GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: בטח לא במקום כזה חדש ו- -
קארין אלהרר: כן, וזה חלק מהבעיה.
מלכי איציק: זה מה שקורה.
מלכי איציק: בשכר מינימום אם יש לך דופק - -
מירב בן ארי: תיכף אני נותנת לכם.
קארין אלהרר: זה חלק מאוד משמעותי מהבעיה.
קארין אלהרר: אני אומר שאני לא חושדת לרגע שלמישהו מהיושבים במשרדים יש כוונות זדון או כוונות לא טובות, אני חושבת שבאמת יש כוונות טובות.
קארין אלהרר: ואני חושבת שבגלל שהם מצויים באיזשהו סד תקציבי הם נאלצים להביא אנשים שאולי יש להם כוונות מצוינות אבל הם לא מוכשרים מספיק כדי לטפל באוכלוסייה שהיא אוכלוסייה קשה.
קארין אלהרר: וצריך לתת לה מענים שמותאמים לצרכים שלה.
קארין אלהרר: ולכן אני באמת מפצירה – אני מבינה שיש את העניין התקציבי אבל אני גם אומרת מראש שאם לא יילקח בחשבון שעל שירות טוב תצטרכו לשלם טוב אז המכרז המקסים הזה הוא נדון לכישלון.
קארין אלהרר: באמת אני אומרת את זה.
קארין אלהרר: בשלב הזה אני אעצור.
קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע את - - -
מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את מנהל מחלקת נוער אוטיזם באברבנאל, ד"ר בלס.
דוד בלס: בוקר טוב.
דוד בלס: אני רק רוצה להעלות כמה נקודות.
דוד בלס: קודם כל לגבי המחלקה החדשה שמתוכננת להרחיב את המיטות מ-10 מיטות בפועל ל-20 מיטות גם ברישיון וגם בפועל.
דוד בלס: צריכים לפתור את הבעיה של כוח אדם כבר עכשיו שלא נשב פה בעוד שנתיים ונגיד שיש לנו בניין חדש ויש תהליך ובאמת יש שיתוף פעולה - -
מירב בן ארי: זה ממש עכשיו בבנייה?
קריאה: בבנייה חדשה.
דוד בלס: הרסו את הבניינים הישנים ועוד מעט יתחילו ממש לבנות.
מירב בן ארי: אז עכשיו נגיד למקום כזה זה הולך להיות ממש אירוע חדש, צריך לצאת לזה גם למכרז, לא?
דוד בלס: למחלקה עצמה זה חלק של משרד הבריאות אבל כן צריכים לשפר את התקינה גם מבחינת סוג העובדים.
דוד בלס: לדוגמה, אין תקן של מנתח התנהגות כעת בבתי חולים פסיכיאטריים במשרד הבריאות או קלינאית תקשורת וכהנה.
דוד בלס: גם מבחינת מספר העובדים, גם הצוות הסיעודי, רופאים, עובדות סוציאליות וכו'.
דוד בלס: אז זה הזמן לפתור את זה - -
מירב בן ארי: במבנה החדש שיקום שעכשיו הרסו את הבניינים ויקום בניין אחד – צריך לשנות את פני הצוות של הבניינים האלה?
מירב בן ארי: אם צריך לשנות האם ייצא מכרז או ש-as is פשוט עוברים למבנה חדש?
מירב בן ארי: עוברים לבית חדש או עוברים לאירוע אחר?
מירב בן ארי: מי יודע?
דורון תודר: המחלקה מתוכננת על פי מה שהמדינה תקננה - -
מירב בן ארי: כן, זאת אומרת as is אתה פשוט מעביר אותם לבית חדש?
דורון תודר: ומגדילים.
מירב בן ארי: אתה מגדיל את הכוח אדם.
דורון תודר: מגדילים כי מגדילים את מספר המיטות.
מירב בן ארי: אז אם אתה מגדיל את הכוח אדם אתה לא צריך לצאת למכרז?
דורון תודר: לא - -
קריאה: לא, זה עובדי מדינה.
מירב בן ארי: - - - התקינה הוא אמר.
קארין אלהרר: לא, הוא אמר מגדיל מיטות.
דורון תודר: אנחנו מגדילים מיטות ומגדילים כוח אדם בהתאם לזה, אבל - -
מירב בן ארי: אז זה פשוט שתקבל עוד עובדים אבל זה לא להפוך את ה- - - לא, הוא לא צריך לצאת למכרז.
קריאה: למחלקה לא, להוסטל כן.
דוד בלס: יש מחלקה ויש הוסטל שגם מתוכנן באברבנאל.
דוד בלס: לגבי המחלקה – לעת עתה המחלקה מתוכננת כמו מחלקה כרונית.
דוד בלס: זה מסיבות היסטוריות שבאמת לפני כ-20-15 שנה המחלקה תפקדה ככה כמחלקה כרונית בלי קבלות ושחרורים, מטופלים מאוד יציבים.
דוד בלס: לעת עתה המחלקה מתפקדת כמו מחלקה אקוטית.
דוד בלס: יש לנו קבלות לשחרורים כל הזמן.
דוד בלס: שינוי אחד שבתהליך זה להפוך את ההגדרה של המחלקה למחלקה אקוטית שזה כבר משנה את מספר כוח האדם פר מיטה.
דוד בלס: יש גם תהליך במקביל של להוסיף תקנים.
דוד בלס: לדוגמה אין דבר כזה של מנתח התנהגות בתוך מערכת אשפוז במשרד הבריאות, זה דבר שבתהליך להוסיף כסוג תקן במחלקה פסיכיאטרית.
דוד בלס: אותו דבר לקלינאית תקשורת ש- -
מירב בן ארי: אז כן יוסיפו תקנים.
דוד בלס: אנחנו מבקשים.
מירב בן ארי: אה, הוא מבקש.
דורון תודר: הנושא של תוספת תקנים מעבר לתקינה הקיימת היום נמצא בדיונים חיוביים עם האוצר, אנחנו מאמינים שזה יסתדר במהלך השנה.
קארין אלהרר: מתי הדיונים יסתיימו?
דורון תודר: - - - אבל אני יכול להגיד שזה חיובי.
מלכי איציק: אבל במכרז שהוציאו עכשיו אין מנתח התנהגות.
דורון תודר: לגבי המכרז עצמו אני רוצה - -
אבי בן זקן: רגע, רק כדי לעשות סדר – למתקן באברבאנל זה מתקן ב-100% של משרד הבריאות ושם התהליך של משרד הבריאות הוא תהליך פנימי ואני בטוח שחטיבת בתי החולים יחד עם בית החולים אברבאנל שהוא בית חולים של משרד הבריאות יגיעו לתהליך מיטבי וימצאו את מה שנדרש.
אבי בן זקן: ההוסטל באיתנים - -
מלכי איציק: מתי?
מלכי איציק: זה כבר נדרש ממזמן.
אבי בן זקן: שנייה רגע, אני מדבר על המחלקה החדשה.
אבי בן זקן: באיתנים המקרה הוא אחר לגמרי.
אבי בן זקן: באיתנים המקרה הוא שמשרד הבריאות לקח את זה כמשימה, קיבל את זה כמשימה, אני לא יודע מה ההיסטוריה, בנה את ההוסטל עבור הפעלה מלאה של משרד הרווחה.
אבי בן זקן: אז אלה שני מקרים שונים, רק להפריד ביניהם - -
מלכי איציק: כן, אבל אנחנו כאנשים שרוצים את השירות - -
מירב בן ארי: רגע, אי אפשר שלושה ביחד, שנייה.
מירב בן ארי: אנחנו רגע באברבאנל עכשיו.
מירב בן ארי: אני רוצה רגע להבין – אתה אומר שהגדלת התקנים הם בשיחות חיוביות עם האוצר שזה טוב.
מירב בן ארי: אז אלה התקנים של משרד הבריאות שאתה במקום חיובי, אבל באבר
מירב בן ארי: בנאל - - - שהולך להיות גם הוסטל.
מירב בן ארי: זה הוסטל של משרד הרווחה או שעכשיו המצאתי משהו חדש?
מירב בן ארי: כי מישהו אמר פה הוסטל.
מירב בן ארי: ההוסטל הוא של משרד הרווחה?
דוד בלס: זה עוד לא נקבע.
דוד בלס: זה בתכנית בנייה להיות הוסטל של 32 מיטות, זו החלטה כבר מלפני כ-10 שנים אבל - -
מירב בן ארי: אבל - - - מה, מה כל כך?
איילת דיין: לפי ההבטחות שניתנו לנו בעבר זה יהיה עוד פעם כמו ההוסטל באיתנים מכרז משותף של הרווחה ובריאות.
מירב בן ארי: כן, 50/50.
איילת דיין: לגמרי, זה אמור להיות כמו באיתנים.
מירב בן ארי: אז מה קורה עם מכרז וההוסטל?
אולגה בן חי: אני רוצה ברשותכם להתייחס.
מירב בן ארי: כן אולגה.
אולגה בן חי: אנחנו ממתינים לאור ירוק מטעם משרד הבריאות כאשר יושלם המבנה.
מירב בן ארי: עוד פעם שהמבנה יעמוד ואז לחכות שנה להוסטל?
מירב בן ארי: אני לא מבינה, אתם מתכננים מבנה, אומרים שכאן יהיה אשפוזית ופה יהיה הוסטל, אז מה למה לא - - -
אולגה בן חי: התהליך מורכב גם באמצעות הרשות.
אולגה בן חי: אני מבינה שהיה שם איזשהו תהליך וברגע שזה יושלם ויהיה אור ירוק אז אנחנו נוכל גם לצאת - -
מירב בן ארי: מה אור ירוק?
מירב בן ארי: עוד פעם שהמבנה יעמוד ואז תצאי לשנה של מכרז?
מירב בן ארי: מה זה, מה קורה - -
אולגה בן חי: אם אנחנו ממתינים - -
קארין אלהרר: ממתי החליטו על ההוסטל הזה?
מירב בן ארי: לא, זה לא - - -
אולגה בן חי: זה בדומה לסיטואציה שהייתה באיתנים - -
אביגיל דר: אתה עומד יום-יום מול הורים שחוטפים מכות, שאין להם איפה לשים את הילדים שלהם לקבל עזרה ואתם יושבים פה, וזה לא אישי נגדך, אבל זה למות.
אביגיל דר: זה למות.
אביגיל דר: אתם בכלל לא מבינים את המצוקה ואת הדחיפות.
מירב בן ארי: אוקיי, שנייה רגע, אני רוצה לחזור לאברבנאל.
מירב בן ארי: אתה המנהל של המקום.
מירב בן ארי: אתה יודע שאחרי השיפוץ הולך להיות לך מקום שאני קוראת לזה אשפוזית, תקראו לזה בכלים המקצועיים שלכם, אני באה מעולם ההתמכרויות, ויש הוסטל.
מירב בן ארי: אלה שני דברים שבתכנון שלך אתה יודע שזה מה שהולך להיות נכון?
מירב בן ארי: זה מה שהולך להיות לך במתחם?
דוד בלס: כן.
דוד בלס: כמחלקה ויהיה הוסטל גם כן.
מירב בן ארי: עכשיו אתה בונה פיזית נכון?
מירב בן ארי: יש מגדלים, ייבנו.
מירב בן ארי: בזמן הזה, תסבירו לי עכשיו ממשרד הבריאות, אתם יושבים ביחד על המכרז של ההוסטל עם משרד הרווחה?
אבי בן זקן: אני לא בטוח שכרגע הגורמים המתאימים - -
קארין אלהרר: תגיד אתה יודע שמ-2005 יש החלטה על הדבר הזה?
אבי בן זקן: את יודעת מה הסיבה שזה נעצר?
אבי בן זקן: אני יכול לספר דרך אגב.
קארין אלהרר: תספר.
אבי בן זקן: עיריית בת ים במשך חמש שנים עיכבה את הפרויקט הזה מלצאת לביצוע - -
קארין אלהרר: אז למה אתם לא אומרים לנו?
אבי בן זקן: צעקנו את זה בכל העולם.
אבי בן זקן: אני בשנה האחרונה הגעתי עם עיריית בת ים עד לוועדת ערר שזה רשות שיפוטית, לצורך העניין, ורק אז היא הסכימה למשוך את העתירה שלה.
אבי בן זקן: עיריית בת ים רצתה שאבר
אבי בן זקן: בנאל ייצא מתחום העיר בת ים.
אבי בן זקן: כמו שקורה לנו הרבה מאוד פעמים בפסיכיאטריה ואנחנו בסופו של דבר הצלחנו לגרום לזה לקרות.
אבי בן זקן: אחרי הרבה מאוד מלחמות לא ויתרנו - -
קארין אלהרר: מתי זה קרה שהם הסכימו בסוף?
אבי בן זקן: לפני חצי שנה או משהו בסגנון הזה.
מירב בן ארי: עזבי - -
קארין אלהרר: אוקיי, רגע, מה קרה מאז?
אבי בן זקן: - - - מאותו רגע - -
קארין אלהרר: רגע, אבל שנייה, אתה לא יכול - - - באמת אני מאמינה לך שאתה מאוד רוצה לעשות את זה אבל אתה לא יכול ללכת בטור, אתה צריך ללכת רוחבית.
קארין אלהרר: אתה בונה ובמקביל אתה גם מייצר את כוח האדם ואת המכרז שאמור לתת מענה.
אבי בן זקן: אז אני לגמרי מסכים.
אבי בן זקן: לעניות דעתי, אני כרגע מייצג את דעתי האישית, אני חושב שמה שקרה באיתנים לא אמור לקרות באברבנאל.
אבי בן זקן: אני חושב שצריך לייצר, יש לנו שנתיים שלמות עד שהמבנה הזה יקום ויעמוד, אני חושב שבמקביל בזמן הזה צריך לייצר את המכרז שביום שיהיו מפתחות - -
מירב בן ארי: אז מה עושים בשביל זה?
אבי בן זקן: זה מה שצריך לעשות.
אבי בן זקן: אני כרגע לא הבנאדם הנכון - -
מירב בן ארי: מי הבנאדם?
אבי בן זקן: אני לקחתי - - - אני כרגע מייצג את משרד הבריאות.
אבי בן זקן: אני אחזור בעוד חצי שעה, אני פוגש את מנכ"ל המשרד, ידאג לשבת יחד עם משרד הרווחה ולדאוג שהמכרז לפרויקט הזה ייצא בצורה כזאת שביום שהבניין יעמוד יהיה גם מפעיל שיוכל להפעיל את ההוסטל.
אבי בן זקן: זה מה שצריך לקרות ואני חושב - -
מירב בן ארי: אני רוצה שיהיה ברור, ואמרת את זה ונחדד את זה, שמה שקורה באיתנים לא יכול לקרות באברבנאל.
מירב בן ארי: לא יכול להיות שהורים והילדים שלהם או הצעירים או בני הנוער שלהם ישבו בבית ומבנה יעמוד ובגלל מכרז לא ייכנסו אנשים.
מירב בן ארי: מי מבטיח לנו שמה שקורה כבר עכשיו לא יקרה שם.
אבי בן זקן: נציגת משרד הרווחה נמצאת פה, אנחנו בקושי מכירים.
אבי בן זקן: אני חושב שמשרד הבריאות, נדאג לזה שכל מה שצריך להינתן יינתן על מנת שנוכל לצאת עם מכרז כדי שביום שהבניין הזה יהיה פתוח יהיה גם מפעיל שיוכל להפעיל אותו.
אבי בן זקן: ואני לא חושב שצריך לחכות עד שהבניין יהיה גמור כדי שיופעל.
מירב בן ארי: מי מדבר עם מי?
מירב בן ארי: אתם מדברים עם משרד הרווחה?
אבי בן זקן: משרד הבריאות מדבר עם משרד הרווחה, כן.
אבי בן זקן: הגורמים הרלוונטיים ממשרד הבריאות מדברים עם משרד הרווחה.
מירב בן ארי: אנחנו נעשה פה מעקב כל הזמן.
מירב בן ארי: גם לא משנה מה יקרה עם הכנסת הזאת יהיה כאן כל הזמן מעקב של הוועדה כל שלושה חודשים.
מירב בן ארי: איתי, בלעדיי, איתה, בלעדיה, לא משנה – כל שלושה חודשים אתם תבואו לפה ותדווחו איך אתם מתקדמים בשותפות הנהדרת הזאת ביניכם.
אבי בן זקן: אני יותר משמח.
אבי בן זקן: אני חושב שתחום של בריאות הנפש הוא תחום חשוב מאוד.
אבי בן זקן: ואם יורשה לי רק במילה - - - טוב, כשתסיימי את הסבב - -
מירב בן ארי: אני סומכת עליכם.
מירב בן ארי: אני באמת באמת סומכת עליכם שתנהלו את האירוע הזה ולא יקרה מצב שבניין יעמוד והוא יתעכב בגלל זה.
מירב בן ארי: שבוע, שבועיים, עד שמצטיידים, עד שמכניסים כוח אדם, אבל מבנה שעומד ורק עכשיו יוצא למכרז.
מירב בן ארי: איזה אוזלת יד זאת.
דורון תודר: אולי תתנו לי לעשות סדר דווקא בנושא של איתנים.
דורון תודר: בואו רגע נבין מה הסיפור.
מירב בן ארי: מה קרה באיתנים שהמבנה עומד?
דורון תודר: אני אנסה להסביר.
דורון תודר: המחלקה באיתנים היא מחלקה ארצית לטיפול בבוגרים עם אוטיזם.
דורון תודר: אבל אוטיזם עם בעיות התנהגות קשות, חלקם גם עם תחלואה נפשית במקביל לאוטיזם.
דורון תודר: ובעיקר מה שיש שם זה התנהגויות מאוד מאוד מאתגרות.
דורון תודר: חלק מהמטופלים שם בעצם נמצאים במחלקה הזאת שנים ועשרות שנים.
דורון תודר: כיוון שהמחלקה מלאה וכיוון שהרפואה היום עדיין לא רואה את הדרך לאפשר לחלק מהמטופלים לחיות בקהילה, ההוסטל נועד לשמש כמסגרת דיי מגורית עבורם.
דורון תודר: המטופלים הללו אמורים לחיות שם.
דורון תודר: נכון להיום אנחנו לא רואים את העתיד שלהם ביציאה החוצה לקהילה.
דורון תודר: המכרז הזה היה מאוד מאוד מסובך לביצוע מהסיבה המאוד פשוטה שהצוות שמטפל היום במטופלים האלה התנה את היציאה למכרז בכך שהמכרז יתוקנן עם כוח האדם המתאים ביותר לאנשים המאוד מאוד מורכבים האלה.
דורון תודר: ועל מנת שאפשר יהיה לשים בהוסטל את הצוות המאוד מאוד מורכב הזה היה צריך להשיג תקציבים נוספים.
דורון תודר: וזה היה במשא ומתן כי מדובר פה על סכומים מאוד מאוד גדולים ופשוט היה משא ומתן עם הרווחה ומשרד הבריאות כי שני הצדדים היו צריכים להכניס יד לכיס ולשים עוד הרבה יותר כסף ממה שהם תכננו.
מירב בן ארי: כן, אבל ד"ר תודר, אני לא חולקת על העניין של המורכבות של המקום אבל זה מאוד מאוד חורה שמבנה עומד ריק.
מירב בן ארי: בעיקר כשהמצוקה כה גדולה.
דורון תודר: נכון.
מירב בן ארי: אז אני מבינה שהיו דיונים, היה צריך עוד תקציב.
מירב בן ארי: אבל למה אני מדברת על זה עכשיו – כי אני רוצה למנוע את זה באברבנאל.
דורון תודר: אנחנו מאמינים שככל שנוכל באברבנאל זה יימנע.
מירב בן ארי: אהובה ליטוויק, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.
אהובה ליטוויק: אני רק רוצה להוסיף שאנחנו חושבים שצריך יותר מגורים בקהילה.
אהובה ליטוויק: זאת אומרת, ברגע שיהיו יותר מגורים בקהילה ויהיו יותר אנשי טיפול ואנשים יוכלו לחיות בקהילה, כמו שכתוב בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות באמנת האו"ם אנחנו נמנע את ההגעה של האנשים האלה לתוך המחלקות הפסיכיאטריות בבתי החולים.
אהובה ליטוויק: חשוב גם להדגיש את העניין הזה שלמחלקות בבתי החולים חייב להיות קשר עם הקהילות.
אהובה ליטוויק: כמו שמלכי הזכירה – יש פה בעיה קבועה וחוזרת על עצמה עם המכרזים האלה.
אהובה ליטוויק: המכרזים האלה לא מתייחסים לכל הנושא של חיים בקהילה וכל המרכיבים של חיים בקהילה.
אהובה ליטוויק: ואנחנו חוזרים על אותה הטעות כל הזמן.
מירב בן ארי: דניאל רז, סיוע משפטי, משרד המשפטים.
דניאל רז: אני ממונה ארצי בסיוע המשפטי במשרד המשפטים ובעצם אנחנו אלה שמייצגים את כל המאושפזים בכפייה במדינת ישראל בכל ה-15 בתי חולים.
דניאל רז: הנושא של אוטיזם זה נושא – אני מסכים עם הערתה של חברת הכנסת אלהרר, זה מתמודדים עם נושא של אוטיזם אבל סובלים במחלקות הפסיכיאטריות.
דניאל רז: צריך להגיד את זה.
דניאל רז: כי אנחנו, וזה לא סתם שרוב בתי המשפט - - - כבר יש פסיקות של בתי המשפט המחוזיים גם בבאר שבע, גם בתל אביב, וזה רלוונטי לנושא של בית חולים אברבנאל במקרה אחד וגם מקרים בצפון.
דניאל רז: לא יכול להיות שאנחנו נמצאים במצב שהיום אנחנו מגיעים לבתי חולים, רואים בנאדם שנמצא בתוך חדר שבעצם דופק כל הזמן את הראש בקיר, כשבאים הפסיכיאטרים ואומרים לנו במפורש, בכל הייצוגים שלנו, אנחנו חושבים שהוא לא צריך להיות כאן, הרופאים אומרים בבקשה תשחררו אותו, המשפחות נמצאות במצוקה קשה כי הם לא יכולים להתמודד.
דניאל רז: כל זה, כפי שאמרה חברתי קודם, בגלל שאחד, אין מספיק מגורים בקהילה, אין מספיק פתרונות שניתנים על ידי הרווחה לנושא הזה ויש מצוקה אמיתית.
דניאל רז: ופה אני רוצה להעיר, אנחנו מדברים פה על שני מכרזים באיתנים ובאברבנאל – אני חושב שהצורך הוא הרבה יותר גדול.
דניאל רז: גברתי שאלה קודם כמה מקרים יש בוועדות הבין משרדיות.
דניאל רז: אני יכול להגיד מהתיקים שאנחנו מייצגים, ורק על תיקים של בית חולים שער מנשה, שנגיד שזה התיקים היותר מורכבים, שם נמצאים לפחות 15-20 מקרים שעולים לוועדות הבין משרדיות, תיקים שאנחנו יודעים עליהם.
דניאל רז: יש גם תיקים שאנחנו לא מודעים אליהם.
דניאל רז: והמצוקה פה היא אמיתית.
דניאל רז: אני לא מצליח להבין מדוע, אם כבר מדברים, מדוע כבר בצפון לא רץ מכרז בנושא הזה, מדוע בדרום לא רץ מכרז בנושא הזה.
דניאל רז: הצורך אמיתי, מספר התיקים עולה, הוא לא יורד, הוא עולה לפי הנתונים.
דניאל רז: רק השנה האחרונה טיפלנו בערכאות המשפטיות בארבעה תיקים – מקרים קשים שעלו בבתי משפט.
דניאל רז: בתי משפט כבר אמרו את דברם שלא יכול להיות.
דניאל רז: יש פסק דין של כבוד השופט ציון קבח מבית המשפט המחוזי בתל אביב שמבהיר במפורש – זה לא המקום.
דניאל רז: מה שהוא עושה בתיקים האלה הוא מזמין את נציגי הרווחה, הוא מנסה למצוא פתרונות.
דניאל רז: הפתרונות לפעמים מחזיקים, לפעמים לא מחזיקים ושוב הם מחזירים את האנשים או לתל השומר או לאברבנאל במקרים הקשים במיוחד.
דניאל רז: ויש מצוקה.
דניאל רז: והבעיה הנוספת זה מול אותם הורים, באמת, שעוברים גיהינום עלי אדמות.
דניאל רז: מצד שני אומרים זה המקום כי ככה אמרו לנו כי בבית חולים פסיכיאטרי זה הפתרון ומגיעים לשם כי אף אחד לא יכול לעשות.
דניאל רז: קושרים את האנשים לפעמים בבתי החולים.
דניאל רז: אנחנו נתקלנו בתיקים בבית המשפט המחוזי בירושלים שגם ניתנו טיפולי חשמל למישהו שהוא אוטיסט.
דניאל רז: זה לא הגיוני, זה לא מתקבל על הדעת.
דניאל רז: ולכן בנקודות האלה, לדעתי, אנחנו לא צריכים לדבר על שני מכרזים, על 10 מכרזים, זה אחד.
דניאל רז: ב' על יותר שיעורים בקהילה.
דניאל רז: ורצוי שמשרד הרווחה ומשרד הבריאות בעניין הזה יתנו את הדעה כי זה עולה במפורש מדוח מבקר המדינה.
קארין אלהרר: בוא נתחיל ביישום של שני המקרים.
מירב בן ארי: כן, זה גם מה שאני אמרתי תוך כדיי.
מירב בן ארי: מלמלתי לעצמי, הלוואי וזה היה כל כך מושלם אז היינו עוברים לעשות את - - - גל רויטשטיין, צליל מיתר.
גל רויטשטיין: היה לי חשוב להגיע לדיון הזה ולשפוך קצת אור מצד - - - לפחות אני יכול לייצג אותנו אבל אני יכול לייצג את ה- -
מירב בן ארי: אתה מייצג את אנשי הטיפול.
גל רויטשטיין: בדיוק.
גל רויטשטיין: את העולם של הגופים - -
גל רויטשטיין: אני מקים ומנהל צליל מיתר, אנחנו חברה שמטפלת בעזרת כלבי שירות ותראפיה ואנחנו מחזיקים גם קלינאית תקשורת, גם - -
מירב בן ארי: במי אתם מטפלים?
גל רויטשטיין: גם באוכלוסייה שעל הספקטרום אבל בכלל האוכלוסייה עם מוגבלויות בארץ וגם בנושא של אוכלוסייה עם הפרעות נפשיות.
קארין אלהרר: איפה אתם מטפלים?
גל רויטשטיין: בכל הארץ.
גל רויטשטיין: אנחנו נותנים מענה - -
קארין אלהרר: אתם מגיעים לבתי חולים?
גל רויטשטיין: אנחנו מגיעים לבתי חולים, אנחנו מגיעים למוסדות שיקום, אנחנו תרמנו בדיוק הרצאה לאברבנאל, ב-2 בינואר אנחנו שם.
גל רויטשטיין: וזה בדיוק העניין – את רוב העבודה שלנו היום כאנשי מקצוע אנחנו תורמים.
גל רויטשטיין: אנחנו מגייסים כסף מתוך הסקטור הפרטי בארץ, מגייסים ספונסרים.
גל רויטשטיין: אני חייב להגיד שמשרד העבודה והרווחה כן עושה תהליכים לנסות לקדם טיפולים שהיום לא נמצאים.
גל רויטשטיין: אבל מה שקורה היום שרוב המקצועות שבאמת יכולים לתת את הנושא של שילוב בקהילה, של כישורי חיים, של להביא את החבר'ה על הספקטרום למקום שהם יכולים לנסות להתחיל להשתלב ולצאת מהאשפוזים ולצאת מהדיור המוגן, אנשי המקצוע, כמו שעלה פה הנושא הזה, בגלל שהמקצועות האלה לא מוכרים, אין איזשהו יישור קו של מי יכול ללמד את זה, מי יכול לעבוד בתחום ואין תקציבים מסודרים, במכרזים אין הגדרות לשכר.
גל רויטשטיין: חצי מהשכר של העובדים שלי אני היום מגייס מתרומות.
גל רויטשטיין: כי מה שאני מקבל ממוסדות רפואיים – אני לא אגיד לשום מוסד לא, כל מוסד וכל משפחה שפונה אלינו תמיד יקבלו תשובה חיובית אם יש להם כסף ואם אין להם כסף.
גל רויטשטיין: לכסף אנחנו נדאג.
גל רויטשטיין: אבל קודם כל לדאוג למטופלים.
גל רויטשטיין: הרי אנחנו טיפה בים, אנחנו בקושי גרגר חול וכמונו יש עוד ארגונים שנלחמים, בין אם זה בנושא של תקשורת, בין אם זה בכישורי חיים, עם בעלי חיים ובלי בעלי חיים.
גל רויטשטיין: אבל זה חייב להיעשות, כמו שנאמר פה, לא רק על מכרז אחד או שניים, על כל התחום של בריאות הנפש ובמיוחד בתחום של האוטיזם, חייב להיעשות איזשהו יישור קו – מי הגופים שיכולים להסמיך אנשים מטפלים, איזה מקצועות, ולתת להם את התעודה.
גל רויטשטיין: התעודה שלי חתומה על ידי משרד התמ"ת, המקצוע שלי לא מוכר במדינת ישראל.
גל רויטשטיין: זה אוקסימורון מגוחך.
גל רויטשטיין: יש לי תעודות חתומות על ידי משרד התמ"ת שלא מוכרות על ידי מדינת ישראל ואז כשאנחנו פונים למשרד העבודה והרווחה כדי לקבל תקציבים - - - אז בעצם אנחנו צריכים לגייס את הכל בתרומות.
מירב בן ארי: חבר הכנסת מסעוד גנאים אתה רוצה להתייחס, בבקשה.
מסעוד גנאים: באתי לברך תחילה על הדיון, חשוב מאוד.
מסעוד גנאים: אני רוצה לשמוע.
מסעוד גנאים: דרך אגב, הייתי בנצרת לפני כמה שבועות ושם יש מסגרת לאוטיזם ולאוטיסטים בחברה הערבית.
מסעוד גנאים: אם יש למישהו - - - מה קורה שם שיכול - - - היקפים, מימדים, מסגרות, אשמח לשמוע.
מירב בן ארי: אולגה, משרד הרווחה.
מירב בן ארי: רצית להתייחס, בבקשה.
אולגה בן חי: כן, אני אשמח להתייחס לכמה דברים.
אולגה בן חי: קודם כל קיבלתי עדכון לגבי המודל המעובה באיתנים שהולך להיות.
אולגה בן חי: המודל הסטנדרטי להפעלת הוסטל כולל 80% של פארא-רפואי ל-24 דיירים.
אולגה בן חי: המודל המעובה באיתנים כולל משרה מלאה של פארא-רפואי ל-12 דיירים.
אולגה בן חי: זאת אומרת - -
מירב בן ארי: זה מודל מורחב יותר.
אולגה בן חי: בדיוק.
אולגה בן חי: הקפיצה היא יותר מפי 2 של פארא-רפואי.
קארין אלהרר: כמה שעות זה לאדם?
אולגה בן חי: אם אנחנו מדברים על משרה מלאה ל-12 אנשים - - - אני לא יכולה בשלוף עכשיו - - - אבל זה סדר גודל.
אולגה בן חי: זה יוצא שזה הכפיל את עצמו יותר מפי 2 - - - במודל החדש.
קארין אלהרר: אבל מה היה במודל - -
מירב בן ארי: במודל החדש.
מלכי איציק: אנחנו גם לא מרוצים מהמודל של ההוסטלים.
מירב בן ארי: רגע, זה פארא-רפואי אחד ל-12?
מירב בן ארי: ובדרך כלל זה פארא-רפואי אחד ל-24?
אולגה בן חי: לא.
אולגה בן חי: בדרך כלל 80%, פחות ממשרה, ל-24 דיירים.
מירב בן ארי: 80% משרה ל-24 דיירים.
מירב בן ארי: עכשיו מה היא עשתה – היא עשתה 100% משרה ל-12.
מירב בן ארי: הבנתי את זה.
מירב בן ארי: זה עדיין מעט.
מירב בן ארי: אבל זה בעולם שלהם - - - הבנת את העניין?
מירב בן ארי: הם שמו 80% משרה ל-24 דיירים ובמקום החדש יהיה 100% משרה - -
קארין אלהרר: אני אשמח עדיין לדעת כמה שעות זה לאחד.
אולגה בן חי: אני עדיין לא סיימתי.
אולגה בן חי: יש לי עוד כמה דברים.
אולגה בן חי: תוספת של חצי משרה עובדת סוציאלית - -
מירב בן ארי: 80% אל מול אחד, אל 100% אל מול אחד גם.
אולגה בן חי: 100% מול 12 דיירים.
מירב בן ארי: ופה 100% על 12 הבנתי את זה - -
אולגה בן חי: יותר מפי 2.
אולגה בן חי: פלוס חצי משרה תוספת של עובדת סוציאלית ומבחינת מדריכים התקינה הסטנדרטית אחד לארבעה ובמודל המתוגבר מדריך לשניים-שלושה דיירים.
מירב בן ארי: שניים או שלושה?
מירב בן ארי: כל דייר פה זה - -
אולגה בן חי: אני קיבלתי נתון ממוצע, לכן - -
מלכי איציק: כן, אבל אנחנו רוצים לצאת למאבק על ההוסטלים הרגילים שצריכים יחס 1 ל-2, ופה מדברים על אנשים שבמצב שהם יוצאים מבית חולים, זה אנשים קשים.
מלכי איציק: זה לא מרשים בכלל.
מלכי איציק: בסך הכל מה שאת אומרת עכשיו זה מה שצריך להיות בהוסטל רגיל.
מלכי איציק: אז אנחנו מדברים פה על אנשים שהם בעצם אנשים שנמצאים כל הזמן בבתי חולים, כלומר, אנחנו נותנים את מה שצריכים אוטיסטים רגילים.
מלכי איציק: את מבינה?
מלכי איציק: כלומר, אין כאן מענה.
מלכי איציק: זה שזה יותר ממה שעכשיו זה לא עוזר לנו.
מלכי איציק: אם אנחנו רוצים לתת באמת את מה שהם צריכים – אתם עכשיו עושים מודל חדש, בואו תצאו לא בהשוואה למה שקיים, תצאו עם מה שהם צריכים.
מלכי איציק: גם היום היינו בוועדה המקבילה של סתיו שפיר שיש מאבק מאוד גדול על המצב בהוסטלים הרגילים, לא של אנשים במסגרות של בריאות הנפש.
מלכי איציק: היום גם בהוסטלים הרגילים משרד הרווחה אומר שהשכר של המדריכים זה 42 שקל.
מלכי איציק: בפועל הם מקבלים שכר מינימום כי זה לא כתוב במכרז אז לא מחייבים אותם.
מלכי איציק: בפועל הם מקבלים שכר מינימום, בפועל יש תחלופת צוות נוראית.
מלכי איציק: שם בכלל - -
קארין אלהרר: אבל מלכי, רגע, בואי נעשה הפרדה שנייה בין הפארא-רפואי לבין הצוות.
קארין אלהרר: אני עדיין לא נחתי מהעניין של הפארא-רפואי - -
מלכי איציק: אבל אין מנתח התנהגות במקום הזה?
מלכי איציק: אנחנו מתמקדים בפארא-רפואי אבל זה הרבה יותר גדול.
קארין אלהרר: מלכי, תאמיני לי, הבנתי את זה.
קארין אלהרר: אני רק מנסה להבין, אני רוצה לדעת, את יכולה לתת לי פר אדם שנמצא בהוסטל, אני רוצה לדעת מה מקבל אדם בהוסטל ואני רוצה את זה מבחינה התנהגותי, כל הפארא-רפואי וצוות שנמצא כל היום.
קארין אלהרר: אני רוצה לדעת מה מקבלים.
קארין אלהרר: נגיד שילד הולך למעון יום שיקומי אז אני יודעת להגיד – הוא מקבל 10 שעות שבועיות טיפול פארא-רפואי.
קארין אלהרר: אני יודעת להגיד שיש שתי גננות בגן על שמונה ילדים.
קארין אלהרר: יש לי איזשהו שרטוט מה ילד אמור לקבל.
קארין אלהרר: אני אשמח אם במכרז הזה תבואי ותגידי לי הנה מה האדם שנמצא שם מקבל שבועית.
קארין אלהרר: לא 80% מ...
קארין אלהרר: לא 100%, תני לי שעות, מה הוא אמור לקבל.
אולגה בן חי: אני הבנתי את השאלה אבל מכוון שאין לי את המכרז פיזית אז אני לא יכולה לדייק.
אולגה בן חי: את מבקשת בדיוק ולכן - - - אני רוצה ברשות
אולגה בן חי: כם להגיד עוד כמה דברים להתייחס לנתונים - -
מירב בן ארי: ממש לסיכום.
אולגה בן חי: בסדר.
אולגה בן חי: קודם כל, גידול תקציבי מבחינת המשרד בכל שנה בדיור הוא 32.5 מיליון ₪ ובקהילה 16.5 מיליון ₪ בממוצע בשנה.
אולגה בן חי: זאת אומרת זה מבחינת הגידול התקציבי של משרד הרווחה.
קארין אלהרר: זה לכל הלקויות.
אולגה בן חי: של האוטיזם.
אולגה בן חי: זה בדוח שגם התפרסם בוועדה האחרונה שהייתה ועדה שקיפות, זה הדוח שנמסר בוועדה.
אולגה בן חי: בשנתיים האחרונות נפתחו תוספת של 20 מסגרות דיור למען פתרון עבור האוכלוסייה - - - האוטיזם.
דניאל רז: - - - נשארים בבתי החולים הפסיכיאטריים.
דניאל רז: למרות הפתרונות שלכם הם נמצאים עדיין באברבנאל.
דניאל רז: זאת הבעיה.
אולגה בן חי: כל מקרה לגופו, אבל - -
מירב בן ארי: בדיוק הקודם הייתה כאן ליליאן ממשרד הרווחה והיא הציגה את הפעולות של השיקום התעסוקתי והמסגרות.
מירב בן ארי: ועל ה-20 הוסטלים האלה כבר דיברנו ואנחנו החמאנו לה, ולכן בכל מה שקשור לשיקום תעסוקתי ומסגרות של משרד הרווחה בקהילה, והערתי את זה גם למי שאמרה כאן, אני לא שם.
מירב בן ארי: שם כבר הייתי, הגדלתם את התקציבים, הגדלתם הוסטלים, זו פעילות מבורכת.
מירב בן ארי: אנחנו מדברים על המקרים הקיצוניים יותר, וגם אז דיברנו על זה אם אתן זוכרות.
מירב בן ארי: דיברנו על אותם מקרים שלא יכולים ללכת - - - שבכלל לא שם.
מירב בן ארי: ולכן כל המהות של הדיון הזה זה באמת לתת מסגרות שהם יוכלו להיות במסגרות טיפוליות.
מירב בן ארי: כי את אלה שכבר מבחינת הספקטרום מסוגלים לצאת ומסוגלים לעבוד אז באמת, אתן זוכרות שהיא ישבה כאן ודיברה על זה?
מירב בן ארי: אנחנו מדברים על אלה - - - כל הזעקה שנשמעת פה זה על אותם אנשים שצריכים טיפול מורחב, סדור, הגיוני.
מירב בן ארי: שאת אומרת פה מטפל לשניים-שלושה, כל מטופל פה הוא אירוע בפני עצמו.
מירב בן ארי: לכן צריך להגיד אם זה לשניים או לשלושה.
מירב בן ארי: אז באמת על המסגרות של שיקום תעסוקתי, זה פחות עכשיו המהות.
מירב בן ארי: בעיניי המהות כרגע של כל הדיון הזה זה לחבר בין שניכם, בריאות-רווחה, כדי לקדם את אברבנאל וכדי לדאוג שתקנים - - - בסופו של דבר המכרז יסתיים בהקדם ולחשוב על מה שנאמר כאן בצורה מקצועית כי נאמרו פה דברים קשים מאוד.
מירב בן ארי: אני לא יודעת כמה אתם - - - בטח לא הייתם מעורבים במכרז - -
איילת דיין: בכתיבת המכרז?
איילת דיין: לא, אנחנו לא יכולים להיות מעורבים בכתיבה.
מירב בן ארי: נותנים הערות לציבור לא?
איילת דיין: לא, אנחנו לא יכולים להיות מעורבים בכתיבת מכרז.
מירב בן ארי: לא, אחרי המכרז.
איילת דיין: אחרי שהמכרז יוצא – עד היום היה אפשר להגיש את השאלות הבהרה.
מירב בן ארי: הגשתם?
איילת דיין: בוודאי.
איילת דיין: הגשנו שאלות הבהרה, אנחנו נחכה לשמוע מה המשרד יגיד.
איילת דיין: עד היום ב-12:00.
מירב בן ארי: אה אוקיי.
מירב בן ארי: כל מכרז בסוף יוצא להערות הציבור, ובטח אתם שאתם הגוף הכי מקצועי לפחות בעניין של הארגונים החברתיים.
מירב בן ארי: רווחה, בריאות, אני אשמע אותך, ממש כי אנחנו רוצים להתכנס.
מירב בן ארי: כן, אולגה ממשרד הרווחה.