GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קארין אלהרר: נגיד, 700 מיליון שקל, כל שנה, על טיפולים פרא רפואיים של תלמידים מגיל 3 עד גיל 21.
קארין אלהרר: במסגרת הזאת, זה בעצם מתחלק ל-2, יש את השילוב ויש את החינוך המיוחד.
קארין אלהרר: נתחיל לעניין השילוב, אני רוצה להבין, אתן יודעות במטה כמה כסף נוצל ואיזה טיפולים נוצל, כל שקל?
<פנינה אלתר: אנחנו מדברים בשעות, לא בכסף, אצלנו במערכת וזה חשוב.
<רחל אברמזון: אבל רק רגע, אנחנו נדבר על זה גם.
<רחל אברמזון: אני רוצה לומר כך, אנחנו יודעים ברמה כללית בכל מתי"א מהו הניצול.
קארין אלהרר: מה זה כללית?
<רחל אברמזון: אני אגיד, מהו הניצול של שעות הטיפול שניתנות בעבור הילדים, יחד עם זה אנחנו מזהים שכל ילד צריך לקבל- - -
<דן בנטל: אני חייב שניה להתערב, האוטופיה שמוצגת פה, במהלך הביקורת, אני חייב להתערב זה הזוי.
<דן בנטל: במהלך הביקורת דיברנו עם החשבות במשרד החינוך, עם אגף תקציבים, עם מנכ"ל המשרד ועם אגף החנם לא ידעו שום דבר – לא שעות, לא תקציב ולא ידעו לתרגם את השעות לתקציבים, לא ידעו כלום.
<דן בנטל: איזו שהיא אוטופיה שמוצגת, אם עשיתם את זה אחרי הדוח אז נהדר.
<רחל אברמזון: אני רוצה רגע לדבר, תראו, אני לא אקח את מקומו של מינהל כלכלה ותקציבים להגיב על מה שאתם ביקשתם ודרשתם, אבל אני רוצה להגיד עכשיו רגע בנקודה שלנו לגבי בקרה ופיקוח שלנו.
<רחל אברמזון: אנחנו התחלנו תהליך עוד קודם, של פיתוח מערכות ממוחשבות שכן יאפשרו, לא רק לנו אלא גם להורים – אני רוצה שידעו – להיכנס לתוך המערכת, אני מקווה שאנחנו נשיק כבר את המערכת החדשה בינואר 2018 וכל הורה וכל להיכנס עם זיהוי אישי שלו לתוך המערכת ולדעת כיצד מפולחות אותן שעות ואותן תמיכות שניתנות לילדים, כך שהבקרה שלנו תהיה הרבה יותר מהודקת ממה שהיא היתה בעבר.
<רחל אברמזון: אנחנו נדע בדיוק אם ילד מקבל שעה של קלינאות תקשורת, אם הוא יקבל חצי שעה של ריפוי בעיסוק וכולי, ברמה פרטנית וברמה- - -
<קריאה: האם הטיפול הוא קבוצתי או פרטני.
<רחל אברמזון: גם זה הוא ידע לדעת אם הוא מקבל אותו במסגרת של שני ילדם, שלושה ילדים, קבוצה או יחידני.
<רחל אברמזון: אנחנו נדע את זה בצורה מדויקת, זה קודם כל.
<פנינה אלתר: אני רוצה לדייק, מדובר פה על שתי מערכות מחשב שאחת היא לא קשורה בכלל לדוח כי היא כבר הסתימה והיא תהיה באמת בינואר 18' שזה השילובית, היא מערכת מוכרת, שדרגנו אותה באמת ידיעה איך התקציב של ילד מתחלק, זאת אומרת איזה סוג טיפול, כמה שעות, האם בקבוצה או לא – מעבר לעוד דברים שהמערכת נותנת.
<פנינה אלתר: בעקבות הדוח זרזנו תהליך נוסף של החינוך המיוחד, זה שילוב, מערכת תכנית אישית לתלמיד שזה קיבלנו הבטחה שבסוף 18' המערכת תהיה מוכנה ואז היא תהיה בהטמעה ואז שם, בחינוך המיוחד, אנחנו נדע כל שעה של ילד – מה הוא מקבל וכולי.
<פנינה אלתר: חשוב לי לציין שיש הבדל בין בקרה של מערכות מחשב – דרך אגב, את זה כתבנו בתגובות שלנו אליכם – בין בקרה מנהלתית שהיא באמת נדרשת והיא תהליכית ולא פשוטה ואנחנו עושים אותה לבין הבקרה והפיקוח המקצועי ופה קצת קשה לי לקבל וגם אמרנו, יש לנו מערך מקצועי מאד מוסדר, שרחלי תראה את הפורמט, אבל בעיקרון יש לנו חוברת קוים מנחים מאד ברורה על עבודת המטפלים, יש לנו הערכת עובדים יחודית למטפלים, יש לנו מערך פיתוח מקצועי על חשבון מדינת ישראל למטפלים שעובדים אצלנו, יש לנו מערך- - - אבל את הדבר הזה גם אנחנו כל הזמן משדרגים, יש תיק מטפל שנועד למטפלים, יש סטנדרטיזציה שאנחנו עובדים עליה- - -
קארין אלהרר: שניה, אבל כל זה- - -
<קריאה: זה חלק מופרד- - -
קארין אלהרר: סליחה, גברתי, אתם לא מנהלים דו שיח.
קארין אלהרר: זה הכל נשמע פיקס, אני חותמת על זה היום, אני שאלתי שאלה פשוטה ועדיין לא קיבלתי תשובה, האם אתם באגף לחינוך מיוחד מקבלים דיווח מכל המתי"אות, הרי בסופו של דבר נותנים למתי"א בנק והמתי"א מחלק את זה.
<רחל אברמזון: זה לא מתי"א, זה המחוז.
קארין אלהרר: המחוז, בסדר.
<רחל אברמזון: אבל זה בדיוק מערכת המחשב, זה היה החסר שלנו, זה המחוז, זה הלקונה.
קארין אלהרר: זה היה ועכשיו אתם משפרים את זה?
<רחל אברמזון: כן, זה השילובית והמערכת מבחינה מחשובית יהיה לנו שליטה על המידע הזה, מה שאני אומרת שהעבודה המקצועית נעשית ואני רוצה להפריד בין מקצועי לבין המידע שלא הגיע אלינו וזה נכון, חלק היה בתהליך וחלק הואץ התהליך, אבל בואו נגיד – אני מקווה ש-2018, 19' יהיה לנו מידע בהדרגה על כל תלמיד מה הוא מקבל.
<רחל אברמזון: זה שליטה על השעות, זה שליטה בעקיפין על הכסף כמובן, זה היה חסר.
קארין אלהרר: אוקיי, אתן יודעות להגיד לי אם יש חסר בשעות לעומת הצורך?
<רחל אברמזון: בוודאי, אנחנו יודעים שאנחנו עומדים על ממוצע ארצי שעומד על סביבות 84 אחוז , משמע שחסר לנו 15 אחוז.
קארין אלהרר: החסר הזה, 15 אחוז, זה בא לידי ביטוי בגלל העדר תקציב או בגלל העדר מטפלים?
קארין אלהרר: מטפלים.
<פנינה אלתר: אנחנו היום עומדים על 70 אחוז, בחוזר מנכ"ל הוא המינימום שילד מחויב לקבל מתוך ה-100.
<פנינה אלתר: המציאות היא שהיום הממוצע הארצי הוא נע בין 80 ל-85 אחוז מתוך ה-100, אנחנו מעל, אבל יש מקומות, מכיוון שזה ממוצע, נמצאים מתחת, וודאי.
<פנינה אלתר: אזור הדרום לצערנו, במגזר הערבי בתחומים מסוימים, שנמצאים מתחת לממוצע, אבל זה מתוך ה-100.
<פנינה אלתר: אנחנו עומדים מעל הממוצע, אנחנו שואפים ל-100, אבל פה עולה לא חסר תקציב.
קארין אלהרר: אוקיי, מה המשרד עושה או למי הוא פנה או מה הוא עשה על מנת לשפר את היכולת לגייס אנשים למערכת כדי שיתנו טיפולים, כדי שלא יקרה מצב שאין קלינאי תקשורת.
<רחל אברמזון: אנחנו מנסים לבדוק את זה גם מול משרד הבריאות וגם מול המוסדות להשכלה גבוהה.
<רחל אברמזון: אנחנו מנסים ליצור- - -
קארין אלהרר: יש פה נציגה של המל"ג?
קארין אלהרר: אז אם אפשר להצטרף לשולחן אני מיד אפנה אליכם.
<רחל אברמזון: אז אני רק רוצה לומר שאנחנו בודקים את זה אל מול הנושא הזה של המלגות- - -
קארין אלהרר: מה זה אומר, רחלי?
<רחל אברמזון: אנחנו התחלנו איזה שהוא שיח למשל עם אוניברסיטת אריאל לגבי אפשרות של בדיקה, לראות איך אנחנו יכולים להשיג מלגות לאותם סטודנטים במסלול של המטפלים שיהיו מחויבים אחר כך בהלימה למלגה שהם מקבלים, לרדת נניח לדרום ולתת שם שרות- - -
<קריאה: למה שלא ילמדו בדרום?
<רחל אברמזון: אני מדברת בשלב הזה לאו דווקא דרום, אנחנו מדברים על המקומות שיש בהם חסר.
<קריאה: אבל זאת הסיבה ש- - - כל כך במצוקה, סליחה, אני אמא מהדרום וזו הסיבה, זה זועק מכל מקום, השמיכה הקצרה היא לא התקציב, אצלנו גם פרטי אין- - -
<קריאה: ותכף זה יקרה גם במרכז עם הצונמי שדיברתם, תכף אצל כולכם, גם בפרטי – תייצרו עוד מטפלים, בשביל זה צריך מסלולי לימוד קלינאות תקשורת.
קארין אלהרר: אני מיד פונה למל"ג, רק רגע.
<רחל אברמזון: המסלולים הם המנד"ט של המל"ג ויש כאן- - -
קארין אלהרר: לכן זימנתי אותם.
<רחל אברמזון: רגע, יש כאן נכונות ופתיחות גם ללכת לכיוון הזה, אבל אני עדיין אומרת שגם אותם אנשים שנמצאים בשטח והם – אגב, אני רוצה לומר שהמטפלים אצלנו מועסקים כעובדי הוראה לכל דבר, עם כל התנאים וההטבות שמקבלים עובדי ההוראה ולכן חשוב שיאמר, כי הם מקבלים את שכרם על פי הדרוג ועל פי- - -
קארין אלהרר: אז אמרת שפניתם והתחלתם לדבר עם אוניברסיטת אריאל, מתי זה התחיל?
<רחל אברמזון: לפני כמה חודשים.
<פנינה אלתר: זה יכול להיות לקראת תשע"ט בלבד.
קארין אלהרר: לא, ברור.
קארין אלהרר: חוץ מהם, יש עוד כמה מוסדות להשכלה גבוהה בישראל.
<רחל אברמזון: בסדר, אנחנו התחלנו כי הם באמת היו נכונים להרים את הכפפה והם באו עם הצעה מאד אופרטיבית ואנחנו בודקים אותה ונתקדם.
<פנינה אלתר: אנחנו רוצים לדבר גם על הניסיון לתת תמריצים לעובדים באזורים כאלה, שוב, זה תהליכים במשרד, אבל אני אומרת שאני מקווה שלקראת תשע"ט נוכל להיות קצת יותר אופטימיים, גם תמריצים לעובדים שיבואו לעבוד, שיהיה שווה להם אולי כלכלית מעבר, אבל יש תמריצים ברורים של המשרד.
קארין אלהרר: אני זוכרת מדיונים בוועדות אחרות, עולים חדשים שמגיעים עם הכשרה לטיפולים פרא רפואיים – אתם עובדים על זה כדי שהם יקבלו את ה- - -
<פנינה אלתר: זה משרד הבריאות.
קארין אלהרר: ביחד איתם, החסר הוא אצלכם.
<פנינה אלתר: כן, בסדר, אבל אנחנו לא מאשרים ואני חושבת שנעשה תיקון בחוק של המטפלים ובאמת מקבלים את האישור, אני אגיד יותר מזה, במגזר הערבי – שהם לומדים הרבה בירדן ובג'נין – אנחנו אפילו עושים קורסים בשנה הראשונה כדי להביא אותם לאיזה שהוא סטנדרט של מערכת החינוך בארץ, זאת אומרת שאנחנו מקבלים הרבה גם- - -
קארין אלהרר: טוב, מל"ג.
קארין אלהרר: תעשו לה מקום בבקשה סביב השולחן.
<בתיה הקלמן: שלום רב ותודה רבה על ההזמנה לדיון, אנחנו שותפות ביציע- - -
<בתיה הקלמן: שמי בתיה הקלמן, אני מהאגף האקדמי במועצה להשכלה גבוהה, אגף שמטפל באישור תכניות לימודים ובאופן ספציפי, איסוף בתחום הקרדיטציה בתחומי החינוך, ההוראה ובעבר הלא רחוק גם במקצועות הפסיכולוגיה.
<בתיה הקלמן: יושבת לצידי מיכל אופיר שהיא מאגף התכנון, מהועדה לתכון ולתקצוב של המל"ג, והסוגיה שנמצאת היום על השולחן מהצד של מל"ג מתרכזת א' בשאלה שלכם לגבי פתיחת מסלולי לימוד נוספים, זה הצד האקדמי, אבל לצד האקדמי הזה יש גם צד תכוני בפרישה ואנחנו נתייחס לנושא.
<בתיה הקלמן: קודם כל אציין שות"ת מל"ג פועלות ככל הניתן, היום, כדי לקדם פתיחתם של תכניות לימודים נוספות בדרום הארץ, אנחנו אישרנו לאוניברסיטת בן גוריון להגיש בקשה לפתיחת תכנית לימודים בריפוי בעיסוק, אישרנו למכללה האקדמית אחו"ה להגיש תכנית לימודים בקלינאות תקשורת, הכל טוב ויפה, בפועל יש קשיים בלהוציא את תכניות הלימודים האלה מן הכח אל הפועל.
<בתיה הקלמן: משתי סיבות עיקריות, א' סגל סגל סגל, סגל שיוכל ללמד בתכנית ולהוביל אותה ולעמוד בראשה, יש מחסור בסגל בכיר, מומחה, להכשרה של מטפלים בריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה וקלינאות תקשורת.
<בתיה הקלמן: דבר נוסף זה מקומות ההתנסות המעשית, יש מחסור במקומות להתנסות מעשית, זה כבר פחות- - -
קארין אלהרר: רגע רגע, שניה- - -
<קריאה: אנחנו קיבלנו כבר סטודנטית מתל אביב בתור קלינאית תקשורת בגן תקשורת.
<קריאה: אני האמא שהייתה לה ילדה בגן תקשורת בלי קלינאית תקשורת ובסוף מצאו לה פתרון, סטודנטית מתל אביב שבאה יום בשבוע לבאר שבע.
קארין אלהרר: רגע, אני רק צריך לשבת כאן ולהבין שמקורות התנסות, מה שנקרא לפי משקל.
<בתיה הקלמן: אז אני אסביר מה עומד - - -, תקופת התנסות זה לא רק חדר, זה מדריכים.
קארין אלהרר: ברור לי.
<בתיה הקלמן: בעניין הזה, יש מחסור במדריכים, אנחנו גם נמצאים בקשר עם - - -, אנחנו- - -
קארין אלהרר: קופות החולים לא רוצות- - -
<בתיה הקלמן: אנחנו יכולים לבשר, אולי חדשה שיכולה לעודד את ציבור השומעים, שבימים אלה צפוי להחתם הסכם שכר שיביא להגדלת התגמול למדריכים בקלינאות תקשורת, בריפוי בעיסוק, כמו שגם נעשה בפיזיותרפיה, זה דבר שיכול לעודד ואנחנו מבינים שבסופו של דבר הכל נגמר בכסף, שמענו את זה גם – הסטה של מטפלים מהציבורי לפרטי, אבל בסופו של דבר כמה אני מקבל בסוף יום על העבודה שאני עושה, היא חלק מהענין ו- - - בשיתוף משרד הבריאות ובשיתוף האוצר הובילו מהלך חשוב של חתימת הסכם כדי לעודד מדריכים לעמוד לשרות המוסדות האקדמיים והמתמחים במסגרת ההכשרה.
<פנינה אלתר: אני רוצה הערה אחת כי כל ההסכמים שאתם חתמתם עד היום ואני ממונה במערכת החינוך – משרד החינוך לא היה חלק מההסכמים וכשאני באה לממש אותם במערכת החינוך אז משרד החינוך הוא לא חלק מההסכם, אז אי לכך יש משרד הבריאות, אבל יש שותף נוסף שהוא משרד החינוך ואם אנחנו רוצים לממש את זה גם במשרד החינוך ואנחנו מאד רוצים, תדעו שיש שותף של משרד החינוך, בהסכמים, זה גוף נוסף, משרד נוסף, שלא מחויב אחר כך להסכם של משרד הבריאות.
<בתיה הקלמן: קודם כל כמו שמבינים גם אנחנו, כמשרד, מחויבים מכל הסיבות לנושא הזה, אנחנו גם כאן כדי ללמוד- - -
קארין אלהרר: נו, אז הנה, משהו פרקטי.
<בתיה הקלמן: אנחנו - - - וכל ההסכמים לא נחתמו עם משרד החינוך זה לא מחייב אותם.
קארין אלהרר: רגע רגע- - -
<פנינה אלתר: נשמח לשיתוף הפעולה.
קארין אלהרר: סליחה, עד שיש פה משהו פרקטי- - -
<בתיה הקלמן: זה לא אותו משרד, בואו נעשה- - -
<פנינה אלתר: כל הסכם שאני מביאה אומרים לי תראי, משרד החינוך לא חתום אז אנחנו לא מחויבים.
קארין אלהרר: פנינה, רק שניה, אני מבינה.
קארין אלהרר: אני אומרת שיש פה משהו פרקטי, פונה נציגת משרד החינוך ואומרת: גם אני כאן, האם אתם תשבו איתה בעניין הזה?
קארין אלהרר: תחתמו איתה גם?
<בתיה הקלמן: אנחנו נעביר את זה עוד היום לתשומת ליבו של המנכ"ל, לטיפולו ולבדוק איך אפשר לקדם את זה.
<בתיה הקלמן: אני לא יכולה להתחייב כאן- - -
קארין אלהרר: ברור שלא.
<בתיה הקלמן: נעביר את זה וטוב שזה עלה.
קארין אלהרר: בסדר, אני מבקשת עדכון לוועדה.
<מיכל אופיר: אני רק רציתי להוסיף לגבי הסגל האקדמי, אנחנו יודעים- - -
קארין אלהרר: תגידי, למשל הורידו את דרישות הסף בקבלה לקלינאות תקשורת שזה היה רק ל-IQ 800 ומעלה?
<מיכל אופיר: לעניין הסף למוסדות להשכלה גבוהה יש חופש אקדמי למעשה, בהתאם אלה שקובעים- - -
<פנינה אלתר: מעט מאד מתקבלים.
<מיכל אופיר: זה נחקק כבר לפני- - -
קארין אלהרר: לא, רק שניה, לא הבנתי, לא משלמים לי מספיק כסף כדי שאני אנהל את הדיון פה?
קארין אלהרר: תראו, החופש האקדמי הקדוש, שאני מאמינה בו, זה בסדר לגבי התכנים, מה יעבירו בסילבוס של תכנית הלימודים, אבל חופש אקדמי הוא לא לגבי איזה מקצוע אני רוצה והוא דרוש לי כרגע כמדינה ואני לא מבינה למה זה קשור.
<בתיה הקלמן: זה קשור כי בחוק המל"ג סעיף 15 יש למוסדות חופש אקדמי לקבוע בין היתר גם את תנאי הקבלה וזה עניין של היצע וביקוש ובענין הזה אנחנו לא צופים איזה שהוא חסם, כאן לא החסם בואו נגיד.
<בתיה הקלמן: אין חסם אמתי בקבלה לכל אחד מהמקצועות שמנינו כאן על השולחן, ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, נשות המקצוע יכולות להצטרף לעניין – זה לא החסם, אוקיי?
<בתיה הקלמן: החסם הוא אחר, הוא באמת בעניין של סגל ומדריכים בהתנסות המעשית.
<בתיה הקלמן: מיכל יכולה לפרט מה אנחנו עושים היום במסגרת התכנית הרב שנתית הקרובה לגבי איך אנחנו, בראיה לרחוק, מנסים - - -
<בתיה הקלמן: אז מיכל, תוסיפי כאן את הנושא.
<מיכל אופיר: באמת רק רציתי להגיד שלגבי הסגל האקדמי יש כמה תכניות שאנחנו אישרנו הגשה שלהם בחומש הקרוב, בקלינאות תקשורת ופיזיותרפיה ובלהגדיל את מלאי הסגל האקדמי הבכיר, כי אנחנו רואים שזה אחד המחסומים הגדולים ביותר בקיום שנת לימודים.
<בתיה הקלמן: פתיחה של תכניות לימודים ללימודים מתקדמים – זה לא יפתור את המחסור בכמות המטפלים, אבל זה בהחלט יפתור בעתיד בדברים לעשות, אלו תהליכים, את בעיית מחסור הסגל שקיים היום במערכת האקדמית, שיכול להכשיר את המטפלים שלנו ואנחנו רוצים מטפלים טובים, לא רוצים הכשרות שלא יביאו בסוף לתוצר – הורה שיושב כאן בשולחן לא רוצה שקלינאי תקשורת שלא יודע את העבודה יטפל בילד שלו, זה מובן, אני מקווה שיש כאן הסכמה רחבה.
<דן בנטל: זה לא ממש נכון, אחד שמכשיר עם האקדמיה, לא סיפרתי את זה לוועדה אבל אני עובד עם - - -, בר אילן, זה לא בדיוק נכון, אבל אני אניח את זה בצד.
<בתיה הקלמן: בר אילן אין להם, הם לא מכשירים ריפוי בעיסוק או קלינאות תקשורת.
קארין אלהרר: לא לא, להוראה, טוב תודה.
קארין אלהרר: דוברים אחרונים ואני צריכה לסכם את דיון הוועדה, אל תאלצו אותי לבחור, אני הורה, בסדר?
<סמדר רימרמן: שלום, שמי סמדר, אני רוצה לענות – היו לי דברים והזדהיתי קצת עם האמהות, יש לי בן שמוגדר סומטי, הוא לא נכנס לסטטוס, ומכבי לא עושים לי חיים קלים ואני רוצה לענות למשרד החינוך כי אני חושבת שנפגשנו ואנחנו בטלפונים אינסופיים.
<סמדר רימרמן: יחד כל כך מדרדר ומערכת החינוך, שאני לא יודעת כבר מה להגיד, מצד אחד שולחים את הילדים במשך שעות לנסוע – דווקא את הילדים המיוחדים שמאד מאד קשה להם להסתגל בכלל, הם קמים מאד מוקדם, הם חוזרים הביתה ב-5, מאד קשה.
<סמדר רימרמן: דבר שני, בתי הספר מופרטים לילדים המיוחדים האלה, הטיפוח שם מאד קלוש, מבחינת מה שניתן להם בדברים הפרא רפואיים – אפס, כלום.
<סמדר רימרמן: מצבו של הילד מאד הדרדר והמדינה היתה צריכה לשלם הרבה מאד חודשים של אשפוז.
<סמדר רימרמן: לא יודעת איך לעשות שכן בבית הספר יתנו לילד את זה, נותנים איזה שהוא סל או תקציב, מסגרת כזו, כל מיני בתי ספר פרטיים, מופרטים, דווקא לאוכלוסייה הזאת.
<סמדר רימרמן: כנראה משרד החינוך לא מקים בתיי ספר חדשים לאוכלוסייה הזו וזה מאד רחוק, הם נוסעים שעות – מפתח תקוה לפרדס חנה, ותמיד האמא ההזויה, מצטרפת לדברים והילד לא מקבל מה שהוא צריך.
<סמדר רימרמן: לא רק שהוא לא מקבל הוא מסתובב יום שלם בחוץ, בורח ובסופו של דבר מצבו מדרדר, זה לא רק שלא מקדמים אותו אלא ילד שהתחיל עם 120 IQ וצנח ל-80.
<סמדר רימרמן: אני הייתי אחות 30 שנה במערכת, אני בשנים האחרונות לא עובדת, נחשבת עניה, מקבלת קצבה ופשוט משגיחה על הילד.
<סמדר רימרמן: התסמונת שלו לא כל כך מוכרת, אני מקווה שלא תהיה מוכרת יותר, אבל זו תסמונת האלכוהול – - - - באמת למנוע את האלכוהול בהריון, ואני פשוט כמה שנים כבר מנסה לחפש ועכשיו אם אני רוצה לחפש לו, נניח שהוא בגיל, איזו שהיא פנימיה, גם בפנימיות שאני אלך אליהם, שזה הרווחה, חינוך, לא משנה יש באמת הרבה משרדים, גם בריאות, זה באמת נופל בין הכסאות, קופת החולים, גם שם אף אחד לא יעקוב אם הוא בכלל יקבל את זה.
<סמדר רימרמן: זאת אומרת אם אני באה נניח עם ילד עם בעיה נפשית, לדוגמה, אז הולכים לפנימיה מיוחדת ומרחיקים אותם, הם לא מקבלים שם שום דבר, אף אחד לא מבטיח להם פסיכולוג שם, אף אחד לא מבטיח להם כלום, במוסדות האלה, אף אחד לא רואה אותם.
<סמדר רימרמן: נכנסה הגדרה, ד"ר אופק נדמה לי חתם על האבחנה הזו כסומטית, זה לא ספקטרום אבל זה סומטי, וסומטי מגיע לילד לכאורה עד גיל 18 את כל הטיפולים, אנחנו לא מקבלים שום טיפול כמעט.
<סמדר רימרמן: רצינו ליווי של פסיכולוג אז הילד בבית ספר, בגלל שהוא נוסע כל כך רחוק ושם הוא לא מקבל שום מענים, חוזר עם איזה תסכולים שמחמיר את מצבו.
<סמדר רימרמן: הילד חוזר מאד מאוחר מבית ספר, עם כל הנסיעות הרחוקות ואז אנחנו צריכים 2 אוטובוסים הלוך ו-2 חוזר לאיזה פסיכולוג שמצאנו אחרי חצי שנה שדיברנו ובמכבי - - - כי יש להם יחידה לאוטיסטים והוא לא מוגדר, זו בעיה.
<סמדר רימרמן: כל פעם שאני צריכה טופס 17 לשניידר, מכבי ושניידר וכללית זה לא כל כך הולך, זו בעיה.
<סמדר רימרמן: כי לכאורה יש התפתחות הילד במכבי, אבל יש יחידה של משרד הבריאות שהיא היחידה בארץ, שזה בשניידר, מרפאה יחידה בכל הארץ וכל פעם שאני צריכה טופס 17 זה חודשים ובסוף אני משלמת, שולחת מכתב למשרד הבריאות ואני שולחת להם שוב את החוק והנוסח ואז מכבי עושים החזר, מטורף לגמרי.
<סמדר רימרמן: אבל לגבי החינוך, מאד מאד חשוב לי שאין שום מעקב, בתי הספר מופרטים, אין כמעט פיקוח והילדים לא מקבלים שם את הטיפול.
<סמדר רימרמן: כלום.
<סמדר רימרמן: וגם חוזרים נורא מאוחר כי הם נוסעים מאד רחוק.
<קרן גונן: יש פה קול של הרשות המקומית אם אפשר כמה מילים?
קארין אלהרר: או, כן, רשות מקומית.
<קרן גונן: תודה רבה.
<קרן גונן: שמי ד"ר קרן גונן ואני מנהלת היחידה להתפתחות הילד ואני חלק מהפורום הארצי, אבל בעצם אני מגיעה לפה כנציגה של עיריית חולון.
<קרן גונן: עיריית חולון היא יחסית עירייה חזקה- - -
קארין אלהרר: עיר הילדים.
<קרן גונן: עיר הילדים, אני באמת מגיעה לפה דווקא כנציגה של עירייה חזקה שמתקצבת את היחידה ההתפתחותית בהמון המון כספים, כלומר אילו עיריית חולון לא היתה מתקצבת אותנו גם אנחנו היינו בסכנת סגירה.
<קרן גונן: אנחנו היחידה הכי גדולה בארץ, אני חושבת הדר, מבחינת כמות המטפלים, אנחנו מטפלים בסביבות 1,500 ילדים ויש לנו גם תורי המתנה, לצערי הרב, אבל אני כאן בעצם רוצה להביא זוית של ראש העיר, שעם כל הכבוד, זה לא התפקיד של הרשות המקומית לממן את הטיפולים האלה וחשוב לי שהקול הזה כן ישמע.
<קרן גונן: במקרה שלנו המצב שלנו עוד איך שהוא סביר, אבל אני יכולה להגיד שכחלק מהפורום הארצי אני שומעת באמת מצבים הרבה יותר גרועים, אני חייבת גם לציין שלנו יש הסכמים עם ארבעת קופות החולים, אנחנו יחסית נחשבים עם הסכמים טובים ועדיין לא עומדים ברף שמשרד הבריאות מציע ועדיין, עם כל זאת, חשבתי לנכון שאני כן אגיע היום, דווקא שאני ברף העליון ולא ברף התחתון וכן אשמיע את דברי הרשות.
<קרן גונן: זה לא התפקיד של הרשות המקומית לממן את הטיפולים האלה, תודה.
קארין אלהרר: מר דן בנטל ממשרד המבקר יסכם ואני אחריו.
<דן בנטל: טוב, אני חייב לפתוח באמירה צינית, אני שמח שהתגלה סוד מדינה על 700 מיליון שקל שמשרד החינוך משקיע, אני חושב שזה חשוב מאד שיודעים את הסכום עתק הזה.
<דן בנטל: זה באמת סכום עתק, 700 מיליון שקל, זה המון ויכול להיות שעכשיו שיודעים את הסכום אז הרבה יותר יתייחסו ברצינות להוצאה הזאת בבתי הספר ואולי זה ישפר את המצב שם.
<דן בנטל: לגבי הדיון, אני חושב שהדבר הכי חשוב שפה צריכים לצאת אתו זה ששיתוף הפעולה נשמע ממש רע מאד, כתבנו על זה גם וזה עלה ביתר שאת כאן ואנחנו חושבים שעל כל הגופים הקשורים למתן טיפולים לילדים עם בעיות התפתחות ובהם המחלקה להתפתחות הילד ושיקומו במשרד הבריאות, האגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך, קופות חולים, משרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים, הרשויות המקומיות, גורמי המגזר השלישי, כולם לפעול לניצול מיטבי של סלי השירותים לילדים, לרבות נקיטת צעדים פרואקטיביים לניצול הזכאות.
<דן בנטל: להודיע להורים, לשתף אותם, להגיד להם: הנה, מגיע לכם, תבואו ותצרכו.
<דן בנטל: איגום המשאבים המוקצים למתן הטיפולים וקביעת גורם מתכלל אחד לכל המשאבים עשויים לייעל את תהליכי העבודה ולפשט אותם.
<דן בנטל: על משרדי הבריאות והחינוך והקופות לשקול אפשרות זו וחשוב מאד שהדיון הזה באמת יתרום ואני מקווה שתרם ויוביל לזה.
קארין אלהרר: טוב, אני רוצה לסכם וקודם כל להודות לכל מי שהגיע לכאן, בראש ובראשונה להורים שיש להם הרבה מאד להתמודד אתו, אבל הם הגיעו ולא רק לזעוק את זעקתם האישית, אלא גם את של אחרים שלא נמצאים כאן בחדר, להודות לנציגי המבוקרים שאף פעם לא נעים להם להיכנס לוועדה כאן והם באים ונותנים את התשובות.
קארין אלהרר: תראו, הדיון הזה, אם היינו ככה מהאנשים מתייאשים מהר אז היינו מתייאשים מהדיון היום, כי עולה שבאמת עכשיו המשרדים אומרים שבאמת צריך לעשות עבודה משמעותית יותר.
קארין אלהרר: אני עדה, היה מענה פרטני וגם חשיבה במשרדים הממשלתיים.
קארין אלהרר: היו גם ישיבות של שיתופי פעולה בין משרד החינוך למשרד הבריאות, בחלק זכיתי לקחת חלק, אבל זה לא החשיבה לטווח הארוך שדרושה מתוך הבנה שילדים עם צרכים מיוחדים ועיכוב התפתחותי בפרט, זה לא משהו שהולך להעלם אלא להיפך, זה הולך וגדל למרבה הצער כשחלק מהענין הוא כמובן האבחונים החדשים שלא ידענו על קיומם.
קארין אלהרר: העדות של ההורים כאן, אני חושבת שממקור ראשון מלמדת על הקושי הזה שהם מרגישים באיזה שהוא מקום כמו איזה עכבר מעבדה שכל הזמן רץ על הגלגל, רץ מדלת לדעת והמשרד הזה מפנה אותו למשרד ההוא והמשרד ההוא אומר: זה נכון, הגעת למקום הנכון, אבל אין לי תור.
קארין אלהרר: המצב הזה לא יכול להמשך, תמיד יהיו חוסרים, השאלה בכמה.
קארין אלהרר: יש חוסרים שאפשר להתמודד אתם ויש חוסרים שאי אפשר להתמודד אתם, החוסרים הקיימים היום הם חוסרים שאי אפשר לשאת אותם ואי אפשר להמשיך לשבת בשוויון נפש ולהגיד ככה זה, זה מה שהמדינה יכולה לתת.
קארין אלהרר: 700 מיליון שקל לטיפולים פרא רפואיים לילדי החינוך המיוחד והשילוב – זה סכום עצום, זה רק במערכת החינוך, אז איך יכול להיות שרוב הפניות שאנחנו מעבירים מתקבלות באין לנו.
<קריאה: כי יש מחסור בכח אדם.
קארין אלהרר: בסדר, אז צריך לטפל בו.
<קריאה: 800 מיליון ואם אין לך את הקלינאי תקשורת אז אין לך את הקלינאי תקשורת.
קארין אלהרר: אז צריך לטפל בו.
<קריאה: אני מאד מסכימה, אבל המל"ג- - -
<קריאה: המל"ג לא עושה כלום, הוא מודיע הודעות.
<קריאה: הודיעו לנו מאוניברסיטת בן גוריון שנפתח חוג לקלינאות בתקשורת ואתמול הודיעו לנו שלא.
<קריאה: אז התסכול הולך ומצטבר ומספר הילדים על הרצף האוטיסטי עולה ועולה - - --
<קריאה: אם מותר להגיד אז כהורים בדרום, כל מה ששמעתם מכאן- - -
קארין אלהרר: פי כמה וכמה, נכון.
<קריאה: אבל גם במרכז הארץ.
קארין אלהרר: גברתי, תודה רבה, זה בלי רשות דיבור, אמרת ושמענו ואני לקחתי לתשומת ליבי.
קארין אלהרר: תראו, הדיון הזה מבחינתי הוא התחלה.
קארין אלהרר: אם מישהו מהמשרדים חושב ששמענו והבטחתם ויהיו ועדות ונראה מה יהיה והכל בסדר – זה לא הולך לקרות.
קארין אלהרר: קודם כל אני מברכת על הצעת החוק של פרופ' טרכטנברג, חבר הכנסת, אני חושבת שיש לה פוטנציאל עצום לשינוי משמעותי, אבל פרופ' טרכטנברג למוד ניסיון מהמערכות הממשלתיות יותר ממני וגם הוא יודע שזה שעבר חוק זה לא אומר שלא יבטלו אותו או שאם לא יבטלו אותו הוא ימומש כמו שצריך.
קארין אלהרר: אבל אני באמת רוצה לעקוב אחרי הנושא הזה ולראות שאנחנו כן לוקחים את הדוח הזה, לא ככלי לניגוח במישהו, אין כוונה כזאת וזה לא עושה לי כיף, אלא ככלי ניהולי לשיפור התהליכים במשרדים.
קארין אלהרר: אני בטוחה שאף אחד מנציגי המשרדים הממשלתיים לא רווה נחת מלשבת כאן ולשמוע את ההורים וגם היא או הוא רוצים לשפר את המצב.
קארין אלהרר: לכן, קחו את זה, תקיימו את הישיבות החשובות, תבצעו את התהליכים וגם תעדכנו אותנו בדרך.
קארין אלהרר: אל תגידו לנו: חכו, תנו לנו לעבוד ונבוא עוד כמה חודשים ונראה לכם.
קארין אלהרר: לעניין הערתו של מר יצחק לוין, אני חושבת שהיא הערה בונה, נכונה וצודקת.
קארין אלהרר: תשתפו את האנשים שנמצאים בשטח, לא כולם יוכלו להגיע, לא עם כולם צריך לדבר כי צריך בסוף לחתוך ולדפוק על השולחן ולסיים את התהליך, אבל כן לשבת איתם, הם מכירים.
<קריאה: נציגי הפורום היו גם אצל המנכ"ל וגם אצל השר כולל כבודו.
<יצחק לוין: אני מדבר על הוועדה שכעת יושבים, לא על מה שהיה, על מה שהולך להיות.
<יצחק לוין: סליחה הדר, מה שהולך להיות, מה שהיה מת.
<הדר ירדני: זו ועדה פנימית של המשרד, החלטתו של המשנה למנכ"ל- - -
קארין אלהרר: אדוני, אם אתה ישבת איתם, היא אומרת שכן- - -
<יצחק לוין: מכאן ואילך, על הוועדה שקמה בעקבות הפגישה.
<יצחק לוין: הם הולכים לדון במחירים- - -
קארין אלהרר: אוקיי, אני לא קובעת.
<יצחק לוין: אני אבוא אליך עוד פעם, זה לא נעים.
קארין אלהרר: אדוני, זה לא נעים לי.
קארין אלהרר: אני לא קובעת למשרד הבריאות באיזו שעה לשבת באיזו ועדה ועם מי, אני רק אומרת שהקול צריך להשמע, אם שמעתם אותו אז מצוין.
קארין אלהרר: תראו, זה לא שאני אומרת שתלכו ותחזרו בזמנכם החופשי, אני רוצה בתוך שלושה שבועות עדכון לוועדה.
קארין אלהרר: משרד החינוך – אני רוצה לדעת באיזו דרך מפקחים היום, לא עם המערכת המחשובית שתהיה אם ירצה השם, בלי נדר, ב-2018 בואך 19', אני רוצה לדעת היום, איך אתם מפקחים על השעות שניתנות לתלמידים?
קארין אלהרר: אני רוצה לדעת האם הופסק הקיצוץ של המחוזות והמתי"אות בשעות.
קארין אלהרר: לפי דוח מבקר המדינה בכל שנה אתם מקצים שעות תקן להוראה ושעות סל למפקחים ולמחוזות, נכון?
קארין אלהרר: המחוזות מקצים את השעות למוסדות באחריות הישירה של המתי"אות והדוח מראה שהאגף לא הקצה למחוזות והמחוזות לא הקצו למתי"אות על פי מלוא מכסת הזכאות המחושבת, כתוב בדוח, לא אני, אז אני רוצה לקבל תשובה על הדבר הזה.
קארין אלהרר: מל"ג – ישבתם כאן, הסברתם, אומרת גברתי – מה השם?
<עדנה קוכמן: עדנה קוכמן, מאלו"ט – עמותה לילדים אוטיסטים.
קארין אלהרר: עדנה קוכמן מציינת שאותו מסלול שציינתם, שאני ברכתי ושמחתי, הודיעו שלא יפתח.
<קריאה: לא בגלל המל"ג, אלא בגלל שאין סגל.
<קריאה: לא יכול להיות, אישית אני מכירה מישהו מבאר שבע שגייסו אותו לחיפה, איך אין סגל?
קארין אלהרר: גברתי, תכתבו לי את זה כי אני רוצה לעבור עם זה הלאה.
קארין אלהרר: אני רוצה ממשרד הבריאות – בתוך שלושה שבועות תנו לי סטטוס, איפה הדברים האלה יושבים, הוועדה שמרכז פרופ' גרוטו.
קארין אלהרר: תראו, אנחנו לקראת חופשת הקיץ- - -
<קריאה: אפשר לגעת בנושא ההצמדה לתעריפון משרד הבריאות?
קארין אלהרר: לא, זה יהיה בדיון הבא.
קארין אלהרר: יהיה דיון הבא, למען הסר ספק.
קארין אלהרר: אנחנו באמת נמצאים בפתחה של חופשת הקיץ, חלק כבר בחופש וחלק יהיו בחופש וזו גם ככה תקופה קשה במיוחד כי הרצף הטיפולי מופסק, קופות החולים לא מכירות את התלמידים ברובם, צריכים לעמוד בתור, התור לא יתקיים, לא מקבלים ואני מבקשת ממשרד החינוך לקיים חשיבה בעניין הזה, של הרצף הטיפולי ולקבל תשובה סדורה: מה אנחנו עושים.
קארין אלהרר: אני מכירה את התשובה הזו שבאה ואומרת שגם הילדים צריכים חופש ואני לא מקבלת אותה, בסדר?
קארין אלהרר: אז אני רוצה תשובה בעניין הזה ובסוף הדיון להודות לכולם שוב, על ההגעה, על ההקשבה וההשתתפות, תודה רבה הישיבה נעולה.
שלי יחימוביץ': שלום לכולם ובוקר טוב.