GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציפי פינס פרושן: עבדנו על זה כל כך קשה, התחלנו מתלמידי בית הספר שיגיעו להצגות ויראו אותם.
ציפי פינס פרושן: בנינו את הקהל הישראלי, שזה הצרכן הכי גדול בעולם לתרבות ולתיאטרון.
ציפי פינס פרושן: תרבות זה מכלול ההתנהגויות של האנשים.
עפר שלח: הדיון לא נועד ולא טוב למטרה המשותפת של כולנו, שאת החשבונות – אני קורא לזה פנימיים – שלכם תעשו כאן.
עפר שלח: אנחנו רוצים לשמוע את שר התרבות, שיש לו זמן מוגבל אתנו.
עפר שלח: אני מבטיח לך, שאני אחזור אליך בהמשך.
ציפי פינס פרושן: יש לי דברים מאוד פרגמטיים לומר לגבי מה אפשר לעשות, איך צריך לעשות, ומה לא נעשה על ידי משרד התרבות.
ציפי פינס פרושן: חשוב לי להגיד לפני שחילי מדבר.
עפר שלח: בסדר גמור, נשמע אותו וננסה להעלות גם אותך.
עפר שלח: שר התרבות, בוקר טוב.
עפר שלח: אני מניח שלא שמעת את הדיון, אבל אתה מכיר את כל מה שאני הולך להגיד.
עפר שלח: כשאנחנו לרגע משאירים את נושא הכסף, ואנחנו עוד נחזור אליו, עולה דרישה לייצר את התרבות שאפשר.
עפר שלח: הטיעון הוא – והוא לא מולך, אבל הוא מול משרד הבריאות שאתו אתה כנציגו של הענף בא במשא ומתן – שאין רגישות ותבונה לייצר את הפתרונות האפשריים; כן לאשר את מופעי התרבות האפשריים, לחפש פתרונות יצירתיים שניתנו במקומות אחרים; פשוט שמים שמיכה על התרבות וזהו.
אורלי פרומן: מדובר פה על הצבת המסגרת, הגבולות, למנהלי המוסדות ולאפשר להם להיות יצירתיים מן השטח למטה; את השיח הזה שלהם, לא רק באמצעותכם, אלא גם ישירות, שישמעו אנשי משרד הבריאות, שאני מבינה שהם אלה שמתווים את הפתרונות.
אורלי פרומן: צריך לתת מסגרת, גבולות, ולאפשר להם להציע פתרונות כדי לעורר מחדש את עולם התרבות.
יחיאל (חילי) טרופר: קודם כל בוקר טוב.
יחיאל (חילי) טרופר: אני אגיד כמה מילים, ואז אני אשתדל גם להישאר, כדי שאולי גם להקשיב, אם יש שאלות.
יחיאל (חילי) טרופר: קודם כל תודה עפר.
יחיאל (חילי) טרופר: לא שמעתי את כל הדברים שנאמרו לפני, אבל כבר הישג אחד רשמת, אתה הראשון שהצליח לגרום לציפי פינס רגע להפסיק לדבר...
יחיאל (חילי) טרופר: אני אוהב מאוד את ציפי ויש לנו שיח רצוף.
יחיאל (חילי) טרופר: קודם כל, ברור שהמצב הוא מאוד מאוד קשה לחל המשק ולכל הענפים.
יחיאל (חילי) טרופר: אני חושב שאולי מה שבכל זאת מייחד את המשבר הכפול בענף התרבות, שהוא גם הגיע לקורונה לא במצב טוב.
יחיאל (חילי) טרופר: זה ענף שלצערי בגלל תת תקצוב, לפעמים בגלל יחס של הציבור או הפוליטיקאים אליו, הוא לא מספיק יציב ובטוח, כמו שראוי שיהיה בחברה.
יחיאל (חילי) טרופר: כשגוף כזה וענף כזה נכנס לתוך משבר כל כך דרמטי כמו הקורונה, עוד יותר קשה לו להחזיק מעמד.
יחיאל (חילי) טרופר: אני גם אתייחס לדברים שאמרתם עפר ואורלי לגבי הקשר מול משרד הבריאות, ואז ככל שנוכל, אני אשמח לענות לשאלות.
יחיאל (חילי) טרופר: הפעולות הן: ברמה הערכית להגיד שהתרבות היא חשובה, שזאת העבודה של האנשים.
יחיאל (חילי) טרופר: שמעתי שאומרים לאנשים: מה אתם מתלוננים?
יחיאל (חילי) טרופר: לכו תעבדו.
יחיאל (חילי) טרופר: זאת העבודה שלהם, היא חשובה לא רק להם, היא חשובה לכולנו כחברה.
יחיאל (חילי) טרופר: וגם הקול הזה שאתם שותפים, שאומר בצורה ברורה: חבר'ה, תרבות זה לא מותרות, זה הכרח, והמדינה חייבת להחזיק בחיים את עולם התרבות ולאפשר איזושהי תרבות גם בימי קורונה – זה שלב ראשון.
יחיאל (חילי) טרופר: שלב שני, אנחנו עובדים הרבה על זה שיחזיקו את הראש מעל למים - - - למשל ב-2019 גם אותם 200 מיליון שקל שסוכמו כבר באוצר שיועברו, עכשיו עושים להם עוד כמה אדפטציות בגלל שחשבנו שהתרבות חוזרת והם היו אמורים בעיקר לשפות על אולמות לא מלאים וקצת סיוע למצוקה בעבר, אבל אנחנו עושים את ההתאמות, ואני מקווה שזה יעבור מהר בצינורות הבירוקרטיה.
יחיאל (חילי) טרופר: עוד אפיק זה כמובן להזרים לצינורות אחרים, שהם גמישים, כמה שיותר כסף עבור פעולות, למשל: אנחנו מוציאים לרשויות המקומיות 40 מיליון שקל על יוזמות תרבות.
יחיאל (חילי) טרופר: אנחנו לא אומרים להן איך לעשות את זה.
יחיאל (חילי) טרופר: חייבים להיות יצירתיים וכל ראש רשות, חזקה עליו שיידע מה נכון במקום שלו ובאזור שלו.
עפר שלח: חילי, אבל לאף אחד אין הנחיה מה מותר, גם אם יש לו כסף לעשות את זה.
עפר שלח: כמו שאורלי אמרה, לא אומרים את הפרמטרים הגדולים.
עפר שלח: בתוך הפרמטרים הגדולים, אם אתם תיקחו שטח, כמו פארק הירקון שיופיעו בו לא עשרות אלפי אנשים, אלא 5,000 איש, אפילו עם סימון על הקרקע איפה אנשים יכולים לשבת וכן הלאה.
עפר שלח: התובנה לפחות של אנשי התרבות זה שאסור להם הכול.
יחיאל (חילי) טרופר: אני אגיע לזה.
יחיאל (חילי) טרופר: אני רק אסיים ואגיד שפעולות מהסוג הזה, ויש עוד רבות – אני לא נכנס לכולן, כי המטרה היא לא להתפאר, אלא להגיד שאנחנו על הדברים – ועכשיו אני מגיע למה שדיברתם.
יחיאל (חילי) טרופר: עד לפני שבועיים, שלושה באמת חשבתי – ונראה לי שלא רק אני, אלא רוב האזרחים – שאנחנו אחרי הגל הראשון, התרבות תחזור וייקח לה אולי קצת לחזור למצב שהיתה, אבל היא בדרך חזרה.
יחיאל (חילי) טרופר: לפחות אצלנו חלחלה בשבועות האחרונים ההבנה העמוקה, שהקורונה פה כדי להישאר, ולכן אסור לשים שמיכה על התרבות ולהגיד שהתרבות תחזור כשהמטוסים יחזרו לנחות פה, אלא התרבות תהיה מעכשיו לאורך כל ימי הקורונה.
יחיאל (חילי) טרופר: בשביל זה צריך מודלים יצירתיים, אני מניח שבין השאר הם עלו שם, דברים כמו דרייב אין, פעילויות בחוץ, כמו שתיאטרון החאן עשה – יש רעיונות מעולים שמגיעים מהשטח, זה לא המצאות שלנו.
יחיאל (חילי) טרופר: אתמול היתה ישיבה עם גרוטו כדי שיאשר את כל המתווים.
יחיאל (חילי) טרופר: לשמחתי את רובם הוא אישר, אלא שהוא אמר: מתי אפשר להפעיל אותם?
יחיאל (חילי) טרופר: כששר הבריאות יאשר הפעלה.
יחיאל (חילי) טרופר: אני בקשר רצוף עם שר הבריאות.
יחיאל (חילי) טרופר: הרי יש גם אישור מודלים, מתווים, כמה אנשים.
יחיאל (חילי) טרופר: דרייב אין זאת כותרת גדולה לכמה אפשרויות, למשל: דרייב אין כשאנשים נשארים ברכב; כשאנשים מגיעים עם הרכב שלהם למקום ויש להם ספסל תחום; דרייב אין בקפסולות של משפחות.
יחיאל (חילי) טרופר: תיאטרון החאן עושה פעילויות בחוץ בימין משה, כמה?
יחיאל (חילי) טרופר: 20, 40, 60, 100, ועוד רעיונות כאלה וכאלה.
יחיאל (חילי) טרופר: ברוב הדברים התקדמנו מאוד עם גרוטו, ובסך הכול יש הסכמות על רוב הדברים.
יחיאל (חילי) טרופר: ההפעלה שלהם צריכה להיות, כמובן, באישור שר הבריאות, קבינט קורונה וראש הממשלה.
יחיאל (חילי) טרופר: זה מה שאנחנו צריכים ממנו.
יחיאל (חילי) טרופר: אני מניח שזה יוכל להגיע, אבל אני לא יודע אם מידית.
יחיאל (חילי) טרופר: אני מניח שחלק מהדברים מידית, למשל אני יודע שזה לא דרמטי ולא רלוונטי לרוב עולם התרבות, אבל אם יש 20 איש שמותר להם להיות בבתי כנסת, תנו לנו תרבות ל-20 איש.
יחיאל (חילי) טרופר: זה לא הרבה, זה לא משהו, אבל זה יכול להספיק לתיאטרוני ילדים, לאמני רחוב.
יחיאל (חילי) טרופר: גם לזה יש ערך, זה לא או 20 איש או 500.
יחיאל (חילי) טרופר: אלה דברים שאני מקווה שנצליח להגיע אליהם באופן מידי.
יחיאל (חילי) טרופר: אנחנו מול שר הבריאות בתקווה לאשר.
יחיאל (חילי) טרופר: אני מניח שגם הוא מחכה לראות האם יש או אין סגר, אבל אני לגמרי מקבל שזאת אחריות של משרד התרבות להשיג את האישורים למקסימום יוזמות או רשויות - - -
עפר שלח: אתה נקטעת.
עפר שלח: אני אשאל שאלה, נראה אם אתה יכול לענות עליה.
עפר שלח: דובר פה גם על הזרמת כסף לקולנוע, ושנעצרו פה פרודוקציות כתוצאה מזה שגורמי חו"ל או גורמים אחרים לא מגיעים.
עפר שלח: מכיוון שבקולנוע אפשר לעבוד, לא רק לאנשי הקולנוע ולתעשיית הקולנוע זה ייתן פתרון, אלא גם לשחקנים, כי אם יהיו פה יותר הפקות של קולנוע ושל טלוויזיה, גם לשחקנים שכמובן משחקים גם בתיאטרון וגם בקולנוע ובטלוויזיה תהיה יותר עבודה.
עפר שלח: יש איזושהי התקדמות בתחום הזה?
יחיאל (חילי) טרופר: כן.
יחיאל (חילי) טרופר: קודם כל אני מודה בכנות, שלצערי לא תמיד האוצר מקבל את התפיסה שהצגת עכשיו, שזה משתלם תקציבית.
יחיאל (חילי) טרופר: אנחנו אומרים את הדברים האלה.
יחיאל (חילי) טרופר: בדיוק בשבוע שעבר ישבתי עם אבי נשר.
יחיאל (חילי) טרופר: מדובר על 1,000 איש שיעבדו, גם אם לתקופה מסוימת, זה 1,000 איש, זה לא הולך ברגל.
יחיאל (חילי) טרופר: אגב, את הסרט הוא מצלם באזור הדרום ובאר שבע, אז זאת עוד נקודה.
יחיאל (חילי) טרופר: לגבי ההתעקשות שעדיין יהיה קולנוע ויופקו סרטים ישראלים וההבנה שהרבה מאוד מפיקים הורידו את התקציב שלהם, שישה מיליון שקל כבר הצלחנו לסכם עם האוצר לפני חודש.
יחיאל (חילי) טרופר: קראנו לזה ביטוח קורונה.
יחיאל (חילי) טרופר: אם שחקנים יחלו בזמן הפקת סרט, זה כמו ביטוח.
יחיאל (חילי) טרופר: לשמחתי זה אושר - שינינו את זה לא רק אם יחלו, אלא השישה מיליון שקלים האלה יוכלו לזרום מידית כהפעלה וסיוע לסרטים כדי שיופקו.
יחיאל (חילי) טרופר: אני יודע שזה לא מספיק, ואנחנו עדיין מנסים להביא עוד כסף.
יחיאל (חילי) טרופר: אני מניח שיהיה עוד משהו, זה לא יהיה בסכומים שאנשי הקולנוע רוצים, או שאנחנו חושבים שהיה צריך, ברמה של עשרות מיליונים, אבל אני מאמין ומקווה שיהיה עוד כסף.
יחיאל (חילי) טרופר: צריך להגיד בכנות – ואתם שומעים את זה בחדשות ומכירים את זה בפוליטיקה – שגם אני באי בהירות תקציבית.
יחיאל (חילי) טרופר: שתבינו, אני שר ואני לא יודע מול איזה תקציב כרגע אני מתנהל.
יחיאל (חילי) טרופר: אז אנחנו מנסים לא רק להגיד: הכול יחכה עד שייקבע איזה תקציב יהיה ומה גובהו, אלא להזרים כך שגם בקולנוע יהיה משהו; גם אם הוא לא יהיה ענק, הוא יהיה.
איימן עודה: כבוד השר חילי טרופר, זה איימן עודה.
איימן עודה: אני מאמין שאתה בן אדם עם הרבה ערכים, עד כדי כך שאני מאמין שאתה הבן אדם הנכון, לצערי בממשלה הלא נכונה.
איימן עודה: לנו חשובה כל התרבות, כל התרבות, גם בקרב יהודים וגם בקרב ערבים, וזה אחד הדברים שגם מגשרים ומקרבים, אבל הוא ערך חשוב בפני עצמו.
איימן עודה: אנחנו קיבלנו מתקציב התרבות במשך עשרות שנים משהו כמו 3%, למרות שאנחנו מהווים 18% - 3% קיבלנו.
איימן עודה: הבטחת לי אישית וגם הבטחת לאנשי תרבות שאתה תפגוש אותם.
איימן עודה: הפגישה הזו עדיין לא התקיימה.
איימן עודה: דיברנו שנבקר ביישוב ערבי, לרבות נצרת.
איימן עודה: זה לא התקיים.
איימן עודה: אני חושש שאתה תסכים וזה יתקיים עוד שבועיים, ואחרי שבועיים אתה תגיד לנו: אוקי, אני אטפל בזה, זה ייקח לי עוד שבועיים.
איימן עודה: ממה ששמעתי פה, איפה התרבות הכללית ואיפה אנחנו?
איימן עודה: אין לנו תיאטרון אחד.
איימן עודה: שמעתי את עפר שלח מדבר על קולנוע.
איימן עודה: עפר, אין לנו קולנוע אחד, אין לנו.
איימן עודה: אתה מבין מה זה הקולנוע הערבי ,לרבות המצרי למשל?
איימן עודה: קולנוע ממש מפואר.
איימן עודה: אין לנו קולנוע אחד.
איימן עודה: אנחנו מדברים על המאה ה-21, כלומר: פה זאת לא רק אפליה, זה מעבר לאפליה.
איימן עודה: אני באמת תולה בך תקוות, כבוד השר חילי.
איימן עודה: אני אומר את זה בפני כולם.
איימן עודה: שומעים אותי ומקליטים אותי, וזה לא נוח לי להגיד מילה טובה על שר בממשלה הנוכחית, אבל בגלל שאני מכיר אותך אישית, אני מבקש ממך שכבר בשבוע הבא נפגוש את הקבוצה של אנשי התרבות ונתקדם.
יחיאל (חילי) טרופר: בוקר טוב, איימן.
יחיאל (חילי) טרופר: תודה על הפרגונים.
יחיאל (חילי) טרופר: קודם כל, קבענו סיור משותף וכל הסיורים בוטלו בגלל הקורונה, אבל אני מקבל – נקיים פגישה אצלי.
יחיאל (חילי) טרופר: תהיה נציגות מצומצמת במגבלות שיאפשרו – עלי לסגור אתך פגישה קרובה, ולא כמו שתכננו להגיע לאום אל פאחם או לנצרת.
יחיאל (חילי) טרופר: לגבי העובדה שיש אי שוויון בחלוקה בעולם התרבות, אני לגמרי מסכים.
יחיאל (חילי) טרופר: לצערי זה קיים בהרבה עולמות אחרים, אני מכיר את זה, ואני מחויב לתיקון של זה.
יחיאל (חילי) טרופר: בכנות, אני לא רוצה להגיד דברים פופוליסטים.
יחיאל (חילי) טרופר: איימן, אני לא יודע להגיד לך מה התקציב שלי.
יחיאל (חילי) טרופר: זאת אצלי מחויבות עמוקה.
יחיאל (חילי) טרופר: תהיה שנה תקציבית קשה בכל מקרה, אז כל מה שתכננו לתת כשדיברנו לפני כמה שבועות, לא נוכל לתת בהיקפים האלה.
יחיאל (חילי) טרופר: אבל דווקא בעניין הזה יש קשב גדול באוצר.
יחיאל (חילי) טרופר: דיברתי עם כמה חברי כנסת – אתך, מהרשימה וגם עם האוצר.
יחיאל (חילי) טרופר: דווקא לאוצר יש נכונות והשר גם רוצה לתת תקציב ייעודי לתרבות במגזר הערבי.
יחיאל (חילי) טרופר: זו משימה משותפת שלנו ואחריות שלי לקבוע ישיבה קרובה יותר וללכת יחד לאוצר.
יחיאל (חילי) טרופר: גם אם תקציב התרבות ייפגע, לפחות נייעד ונייחד תקציב חיצוני, כי דווקא באוצר יש נכונות לדבר הזה.
עפר שלח: איימן, הדברים חשובים, אבל אני לא רוצה שזה ישתלט על הדיון בשלב הזה.
עפר שלח: חילי, אם יש עוד כמה דקות, אני רוצה להכניס את ציפי פינס ואחריה את זיו דאלי, כי אני רוצה לשמוע מהם רעיונות ספציפיים והתייחסות שלך אליהם.
עפר שלח: ציפי, בבקשה.
יחיאל (חילי) טרופר: אם אפשר שכל אחד ידבר בקצרה, ואז אענה לשניהם ביחד.
ציפי פינס פרושן: אני אדבר על מה שמציק לנו.
ציפי פינס פרושן: הפגישות שלנו עם חילי היו מצוינות.
ציפי פינס פרושן: הוא אמר לנו: תחשבו מחוץ לקופסה.
ציפי פינס פרושן: מדברים על 200 מיליון, זה רק 150 מיליון, ואנחנו לא יודעים מתי ואיך נקבל את הכסף.
ציפי פינס פרושן: יש לנו רשימת הפקות.
ציפי פינס פרושן: כדי להתארגן ולבצע את מה שמחוץ לקופסה, זה לוקח זמן, לכתוב ולהפיק את זה.
ציפי פינס פרושן: זה לוקח זמן.
ציפי פינס פרושן: חבל שנגיע לחורף ולא נוכל לנצל את הקיץ.
ציפי פינס פרושן: אני ממש מבקשת שהצד הקשה של הרגולציה, עד שזה מתרחש, ידאג לקצר את המועד, כך שנוכל לעבוד ולהציע לאנשים שלנו לנצל את הסיוע שלכם כדי להחיות את עולם התיאטרון.
ציפי פינס פרושן: עברנו חמש שנים מאוד קשות.
ציפי פינס פרושן: יש לנו עכשיו קרן אור בדמות השר, שבאמת קשור לכל בקשה של כל אחד, לא רק לבקשה של מוסדות תרבות.
ציפי פינס פרושן: הסקטור הזה הוא בחיסרון כיס נוראי כל השנים.
ציפי פינס פרושן: פתחו, סגרו, פתחו וסגרו, ואנחנו התנענו כולנו את המערכות לקראת יציאה.
ציפי פינס פרושן: לי רק ההתנעה עלתה כמיליון וחצי שקל, והיא נסגרה בלי ששאלו אותנו, בלי שדיברו אתנו, בדיוק מה שאמר נעם סמל.
ציפי פינס פרושן: אני לא רוצה לחזור על מה שאמרנו, אני רק מבקשת מחילי למהר בבקשה לדעת כמה המוסד מקבל, כדי שנוכל לבצע את זה עם האנשים שלנו.
ציפי פינס פרושן: תודה.
זיו דאלי: בוקר טוב.
זיו דאלי: אני מודה שנכנסתי קצת באיחור.
זיו דאלי: אני חושב שיש המון פתרונות יצירתיים למצב באופן כללי.
זיו דאלי: פותחים דברים – פותחים מכוני כושר, פותחים בריכות, פותחים מסעדות, פותחים דברים כאלה ואחרים.
זיו דאלי: כמפיקים יש לנו היום פתרונות שאפשר לתת גם לקפסולות so called וגם לריחוק.
זיו דאלי: כמובן שיש את עניין הסימונים, אבל אני אתן סתם דוגמה – אם ניקח את פארק הירקון ונשים בו מעין במה עגולה עם הופעות כאלה ואחרות, ואפילו נחתוך עם מה שנקרא חציצה שקופה בין הקהל, אפשר להכניס כמות מאוד מאוד גדולה.
זיו דאלי: פתרונות יש והרבה, העניין הוא להתחיל לשחרר אותנו, כי כנראה אנחנו נחיה עם הדבר הזה הרבה זמן.
זיו דאלי: אנחנו כעולם ההפקה – או לפחות אני כמפיק לצורך העניין – יודע לתת פתרון כמעט לכל מגבלה שקיימת, אבל אנחנו רק צריכים שישחררו אותנו לעבוד.
זיו דאלי: אנחנו לא יכולים לשבת בבית ולראות דברים אחרים פתוחים ולדעת שאנחנו יכולים לעמוד גם בהגבלות האלה.
זיו דאלי: תציעו איזשהו מתווה לעבודה כזאת או אחרת במספרים שנראים הגיוניים, כי לא תמיד ההחלטות שמקבלים נכונות.
זיו דאלי: אני נותן רגע דוגמה את ה-250, ה-500 – אלה לא מספרים שמישהו חשב עליהם לדעתי.
זיו דאלי: אנחנו נדע לעמוד בדברים האלה.
זיו דאלי: אני יודע לתת פתרון כמעט לכל דבר, לכל רעיון, לכל פנטזיה שיש ללקוח כזה או אחר, אז גם לדברים האלה אני חושב שאפשר לתת פתרונות, רק תגידו מה אפשר.
עפר שלח: חילי, אני אתאר איזשהו תהליך ותגיד לי אם אני בכלל על המפה, ואם כן, למה זה לא מתקיים.
עפר שלח: בסופו של תהליך משרד הבריאות קובע קריטריונים בשיח אתכם.
עפר שלח: מדברים פה על איקאה?
עפר שלח: הוא גם קובע להפגנות.
עפר שלח: מתקיימות הפגנות.
עפר שלח: התקיימה הפגנה בתל אביב עם עשרות אלפי אנשים, אני לא יודע בדיוק כמה, ואתה עובד מול צוות של עולם התרבות שלוקח את הדבר הזה, מקבל עליו את הדברים האלה ומייצר פתרונות נקודתיים, למשל להופעות, להצגות תיאטרון או למשהו אחר.
עפר שלח: האם התהליך הזה סביר, ואם כן, למה הוא לא מתקיים?
יחיאל (חילי) טרופר: אענה קודם לציפי לגבי אותם 200 מיליון שקלים.
יחיאל (חילי) טרופר: אני מקבל לגמרי שזו המשימה המרכזית.
יחיאל (חילי) טרופר: אנחנו מנסים לסגור את זה דרך כל הצינורות כמה שיותר מהר.
יחיאל (חילי) טרופר: לגבי מה שזיו ואתה עפר אומרים, אם היית אומר למשרד הבריאות: בסדר, תאפשר לי להיפתח כמו בתי כנסת או מכוני כושר, יש סיכוי שאולי היית משיג.
יחיאל (חילי) טרופר: אבל כמו שאתה אמרת, המספרים האלה לא רלוונטיים לעולם התרבות.
יחיאל (חילי) טרופר: בעולם התרבות אתה לא באמת יכול לפתוח מופיעים ל-20 איש, ולכן החוכמה פה היא לקבל אישורים מיוחדים.
יחיאל (חילי) טרופר: במצב התחלואה שיש עכשיו ובלחצים שיש עכשיו, הם לא מוכנים לתת.
יחיאל (חילי) טרופר: לגבי ההליך שאנחנו מנסים לייצר, אנחנו מצליחים לבנות אותו מול משרד הבריאות.
יחיאל (חילי) טרופר: כל מתווה שמגיע אלינו ושאנחנו מרגישים שכמשרד התרבות אנחנו יכולים לעמוד מאחוריו ו-12 הרעיונות שאתמול ישבנו לגביהם עם גרוטו, הגיעו מהשטח, מאנשים, מפורום מוסדות תרבות.
יחיאל (חילי) טרופר: זיו, אתה מוזמן לשלוח כל רעיון.
יחיאל (חילי) טרופר: התפקיד שלנו זה לשגרר את זה.
יחיאל (חילי) טרופר: הם לא מוכנים להגיד מה הם הכללים, כלומר: כך וכך אנשים וכך וכך מרחקים מותר.
יחיאל (חילי) טרופר: במצב שבו הם נמצאים עכשיו שזה מחשבות על סגר, הם לא שם.
יחיאל (חילי) טרופר: אתה ממש צריך לבוא עם כל מתווה שהוא ולנסות לשכנע למה הוא יכול לעמוד.
יחיאל (חילי) טרופר: אתה עובר שם את הדרג המקצועי שחותם על זה שאפשר, ואז זה עולה לשר הבריאות להחלטה מתי מותר להפעיל, וכרגע הם לא מוכנים לתת הפעלה.
יחיאל (חילי) טרופר: זה לא שאין בכלל מסלול, אבל המסלול קצת יותר מורכב ממה שאתה אומר עפר.
יחיאל (חילי) טרופר: הממשלה ושר הבריאות לא מסוגלים לתת את הכללים האלה, בטח לא לענף התרבות.
אורלי פרומן: אבל חילי, זאת בדיוק הבעיה, למה לא לענף התרבות?
אורלי פרומן: הרי היה מתווה.
אורלי פרומן: עולם התרבות היה אמור להיפתח.
אורלי פרומן: הקישו מהחתונות על עולם התרבות – שזה כמו להשוות עגבניות למלפפונים, זה לא קשור.
אורלי פרומן: הכללים בעולם התרבות הם אחרים, ועצרו את כל עולם התרבות, בגלל פגיעות במקומות אחרים.
אורלי פרומן: אין לנו שום נתונים, כי העולם עוד לא התחיל לפעול.
אורלי פרומן: אני אומרת שוב, שמנהלי התרבות מספיק אחראים שתתנו להם את המסגרת, והם ייצרו פתרונות יצירתיים.
אורלי פרומן: חייבים לעורר מחדש את התרבות ואת האמנות במדינת ישראל.
אורלי פרומן: גם לא דיברנו על המוזיאונים, על מוזיאון המדע ועל הילדים שבחופש ולא יכולים ליהנות.
אורלי פרומן: אמרו תרבות לא, איך מפתחים את זה?
אורלי פרומן: צריך להילחם מול משרד הבריאות?
אורלי פרומן: בואו נלך כולנו מול משרד הבריאות, הרי זה לא הגיוני.
אורלי פרומן: ככל שנסחוב את זה, קשה יהיה להחזיר את העולם הזה לפעילות, ויש היום יצירות שמחכות להפקה – למעט עולם הקולנוע, לא צריך להתחיל עכשיו לעבוד על הצגות ועל מופעים חדשים.
אורלי פרומן: צריך לתת קודם כל לתת את הבימות במקומות הראויים עם המגבלות.
אורלי פרומן: בואו נפתח בהתאם למתווה שכבר היה, אבל נניע את התהליך הזה.
יחיאל (חילי) טרופר: אני אגיד עוד כמה מילים, לא כי אנחנו לא מסכימים.
יחיאל (חילי) טרופר: ברור שאני מאוד רוצה לפתוח את עולם התרבות.
יחיאל (חילי) טרופר: אגב, הנחמה היחידה שלי בסבב הזה – הרי בגל הראשון התרבות היתה הראשונה להיסגר וגם האחרונה להיפתח – לפחות את זה קצת הצלחנו לשנות, הפעם התחילו לסגור דברים אחרים לפנינו ולא היינו בין הראשונים שסגרו.
יחיאל (חילי) טרופר: כן צריך לדעת שלכל ענף יש מגבלות שלו.
יחיאל (חילי) טרופר: מה שאתה יכול לאפשר במסעדה, כשגם שם זה לא באמת רווחי, ה-20%, 30%, אבל אולי במסעדה שאפשר להחזיק עם מספרים כאלה, בעולם התרבות אלה לא מספרים רלוונטיים.
יחיאל (חילי) טרופר: בתוך עולם התרבות צריך לבנות מתווה, אבל כל עוד מדיניות הממשלה שאין התקהלויות, היא לא מוכנה לאשר זאת בענף התרבות כמו בהרבה ענפים אחרים.
יחיאל (חילי) טרופר: אני לא פה כדי להגיד לכם מה הבעיות ולמה אי אפשר; להיפך, אני חושב שביחד אנחנו צריכים לדחוף בדיוק את זה, שאפשר להחזיר את עולם התרבות גם בתנאים אחרים.
יחיאל (חילי) טרופר: אני אמרתי לשר הבריאות שאם בכל המדינה היו שומרים על הכללים ועל הבריאות כמו בתיאטראות, לא היה גל שני.
יחיאל (חילי) טרופר: אני לגמרי עומד מאחורי זה ואני מסכים עם מה שאמרת, אורלי, שעל רוב רובם של מנהלי מוסדות התרבות, לגמרי אפשר לסמוך.
יחיאל (חילי) טרופר: אבל בסוף את נמצאת במצב שמצטרפים 1,700 חולים ביום.
יחיאל (חילי) טרופר: במצב של 1,700 חולים ביום, לא מוכנים לאשר לך התקהלויות, כמו שזיו ציין בפארק הירקון, או בתיאטראות שבאות באלפים.
יחיאל (חילי) טרופר: אני אגיד לך בכנות, שגם לא מעט אנשים מתוך עולם התרבות אמרו שגם אם יאשרו להם, הם לא רוצים לקחת את האחריות על עצמם.
יחיאל (חילי) טרופר: זה לא כזה פשוט.
יחיאל (חילי) טרופר: גם אם יפתחו, סביר להניח שהקהל לא יבוא בקלות.
יחיאל (חילי) טרופר: המשימה היא משותפת – כן ליצור תרבות בימי קורונה.
יחיאל (חילי) טרופר: כמו שנעם סמל אמר וכמו שציפי פינס אמרה מקודם, תגידו בחוץ, תאפשרו בצורה כזאת או אחרת, ברכבים, ליד רכבים, בהליכה – על זה אנחנו עובדים.
יחיאל (חילי) טרופר: על זה אנחנו עובדים.
יחיאל (חילי) טרופר: כל קול שלכם עוזר לי, אנחנו ביחד בדבר הזה.
עפר שלח: כולנו ביחד בדבר הזה.
עפר שלח: אנחנו לא נפתח עכשיו את התיק הגדול של הביקורת על איך הממשלה מטפלת בכלל בענייני הקורונה.
עפר שלח: אני חושב שבסופו של דבר לא יהיה לזה פתרון, כי אתה אומר 1,700 חולים – 1,700 חולים זה מאתמול, ולפני שבוע דיברנו על מספרים אחרים.
עפר שלח: אני לא אומר את זה כי אני חושב שאתה רוצה להתחמק, אלא מפני שאנחנו עכשיו באמת בנקודה שבה שוקלים סגר כללי.
עפר שלח: הטיפול בכל הנושא ובתרבות בכלל לא יהיה אם הוא לא יהיה פרטני, הוא לא יהיה אם זה ימשיך להיות במשיחות מכחול גדולות.
עפר שלח: אורלי הזכירה מוזיאונים, אני ראיתי בטלוויזיה את הלובר נפתח, אז מכניסים שם בקבוצות קטנות.
עפר שלח: על זה ממש אפשר לשלוט, אתה יכול לשלוט איך אנשים עומדים בתור ואתה יכול לשלוט על מספר הנכנסים.
יחיאל (חילי) טרופר: המוזיאונים פתוחים.
עפר שלח: מאה אחוז, אני אומר שצריך לקבוע כללים להתנהגות ומתחתיהם דברים פרטניים.
עפר שלח: עד שלא יעברו לעבוד ככה, אנחנו לא נמצא פתרונות.
עפר שלח: נכון שברגע זה שאנחנו מדברים כל זה נראה בכלל לא רלוונטי, מפני שאנחנו שוקלים אם זה סגר מלא או לא.
יחיאל (חילי) טרופר: עפר, אני מקבל את הכול, אבל כן חשוב להגיד שלמשל את המוזיאונים התעקשנו והצלחנו להשאיר אותם.
יחיאל (חילי) טרופר: יש לנו בעיה עם ארבעה מוזיאוני מדע, שאנחנו במלחמה יום יומית כדי לפתוח אותם, כי מוזיאונים יכולים לגמרי לעמוד בכללים.
יחיאל (חילי) טרופר: אני מקבל את כל מה שאמרת, ולכן אני אומר שברור שהתרבות לא תחזור.
יחיאל (חילי) טרופר: זו בכלל לא שאלה.
יחיאל (חילי) טרופר: היא לא תחכה שנה שהקורונה תלך.
יחיאל (חילי) טרופר: היא צריכה לבנות את המודלים המותאמים שלה.
יחיאל (חילי) טרופר: זה הזמן לבנות אותם ולאשר את העקרונות שלהם, כדי שברגע שתהיה הפעלה, אנחנו כבר נהיה מוכנים.
יחיאל (חילי) טרופר: גם סגר לא יהיה סגר לשנה, אז גם אם חלילה נתגלגל לסגר של שבועיים, שלושה, אחריהם ברור שנדרוש – הנה מתווים מוכנים, תפתחו, הנה מתווה מוכן, מאושר בחתימה של איתמר גרוטו, קדימה, לעבוד.
עפר שלח: ביקשו להתייחס עוד כמה אנשים ואחר כך נשמע את האוצר.
עפר שלח: צביקה גוטליב, מנכ"ל איגוד המפיקים.
אורלי פרומן: יש נציג של משרד הבריאות?
עפר שלח: צביקה גוטליב לא אתנו.
עפר שלח: יוסי אדרי, ניסינו לדבר אתך קודם.
עפר שלח: אני לא יודע כמה מהדברים שמעת, ספר לנו את הסיפור האישי שלך.
יוסי אדרי: אני טכנאי סאונד, מעצב קול כבר כמעט 30 שנה.
יוסי אדרי: רוב הזמן שלי אני מתעסק בהפקות, מהגדולות ביותר בארץ, לדוגמה ניהלתי את הסאונד באירוויזיון.
יוסי אדרי: אני היום כמובן לא מחכה לחזור לעבודה, כי אני לא רואה איך חוזרים לעבודה.
יוסי אדרי: אני כבר התחלתי לעבוד במקצוע אחר לגמרי, אני נוהג במלגזה במחסן של חומרי בניין.
יוסי אדרי: אני הייתי רוצה לקחת אנשים כמו זיו דאלי ולבדוק איתם איך אפשר לחזור לעסוק במקצועות שלנו.
עפר שלח: יוסי, אתה פועל כאדם פרטי?
עפר שלח: אתה מומחה שעובד לבד, או שיש לך חברה עם אנשים שעובדים תחתיך?
יוסי אדרי: אני עוסק מורשה, אני עצמאי כמובן, ואני עובד לבד.
יוסי אדרי: אין לי ציוד, אין לי רמקולים או פנסים, אני נטו טכנאי עם כמה מחשבים.
יוסי אדרי: היתה לי המון עבודה שאני מתעסק בה, וכשיש לי יותר מדי עבודה, אני מעביר לחברים ומשתמש באנשים כמוני.
עפר שלח: ברור, אבל אתה בא כמומחה תוכן לעניין הזה ומתחבר כל פעם להפקה קיימת.
יוסי אדרי: נכון מאוד.
עפר שלח: כעצמאי כזה, אתה קיבלת את הכספים שהובטחו לעצמאים במתווי הסיוע השונים?
יוסי אדרי: כן, אני קיבלתי מענקים.
יוסי אדרי: קיבלתי עד עכשיו 20,000 שקלים.
יוסי אדרי: את רובם ככולם החזרתי חזרה למדינה בתשלומים שאני צריך להחזיר למדינה, כמו: ביטוח לאומי, מס הכנסה, מקדמות מס לחברה כמוני.
יוסי אדרי: אני משלם מעל 6,000 שקל לשני הגופים האלה כל חודש.
עפר שלח: מקדמות זה מן הסתם על בסיס הכנסותיך בשנה שעברה.
יוסי אדרי: לגמרי נכון.
עפר שלח: שאין שום הגיון לדבר עליהן ועל השנה בנשימה אחת.
יוסי אדרי: לגמרי נכון, זאת אומרת:
יוסי אדרי: אני עובד עכשיו כדי לשלם את מקדמות המס.
יוסי אדרי: אני חייב לשלם אותן.
עפר שלח: אין שום היגיון לדבר עליהן ועל השנה בנשימה אחת.
יוסי אדרי: נכון מאוד, נכון מאוד.
עפר שלח: אבל היתרון שלך לצורך העניין זה שכאשר ייפתחו דברים, זה לא יהיה כרוך מבחינתך – כמו שאמרה ציפי פינס או הרבה אחרים – בהוצאות כדי לחזור למעגל העבודה.
עפר שלח: בעבודה שלך תבוא עם המחשבים ותתחבר.
יוסי אדרי: אני כן יכול לומר שהיו הצעות עבודה לחזור חזרה לעבודה בתנאים אחרים, מה שנקרא "מחירי קורונה".
יוסי אדרי: אם הייתי מרוויח סכום מסוים ליום עבודה, הזמינו אותי לעבוד בחצי מהסכום, ואני לא יכול לעבוד במחירים כאלה, אז פשוט החלפתי מקצוע כרגע.
עפר שלח: באיזה סוג של הפקות?
יוסי אדרי: אני עושה כל מיני תכניות מוסיקה בטלוויזיה, כמו: הכוכב הבא, בית הספר למוסיקה.
יוסי אדרי: לא נפסיק לשיר היה בזמן הקורונה – אני עבדתי בזה, כי חשבתי שזה מה שצריך לעשות, ועבדתי עבור חצי מהסכום.
יוסי אדרי: אני לא מוכן לחזור חזרה לעבוד בחצי מהסכום, כי אני מפסיד.
עפר שלח: זאת אומרת שגם לגופים הקיימים, למשל גופי טלוויזיה, יש עכשיו מחירון קורונה.
עפר שלח: יש לכם איזשהו איגוד שמייצג אתכם או שכל אחד עובד פרטי מול כל הגופים?
יוסי אדרי: בגלל מצב הקורונה, עכשיו התחלנו להתעסק בבנייה של איגוד.
יוסי אדרי: אני יחד עם ספידי קול, שגם נמצא כאן בשיחה הזאת, מנסים לבנות ביחד איגוד.
עפר שלח: כן, הוא דיבר אתנו קודם.
יוסי אדרי: הוא פחות רלוונטי לאנשים עצמאים כמונו, זה יותר מדבר על הפועלים שבונים את הבמות ותולים את הרמקולים ואת הפנסים.
יוסי אדרי: כמובן, אלה אנשים שעובדים מאז קום המדינה ועד היום בלי שום תנאים סוציאליים – לא שעות מוגדרות, לא הפסקות, לא ארוחות, לא שבתות, לא חגים, כל יום הוא אותו יום.
עפר שלח: רק נאחל שיהיה בהצלחה ושתחזור מהר לעשות את מה שכולנו אוהבים.
יוסי אדרי: תודה לכם.
יוסי אדרי: אתם אנשים נפלאים, בהצלחה לכולנו.
עפר שלח: לא כולנו, אבל יש פה גם.
עפר שלח: .. אני מבקש בשלב הזה להעלות את משרד האוצר.
עפר שלח: היתה אתנו קודם שירה עמיאל שנאלצה לעזוב, אבל אני מבין שדביר ז'ורנו, רפרנט מאקרו באגף תקציבים, נמצא אתנו.
עפר שלח: אם אני מסכם את מה ששמענו עד עכשיו בהיבט האוצרי – מצד אחד, זה לא כך אצלכם, זה יותר רשות המיסים וכן הלאה, אני מציין בקורת רוח שאכן הגיע הכסף שהבטיחו לאנשים, לפחות למדגם הקטן שדיברנו אתו היום.
עפר שלח: לגבי כל הסוגיה של ההקצבה לעולם התרבות, הדבר העיקרי שעלה מההתחלה זה שהמודל הבסיסי שלו התרסק.
עפר שלח: אם המודל הבסיסי הוא נגיד 80%-20% - אני כמובן מכליל פה הרבה מאוד מוסדות – 80% הכנסות עצמיות ו-20% תמיכה, והמודל הזה לא מחזיק מעמד באופן כללי בגלל שהתקציב לא מספיק לכל מוסדות התרבות הקיימים, עכשיו 80% הכנסות עצמיות זה אולי 8%.