GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמיר דהן: אין דרך לא לעשות בדיקה לנזקים.
אמיר דהן: כאן, החישוב שנעשה – והסברתי את זה בישיבה – הוא חישוב תאורטי מלמעלה לחלוטין: מספר כוורות, כמה כל כוורת צריכה להפיק.
אמיר דהן: ונניח שכל כוורת מפיקה ככה, אבל אותו חקלאי למטה לא מדווח על הדברים האלה, הוא מדווח אחרת.
אמיר דהן: אז בסופו של דבר, כל אחד צריך להגיש את התביעה שלו פרטנית.
שלי יחימוביץ': אני אשאל שאלה אפיקורסית, למה זה חייב להיות פרטני?
מירי סביון: בדיוק מהסיבה הזאת.
שלי יחימוביץ': הרי כן יש לכם איזשהו שיערוך של ענף מסוים באזור מסוים של אומדן הנזקים.
אמיר דהן: אין דבר כזה "שיערוך".
שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים פה על כסף קטן ברמה שהיא מגוחכת בעיניי באמת.
מירי סביון: חלק מהפיצוי - - -
זאב מידן: אני אענה לך בדיוק.
זאב מידן: יש לי דבוראי שנפגע פה מ"צוק איתן".
זאב מידן: טנקים דרסו לו את הכוורות.
זאב מידן: ברור, אמרנו לו: תשמע – עכשיו נשרפו לו הכוורות – תגיש תביעה פרטנית, מגיע לך.
זאב מידן: לא רוצה לראות אותם, עוד נייר ועוד נייר ועוד נייר, ועוד עורך דין ועוד זה.
זאב מידן: אני מציע בלי עורכי דין, בלי שום דבר, הכי פשוט שבעולם.
שלי יחימוביץ': הבנו, בסדר.
שלי יחימוביץ': זאב, זה ברור.
שלי יחימוביץ': זה נשמע לי הרבה יותר הגיוני.
שלי יחימוביץ': מה גם שוב אנחנו מדברים על הסכומים כל כך קטנים.
שלי יחימוביץ': עשינו כאן סיור קודם עם מפקד האוגדה.
שלי יחימוביץ': כל מיני פיתוחים מאלביט ומזה, באמת נשפכים עליהם מאות מיליונים, אם לא יותר.
קריאה: מיליארדים.
גדי ירקוני: זה לא מטר של החומה.
שלי יחימוביץ': הקיר הסלארי, אנחנו יודעים מה העלות שלו.
שלי יחימוביץ': זה בסביבות שלושה מיליארד.
שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים באמת על מיטב המוחות וכסף שנשפך כמים.
שלי יחימוביץ': ועל מה אנחנו מדברים כאן?
שלי יחימוביץ': על - - - כ-18 מיליון שקלים פיצויים שאתם אומרים.
שלי יחימוביץ': אז מה בעיה באמת לפטור את האנשים האלה מכל הסבל וגרירת הרגלים והטפסים.
שלי יחימוביץ': וכן - - - איזשהם פיצויים.
שלי יחימוביץ': הם יקבלו 2,000 שקלים יותר כל אחד, נגיד.
מירי סביון: אנחנו נסביר.
מירי סביון: כדי לבדוק את הפיצוי אנחנו מתבססים גם על הדיווחים שלהם על הכנסות בשנים מקבילות, בשנים קודמות, לרשות המסים.
שלי יחימוביץ': אני יודעת, אבל אני שאלתי שאלה אחרת.
מירי סביון: שלי, אין פה ניסיון להתקטננות.
מירי סביון: כדי לסבר את האוזן, אין לנו פה כרגע – אולי אמיר יודע להגיד בעל-פה את הנתונים.
שלי יחימוביץ': אולי גם יותר הגיוני מבחינתכם?
מירי סביון: אני אסביר רגע.
מירי סביון: אנחנו נמצאים היום בחלק מהסיטואציות במצבים שבהם הפער בין התביעה שנדרשת בהתחלה לבין מה שמשולם בסוף בהסכמה לפעמים זה פחות מ-10%, שנבין את סדרי גודל.
מירי סביון: לכן אנחנו כאן בשני כובעים: אנחנו רוצים לפצות בצורה מלאה על הנזקים, ומצד שני אנחנו צריכים לשמור על הקופה הזאת של קרן הפיצויים כדי שנוכל לפצות את כל מי שבאמת ניזוק.
מירי סביון: אנחנו, לצערנו, מהניסיון שלנו נדרשים לבדיקה, וחלק מהבדיקה זה לבדוק מול הדיווחים.
מירי סביון: אני אומרת שוב, ואני גם שומעת פה את הדברים שנאמרים, אנחנו בודקים את הדברים בצורה עניינית ומפצים בצורה מלאה ולא מתקטננים בכלל.
מירי סביון: אבל יש הבדל בין לא להתקטנן בתביעה של – אני לא יודעת מה – עשרות אלפים, פלוס מינוס 3,000-2,000 שקלים לבין לבדוק את הדברים של מי שמגיש תביעה שהיא פי 10 ויותר מהנזק שנגרם לו בסופו של יום.
מירי סביון: בעניין הזה אני חושבת שאמיר ועובדים שלו מוצאים את האיזון הראוי.
505: אז גם הדבוראים זו דוגמה קלאסית שהפרשים בין דבוראי לשני לא גדולים.
505: מה שזאביק אמר – אני ישבתי איתו על מספרים – גרוסו מודו, זה מה ששלי שאלה.
505: אז יהיה קיצוץ לא 2,000, 5,000 שקלים, אחד יותר.
505: סדרי הגודל, המהירות פה, והיכולת – אגב, ב-2006 עבדו מהר, ראינו את זה.
505: ותאמיני לי, בראייה לאחור, זה הקפיץ את הכלכלה הישראלית מהר מאוד חזרה.
505: היה חשש גדול לחודשיים שכל הצפון לא עבד, ודווקא העובדה שאז רשות המסים הובילה מדיניות הרבה יותר מקלה שחררה את הכלכלה ככה.
שלי יחימוביץ': תודה, אבו.
שלי יחימוביץ': רמי חרובי מבארי, בבקשה.
רמי חרובי: תודה על זה שהוועדה כאן.
רמי חרובי: אני רוצה להתייחס לכותרת: הישיבה היא ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה.
רמי חרובי: אני חושב שהרעיון של ביקורת הוא , בין היתר, להסתכל אחורה כדי להסיק קדימה, כפי שאני מבין.
רמי חרובי: אני חושב שנוצרה לנו פה הזדמנות – אני אומר את זה במרכאות כפולות.
רמי חרובי: אנחנו כבר בסבב כזה שלישי, אם ניקח גם את מלחמת לבנון, אנחנו כבר בסבב רביעי.
רמי חרובי: אני חושב שהתכתשות הזאת עם רשות המסים היא הבעיה.
רמי חרובי: אני חושב שרשות המסים חיה באיזשהן מסגרות שכך היא עובדת.
רמי חרובי: אני חושב שהמדינה צריכה לשנות את השפה שלה, כדי שלרשות המסים לא יהיה את שיקול הדעת או את היכולת לפעול כך.
רמי חרובי: מכיוון שאנחנו כבר באירוע רביעי, ואחרי "עופרת יצוקה", ואחרי "עמוד ענן", ואחרי "צוק איתן" שחלפו עכשיו בדיוק ארבע שנים, אנחנו כבר חכמים גדולים לדעת מה מחיר של דונם.
רמי חרובי: אנחנו יודעים גם לפני זה.
רמי חרובי: אבל נניח שלא ידענו לפני זה, אנחנו יכולים לתת תג מחיר.
רמי חרובי: מכיוון שכל המשחק הוא במיליונים בודדים, לכאן או לכאן, אני חושב שם המשחק הוא בחקיקה שונה.
רמי חרובי: מכיוון שהאזור הזה כבר בעצימות מאוד גבוהה, מכיוון - - - ב-2014, וב-2015, וב-2017, אין לו כבר, הוא לא יכול להוכיח.
רמי חרובי: החקלאי כבר בסבבים של סבבים של סבבים.
רמי חרובי: ולא דיברנו פה על מפרצי המים שנפגעו, ועל השעות, ועל אותו חקלאי שיצא עם המחרשה שלו.
רמי חרובי: צריך לקבוע תג מחיר לדונם, תג מחיר למיטה.
רמי חרובי: לבוא ולהגיד שכל עוד האירוע הזה הוא אירוע ביטחוני, כל עוד האירוע הביטחוני הזה מתקיים – אני שימשתי תשע שנים כמתאם בין המערכת האזרחית למערכת הצבאית כאן, במרחב הדרום.
רמי חרובי: היה התיאום.
רמי חרובי: המערכת פירקה את המוסד הזה; היא לא רוצה אותו; בעיקר מערכת הביטחון לא רוצה אותו.
רמי חרובי: אבל זה לא חשוב, אפשר בפשטות רבה – מה שאמר פה הדבוראי ומה שאמר פה כל חקלאי בפשטות רבה – לתת תג מחיר.
רמי חרובי: הסטייה היא בין 10% למעלה או למטה.
רמי חרובי: פעם למעלה ופעם למטה, בערכים שהם בדיחה לעומת כל השקעות האדירות או כל כמות הכבאים והמים שאנחנו משקיעים פה.
רמי חרובי: על מה אנחנו מדברים פה?
רמי חרובי: אפשר לתת טבלה, בלי כל מסלול האימים הזה של חובת ההוכחה, שאגב מס רכוש כבול בו.
רמי חרובי: הוא לא חי בתוך איזשהו סרט שהוא המציא לעצמו.
רמי חרובי: ככה החקיקה מאפשרת לו לעשות את זה.
רמי חרובי: ואם אנחנו, בביקורת, לא נסתכל רק על – אני שמעתי את השלושה המשפטים שאמרת ושמעתי את הדבר הכי חשוב – בביקורת צריך לבוא ולהגיד פשוט: מה קורה בסבב הבא?
רמי חרובי: בסבב הבא שמערכת הביטחון, שמדינת ישראל, כשהיא באה לכאן, לשטח החקלאי, כשהיא לוקחת אותו, היא תשלם עליו.
רמי חרובי: יש תג מחיר.
רמי חרובי: כמו שאתה שוכר דירה, לקחת שטח – תשלם.
רמי חרובי: לקחת חמישה דונם – שילמת על חמישה דונם מחיר.
רמי חרובי: לקחת עשרה דונם.
רמי חרובי: נשרפו 25 דונם של מרעה, 25 דונם מרעה עולים 3.15 שקלים לכל דונם, בבקשה קח על הדבר הזה.
רמי חרובי: מפתח פשוט: 14 שנה החקלאים האלה שיושבים פה – אני מתנצל – מה-זה מנומסים.
רמי חרובי: והעימות עם מס רכוש הוא מיותר.
רמי חרובי: אני מכיר את אמיר דהן אישית.
רמי חרובי: אני יודע כמה הוא מתאמץ.
רמי חרובי: הוא כבול.
רמי חרובי: הוא כבול עם מערכת כזו גדולה, שהעץ ההוא והבדיחה של ההוא עם העץ ההוא שלשם – זה פשוט בדיחה.
רמי חרובי: וזה אתם.
רמי חרובי: זה לא מס רכוש.
רמי חרובי: זה לא משרד החקלאות – אולי משרד החקלאות כן – זה החקיקה.
רמי חרובי: החקיקה היום לא הולכת ומתייחסת למה שקורה פה, למציאות של למעלה מעשר שנים.
שלי יחימוביץ': באמת יש משהו שהוא קצת בלתי נתפס, ויכול להיות שרשות המסים לא מעודכנת או לא עושה איזושהי – אני לא רוצה פה – אני יודעת שאתם עושים עבודה טובה בדרך כלל, אני יודעת שיש אצלכם אנשים רציניים ביותר ואנשי מקצוע, אבל יכול להיות שצריך לשנות מודל תפיסתי לחלוטין ולייצר איזשהו מודל.
שלי יחימוביץ': ונאמר כאן בצדק שאנחנו חווים את הדבר הזה פעם רביעית ברציפות עם כל מה שבינתיים – וזה חוזר על עצמו, לצערי הרב מאוד, אנחנו חיים מסבב לסבב.
שלי יחימוביץ': אבל כל הסבבים האלה מייצרים תופעות שהן מאוד דומות אחת לשנייה, לא ממצאים את הגלגל כל פעם מחדש.
שלי יחימוביץ': התיירות נפגעת, הרפתות נפגעות, יש דלקות, וכן הלאה וכן הלאה, כל הדברים שהועלו כאן.
שלי יחימוביץ': אז למה לא לייצר מודל שהוא קצת יותר חכם?
שלי יחימוביץ': אני לא יודעת, תיקחו כמה גאונים מ-8200 או מ"תלפיות" שיכתבו לכם את המודל הזה ולא תענו את האנשים האלה כל פעם מחדש.
רמי חרובי: צריך לחוקק חוק כדי - - -
שלי יחימוביץ': ונראה שאתם בעצמכם כבולים בתוך הלופ הזה של הבדיקות הפרטניות הקטנות האלה.
שלי יחימוביץ': וזה היה יכול להקל גם על המדינה בצורה מאוד-מאוד משמעותית אם היה מודל שהיה אפשר לשפוך אליו כל פעם את הנתונים העדכניים ולחסוך את הסבל הזה.
שלי יחימוביץ': וזה באמת בלי להטיל דופי במקצוענות שלכם, אני יודעת שאתם מקצוענים.
שלי יחימוביץ': שתיקה?
מירי סביון: לא, אני חושבת שיש פה כמה דברים: אחד, לגבי הפיצויים בחקלאות, האומדנים שנעשים, וכרגע - - -
שלי יחימוביץ': למה רק חקלאות?
שלי יחימוביץ': סליחה, אם אנחנו יודעים שיש מישהו שיש לו שלושה צימרים ומרגע שמתחיל סבב אין לו בכלל תיירים.
מירי סביון: אני אסביר.
מירי סביון: לגבי הנושא של הפיצוי והנושאים אחרים ואיך לתחום את זה ואיזה סוג של תקנות – ובאמת באירועים קודמים, אחרי תחילת האירוע, באיזשהו שלב, וכל פעם זה השתנה, נחקקו תקנות מיוחדות.
מירי סביון: בחוק מס רכוש ובתקנות לפיו, יש תקנות שהן קבועות, שמעניקות פיצוי.
מירי סביון: לגבי הנזק הישיר, הפיצוי בגין נזק ישיר הוא בכל הארץ, בכל אירוע מהסוגים האלה.
מירי סביון: לגבי נזק עקיף, החקיקה היא יותר מצומצמת, החקיקה הקבועה.
מירי סביון: ובכל פעם שיש אירוע שהוא מתרחב בית המחוקקים תיקן תקנות מיוחדות לאותו אירוע שבאמת הרחיבו את נפח הנזק.
מירי סביון: עכשיו, זה לא עניין של מודל קבוע שגאונים כאלה או אחרים יעשו, אלא השאלה שתמיד אנחנו נשאלים, ואחרי כן הכדור עובר לבית המחוקקים, היא לבחון מה נפח האירוע ואת מי אנחנו רוצים לפצות.
מירי סביון: לצורך העניין, יש אירועים שבהם – לאחרונה זה היה "צוק איתן" – היה צריך לקבוע באילו רדיוסים מפצים מכיוון שאין ספק שכל המדינה נפגעת מאירועים ביטחוניים קשים.
מירי סביון: אבל צריך לבחון, מכיוון שהמשאבים של קרן הפיצויים מוגבלים.
מירי סביון: ברגע שמחליטים להרחיב את הפיצוי בגין נזקים עקיפים ואובדן רווחים – צריך לזכור שלצורך העניין גם מסעדה בתל אביב כנראה נפגעה כי לאנשים פחות התחשק לצאת לבלות.
שלי יחימוביץ': איך אפשר להשוות?
מירי סביון: אבל גם המחוקק הבין שצריך לתחום ולקבוע איזשהו קו שעד אליו מפצים, כדי באמת הקרן תוכל לפצות את מי שנפגע במידה הכי רבה.
שלי יחימוביץ': אפשר להשוות רק בין - - -
גדי ירקוני: שלי, אני חייב להגיד עוד משפט ברשותך.
שלי יחימוביץ': אתה תגיד עוד הרבה אם תרצה.
גדי ירקוני: אני לא רוצה להפריע הרבה.
שלי יחימוביץ': לא, רק מילה בכל זאת.
שלי יחימוביץ': ההשוואה היא כל כך לא במקומה.
שלי יחימוביץ': אני אומרת את זה כתל אביבית.
שלי יחימוביץ': השוואה יכולה להיות הפיגועים הגדולים שהיו בתל אביב למה שקורה עכשיו בעוטף.
שלי יחימוביץ': אבל בוודאי את לא יכולה – זה להביא את זה לידי אבסורד להגיד שאנשים מתבאסים ממה שקורה בעוטף ולא יוצאים לבתי הקפה בתל אביב.
מירי סביון: לא, לא.
שלי יחימוביץ': תרשי לי לגלות לך שזה לא קורה.
שלי יחימוביץ': לא נעים לי להגיד לך.
גדי ירקוני: בואי נגלה, בואי אני אגיד משהו.
גדי ירקוני: אני שמעתי אותה כבר הרבה פעמים מדברת ואני מסכים עם הדברים.
גדי ירקוני: כנראה הייתה פה מעידה קטנה, לא קרה כלום.
גדי ירקוני: לא כדאי להשוות את תל אביב אלינו.
גדי ירקוני: ככה זה נשמע, אבל תנו לי להגיד משהו דווקא לטובתכם אולי זה יישמע.
גדי ירקוני: אני אגיד לכם ממה אני מאוכזב בתור ראש מועצה עכשיו, לא בתור אחד שהיה חקלאי ולא בתור חבר קיבוץ נירים: אני מאוכזב שאולי התושבים שלי צודקים, שאנחנו אנשים טובים מדי, אנחנו, ראשי הרשויות והאנשים פה.
גדי ירקוני: לא יכול להיות שמה שקורה פה, שלא שר הכלכלה, לא שר האוצר, לא שר חקלאות ולא שר התיירות, לא הרימו את הכפפה ולא באו והניפו את פתרונותיהם.
גדי ירקוני: הם בסוף כבולים.
קריאה: כבולים - - -
גדי ירקוני: כן או לא, גם הם - - - יש לי בעיות, גם הם יודעים.
גדי ירקוני: לפעמים הבטן שלי מלאה עליהם, אבל לא בקשר הזה.
גדי ירקוני: אבל עכשיו אני לא מדבר על 100,000 שקלים שבאמת יצילו את המושבניק המסכן שאם לא יקבל את זה הוא יפשוט את הרגל.
גדי ירקוני: ולא מבינים עד כמה זה בעייתי –זה לא קיבוץ.
גדי ירקוני: עם כל הכבוד, יש הבדל בין אדם פרטי לבין קיבוץ.
גדי ירקוני: אל תתרגזו עלי, יש הבדל.
גדי ירקוני: אבל זה שאף אחד לא בא ואנחנו לא לקחנו את כל התושבים האלה ואמרנו: עד כאן, גם 140 יום וגם אתם לא סופרים אותנו, זה – בגלל זה גם אין תכנית ממשלה דרך אגב, ובגלל זה השרים באו הנה בהתחלה להצטלם ולא מגיעים יותר, ובגלל זה ראש הממשלה לא הסכים להגיד – כשהוא יצא לשדרות – שתהיה פה תוכנית ממשלה מיוחדת לעוטף.
גדי ירקוני: זה התסכול הגדול.
גדי ירקוני: ולא זה שהם לא מצליחים לפצות אותנו, בגלל ששר האוצר ושר הכלכלה היו צריכים להגיד להם: זה הפתרון, תביאו עכשיו את הכסף.
גדי ירקוני: אני חושב שזה הדבר שמדינת ישראל לא מבינה: התושבים פה, בעוטף עזה, ה-100,000 תושבים שיש פה, שקטים והם לא בועטים, אבל הם שומרים על מדינת ישראל ומגנים.
גדי ירקוני: הגיע הזמן שיתנו להם את המקום הראוי.
גדי ירקוני: גם השרים שהם – את יודעת, כמה אנחנו?
גדי ירקוני: שני מנדטים אולי, מנדט, לא יודע.
גדי ירקוני: שלושה מנדטים.
גדי ירקוני: מה אנחנו?
גדי ירקוני: אבל אנחנו הרבה יותר - - -
שלי יחימוביץ': זה לא מעט.
גדי ירקוני: תלוי לאיזה מפלגה.
גדי ירקוני: למפלגה של 30 זה מעט.
גדי ירקוני: בגלל זה אני אומר באמת בתור ראש מועצה אני מסכים עם אדי שזה הדבר שכואב לי באמת.
גדי ירקוני: ואולי אנחנו - - -
אדי פולונסקי: גדי, כי התייאשנו.
אדי פולונסקי: זה 17 שנה איך שהוא אמר - - -
גדי ירקוני: עזוב את ה-17 שנה.
גדי ירקוני: לא מסכים אתכם.
אדי פולונסקי: איך שהוא אמר זה 17 - - -
אדי פולונסקי: זה לא 130 יום - - -
גדי ירקוני: אל תהיה מסכן.
שלי יחימוביץ': חבר'ה, אני מבקשת.
גדי ירקוני: אל תהיו מסכנים, חבר'ה.
אדי פולונסקי: אני זוכר את עצמי הולך לכלוב עם מסכת אב"כ במלחמת המפרץ.
גדי ירקוני: וזה בסדר גמור.
אדי פולונסקי: אני הייתי בכל המלחמות, הייתי בחקלאות.
אדי פולונסקי: זה לא 130 יום, זה 17 שנה שאנחנו חוטפים ואיש לא מסתכל עלינו.
גדי ירקוני: חבר'ה, בואו נזכור שגם נעשו פה דברים טובים.
גדי ירקוני: הממשלה עשתה באזור הזה ולא צריך לשכוח את זה, כל הממשלות ב-17 השנים.
גדי ירקוני: גם אנחנו יודעים איפה אנחנו גרים, אנחנו לא יכולים לחשוב שיהיה פה מנהטן.
גדי ירקוני: אבל מצד שני אנחנו דורשים שיבינו את האזור הזה.
גדי ירקוני: לא יכול להיות?
גדי ירקוני: המדינאים, אתם, חברי הכנסת, אני בא אליכם הרבה.
גדי ירקוני: חוץ מאפתיה – שזה גם דבר חשוב – כלום אנחנו לא מקבלים בזמן האחרון.
גדי ירקוני: וזה מה שכואב באמת לאנשים שיושבים פה, אני חושב.
שלי יחימוביץ': תודה גדי.
קריאה: אפשר להוסיף?
שלי יחימוביץ': שנייה, חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה.
איל בן ראובן: א', שלי תודה על היוזמה לביקור החשוב הזה.
איל בן ראובן: אני רוצה לפתוח בכמה דברים שאני רוצה לומר.
איל בן ראובן: אני חושב שאנחנו מסכימים כולנו פה שההערכה העמוקה מאוד לצה"ל, לכב"ה, לכל הגורמים המבצעיים שעוסקים פה במלאכה.
איל בן ראובן: אני חושב שחשוב לומר את זה, גם זה מאתנו.
איל בן ראובן: אני חושב שחסרה הנחת עבודה בממשלה, במדינה, שצריכה להיות מאוד-מאוד ברורה: מי שנמצא תחת אש – נמצא בעדיפות עליונה.
איל בן ראובן: עכשיו צריך לתת פירוש לעדיפות עליונה, מה זה עדיפות עליונה בעניין הזה.
איל בן ראובן: כשאני מסתכל פה, גם אני שואל את השאלה.
איל בן ראובן: אנחנו הרי אלופי העולם בסבבים.
איל בן ראובן: אנחנו אלופי בסבבים, לא רק עזה, הצפון, הדרום.
איל בן ראובן: אנחנו אלופי העולם בסבבים.
איל בן ראובן: באמת זאת שאלה ענקית: איך זה יכול להיות שכל סבב אנחנו - - -
שלי יחימוביץ': ממצאים את הגלגל מחדש.
איל בן ראובן: אני הייתי מצפה – ואנחנו צריכים לדרוש את זה – שלכל משרד מממשלתי יהיה מה שקוראים בחיל האוויר " בד"ח סבב".
איל בן ראובן: אתם יודעים מה זה "בד"ח סבב"?
איל בן ראובן: יש סבב, כל אחד לוקח את מה שכתוב, מה שנקבע על בסיס הניסיון של הסבבים האחרונים, ועכשיו יודעים מה צריך לעשות בדיוק.
איל בן ראובן: כל אחד יודע, כל אחד הולך בזה – ואיפה שיש בעיה בחקיקה, אז באים ומתקנים את החקיקה, אבל מתקדמים.
איל בן ראובן: מה שאנחנו רואים פה זה איזושהי הליכה לאחור.
איל בן ראובן: זאת אומרת, היה סבב – זה פשוט אבסורד, זה באמת אבסורד.
איל בן ראובן: אני חושב שאנחנו כוועדת ביקורת המדינה חייבים לדרוש ממשרדי הממשלה להכין מעין טבלה כזאת כשיש סבב אז ברור מה עושה כל אחד.
איל בן ראובן: אני אומר לכם: ממה שאני שומע פה, שר החקלאות באשר למה שקורה פה כושל בתפקידו, כושל בתפקידו.
איל בן ראובן: כי יש פה אש.
איל בן ראובן: ואמרתי קודם: אש במדינת ישראל, אין מה לעשות, זו עדיפות עליונה.
איל בן ראובן: זה אומר לבוא הנה עם הצוות, לשבת – מה שאנחנו עושים פה – ואחרי שבוע לחזור עם תשובות.
איל בן ראובן: לחזור עם תשובות 6,5,4,3,2,1.
איל בן ראובן: ואם זה לא קורה, זאת תקלה חמורה.
איל בן ראובן: אני רוצה להתייחס פה לכמה דברים שככה – את בטח תתייחסי – אני מדבר על המים וכו'.
איל בן ראובן: רבותיי, ציוד כיבוי – אני לא מעלה על דעתי שיעלה פה מזכיר ישוב שיש לו בעיה עם ציוד כיבוי במצב שבו אנחנו נמצאים.
איל בן ראובן: יש כב"ה שעושים את העבודה וכו', אבל זה דבר שבאמת אנחנו חייבים לתת לו מענה.
איל בן ראובן: סוגיית ביטוח למתנדבים – סוגיית ביטוח למתנדבים, עלה פה הדבר הזה- - -
קריאה: ולרבש"צים.
איל בן ראובן: ולרבש"צים.
איל בן ראובן: זה דבר שאנחנו נדרוש עליו פתרון.
איל בן ראובן: זה לא יכול להיות שאנשים עומדים פה למעלה, במקומות האלה, יכולים להיפגע, יכולים להיפגע.
איל בן ראובן: זאת העבודה.
איל בן ראובן: למי ניתן אם לא למתנדבים את הזה?
איל בן ראובן: אלה אנשים באמת יקרים מאוד.
איל בן ראובן: מה שאמרתי על שר החקלאות נכון גם לגבי שר התיירות.
איל בן ראובן: זאת אומרת, זה על אותו משקל.
איל בן ראובן: להם את הכסף, להם יש את המשאבים והם חייבים לעשות את העבודה הזאת.
איל בן ראובן: אני חושב שאנחנו כוועדה נצטרך באמת לעשות איזשהם דיוני מעקב קבועים על הדרישות שלנו מהמשרדים ולראות באמת – תראו, לצערי, אני אומר את זה פה: אנחנו לא מתעסקים פה בעניינים המדיניים-ביטחוניים, אבל באין פתרון מדיני ודוח "צוק איתן" – זה שאל שאלה מאוד עמוקה: מה נעשה כדי לא להגיע ל"צוק איתן"?
איל בן ראובן: מה מדינת ישראל כמדיניות עשתה?
איל בן ראובן: צר לי, אנחנו נמצאים באותו סרט כרגע.
איל בן ראובן: מה מדינת ישראל עושה כדי למנוע את "צוק איתן" הבא בעניין הזה.
איל בן ראובן: אנחנו לא עושים, אבל מה המשמעות של זה?
איל בן ראובן: המשמעות של זה היא שהסבב הבא בדרך.
איל בן ראובן: זאת אומרת, אין שאלה בכלל.
איל בן ראובן: אנחנו בדרך לסבב הבא.
איל בן ראובן: זה ברור כי לא עושים שום דבר אחר.
שלי יחימוביץ': משפט סיום דרמטי.
איל בן ראובן: לא צריך דרמטי.
איל בן ראובן: אמרתי לדעתי את הדברים בצורה מאוד בהירה.
איל בן ראובן: מאחר והסבב הבא בדרך, אז אנחנו דורשים מכל משרדי הממשלה להכין – מה שנקרא – תשובות מיידיות למי שנמצא תחת אש.
שלי יחימוביץ': אנחנו עושים סבב דוברים מהיר, ואנחנו לפני סיום.
שלי יחימוביץ': סגן אלוף אלעד שוורץ, ראש זירת דרום בחטיבת המבצעים, בבקשה.
אלעד שוורץ: שלום.
אלעד שוורץ: אחר הצהרים טובים לכולם.
אלעד שוורץ: את המעשה ראיתם בשטח, סיירתם שעה עם מפקד האוגדה בעוטף עזה.
אלעד שוורץ: קצת על המצב – בארבעת החודשים האחרונים צה"ל מתמודד עם אלימות גוברת שבאה לידי ביטוי החל מהעברת השגרירות סדר גודל - - - את ההמון שלהם לפרוץ את גדרות העוטף, דרך אירועי פח"ע גוברים בקו המגע, בסוף גם עם אתגר חדש בדמות טרור ההצתות.
אלעד שוורץ: זה תחיל ממשהו נקודתי והופך לתופעה מוכוונת ומאורגנת.
אלעד שוורץ: סקר את זה לפניכם מפקד האוגדה.
אלעד שוורץ: אל מול האתגר המתפתח החדש, צה"ל א' - - - שם גם לזה מענה.
אלעד שוורץ: המענה הזה הוא מענה סדור ומאורגן ברמות הכי גבוהות, ממפקד הצבא ועד מבצע פקודותיו בעניין הזה, חטיבת המבצעים, אגף המבצעים של הצבא ביחד עם פיקוד הדרום, אוגדת עזה.
אלעד שוורץ: כמובן, כל השותפים ציינו את זה.
אלעד שוורץ: אני רק אשים פה כוכבית שהיא לא ברורה מאליה.
אלעד שוורץ: הפתרון שניתן היום לטרור ההצתות הוא פתרון שלם שמחובר, הוא בין-ארגוני, והוא בין-זרועי והוא פועל בצורה, בעייני, ראויה לציון.
אלעד שוורץ: תוכנית שצה"ל בנה ביחס לטרור ההצתות היא תוכנית שמחוברת וממונעת על בסיס שלושה צירים: ציר אחד הוא ציר הגילוי, יכולות הגילוי; הציר השני הוא הציר יכולות הנטרול; והציר השלישי הוא מערך הכיבוי – היכולת להגיע לשריפה בזמן, מהר ככל הניתן, ולכבות אותה.
אלעד שוורץ: בעניין הזה אנחנו בהליכי בניין כוח עם - - - כדי לייצר מענה לתופעה בצורה המיטבית.
אלעד שוורץ: תחושת הביטחון בעוטף עזה היא נר לרגלו של צה"ל, פיקוד הדרום ואוגדת עזה כמו שביתר גבולות המדינה.
אלעד שוורץ: אנחנו עושים ככל הנדרש על מנת לעצור את הטרור הזה כמו שאר האיומים הקיימים במרחב.
אלעד שוורץ: וזה ככה באמת בכותרת, כי את המעשה ראיתם, את מפקד האוגדה פגשתם.
אלעד שוורץ: רבו היושבים פה סביב השולחן מכירים היטב את הפעולות שצה"ל עושה בשיתוף מלא איתם.
אלעד שוורץ: אני חושב שבעניין הזה המשך המאמצים יביא את הבשורה המשמעותית.
שלי יחימוביץ': מישהו רוצה להפנות שאלות לסגן אלוף שוורץ?
שלי יחימוביץ': אמירות?
שלי יחימוביץ': כנראה שכולם מרוצים ממך.
שלי יחימוביץ': אנחנו עוברים לדוברים אחרים.
שלי יחימוביץ': יהלומה זכות, מנהלת חוסן אזרחי באופקים.
שלי יחימוביץ': איפה יהלומה?
יהלומה זכות: אני פה, מאחורה.
שלי יחימוביץ': אז בואי קדימה.
יהלומה זכות: מרכז החוסן שלנו מושתת על החברה האזרחית, זה לא מרכז שהמדינה הקימה כמו בשאר המקומות.
יהלומה זכות: אנחנו קרוב ל-300 מתנדבים שבשגרה מחזיקים.
יהלומה זכות: אומרים שחוסן בנוי מזה שאדם מרגיש משמעותי, עושה דברים בשגרה ובעצם יש לו תקווה לעתיד.
שלי יחימוביץ': שנייה אחת, נציגי צה"ל, אני משחררת אתכם בזאת.
שלי יחימוביץ': אלא אם אתם ממש-ממש רוצים להישאר עד הסוף.
גדי ירקוני: שלי, אני ממש מתנצל, יש לי איזה אירוע, אני חייב ללכת.
שלי יחימוביץ': את רוצה להגיד משהו לפני?
גדי ירקוני: אני רוצה להגיד לכם תודה – אני מצטער שאני חותך אותך, אבל יש איזה מסיבה למח"ט שאני חייב להגיע ישר, זה ששומר עלינו כל הזמן.
שלי יחימוביץ': לא נתווכח - - -
קריאה: ד"ש לקובי.
גדי ירקוני: כן, אז אני מתנצל.
גדי ירקוני: א', תודה רבה שבאתם.
גדי ירקוני: אני מקווה שהסיבוב הזה יהיה משמעותי לכם ולנו כמו גם התוצאות שיהיו ממנו.
גדי ירקוני: באמת תודה.
שלי יחימוביץ': תודה לך, גדי.
גדי ירקוני: ותודה גם לכולם.
גדי ירקוני: אני חושב שמה שאפשר באמת לזכור מפה ששיתוף הפעולה הזה שדיברנו עליו הוא לא מובן מאליו, אבל הוא באמת אמתי שיש פה בין הכוחות, בינינו לבין הצבא.
גדי ירקוני: אני רוצה להגיד מילה טובה גם לכבוד זה שאני הולך למח"ט עכשיו, אז הקשר ההדוק שיש לנו עם צה"ל, עם המחט"ים פה, עם האלוף שכבר סיים, ועם האלוף החדש, עם האוגדונר זה לא יסולא בפז איזה ביטחון זה נותן לנו.
גדי ירקוני: כל הכבוד לצה"ל שהוא שינה מדיניות והיום הוא יודע לעבוד יפה מאוד עם האזרחים.
שלי יחימוביץ': אחלה, סיום אופטימי משהו.
שלי יחימוביץ': תודה רבה, ואנחנו עומדים לרשותכם.
שלי יחימוביץ': בבקשה, יהלומה.
שלי יחימוביץ': סליחה, כן.
יהלומה זכות: דיברתי על המשמעות של מה שאנחנו עושים בשגרה, אבל גם תקווה.
יהלומה זכות: אני מרגישה שאיבדנו את התקווה כי אין ביטחון.
יהלומה זכות: אני אדבר על שתי חוויות שלי מהיומיים האחרונים.
יהלומה זכות: בעלי חקלאי שכיר בחברת משקי הנגב, שש פעמים שריפות, שריפות שכילו את המגורים של התאילנדים בשטחים.
יהלומה זכות: ולפני יומיים היינו בהתנדבות באיסוף, כדי שהמטע לא יישרף , 150 בני נוער שבאו להתנדב לכאן, נקלענו ממש לתוך אזור של שריפה.
יהלומה זכות: באמת השלום נמצא שם כי היו שם בדואים וחיילים ואנשים שכולם התמודדו עם השריפות, אבל זה לא מצב נורמלי.
יהלומה זכות: אני באיזשהו מקום יש לי אמנה עם המדינה, ויתרתי על החירות שלי תמורת ביטחון.
יהלומה זכות: אין לי ביטחון.
יהלומה זכות: אני לא מרגישה ביטחון.
יהלומה זכות: לא יכול להיות שהילדים שלי יפחדו מבלונים, לא יכול להיות שאני בדרך כל הזמן אסתכל לשמיים ואראה סביבי אש.
יהלומה זכות: זאת מציאות הזויה.
יהלומה זכות: אני מסתכלת על הנהגה – יש כאלה שאומרים שאני מנהיגה, בכל זאת יש אצלי הרבה אנשים – כשקורים אירועים, אנחנו מנהלים את האירוע ואני כל הזמן מדברת עם האנשים.
יהלומה זכות: אף אחד לא מדבר איתם.
יהלומה זכות: לא אומרים לנו מה יקרה מחר.
יהלומה זכות: יש אי וודאות מוחלטת ואני חושבת שבאיזשהו מקום – איפה ההנהגה?
יהלומה זכות: דרך אגב, גם זה שאני מאופקים כל הזמן אומרים לי: בגללכם זה קרה, אתם בחרתם.
יהלומה זכות: אני לא בחרתי.
יהלומה זכות: אני רוצה ביטחון, ולי לא אכפת מי נמצא בהנהגה.
יהלומה זכות: אני באיזשהו מקום מרגישה לא רק אי וודאות, כי אני אדבר על זה שגם היו לנו גלילי ביוב שפינו אותם.
יהלומה זכות: היום אין מקלטים ואין גלילי ביוב.
יהלומה זכות: מה אנחנו עושים במצב שיש הסכמה?
יהלומה זכות: דיברו על זה שהסבב קרוב?
יהלומה זכות: אני לא רוצה לשמוע על סבב קרוב.
יהלומה זכות: אני רוצה למנוע את הסבב הזה.
יהלומה זכות: אני דורשת שימנעו את הסבב הזה, ואני אומרת: בכל זאת, מגיע לנו מקלטים, מגיע לנו גם לאן ללכת.
יהלומה זכות: לא יכול להיות שאנחנו נשתטח על האדמה כשעפים מעלינו טילים.
יהלומה זכות: וזה קרה לפני שבועיים, השתטחנו על האדמה.
יהלומה זכות: תודה רבה.
שלי יחימוביץ': אורי בן יהודה, מרכז המועצות האזוריות, ראש תחום ביטחון וחירום.
שלי יחימוביץ': בבקשה, אורי.
אורי בן יהודה: אחר הצהריים טובים.
אורי בן יהודה: אני רוצה להגיד משפט על מה שקורה היום, ובעיקר שני משפטים דווקא על הקדימה.
אורי בן יהודה: דיברו פה הרבה על שיתוף הפעולה הטוב בין כל הגופים והם כבר מכירים את זה יותר טוב ממני, כי אני מסתכל על זה מאחורה.
אורי בן יהודה: יחד עם זאת, אני רוצה להגיד לכם שבעיניי כאזרח במדינת ישראל לא סביר שהבחור הנחמד הזה שיושב לידי, כמשל, אייל, קב"ט שער הנגב, ועוד הרבה מאוד אחרים פה ישנים כבר ארבעה חודשים עם נעליים.
אורי בן יהודה: אבל זאת המציאות שלהם.
אורי בן יהודה: וזה לא משנה עכשיו אם אתמול היו 15 שריפות והיום יש רק 5 ומחר לא יודע מה יהיה, זאת המציאות שלהם.
אורי בן יהודה: ודיברנו על הביטוח ואני לא אפתח את נושא המשכרות שלו, גם לא רוצה לבייש אותו פה וכן הלאה וכן הלאה.
אייל חג'בי: מדבר עליי?
אורי בן יהודה: עלייך, כן.
אורי בן יהודה: - - - זה מצב שבעיניי לא סביר.
אורי בן יהודה: עכשיו אין לי טענות על כל מה שאמר רז"ר דרום.
אורי בן יהודה: הוא בסדר, עושים פה הרבה מאוד מאמצים.
אורי בן יהודה: בסוף כמדינה אנחנו לא יודעים לתת תשובה לסוגיה הזאת.
אורי בן יהודה: והדבר שמטריד אותי יותר – ואני מתחבר לדברים שאמר יוסי קודם – זה באמת בהסתכלות קדימה.
אורי בן יהודה: תראו, אני לא נביא, אבל את משטר הרוחות בארץ ישראל אני מכיר.
אורי בן יהודה: יגיע הסתיו, יגיעו השרקיות ונתחיל לחטוף את זה מיהודה ושומרון, אני אומר את זה חד וחלק.
אורי בן יהודה: לכן הבעיה שהעלה נציג בארי המארח שלנו על ציוד הכיבוי היום היא נכונה פה, אבל אם לא נעשה היום מעשה אז מחר נתקל בה בגזרה אחרת.
אורי בן יהודה: ושם, למרות דבריו של דדי ידידי על ההיערכות בתשובה לשאלתו של חבר הכנסת בן ראובן, זה נעשה יותר מסובך.
אורי בן יהודה: ואם אותו בלון שהגיע מפה לכסלון – וניסו קצת להשתיק את זה – אבל היה מדליק אש והיינו בשריפת יער בהרי ירושלים, אז תשאלו את שמוליק פרידמן, מפקד המחוז של הכיבוי שהיה איש ירושלים, איך נראית שם השריפה.
אורי בן יהודה: היינו בסרט אחר.
אורי בן יהודה: ולכן אלה הדברים שאותי מטרידים.
אורי בן יהודה: צריך להסתכל על ההיערכות הזאת, צריך לראות איך מחזקים את הישובים ואת ההתיישבות ביכולת לתת מענה ראשוני, כי שמענו מה הפתרונות.
אורי בן יהודה: פעם היו לנו מקורות מימון, והיום אין יותר מקורות מימון.