פגישה עם הגורמים הרלוונטיים במשרד הבריאות כדי לדבר על אותה תכולה, עם גורמים רלוונטיים בקופות החולים.
רועי רייכר: אם אתה רוצה, נציג לך את סיכום הדיון או את הטענות שעולות שם, כדי שתבין.
שלמה קרעי: לוועדה, לא אליי.
שלמה קרעי: יהיה דיון המשך, אבל בהחלט אשמח לשמוע איך מתקדם ומה תוצאות הפגישה הזאת ואם מצד משרד הבריאות הגעתם להסכמה על מה יהיה שם וכל מה שחסר זה התקציב, אז גם פה חשוב לדעת שהגענו לשלב הזה.
שלמה קרעי: אני יודע שממשלת ישראל מחויבת לנגב; ראש הממשלה מחויב לעניין הזה, שר האוצר מחויב לא פחות, ונראה כאילו כולם כולם בעניין, אבל אנחנו מנסים לשחרר את הסתימה.
שלמה קרעי: אמרת שהייתה הפסקה של חצי שנה, אנחנו לא רוצים שההפסקה הזאת תימשך.
רועי רייכר: אני חושב שהסתימה היא לא סתימה טכנית, יש פה סתימה מקצועית שצריכה להיפתר בצורה הכי טובה כדי ללמוד מטעויות העבר שקרו באסותא אשדוד ולא לחזור עליהן.
רועי רייכר: ברגע שהדבר הזה ייפתר נגלה שאין סתימה אלא צריך פשוט לבחור את הצינור הנכון.
רועי רייכר: יהיה מאוד גרוע אם נשים צינור שאחרי זה נגלה שלא התאים בקוטר שלו למה שהיינו צריכים או לא התאים בסוג שלו.
רועי רייכר: אלה דברים שצריכים לברר עכשיו לפני שרצים, בדימוי שלך, למכולת כדי לקנות את סוג הצינור.
רועי רייכר: אנחנו שם, ואנחנו גם נעדכן את יושב-ראש הוועדה בהמשך למה שנדרש מאתנו, גם בתאריך וגם בעמדות הצדדים, כדי שיהיו מול עיניך.
ניסן בן חמו: אנחנו מעריכים מאוד את הרצון ואת הכול, אבל במילים אחרות אתה אומר: בואו נקים עוד ועדה, נדון עוד דיונים.
ניסן בן חמו: את כל התהליך הזה היה צריך לעשות מלכתחילה; ה-RFI יצא, כבר קיבלנו המון נתונים שחלקם הפתיעו אפילו אותנו לגבי הצעות.
ניסן בן חמו: צריך כאן ועכשיו, זה לא: בואו נעשה דיון.
ניסן בן חמו: ברור, נעשה עוד דיון ועוד דיון.
ניסן בן חמו: אם לא נתחיל להכשיר עכשיו את כוח האדם לא יעזור בית חולים ב-2025.
ניסן בן חמו: באו נתחיל עכשיו, אנחנו בתהליך הזה כבר שש שנים.
רועי רייכר: על זה אין לנו מחלוקת בכלל.
רועי רייכר: הכשרת כוח האדם היא במקביל לתהליך.
רועי רייכר: לא דיברתי על עוד ועדה, אין שום עניין למשוך את הדבר הזה לעוד ועדה אחרי ועדה אחרי ועדת היגוי.
רועי רייכר: הייתה ועדת אפק, הייתה ועדת היגוי; ועדת ההיגוי קיבלה המון נתונים, היא הרבה יותר חכמה היום ממה שהייתה גם ב-2016, ודאי ב-2014.
רועי רייכר: היא יודעת יותר גם בעקבות אסותא אשדוד וגם בעקבות צרכים שעולים מהשטח.
רועי רייכר: הדר אלעד הסביר על השינויים בכוח האדם, אנחנו מזהים אותם בהמון תחומים.
רועי רייכר: הדבר הזה צריך להסתיים, אנחנו מסכימים.
רועי רייכר: בד בבד, במקביל, וזה בכלל לא סותר וזה חייב לבוא אפילו לפני כן – הגדלה של כוח האדם במערכת הבריאות.
רועי רייכר: בסוף את תקציב משרד הבריאות ואת התעדוף שלו מגדיר שר הבריאות, לא משרד האוצר.
רועי רייכר: אני יכול להגיד שאנחנו נשים את הדבר הזה בסדר עדיפות גבוה, אנחנו חושבים שהדבר הזה נחוץ לא רק לטובת פתיחת בית החולים בבאר שבע אלא לטובת כלל המערכת.
רועי רייכר: אני מאוד מקווה שנהיה בשותפות גם עם המל"ג – שרלוונטי לשדות הקליניים – גם עם בתי החולים וגם עם משרד הבריאות, כדי שנצליח במשימה של הגדלת הכשרת כוח האדם ונתכונן ליום, שבוא יבוא, בעזרת השם, שיוקם בית חולים.
רועי רייכר: אגיד במאמר מוסגר שאני עצמי תושב הדרום, אשתי עובדת בבית החולים בבאר שבע.
רועי רייכר: שייבנה הכי מהר, יהיה גם לי יותר טוב.
שלמה קרעי: אולי צריך להעביר את המסר לשר האוצר – גם אני אדבר אתו באופן אישי – אבל אתה, כרפרנט בריאות, שזה יהיה בתוכנית שהוא צריך להביא כבר עכשיו.
שלמה קרעי: אתה מדבר על דיוני תקציב; דיוני תקציב, כנראה, לא יקרו בחודשים הקרובים, זאת לפחות הסבירות הפוליטית היום, אבל חוץ מדיוני תקציב יש תוכנית תקציבית ששר האוצר צריך להביא לממשלה ועוקב אלינו, לוועדת הכספים.
שלמה קרעי: אם, כמו שאתה אומר, כולם בעניין וכל מה שנשאר זה רק לסגור את הפינות האחרונות, אז דברים כאלה צריכים להיכנס כבר בתוכנית שמגיעה אלינו בשבועות הקרובים.
שלמה קרעי: כמובן שנמשיך לעקוב, גם אחרי הפגישה שאמרת שתקיימו בשבוע הקרוב עם משרד הבריאות.
שלמה קרעי: הנושא הזה חשוב לנו מאוד.
שלמה קרעי: אם אתה תושב הנגב, אז יש לנו ערך מוסף נוסף.
שלמה קרעי: תודה, רועי.
רועי רייכר: תודה לכם.
שלמה קרעי: ליטל גרוסמן מרופאים לזכויות אדם, בבקשה.
ליטל גרוסמן: תודה רבה לכם, תודה על הדיון החשוב.
ליטל גרוסמן: לא התכוונתי לדבר על נושא האדם כי רבים העלו את זה לפניי, אבל אני מוצאת בכל זאת צורך לדבר על השאננות שלדעתי קיימת במשרד הבריאות מבחינת הצורך להיערך כבר עכשיו – כבר מזמן, אבל בטח ובטח עכשיו.
ליטל גרוסמן: הולכת להיכנס רפורמה שתצמצם עוד יותר את כוח האדם הרפואי בדרום.
ליטל גרוסמן: נכון ל-2019, 56% מהרופאים הם תוצאה של אוניברסיטאות בחו"ל, שמ-2026 כבר לא יוכלו לעבוד בארץ.
ליטל גרוסמן: זה נדבך נוסף לכך שצריך כבר עכשיו כמה שיותר פתרונות להגדלת כוח האדם, בכלל בארץ ובטח בדרום, כי אחרת יהיה לנו בית חולים, אבל הוא יהיה ריק.
ליטל גרוסמן: בית החולים עצמו חיוני, וחשוב שיקום כמה שיותר מהר, אבל הוא לא יפתור את הבעיה של הפערים באופן כללי בין הפריפריה למרכז – הפריפריה הדרומית והפריפריה הצפונית.
ליטל גרוסמן: אנחנו קואליציה של ארגוני בריאות ופעילים בדרום ובצפון.
ליטל גרוסמן: אנחנו חושבים שהממשלה צריכה להכריז על הפריפריה כאזורי עדיפות לאומית מבחינת נגישות לשירותי בריאות.
ליטל גרוסמן: אנחנו חושבים שקיים כשל שוק בצורה שמערכת הבריאות בנויה.
ליטל גרוסמן: לא קיימת באמת תחרות בפריפריה, המבוטחים הם קהל שבוי והבריאות שלהם נפגעת.
ליטל גרוסמן: אנחנו חושבים שכדי לקיים את השוויון לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, צריך לתת עדיפות ולמצוא פתרונות מותאמים וייחודיים לצרכים של תושבי הפריפריה ולמאפיינים הייחודיים שלהם.
שלמה קרעי: תודה, ליטל.
שלמה קרעי: לפני שאסכם את הדיון, עפר, רצית לומר משהו.
עפר שלח: אני חושב שאנחנו רואים גם בדברים של נציג האוצר את כל הדרכים שבהן דרכים לא נעשים.
עפר שלח: החלטת הממשלה מ-2014 דיברה על 2025–2026, היום נראה לי שאם אתה אומר 2030 אתה אופטימי.
עפר שלח: תולים אותה הן בנימוקים מזן האויב של הטוב הוא היותר טוב.
עפר שלח: עד שנגיע לסופר אפיון מה צריך ומה טוב, בינתיים הפרויקט ימות, שלא לדבר על אנשים.
עפר שלח: הייתה תוכנית ששרת הבריאות יעל גרמן עשתה, של מענקים לרופאים מתמחים כדי שיעבדו בפריפריה, אפרופו מחסור ברופאים.
עפר שלח: התוכנית הזו בוטלה.
עפר שלח: יש צורך ברופאים בכל רחבי הארץ, זה הרי ברור, אז עכשיו להתנות את בית החולים בזה?
עפר שלח: תדאגו שיהיו רופאים בבתי החולים בארץ, בין אם זה בהכשרה של אנשים שלומדים בחו"ל, בין אם זה בעוד מקומות לימוד.
עפר שלח: הדבר הזה גורר רגליים.
עפר שלח: אתמול היה דיון בוועדה הזאת על סוגיית התקציב.
עפר שלח: הרי תקציב ל-2021 אין, וגם לא יהיה; תקציב במובן שלוקח, כמו שאמרת, שינויים של סדרי עדיפות.
עפר שלח: במקרה הטוב יהיה מסמך המשכי לתקציב 2020, שהוא מסמך המשכי לתקציב 2019.
עפר שלח: כל הדברים האלה מתחברים לתמונה מאוד קשה עבור תושבי הדרום.
עפר שלח: אנחנו צריכים לחבוט בערבה הזאת עד שייצא ממנה משהו.
שלמה קרעי: אנחנו כאן, הודות לך.
שלמה קרעי: הודינו לך בתחילת הדיון, כשלא היית פה.
שלמה קרעי: חבר הכנסת אלחרומי, בבקשה.
סעיד אלחרומי: שוב, הנושא של ההכשרות של אחיות ורופאים; היום יש מחסור באיוש משרות של אחיות, כי השכר ברצפה.
סעיד אלחרומי: בטיפות החלב בנגב מבקשים אחיות, והן לא מגיעות לשם כי השכר מאוד נמוך.
סעיד אלחרומי: זה מתחבר למה שאמר עפר לגבי התמריצים.
סעיד אלחרומי: הדבר השני, אנחנו צריכים ישיבת המשך, שאליה נזמין גם את שר הבריאות וגם נקבל תשובות ברורות מהאוצר.
סעיד אלחרומי: הכדור נמצא במגרש שלהם.
שלמה קרעי: קודם כול, הצלחנו לקיים פגישה בין הבריאות לאוצר אחרי חצי שנה של הפסקה.
סעיד אלחרומי: אנחנו חייבים לשמוע תשובה חד-משמעית, כי תוכנית, אפשר שרוביק והוועדה המקומית יאשרו, אבל אנחנו לא רוצים שזה יישאר על המדף.
שלמה קרעי: נקיים דיון המשך.
שלמה קרעי: ניסן, בבקשה.
ניסן בן חמו: שמענו את הסקירה הכוללת.
ניסן בן חמו: אני חושב שצריך לדבר גם על תוכנית ביניים, והפתרון הוא תוכנית מענקים נקודתית לעידוד כוח אדם להגיע לפריפריה, כי המחסור הוא כאן ועכשיו, המצוקה היא כאן ועכשיו, הבעיה בפערי הבריאות היא כאן ועכשיו.
ניסן בן חמו: בית החולים יוקם ב-2027–2028 אם נעבוד הכי יעיל שאפשר.
ניסן בן חמו: עד אז אנחנו חייבים לתת פתרון ביניים, וזה גם, לדעתי, מענה נקודתי עד שנגשר על הפער הזה.
שלמה קרעי: מסיכום כל הדברים ששמענו לא ברור למה זה לא מתקדם: ועדות התכנון מאשרות, משרד הבריאות בעניין, לפחות לפי מה שהוא אומר, לפני ששמענו את משרד האוצר.
שלמה קרעי: כולם מגויסים, ורק העניין התקציבי, עקב אכילס הרגיל בכל דבר כאן בכנסת, נתקע.
שלמה קרעי: כמו שאמרתי, אני יודע שנושא פיתוח הנגב – גם הגליל, אבל פיתוח הנגב בעיקר – הוא חזון ודבר שאנחנו שואפים אליו בממשלת ישראל, ראש הממשלה ושר האוצר.
שלמה קרעי: רוביק דנילוביץ אמר שכשיש קונצנזוס אף אחד לא עושה, כי חושבים שכולם מגויסים, זה כמו הפתגם: קדירה דבי שותפי, לא חמימא ולא קרירא – כשיש קדירה ששניים אחראים לבשל אותה, בסוף היא לא חמה ולא קרה, נשארת באוויר.
שלמה קרעי: אז אנחנו כאן כדי שהעניין לא יישאר באוויר, נמשיך לעקוב.
שלמה קרעי: אני שמח שמשרד האוצר יחדש כבר בשבוע הקרוב את ההידברות עם משרד הבריאות.
שלמה קרעי: אנחנו מבינים עכשיו שיש שתי אבני יסוד שעדיין חסרות בדרך ליציאה לשטח.
שלמה קרעי: אבן יסוד אחת, שאמר נציג משרד האוצר, היא להגיע להסכמה סופית איך ייראה השלב הראשון, אותן 500–600 מיטות שמתוכננות.
שלמה קרעי: אחרי שיגיעו לאותה הסכמה, למצוא את התקציב ולאשר אותו.
שלמה קרעי: דיברו כאן גם על נושא חשוב לא פחות – הכשרות של כוח אדם.
שלמה קרעי: זה דבר שמדברים עליו גם בנושא קריית המודיעין שצפויה לעבור לנגב וגם בנושא בית החולים השני.
שלמה קרעי: באופן כללי אומרים: הרוצה להחכים – ידרים.
שלמה קרעי: לא חסרים לנו צעירים מוכשרים וחכמים בדרום, כל מה שצריך זה לנתב אותם למקצועות שאנחנו רוצים שהם יעסקו בהם בעוד עשור או פחות מעשור.
שלמה קרעי: אחרי שני הדברים האלה במקביל, אני חושב שכדאי שאנחנו, כאן בוועדה, נעקוב ונקיים דיון המשך, יחד עם נושאים אחרים שקשורים לנגב, כמובן.
שלמה קרעי: אני מודה לכולכם על ההשתתפות, תודה שוב ליושב-ראש הוועדה לעפר שלח על הקמת הוועדה הזו, תודה לכל מי שנמצא אתנו בזום.
שלמה קרעי: אנחנו נעמוד בקשר.
שלמה קרעי: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.
עפר שלח: על סדר-היום: התמודדות מעונות היום ומשפחתונים עם האתגרים בתקופת הקורונה, דוח מבקר המדינה 61ב מעונות יום ומשפחתונים לפעוטות.
עפר שלח: זאת סוגייה שמטרידה הרבה מאוד אנשים, במיוחד לקראת פתיחתה הצפויה של שנת הלימודים בעוד שבועיים וגם עכשיו באמצע אוגוסט.
עפר שלח: ננסה להקיף כמה שיותר.
עפר שלח: אני מודיע שהדיון יהיה עד השעה 13:30.
עפר שלח: אנחנו יוצאים מתוך הדוח השנתי של מבקר המדינה 61ב, מעונות יום ומשפחתונים לפעוטות.
עפר שלח: לדעתי חלק מהפעוטות שנסקרו פה הם כבר חברי כנסת.
עפר שלח: אני בטוח שכדרכו, משרד המבקר יודע לדוג מזה את הדברים שהם רלוונטיים לנו ואת המצב הנוכחי.
עפר שלח: נתחיל עם משרד המבקר.
בני גולדמן: אני אתחיל ברקע ואעבור לדוח עצמו.
בני גולדמן: מעונות ומשפחתונים נועדו לטיפול בילדים בגיל הרך ונועדו בין השאר לאפשר להורים ובעיקר לנשים לצאת לעבודה וזאת על-ידי שהותם של הילדים במסגרת חלופית טיפולית בשעות העבודה של ההורים.
בני גולדמן: במרוצת השנים עלה הביקוש למסגרות אלה וגברו גם המודעות הציבורית וההכרה של המדינה בצורך להגדיל את מספר המסגרות, לשפר אותן ולהסדיר אותן כראוי.
בני גולדמן: אתחיל ואומר.
בני גולדמן: אנחנו מדברים על מעונות היום המוכרים, אלה שקיבלו רישיון ופיקוח על-ידי האגף למעונות יום של משרד העבודה.
בני גולדמן: קבלת ההכרה על-ידי המשרד כוללת הוראות להפעלת המעונות, דרישות לתחומי בטיחות, כוח אדם ותזונה.
בני גולדמן: על-פי הערכות משרד התמ"ת כ-47% מהפעוטות הנמצאים במעונות הם במוסדות מוכרים, כ-90,000 וכ-100,000 הם במוסדות לא מוכרים פרטיים.
בני גולדמן: זה נכון ל-2009.
בני גולדמן: אני אתחיל עם השקפים עצמם.
בני גולדמן: אתן מיקוד על כמה שקפים בלבד כדי להיות ממוקד כמו שהיושב-ראש אמר.
בני גולדמן: (מוצגת מצגת) שקף 5 זה החסמים המאגדים את הגדלת ההיצע של המעונות.
בני גולדמן: יש עודף ביקוש למעונות.
בני גולדמן: בשנת 2009 היו כ-6,000 פעוטות שניתקו עקב חוסר מקום והדבר נובע ממחסור במעונות.
בני גולדמן: האחריות לבניית המעונות היא בידי הרשות המקומית.
בני גולדמן: משרד התמ"ת משתתף בתקציב לבינוי מעונות אולם בפועל רוב התקציב אינו מנוצל ונובע מבעייתיות במבחני התמיכה בנושא של בעיה של המקרקעין שבהם אמורים להיבנות המעונות הנ"ל.
בני גולדמן: לדוגמה, המשרד הקצה תקציב בהשתתפות בשנים 2008-2010 ב-20 מעונות ובפועל הוקמו 6 מעונות בלבד.
בני גולדמן: במגזר הערבי, לפחות מאז שבדקנו, הדבר הוא יותר בעייתי.
בני גולדמן: שיעור הפעוטות במגזר הערבי הוא כ-27% מכלל הפעוטות בישראל ובעצם שיעור המעונות המוכרים במגזר הוא כ-2.5%.
בני גולדמן: הרשות המקומית צריכה לשאת בעיקר הנטל.
בני גולדמן: אלה רשויות חלשות שמתקשות לשאת בעלויות אלו.
בני גולדמן: מבחני התמיכה שונה ב-2011 לכן חשוב מבחינתנו לדעת האם קודם נושא המחסור במעונות במגזר זה?
בני גולדמן: אני עובר לשקף מס' 7.
בני גולדמן: סדרי הפיקוח על מעונות ומשפחתונים ופיקוח על המעונות לוקה בתדירות ביקורי הפיקוח ובניהולם הרציף.
בני גולדמן: לא נקבע מנגנון למעקב אחרי תיקוני ליקויים בטיחותיים כמו חפצים מסוכנים, מתקני משחקים שאינם תקינים, מכלי גז שאינם ממוגנים כנדרש או שהוצבו במקום שאינו בטיחותי, לחצן מצוקה שאינו מחובר למוקד שירותי חירום, דירות לא תקינות או תקניות.
בני גולדמן: האגף לא נקט אמצעי אכיפה להסרת הליקויים.
בני גולדמן: תקן כוח האדם במעונות אינו מיושם במלואו.
בני גולדמן: היבטי תברואה ותזונה אינם מיושמים במלואם.
בני גולדמן: לדוגמה, תפריט ארוחות במעון אינו עונה על דרישות התפריט של משרד הבריאות.
בני גולדמן: טיפול האגף בדיווחי תאונות במעון אינו מוסדר וכל מפקחת פועלת כראות עיניה ואין מעקב לתיקון הליקויים והפקת הלקחים.
בני גולדמן: בשנת 2010 החליט משרד התמ"ת על יישום רוחבי והדרגתי של סטנדרטיים חינוכיים, בטיחותיים ובריאותיים.
בני גולדמן: אנחנו כמובן גם פה רוצים לדעת האם הדברים קודמו ושונו.
בני גולדמן: בשנת 2018 חוקק גם חוק פיקוח על המעונות.
בני גולדמן: השאלה, האם כתוצאה מזה הדברים האלה של בטיחות, חינוך ובריאות שונו.
בני גולדמן: באשר לפיקוח על המשפחתונים.
בני גולדמן: מכיוון שבמשפחתונים מדובר על 5 ילדים בטיפול, אז הרשויות המקומיות מפעילות את זה או זכיינים פרטיים.
בני גולדמן: לכל זכיין או לכל רשות אמורה להיות מישהי שעושה בקרה על המשפחתונים.
בני גולדמן: בפועל באגף אין שום דיווחים על בקרות שנעשו על-ידי הרכזים של הרשות המקומית או היזם.
בני גולדמן: דבר אחרון.
בני גולדמן: ועדת טרכטנברג, בוועדה לשינוי חברתי וכלכלי, המליצה ב-2011 שהאגף יעבור למשרד החינוך ממשרד העבודה.
בני גולדמן: ההמלצה הזאת נדחתה על-ידי הממשלה ועד היום בעצם כל הזמן הנושא עולה ויורד ועדיין נשאר במשרד העבודה ללא מסגרות חינוכיות נאותות.
בני גולדמן: עד כאן.
עפר שלח: מכיוון שיש לנו שתי משתתפות רציניות מאוד לתחום, אבקש התייחסות חברי כנסת כבר בשלב המוקדם הזה.
אורלי פרומן: אני רוצה להתחיל מהמשפט האחרון שלך כי אני חושבת שהוא העיקר.
אורלי פרומן: לאורך שנים מדינת ישראל הפקירה את הטיפול בגיל הרך, גילאי לידה עד 3.
אורלי פרומן: הפעוטות האלו זכאים לקבל חינוך לכל דבר ועניין במסגרת חינוכית, המעונות, המשפחתונים, הגנים הפרטיים והאחר.
אורלי פרומן: כל זה צריך להיות תחת יחידה שצריכה לקום במשרד החינוך.
אורלי פרומן: זאת מערכת חינוך.
אורלי פרומן: אם משרד העבודה רוצה לטפל בעידוד נשים לצאת לעבודה הוא צריך לעשות את זה אבל זה לא קשור לפעוטות שצריכים להימצא תחת מסגרת חינוכית.
אורלי פרומן: פה אנחנו זקוקים באמת לרפורמה רצינית בתחום הזה.
אורלי פרומן: גם מבחינת הנתונים, יש הרבה מאוד מהפעוטות שיושבים היום בבית כי ידם של ההורים לא משגת להגיע למעונות או לגנים פרטיים, שזה סדר-גודל של 3,000 שקלים לחודש ולפעמים מדובר בשני ילדים בו זמנית.
אורלי פרומן: אז הילדים יושבים בבית ומגיעים לראשונה לגן בגיל 3.
אורלי פרומן: חשוב לזכור שההתפתחות בגילאים האלה היא מאוד דרמטית.
אורלי פרומן: תינוק שנולד והופך להיות ילדון לכל דבר ועניין.
אורלי פרומן: שלוש שנים כאלה שהוא לא מקבל תהליכים חינוכיים פדגוגיים הם מאוד משמעותיים.
עפר שלח: על-פי כל המחקרים זה גיל ממש קריטי.
אורלי פרומן: זה גיל קריטי ודווקא שם המדינה בחרה לא להיות.
אורלי פרומן: תחשבו איזה פערים אנחנו פותחים בגלל שיש כל-כך הרבה ילדים שלא נמצאים במסגרות חינוך ובגלל שמסגרות החינוך אינן מפוקחות.
אורלי פרומן: צריך להיות שם צוות חינוכי מוסמך ומקצועי, תקנים עדכניים לטיפול בגילאים האלה, מבנים פיזיים ראויים.
אורלי פרומן: אני לא מדברת רק על המעונות המפוקחים כרגע.
אורלי פרומן: אני מדברת על כל המסגרות הקיימות.
אורלי פרומן: יש צורך בפיקוח לכל דבר ועניין, תכנית לימודים לגילאים האלו, תכנית חינוכית.
אורלי פרומן: אירועי השבועיים האחרונים ברמלה, אני חושבת שצלצלו בפעמונים מאוד כבדים.
אורלי פרומן: אי-אפשר לשאת את המראות האלה שראינו, התעללות של הצוות בגן הילדים ברמלה.
אורלי פרומן: זה לא פעם ראשונה שזה קורה.
אורלי פרומן: לפני כשנה, להזכיר לך אדוני היושב ראש, עמד ראש הממשלה והכריז שהוא מעביר את היחידה ממשרד העבודה למשרד החינוך.
אורלי פרומן: עד היום גם זה לא קרה.
אורלי פרומן: תקופת הקורונה בוודאי חשפה הרבה מאוד קשיים, בעיקר קשיים כלכליים של המעונות, של הגנים הפרטיים והמשפחתונים.
אורלי פרומן: אני רוצה להזכיר שבספטמבר 2018 הוקמה ועדה ממשלתית בין-משרדית של משרד הרווחה ומשרד האוצר לצורך שיפור ובחינת המצב דווקא במעונות היום המפוקחים.
אורלי פרומן: הוועדה התחילה לעבוד רק חצי שנה לאחר מכן ועד היום לא פורסמו המסקנות של אותה עבודה, שאמורה היתה לעסוק לפחות בחלק המפוקח ובכל אותן בעיות.
עפר שלח: אני מניח שהן הוגשו לקבינט הפיוס.
עפר שלח: הוא פשוט לא התכנס עדיין.
אורלי פרומן: אני קוראת בהזדמנות הזאת לעשות רפורמה בגיל הרך, לפתוח יחידה במשרד החינוך.
אורלי פרומן: זה לא קשור כרגע לקורונה, צריך לעשות את זה.
אורלי פרומן: אגב, הגשתי הצעת חוק לחוק חינוך מגיל לידה, שכל ילדי ישראל יימצאו בחינם אין כסף בחינוך מפוקח, מקצועי איכותי ושנשמור על הילדים שלנו.
אורלי פרומן: נשמור עליהם מכל משמר ונדאג להתפתחותם התקינה.
אורלי פרומן: דבר אחרון.
אורלי פרומן: חשוב להזכיר שזה לא רק הדאגה לפעוטות.
אורלי פרומן: כאשר הילדים יוצאים או לא יוצאים לגנים הפרטיים, ההוצאה של הזוגות הצעירים שהם בתחילת דרכם היא מאוד גדולה.
אורלי פרומן: אם צריך להישאר בבית, לצערנו האימא נשארת בבית וצריכה לעצור את התפתחות הקריירה שלך.
אורלי פרומן: כך נוכל לשלוח את כל הילדים למסגרות חינוכיות, נמזער את ההוצאה המשפחתית, נגדיל את ההכנסה המשפחתית ובאותה הזדמנות נעזור לזוגות הצעירים להתמודד עם יוקר המחייה שלנו.
קארין אלהרר: כמו שאתה יודע, בדרך-כלל כשדנים בדוחות מבקר אז רואים את הדוח האחרון, הולכים אחד לפניו, רואים שזה העתק הדבק כי לא השתנה הרבה בנושא הדוח.
קארין אלהרר: הטרגדיה בנושא הזה שהמצב רק הלך והחמיר.
קארין אלהרר: אם פעם זה היה רק במפוקחים, הם היו במצב טוב, כי כלכלית הם יכלו לתחזק את האירוע.
קארין אלהרר: היום הם לא מסוגלים.
קארין אלהרר: הם אמרו את זה לממשלה והממשלה כדרכה, כדי לתת פתרון, הקימה ועדה.
קארין אלהרר: זאת הוועדה שאורלי הזכירה ועד היום אין לה מסקנות.
קארין אלהרר: זה לעניין המפוקחים שבאמת שם יש בעיה מאוד קשה.
קארין אלהרר: הבעיה מחריפה פי כמה וכמה כשמדובר במעונות הלא מפוקחים.
קארין אלהרר: ניסינו להתמודד עם האירוע הזה.
קארין אלהרר: לצערי, אחרי טרגדיה קשה שפעוטה איבדה את חייה במעון בפתח-תקווה.
קארין אלהרר: אני מזכירה לכולם, שזה לא קרה כי מישהו התעורר לבד בבוקר.
קארין אלהרר: זה קרה כי ילדה מתה, ילדה נרצחה.
קארין אלהרר: קרה שגם החוק שחוקק עד היום לא מיושם.
קארין אלהרר: אין תקנות, זאת אות מתה.
קארין אלהרר: המשרד לא יודע על יותר מ-400 גנים.
קארין אלהרר: אני מדברת רק על גנים מ-7 ילדים ומעלה, אני אפילו לא מדברת על המשפחתונים הקטנים.
קארין אלהרר: כשאתה לא יודע מה יש, אתה לא יודע איך לפקח על זה.
קארין אלהרר: מה המצב היום?
קארין אלהרר: כל אחד יכול לקום בבוקר, לשים שלט על בית פרטי, לכתוב כאן גן ולקבל פעוטות.
קארין אלהרר: כשאתה רוצה להקים דוכן פלאפל אתה צריך היתרים, אתה צריך רישוי עסק.
קארין אלהרר: לדבר הזה עדיין לא צריך.
קארין אלהרר: אני מתריעה ולצערי מתעוררים רק כשיש מקרי זוועות.
קארין אלהרר: הפעם האחרונה היתה ברמלה.
קארין אלהרר: אני שבה ואומרת.
קארין אלהרר: אם לא יתעוררו, אם לא יביאו את התקנות, אם לא יפעילו את חוק המצלמות, אנחנו נתעורר שוב למקרה הבא.
קארין אלהרר: אני אפילו לא רוצה לדבר על ההבטחות של ראש הממשלה כי מה שוות ההבטחות אם הן רק נאמרות אבל אף פעם לא מיושמות.
קארין אלהרר: אני רוצה כן לדבר ולשמוע מנציגי המשרדים הממשלתיים, מה הם עושים כדי לשפר את המצב?
קארין אלהרר: אני רוצה להתריע על עוד משהו שקשור בקורונה.
קארין אלהרר: כשאין קורונה ההורים יכולים להיכנס לפעוטונים בביקורי פתע.
קארין אלהרר: אני יכולה לבוא באמצע היום ולאסוף את הבן שלי.
קארין אלהרר: הקורונה גרמה לכך שהורים לא יכולים להיכנס.
קארין אלהרר: הם פשוט משאירים את הילד למטפלת בכניסה.
קארין אלהרר: הדבר כמובן נועד כדי להגן ולמגן את הילדים.
קארין אלהרר: אבל צריך להבין את ההשלכות של זה, שאי-אפשר לבדוק מה קורה.
קארין אלהרר: גן שאין בו מצלמות ואין לנו יכולת לראות מה קורה בפנים, זה גן מועד לפורענות.
קארין אלהרר: אני רוצה לסייג ולומר שלא כל הגננות הן כאלה, לא כל הסייעות הן כאלה.
קארין אלהרר: אנחנו לא רוצים להגיע למקרים האלה.
קארין אלהרר: לעניין שנת הלימודים שמתחיל עוד מעט.
קארין אלהרר: אני לא יודעת להעלות בדעתי הליך של הסתגלות בפעוטונים שהורים לא יוכלו להיכנס לפעוטון.
קארין אלהרר: תחשוב על תינוק בן שנה שרגיל להיות עם אימא או אבא שלו בבית ולזרוק אותו בכניסה.
קארין אלהרר: מה זה עושה לילד?
קארין אלהרר: צריך לחשוב על הדבר הזה אפרופו קורונה.
עפר שלח: תודה נתחיל עם אחז אגם, יו"ר ועד הגנים הארצי בהנהגת הורים ארצית.
אחז אגם: תודה עפר על הזכות לדבר וגם על קיום הוועדה.
אחז אגם: אני חייב להגיד, שכמו חברת הכנסת אלהרר, אני חושב שזה יום קצת עצוב בייחוד לאור מה שאמרת.
אחז אגם: אנחנו רואים שהדוח הזה נעשה פחות או יותר על שנתונים 2009 ו-2010 ו-10 שנים אחרי ואנחנו בדיוק באותו מקום ושום דבר לא השתנה.
אחז אגם: כל העניין של גילאי לידה עד שלוש באמת היה משמעותי והיה תמורה אמיתית, ואנחנו שוב נדרשים להבין שאין מספיק מסגרות, גם המסגרות הקיימות לא מפוקחות.
אחז אגם: גם המסגרות שלא קיימות אותן 75% שלא מפוקחים, אין עליהם שום פיקוח.
אחז אגם: אנחנו צריכים מחדש לעשות את כל הדברים.
אחז אגם: רק לפני שבוע או שבועיים ביקשה הממשלה לדחות את המימוש של חוק המצלמות וגם את החוק של הפיקוח.
אחז אגם: גם נציגי הגנים הפרטיים ביקשו את אותן בקשות מטעמים כלכליים.
אחז אגם: זה בלתי אפשרי, זה לא יתכן.
אחז אגם: לא יעלה על הדעת שבזמן שהגילאים האלה הם הגילאים החשובים ביותר, שוב נשארים מחוץ למערכת.
אחז אגם: אף אחד לא עושה שינוי מהותי.
אחז אגם: כמות המפקחים כיום הם 22 אחרי העלאה.
אחז אגם: 22 מפקחים לאלפי מסגרות.
אחז אגם: זה דבר שהוא בלתי אפשרי ואומר שאף אחד באמת לא יכול להגיע ולהסתכל על מה שקורה.