GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכה אבני: "פנינסולה" וכל המתחרים שלי עשו בדיוק אותו דבר – הם הסתכלו על השוק ואמרו:
מיכה אבני: אם רק הבנקים מקבלים כריות ביטחון ומקבלים פיקדונות חינם מהציבור, מה שנותר לנו זה רק לצמצם את הסיכונים שלנו.
מיכה אבני: למען הבתים שלנו, למען היציבות שלנו, למען היכולת שלנו להמשיך לפעול, כולנו צמצמנו חשיפות.
מיכה אבני: זה מה שהסברתי ביום הראשון לשר האוצר שיקרה, וזה בדיוק מה שקרה.
מיכה אבני: המודל הנוכחי נותן לך סבסוד רק לדברים המצוינים.
מיכה אבני: לא סבסוד כספי, אלא סבסוד בסיכון.
מיכה אבני: אתה לא צריך סבסוד כספי, אתה צריך שתהיה לך כרית לסיכון.
מיכה אבני: ברור שההלוואה שאני נותן היום לסימון היא הלוואה יותר מסוכנת מהלוואה רגילה.
מיכה אבני: אין לי בעיה עם מחיר לסימון, אין לי בעיה לעבוד איתו מהיר וענייני, אבל אם הסיכון שלו יותר גבוה, אני צריך כרית מסוימת.
מיכה אבני: אם הכרית היא ברמה של חברת המימון, לא ברמת החברה של סימון, זה מאפשר לקבל החלטות מהירות.
מיכה אבני: הוא צריך החלטות מהירות וענייניות.
מיכה אבני: אם הצלחנו לעשות את זה בעשרות מיליארדים בשוק טוב בלי הדברים האלה, אז בשוק קשה צריך לתת איזו שהיא כרית.
מיכה אבני: זה לא היה עולה למדינה שקל, כי זה נועד רק למצבי קיצון.
מיכה אבני: מאז שקמנו לא הפסדנו כסף.
מיכה אבני: אם הסיכון יגדל בשוק הנוכחי, זה יהיה על חשבון הרווח שלנו.
מיכה אבני: אם אתה רוצה שניתן לעשרות אלפי עסקים כמו של סימון, ומגיע להם, המדינה צריכה לתת לנו איזו שהיא כרית ביטחון.
עפר שלח: הציג פה בנק ישראל אמירה כאילו 16 מיליארד מתוך 18 מיליארד שהוקצו בתכניות של האוצר כאשראי כבר עברו ללקוחות.
עפר שלח: יו"ר איגוד הבנקים, האם אתה מאשר את המספרים האלה?
איתן מדמון: המספרים נמצאים באופן גלוי לציבור באתר משרד האוצר.
איתן מדמון: אני מנוע מסיבות משפטיות לדבר על נושא הקרנות.
איתן מדמון: אני מוכן לדבר באופן עקרוני על כל מה שקורה בתוך מערכת הבנקאית בתקופה הזאת, אבל לא באופן ספציפי על נושא הקרנות.
איתן מדמון: הסכמנו שאת כל נושא הקרנות שקשורות לקורונה ינהל האוצר, הוא זה שייתן את התשובות המלאות על כל הנושאים האלה.
עפר שלח: אתה לא יכול להגיד לי נתונים של אשראי שנתנו הבנקים בתקופה הזאת?
איתן מדמון: בחודשים מרץ-אפריל, טרום כל עידן הקרנות, עוד לפני שהמדינה בכלל התעוררה והבינה מה קורה סביבה, שוק האשראי היחידי שהתנהל היה השוק הבנקאי שזרק ושפך למשק סדר גודל של בין 20 ל-24 מיליארד שקל הלוואות מיידיות.
איתן מדמון: הוא הגדיל את האשראי למרות הסיכון שזוהה כסיכון הרבה יותר גבוה.
איתן מדמון: למרות כל השיח שהיה בתקשורת כאילו הריביות עולות, הריביות נשארו אותן ריביות.
איתן מדמון: בחודשים מרץ-אפריל עד היום זאת הייתה המערכת היחידה שדחתה תשלומים והלוואות.
איתן מדמון: בימים אלה זה מתווה וולונטרי שמבוצע בשיתוף עם הפיקוח.
איתן מדמון: מאושרות דחיות הלוואות בסדר גודל של כמעט 150 מיליארד שקל.
איתן מדמון: התשלומים בפועל הם בסביבות שבעה וחצי מיליארד שקל.
איתן מדמון: סדר גודל של מעל 500,000 הלוואות נדחה התשלום לגביהן.
איתן מדמון: אף גוף, בטוח לא החוץ בנקאי מכל מיני סוגים, אם זה הפרטיים או המוסדיים, לא נקט בצעדים כאלה אגרסיביים בחודשים מרץ-אפריל, טרום עידן הקרנות, טרום עידן ערבויות המדינה וכל הדברים הרלוונטיים שהיו בנושאים האלה.
עפר שלח: כשהיית אצלי בוועדת קורונה, אמרת שההנחיות שקיבלתם מהאוצר הן לנהל מדיניות אשראי רגילה מבחינת הסיכון שאתם לוקחים על עצמכם והבדיקה שאם צריכים לעשות לפני שאתם נותנים הלוואה.
עפר שלח: כם לא השתנו הפרמטרים.
עפר שלח: סימון אמר שהבנק הודיע לו יום אחד שמסגרת האשראי שלו יורדת מ-500,000 שקל לאפס.
עפר שלח: אני מייחס את העניין הזה להנחיה של מדיניות האשראי הזהירה.
עפר שלח: אם אתה מסתכל על העסק של האוטובוסים שנמצא עכשיו בסיכון מאוד גדול כי כל הענף הזה נעצר, אתה מבין שאנחנו חייבים לעזור לו.
עפר שלח: האם ההנחיה היא עדיין הנחיה של מדיניות אשראי רגילה?
עפר שלח: האם עדיין ככה הבנקים מתנהגים?
איתן מדמון: בוא נזכור שמקורות הכסף של המערכת הבנקאית, בניגוד לכל המערכות החוץ בנקאיות האחרות, זה פיקדונות ציבור.
איתן מדמון: צריך להבין שהמחויבות הראשונה שלנו היא לנהל את הסיכון באופן נאות על מנת שפיקדונות הציבור לא ייפגעו.
איתן מדמון: אנחנו מנהלים סיכון בצורה כזאת שגם בתקופות משבר קיצוניות מהסוג שאנחנו חווים כרגע הציבור מרגיש שהמערכת הבנקאית מחזיקה את כספו בצורה בטוחה.
איתן מדמון: זאת גם הסיבה שהוא לא רץ להוציא את הכספים מהבנקים.
איתן מדמון: אני לא חוזר בי מאף מילה שאמרתי אצלך בוועדה, אבל מאז ועד היום נוצרו כמה שינויים וכמה כלים נוספים לטובת הסיפור.
איתן מדמון: האוצר העמיד כלים נוספים לטובת העסקים היותר מסוכנים שמטופלים ברמה כזאת או אחרת, וגם המערכת הבנקאית מנסה ככל יכולתה.
איתן מדמון: המערכת הבנקאית לא יכולה לצאת מורווחת במצב של משק קורס.
איתן מדמון: המערכת הבנקאית היא בבואה של המשק הישראלי.
איתן מדמון: אם המשק הישראלי יקרוס, הבנקים יציגו תוצאות נוראיות.
איתן מדמון: אני מניח שאף אחד מאיתנו לא רוצה להיות שם - לא העסקים, לא אנחנו כבנקים, לא הממשלה.
איתן מדמון: האחריות של כולנו בתוך המסגרת הזאת היא לייצר תהליכים שיתנו מענה לכל מיני סוגים של עסקים, ויש כל מיני סוגים של עסקים שיש להם בעיות שונות ומגוונות.
איתן מדמון: אנחנו מנסים לאתר אותם בכל נקודת זמן.
איתן מדמון: אנחנו מנסים להציף את הבעיות מול האוצר וליצור פתרונות.
איתן מדמון: אני לא יכול להגיד לך שבדרך לא נעשות טעויות, אבל אף אחד לא פועל כדי לדפוק איזה סקטור מסוים או סוג מסוים של עסקים.
איתן מדמון: צריך להבין שאנחנו באזור מאוד מסוכן.
עפר שלח: עד עכשיו אתה עונה על שאלות שלא שאלתי.
עפר שלח: אני לא בא אליך ולבנקים בטענות.
איתן מדמון: אני לא חוזר בי מאף מילה שאמרתי אצלך בוועדה, רק שמאז ועד היום נוספו כלים נוספים.
עפר שלח: אני לא יודע איזו הבנה יש בינך לבין האוצר או איזו מניעה משפטית יש לך לדבר על הכלים, אבל הכלים הם בין השאר ערבות מדינה.
עפר שלח: הדברים פורסמו, זה לא איזה משהו סודי.
עפר שלח: מדובר על ערבות מדינה שאפשרת למערכת הבנקאית לקחת על עצמה את הסיכון שכרוך במתן הלוואה לעסק כמו של סימון.
עפר שלח: האם המדיניות הזאת השתנתה, או שצריכים לנהוג, כמו שאמרת לי אז, כאילו אנחנו נותנים אשראי במצב רגיל?
איתן מדמון: הכלים שהאוצר העמיד לאחרונה שיפרו.
איתן מדמון: יכולת מתן אשראי בסביבה מסוכנת מותנית ברמת הביטחונות והערבויות שיהיו.
איתן מדמון: ככל שרמת הביטחונות והערבויות יהיו ברמה יותר גבוהה, כך היכולת לטפל בעסקים יותר מסוכנים תהיה יותר פשוטה.
איתן מדמון: זו לא מתמטיקה מסובכת, זה דבר מאוד פשוט וברור.
איתן מדמון: האוצר העמיד כלים יותר טובים לטובת הסיפור.
איתן מדמון: האם זה מספיק?
איתן מדמון: התשובה תמיד תהיה לא.
איתן מדמון: הצרכים של אשראי בתקופת משבר יהיו הרבה יותר גבוהים מאשר הכלים והערבויות שהמדינה תיתן או רמת הסיכון שהבנקים ייקחו על עצמם.
איתן מדמון: אני לא יודע להגיד איפה הגבול ואיפה עוצרים את זה.
איתן מדמון: האם האוצר מסוגל לקחת על עצמו כזאת מחויבות?
איתן מדמון: אני לא צריך לתת את התשובה.
איתן מדמון: שאנשי האוצר יתנו את התשובה בהקשר הזה.
עפר שלח: יש היגיון יותר גדול בלתת רשת ביטחון למערכת הבנקאית מאשר לתת דברים באופן ישיר.
עפר שלח: יש היגיון רב מבחינת המדינה בלתת ערבות כזאת או אחרת למערכת הבנקאית, למערכת החוץ הבנקאית, למערכת האשראי במשק, כי אז כמות האשראי שתעמוד לרשות העסקים במשק תהיה יותר גדולה.
עפר שלח: האם הדבר הזה מתקיים?
עפר שלח: האם הוא צריך להתקיים יותר?
עפר שלח: האם תדחפו לזה שהוא יתקיים יותר?
איתן מדמון: ברמה העקרונית אתה צודק במאה אחוז, אבל שוב, אלו שאלות ואלה אתגרים שצריך להעמיד בפני האוצר, לא בפנינו.
איתן מדמון: אנחנו מנהלים סיכון של אשראי.
איתן מדמון: כמונו עושים גם החוץ בנקאיים.
איתן מדמון: כל אחד עושה את החישובים שלו.
איתן מדמון: אין אינטרס לאף נותן אשראי להפיל אף עסק, כי כל עסק שייפול זה נזק עבורנו.
איתן מדמון: אנחנו מחזיקים תיקי אשראי במשק בסך טריליון 200.
איתן מדמון: אין לאנשים עניין לפגוע בתיקי האשראי האלה, לא קשור לקורונה.
איתן מדמון: כל עסק שנקלע לבעיה - גם האשראי הקודם שלו בבעיה.
איתן מדמון: בוודאי שאנחנו רוצים להציל כל עסק, אבל אנחנו גם לא רוצים לסכן יותר מידי.
איתן מדמון: את השאלות שאתה מעלה כאן, שהן בהחלט שאלות ראויות, נכונות ובעלות משמעות, אנחנו לא הכתובת.
איתן מדמון: הכתובת היא מי שצריך לתת את התשובות.
איתן מדמון: צריך לפנות אליהם ולראות איזה כלים יש באמתחתם, איזה אמצעים.
מיכאל בן דהן: אני אותו פקיד זוטר שמיכה דיבר איתו בזמנו.
מיכאל בן דהן: אנחנו דחפנו מאוד שהם ייכנסו לקרן הנוכחית.
מיכאל בן דהן: רצינו שהם הצטרפו לקרן עם הסיכון המוגבר.
מיכאל בן דהן: "עוגן" צפויים להצטרף.
מיכאל בן דהן: היום בקרן נמצאת "גמא", שהיא חברת אשראי חוץ בנקאית שנותנת אשראי מהקרן.
עפר שלח: למה הם כן והחברה של מיכה אבני או חברות בסדר גודל דומה לא?
מיכאל בן דהן: את זה תצטרך לשאול אותם.
מיכאל בן דהן: אנחנו הצענו להם בדיוק את אותם תנאים.
מיכאל בן דהן: אמרנו להם שהם מוזמנים להצטרף לקרן.
מיכאל בן דהן: "פנינסולה" החליטו שלו, "גמא" החליטו שכן, כל אחד לפי השיקולים שלו.
עפר שלח: האם לגוף אשראי חוץ בנקאי גדול ומשמעותי יש יכולת להצטרף לקרן הזאת כאילו הוא היה בנק, באותם תנאים?
מיכאל בן דהן: אני לא יכול לדבר בשמם.
עפר שלח: אני שואל אותך, אתה נותן את התנאים.
מיכאל בן דהן: עובדה ש"גמא" הצטרפה לקרן.
עפר שלח: האם מיכה אבני יכול להיכנס היום לקרנות האלו?
עפר שלח: לקרן ב-15%, לקרן ב-60%?
עפר שלח: כגוף עסקי הוא יעשה את החישוב אם זה כדאי לו או לא.
מיכאל בן דהן: כן.
מיכאל בן דהן: שכשיצאנו עם הקרן בסיכון מוגבר, דאגנו שישלחו לחברות האשראי החוץ בנקאיות.
מיכאל בן דהן: "עוגן" נענתה.
מיכאל בן דהן: החשב הכללי מנהל את הדברים האלה.
מיכאל בן דהן: אנחנו מתעסקים יותר מבחינת הרגולציה.
מיכאל בן דהן: יש לנו עניין שתהיה תחרות לבנקים, יש לנו עניין שיהיה משק תחרותי בשוק האשראי.
טל הפלינג: המגבלה הייתה מגבלה מסחרית.
טל הפלינג: התנאי היה שהריבית לא תועמד ביותר מפריים פלוס אחד וחצי, שיש בזה טעמים סוציאליים נאותים בעת כזאת.
טל הפלינג: הריבית שבדרך כלל הגופים האלה עובדים איתה היא לא פריים פלוס אחד וחצי.
מיכאל בן דהן: אנחנו בעד שהם יצטרפו לקרן.
מיכאל בן דהן: קשה לי להגיד אם מבחינה משפטית אנחנו יכולים להציע תנאים שונים לחברות האשראי החוץ בנקאיות מאשר לבנקים.
עפר שלח: חברות האשראי החוץ בנקאיות הן אינן בנקים, אתה לא חייב לגזור עליהן גזירה שווה.
עפר שלח: אתה לא גוזר עליהן גזירה שווה גם בזמנים רגילים.
טל הפלינג: אין ספק שבפן הכלכלי אפשר לקבוע כל מיני טווחים, אבל זאת החלטה של החשב הכללי.
מיכאל בן דהן: מי שהתעסק בזה זה החשב הכללי.
מיכאל בן דהן: אנחנו הצטרפנו לזה בכובענו כקובעי מדיניות של שוק האשראי.
מיכאל בן דהן: רצינו לצרף את חברות האשראי החוץ בנקאיות.
מיכאל בן דהן: מי שרוצה להצטרף לקרן הנוכחית, גם לקרן בסיכון מוגבר עם ערבות של 60% - מוזמן, ויותר ממוזמן.
מיכאל בן דהן: אנחנו חושבים שחשוב שהם יצטרפו.
מיכאל בן דהן: הם יודעים להגיע לעסקים שהבנקים לא בהכרח מכירים.
מיכאל בן דהן: "גמא" הצטרפה, וגם "מקס" הצטרפה.
מיכאל בן דהן: אמנם "מקס" היא חברה שמפוקחת על ידי הפיקוח על הבנקים, אבל היא עדיין חברת אשראי חוץ בנקאית.
עפר שלח: מיכה, יש לי הצעה בשבילך.
מיכה אבני: הייתה לנו שיחה עם מיכאל.
מיכה אבני: אני לא בא בטענות אל מיכאל, אני בא בטענות אל החשב הכללי.
מיכה אבני: התנאים המסחריים של הקרן הזאת אינם הגיוניים.
מיכה אבני: "עוגן" היא קרן צדקה שממומנת על ידי פילנטרופ.
מיכה אבני: הגיוני שהם הצטרפו.
מיכה אבני: אני לא יודע להגיד למה "גמא" הצטרפה, אבל יש עוד 100 חברות שאף אחת מהן לא ראתה לנכון להצטרף כי התנאים העסקיים הם לא הגיוניים בעליל.
עפר שלח: האם ההצעה של ריבית יותר גבוהה, שאותה אתם לוקחים בכל מקרה, עם כרית ביטחון יותר קטנה, תגרום לכם להיכנס?
מיכה אבני: כל עסק והצרכים שלו.
מיכה אבני: להכתיב שטאנץ שייתן הלוואה לחמש שנים במחיר של שלושה אחוז, זה לא מה שרוב העסקים צריכים.
מיכה אבני: סימון לא היה צריך הלוואה לחמש שנים, הוא היה צריך גישור לכמה חודשים.
מיכה אבני: לדחוף אותי לתת לו הלוואה זולה לחמש שנים כדי לפתור לו בעיה של שלושה חודשים, זה לא הגיוני.
מיכה אבני: מה שטענו כל השנים זה שלא צריך להיכנס לתנאי ההלוואה ללקוח, צריך פשוט למממן כרית ביטחון, כשהמממן ידע איך לתפור את החליפה ללקוח.
עפר שלח: רון, נשיא התאחדות התעשיינים, תן לנו את התמונה של מצב האשראי של החברים בהתאחדות שלך, ומה חסר כדי שכמות האשראי שתעמוד לרשותם תהיה כזאת שתאפשר להם לצוף בתקופה הזאת.
רון תומר: אין ספק שהתכניות האלו נתנו חמצן בהתחלה, חמצן מאוד מאוד חשוב למשק, בטח לתעשייה.
רון תומר: אני חייב להגיד מילה טובה לאגף החשב הכללי על כך שהוא ידע לשפר, לשנות ולהתאים את התכנית.
רון תומר: בהתחלה היה איום ונורא להגיש את הבקשות.
רון תומר: הבעיה הכי קשה, וזה עולה קצת בחלקים ששמעתי, היא לא בנוגע לעסקים שהם טובים וכרגע צריכים חמצן בגלל הקורונה, אלא בנוגע לעסקים שהם בעייתיים.
רון תומר: הם לא פושטי רגל, הם לא עסקים בקריסה, אבל הם עסקים שהתנדנדו קודם ועכשיו הקורונה הביאה אותם למצב מאוד קשה.
רון תומר: שם היד של הבנקים הייתה מאוד מאוד קפוצה, והיא עדיין די קפוצה.
רון תומר: אלה עסקים שנדרשים לחמצן הזה הכי הרבה, כי לולא החמצן הזה הם פשוט מתים.
עפר שלח: רון, תקן אותי אם אני טועה, אבל הקרן בסיכון גבוה נועדה לענות בדיוק לצרכים האלה.
רון תומר: לקח המון זמן להשיק אותה.
רון תומר: חשבנו כשהשיקו אותה שבא לציון גואל, אבל מסתבר שלא.
רון תומר: יש לא מעט עסקים שלא מקבלים גם בקרן הזאת את האשראי.
רון תומר: למרות שהמדינה משתתפת ב-60% מהסיכון, אנחנו רואים שהבנקים מאוד מאוד זהירים.
רון תומר: אני לא יודע לשים את האצבע אם 60% זה מספיק או לא, אולי היו צריכים להשתתף ב-80%, אבל אני חושב שכשהגיעו לאיזו שהיא הסכמה עם הבנקים על ה-60%, המטרה הייתה לתת לעסקים בסיכון.
רון תומר: הבנקים היו צריכים לבוא ולהגיד: רבותיי, 60% לא מספיק, תנו לנו 80%.
רון תומר: יש לא מעט תעשיות במשבר שלא מקבלות את הכסף.
רון תומר: מדובר בתעשיות שחייבות את החמצן הזה, אין להן אופציה אחרת.
רון תומר: איך פותרים את זה?
רון תומר: צריכים להיות שניים שלושה דברים.
רון תומר: אחד, חייבים עוד פעם לראות מול הבנקים, וזה תפקיד החשכ"ל והאוצר, איך הכסף הזה הולך יותר בקלות לעסקים בסיכון.
רון תומר: הדבר השני, חייבים להכניס עוד שחקנים לשוק של ההלוואות הרגילות, בין אם זה הגופים המוסדיים, גופי האשראי החוץ בנקאיים וכו', כי כשיש יותר תחרות אתה גם לוקח יותר סיכון.
רון תומר: ברגע שיש לך פחות תחרות, בשביל מה לך לקחת סיכון.
רון תומר: אני מצטרף לכל מי שקרא פה לתת לאותם גופים את אותם תנאים שהבנקים מקבלים.
רון תומר: אתה לא יכול לבוא ל"פנינסולה" ולהגיד לו שייכנס לקרן בלי אותו גיבוי.
רון תומר: אני חושב שצריך כבר עכשיו לעשות את זה.
רון תומר: צריך לזכור שאשראי הוא פתרון לזמן קצר.
רון תומר: עשה עכשיו אגף החשכ"ל צעד שהוא בסדר – הוא העלה את כמות האשראי שאפשר לקבל ל-24% מהמחזור.
רון תומר: 24% מהמחזור זה אשראי של שלושה חודשים מחזור.
רון תומר: העסק יצטרך להחזיר בסוף את האשראי.
רון תומר: לעסק לוקח המון זמן להרוויח שלושה אחוזי מחזור כדי להחזיר הלוואה.
רון תומר: אתה נכנס למצוקת אשראי לא בגלל שמעכבים לך תשלומים, אתה נכנס למצוקת אשראי בגלל ירידה בביקושים.
רון תומר: אם אתה מייצר פחות, אתה מוכר פחות ומרוויח פחות.
רון תומר: הגדלת את משקל האשראי שלך לטווח קצר, לטווח ארוך, לא משנה איך שתסווג אותו במאזן שלך, אבל זה משקולת על המאזן.
רון תומר: אשראי הוא פתרון, אבל הוא רחוק מלהיות הפתרון היחיד.
רון תומר: הוא בטח לא פתרון ארוך טווח כדי רק איתו לצלוח את משבר הקורונה.
עפר שלח: ברור שהאשראי איננו תחליף למענקים וצריך לתת חבילת סיוע כוללת, אבל אנחנו מתמקדים היום בסגמנט של האשראי.
עפר שלח: רועי, מה את יכול להגיד לנו על מצב האשראי של העצמאיים והעסקים הקטנים היום בישראל?
עפר שלח: מה צריך, כמו שרון תומר אמר, בשביל לפתוח את זה יותר?
רועי כהן: אם אנחנו היום בחודש אוגוסט, חמישה חודשים מאז שהתחיל המשבר, אז רק לפני חודש נכנס לתוקף משהו שהבטיחו לי בשבוע הראשון של הקורונה, וזה הלוואות בערבות מדינה לענפים בסיכון שידעו מראש שהבנקים לא יוכלו לתת להם הלוואות.
רועי כהן: מדובר על 17,000 עד 20,000 עסקים שסורבו לקבל אשראי.
רועי כהן: אדם שביקש חצי מיליון שקל ואישרו לו 20,000, נכנס לסטטיסטיקה של אלה שעזרו להם.
רועי כהן: לא רק שהוא נכנס לסטטיסטיקה של אלה שעזרו להם, גם מנעו ממנו לגשת ולהגיש מחדש.
רועי כהן: נאלצנו להתערב כדי שזה יטופל.
רועי כהן: הבעיה הגדולה ביותר היא עם ענפים שכרגע לא רואים אופק מבחינת פתיחה, מבחינת חזרה לעבודה.
רועי כהן: אני מדבר איתך על אולמות אירועים, אני מדבר איתך על אטרקציות.
רועי כהן: בעקבות העניין של נינג'ה הקימו פה בין 500 ל-700 מתחמי משחקים שהם על פי צו בריאות סגורים לגמרי.
רועי כהן: כשהם ניגשו לבנקים לבקש, הבנקים אמרו: אנחנו לא רואים אופק שתיפתחו.
רועי כהן: על כל הנושא הזה של ענפים בסיכון חייבים לשים דגש.
רועי כהן: שים לב מה המיצוי מתוך הארבעה מיליארד.
רועי כהן: לדעתי המיצוי עומד על 100 מיליון שקל.
עפר שלח: איזה ארבעה מיליארד?
רועי כהן: אישרו, אחרי שנלחמנו ונאלצנו לצאת לרחובות, ארבעה מיליארד שקל לענפים בסיכון בערבות מדינה של עד 60%.
רועי כהן: המיצוי כרגע הוא רק 100 מיליון שקל.
רועי כהן: הקרן בערבות מדינה הייתה כלי מאוד נכון.
רועי כהן: בזמן משבר הקורונה הגדילו אותה, היא הגיעה ל-23 מיליארד שקל.
רועי כהן: זה כלי שעוזר.
רועי כהן: בסופו של דבר הלוואות צריך להחזיר.
רועי כהן: אני כרגע רואה לנגד עיני את אלה שמסורבים בגלל שהמדינה סגרה להם את העסק.
רועי כהן: לאדם נורמטיבי שניהל עסק לתפארת באתם וסגרתם את העסק.
רועי כהן: כשהוא מגיע לבנקים, הבנקים אומרים לו: תשמע, אנחנו רואים שאין לך אופק, שאין לך מחזור, שאין לך איך להחזיר את הכסף, איך ניתן לך הלוואה.
רועי כהן: אם המדינה תיתן לך ערבות מדינה, ניתן לך.
רועי כהן: הוא נמצא במלכוד, כי מצד אחד העסק שלו סגור, ומצד שני הוא צריך אשראי שאין לו איך להחזיר אותו.
רועי כהן: אם הוא ייקח אשראי לא דרך ערבות מדינה, ירצו ממנו שיחזיר את הכסף כבר מהיום הראשון, וזה ממחזור שאין לו.
רועי כהן: היתרון בערבות מדינה זה שהיא נתנה 12 חודשים גרייס בריבית מאוד נמוכה, מאוד הוגנת.
רועי כהן: הקריאה שלכם צריכה לגרום לכך שינצלו את כל הארבעה מיליארד שקל האלה.
עפר שלח: מה הסיבות העיקריות שכמעט והם לא נוצלו?
רועי כהן: חלק מהאנשים לא יכלו להיכנס לקרן החדשה של הענפים בסיכון, שזה בעיקר מסעדות.
רועי כהן: אני חושב שכרגע הקרן הזאת פחות זמינה לאנשים.
רועי כהן: לא ראיתי שמישהו בצורה כזאת או אחרת דוחף את אותם עסקים.
עפר שלח: אפשר לקבוע תקרה שאם קיבלת מתחתיה תוכל להיות בסיכון הגבוה.
עפר שלח: האם אי המימוש של הארבעה מיליארד נובע מחשש של בעלי העסקים שהם לא יוכלו לעמוד ב-40%?
עפר שלח: האם זה נובע מחוסר הנכונות של הבנקים?
עפר שלח: העלינו פה בעל חברת אוטובוסים שהבנק הודיע לו יום אחד שמסגרת האשראי שלו יורדת מ-500,000 לאפס.
עפר שלח: הדבר היחיד שעולה מהדברים שלך שבא בחשבון זה מענקים, לא הלוואות.
עפר שלח: אי אפשר יהיה לממש הלוואות אפילו ב-90%.
רועי כהן: הלוואות צריכות להינתן לאנשים עם גרייס של לפחות שנה, ושהבנק יבין שגם אם עכשיו אין הכנסות, בעוד שנה העסקים האלה יוכלו לחזור ולייצר הכנסות.
רועי כהן: אם בוחנים לפי המצב כיום, הענפים בסיכון לא יכולים לקבל שום הלוואה, אין להם מחזור הכנסות.
רועי כהן: זאת הסיבה שאתה רואה תת ניצול בארבעה מיליארד שקלים.
רועי כהן: אתה רואה עסקים שמפחדים לקחת הלוואה, ואתה רואה שהבנקים לא ששים לתת לאנשים שאין להם מחזור הכנסות.
רועי כהן: אם מישהו באמת רוצה לעזור, לכו לכל ה-20,000 האלה שסורבו, תאפשרו להם להגיש שוב פעם.
רועי כהן: תבחנו את הבקשה שלהם בנפש יותר חפצה, כי כרגע יש ערבות מדינה הרבה יותר גדולה.
רועי כהן: אתה כוועדה יכול להוביל מהלך כזה.
עפר שלח: מתקיים שיח ביניכם לבין האוצר בדבר הזה?
רועי כהן: מתקיים שיח.
רועי כהן: עובדה שהלחץ שלנו גרם לכך שתגיע הקרן לענפים בסיכון.
רועי כהן: הגדילו את אותה קרן של 15% שלא נתנה מענה לאותם ענפים בסיכון.
רועי כהן: ביקשתי שיבדקו למה ה-20,000 אנשים האלה סורבו.
רועי כהן: אם הקמתם קרן חדשה שכן יכולה לתת מענה, תפנו לאותם 20,000 בצורה יזומה.
רועי כהן: אם יהיה תהליך יזום, זה יהיה מהלך נכון ומתבקש בעת הזאת.
עפר שלח: ההבדל הגדול בין אשראי למענקים זה שבאשראי נותנים לגופים המסחריים, בין אם זה בנקים ובין אם זה גופים חוץ בנקאיים, להיכנס לשוק ולהגדיל את הנפח שעומד לרשות הציבור.
עפר שלח: בין אם זה עסקים בסיכון כבד כמו של סימון שראינו פה או כמו שאתה תיארת, ובין אם זה עסקים שיש פגיעה במחזור שאולי תשתפר בחודשים הבאים, חייבים את השוק הזה להעיר, חייבים לעשות את זה ביוזמה.
עפר שלח: אני מקבל מהדברים שאמרת את הצורך ביוזמה ממשלתית.
עפר שלח: כמו הניהול היותר פרטני ויותר נקודתי של המשבר הבריאותי, כך גם במשבר הכספי - עובדים בשמיכות, כאשר דרך השמיכות הגדולות האלו הולכות לאיבוד הרבה הזדמנויות ונפגעים עסקים.
עפר שלח: צריך להכניס את העסקים בסיכון לתחום האשראי, לנסות ולהכניס עוד שחקנים.
עפר שלח: העלינו פה שחקנים של אשראי חוץ בנקאי שברור שהם שחקן לא פשוט בהקשר הזה.
עפר שלח: הם צריכים להיות בפנים.
עפר שלח: המשק הזה צריך הזרמות שנותנות לו חיים, זה ברור לכולם, מפני שאנחנו לא יודעים כמה זמן המשבר הזה יימשך.
עפר שלח: מה שברור זה שהיציאה מהמשבר תהיה יציאה איטית, לא פשוטה.
עפר שלח: עסקנו פה אתמול בתחום התעסוקה.
עפר שלח: הדברים האלה קשורים אחד בשני.
עפר שלח: אנחנו נמשיך לעקוב אחר הדבר הזה, נבקש לראות את המגעים עם שוק האשראי החוץ בנקאי, האם יש תכניות חדשות לעסקים בסיכון.
עפר שלח: הוועדה תהיה על זה.
עפר שלח: אנחנו מקדישים את הדיון היום לענף ההיי-טק, ענף שמצד אחד מהווה חלק גדול מאוד בייצוא הישראלי, ומצד שני יש איזו תחושה גם ציבורית שההיי-טק מסודר.
עפר שלח: ההנחה היא שההיי-טק הישראלי מסודר וכאילו שהוא אקסטריטוריאלי לחיים הישראלים בכלל.
עפר שלח: זה ענף שמתנהל לפי שעון קליפורניה והכסף שלו בא ממקורות זרים והמשכורות בו גבוהות ואנשים מובטחים.
עפר שלח: אבל האמת היא שברגיל, וזה יעלה מן הסתם מהדוח שאתם תציגו, הוא עומד על רגליים שלא ברור – חלקן לפחות נמצאות בסכנה מסוימת גם בימים כתיקונים על אחת כמה וכמה בעידן הקורונה, אולי לא בגלל המגפה עצמה כמו בגלל העובדה שכל העולם של ההשקעות בהיי-טק הוא עולם גלובלי.
עפר שלח: וכשה
עפר שלח: כלכלה הגלובלית עומדת להיכנס או כבר נכנסה לעידן של מיתון, יש שאלה עד כמה הדבר הזה ישפיע גם על הנכונות להשקעות, גם על הנכונות לרכישות בישראל וכן הלאה.
עפר שלח: אנחנו יוצאים מתוך דוח מבקר המדינה שעוסק בהבטחת היתרון והחדשנות הטכנולוגיים של המשק הישראלי.
עפר שלח: אני אגיד על זה כמה מילים.
עפר שלח: יתרון וחדשנות הם לאו דווקא בענף ההיי-טק.
עפר שלח: אנחנו צריכים שיהיו לנו יתרון וחדשנות בכל דבר שאנחנו עושים, בין אם זה בחקלאות ובין אם זה בתעשייה, תעשייה מסורתית.
עפר שלח: וכל זה צריך להיות מבוסס גם על חשיבה חדשנית וגם על טכנולוגיה חדשנית, כי בסופו של דבר, זה מה שמניע את המשק הישראלי.
עפר שלח: אנחנו אף פעם לא נהיה יותר זולים ממדינות אחרות בכוח האדם שלנו, וטוב שכך.
עפר שלח: תמיד יהיו לנו החסרונות של ישראל כמדינת אי, שיש חסרונות תעבורתיים בלייצא ממנה, ותמיד נוכל להתגבר על זה אך ורק באמצעות חדשנות ויתרונות יחסיים.
עפר שלח: אז בהמשך אנחנו באמת נתמקד בהתמודדות ענף ההיי-טק עם משבר הקורונה גם עכשיו וגם במבט עתידי.
עפר שלח: אנחנו נפתח עכשיו עם הצגת הדוח, בבקשה.
דוד בר: בוקר טוב, כבוד היושב-ראש.
דוד בר: לתעשיית ההיי-טק הישראלית יש השפעה גדולה על כלכלת מדינת ישראל, על תעסוקה איכותית וכן על חוסנה.
דוד בר: ההישגים של תעשיית ההיי-טק והיקף המו״פ המבוצע במדינה הקנו לישראל מעמד של מדינה מובילה בעולם בחדשנות וביכולות הטכנולוגיות – אומת הסטארט-אפ.
דוד בר: ממשלות ישראל השקיעו בענף ההיי-טק תקציבים ניכרים, אולם אלה הלכו ופחתו עם השנים, ואת מקומם תפסו השקעות של משקיעים עסקיים, שחלק ניכר מהם זרים.
דוד בר: הביקורת שפורסמה השנה, נעשתה כמובן לפני משבר הקורונה, והסתיימה במרץ 2019.
דוד בר: הביקורת מצביעה על פערים בתחומים שונים אשר עלולים להביא לאיבוד היתרון של ישראל בזירה הטכנולוגית ולהקשות על תעשיית ההיי-טק להתמודד עם אתגרי העתיד.
דוד בר: וכן היא מצביעה על פערים ברמת החדשנות בין המרכז לפריפריה ובין מגזרים וענפים במשק.
דוד בר: הדוח שם דגש על מספר נושאים, ובין היתר: קביעת יעדים ארוכי טווח ברמה הלאומית, תוך ניתוח המגמות העתידיות הדורשות ריכוז משאבים; הכשרת כוח אדם איכותי ומיומן; מיצוי מרבי של פוטנציאל כוח האדם בקרב אוכלוסיות הנמצאות בתת-ייצוג בענף ההיי-טק; הרחבת מקורות המימון של הענף; לעודד השקעה במו׳׳פ, בענפי התעשייה המסורתית ובענפי המסחר והשירותים, ששם יש גם פערים גדולים.
דוד בר: על הממשלה להבטיח שיתוף פעולה מלא בין כל הגופים הנוגעים בדבר.
דוד בר: לשם כך ישנה חשיבות לקיומו של גוף בעל ראייה רחבה, יכולת תכלול וסמכויות לאיגום משאבים, אשר יבחן את השינויים העולמיים והשפעתם על הטכנולוגיה העילית הישראלית, יפעל לגבש אסטרטגיה ארוכת טווח ויציע כלים מתאימים כדי לשמר את היתרון הטכנולוגי של ישראל.
דוד בר: להלן מצגת מרכזת שתוצג על ידי סגן מנהל האגף, מר נתן שטיבלמן, שהיה אחד מעורכי הביקורת.
נתן שטיבלמן: כמו שנאמר כאן, תעשיית ההיי-טק מעסיקה כ-290,000 מועסקים שהם כ-8.3% מכלל המועסקים.
עפר שלח: נתן, אני מבקש.
עפר שלח: אני מעיר את זה כהערה כללית.
עפר שלח: אנחנו במסגרות זמן מאוד קצרות.
עפר שלח: כל הנתונים שאתם מראים הם חשובים.
עפר שלח: אני חס וחלילה לא מזלזל בעבודה.
עפר שלח: אבל אנחנו צריכים להתקדם עם הדבר הזה.
עפר שלח: אתם לא יכולים לבוא לפה עם מצגת של 25 שקפים.
עפר שלח: זה פשוט אף פעם לא יהיה לנו זמן להציג אותו.
עפר שלח: אז אני מבקש לנקודות המצגת.
נתן שטיבלמן: אני אקצר.
נתן שטיבלמן: הנקודות האלה מוצגות במצגת.
נתן שטיבלמן: בדף השני יש את הגרף שמראה את ההשקעות של המדינה.
נתן שטיבלמן: אנחנו רואים שאמנם ישראל היא מספר אחת באחוז השקעה מהתמ"ג יחסית לשאר המדינות, אבל ההשקעה היא פחות או יותר קבוע ב-20 השנים האחרונות כשבמדינות אחרות אחוז ההשקעה הולך וגדל.
נתן שטיבלמן: בעמוד השלישי יש גרף שמתאר את ההשקעות הזרות בהיי-טק.
נתן שטיבלמן: עם השנים השקעות הזרות הלכו והתרחבו.
נתן שטיבלמן: השקעות הזרות זה דבר מבורך.
נתן שטיבלמן: אבל בימים של משבר, שינויים בכלכלה העולמית, רגולציה בעולם, שינויים במיסוי בארצות הברית, גם השקעות הזרות עלולות להיות מושפעות.
נתן שטיבלמן: הגופים המוסדיים בישראל משקיעים בסך הכול פחות מ-0.3% בענף ההיי-טק.
נתן שטיבלמן: המדינה זיהתה את הבעיה וניסתה בכלים שונים להרחיב את השקעות של הגופים המוסדיים, אולם הפעולות שנעשו על ידי הממשלה לא השיגו את המטרות בשלב זה.
נתן שטיבלמן: הקשר בין האקדמיה לתעשיית ההיי-טק – האוניברסיטאות ובתי חולים בישראל מחזיקים בקניין רוחני רחב.
נתן שטיבלמן: אולם, נכון לשנת 2017 נחתמו הסכמים בתעשיות ההיי-טק רק בנוגע ל-6% הפטנטים הרשומים, רק פחות מ-1% מהפטנטים הבשילו לכדי חברות הזנק של ממש.
נתן שטיבלמן: טרם גובשה תוכנית ישימה אשר תגשר בין המחקר הבסיסי ליישומי ותביא למיצוי הידע אשר נוצר במחקרים של האקדמיה ובמערכת הבריאות.
נתן שטיבלמן: פיתוח "חברות שלמות" – בעמוד 10 יש מחזור החיים של חברת ההיי-טק.
נתן שטיבלמן: כמו שאנחנו רואים, בין סטארט-אפ לצמיחה בוגרת, יש את עמק המוות שאותו לא צולחות לא מעט חברות.
נתן שטיבלמן: רשות ההשקעות בשיתוף רשות החדשנות גיבשו מסלול לעידוד השקעות במסגרת חוק השקעות הון לסיוע לחברות ההזנק המעוניינות לעבור לשלב הייצור.
נתן שטיבלמן: במועד סיום הביקורת קיבלו רק שתי חברות מענקים בסכום כולל של 14 מיליון שקל.
נתן שטיבלמן: יש להמשיך ולבחון באופן תדיר את הסיבות למיעוט חברות ההזנק המתפתחות לחברות שלמות הפועלות בארץ ואת הפעולות שניתן לנקוט כדי להקטין את היקפה של תופעה זו.
נתן שטיבלמן: מו"פ בתעשייה המסורתית –בשנים האחרונות ניתן לזהות פערים ניכרים בפריון בין ענפי המשק עתירי הטכנולוגיה לבין התעשייה המסורתית.
נתן שטיבלמן: הסיבות לכך הן: תהליכי גלובליזציה וההשקעה הנמוכה של תעשייה המסורתית במו"פ.