GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איל בן ראובן: יש מחקר שאני ביקשתי מהממ"מ לעשות בנושא הזה, שמצביע על כישלון נורא בנושא הפיגומים.
איל בן ראובן: צריך כרגע לשנות מילה בעניין הזה, כרגע זה מחייב את המשכירים, צריך לחייב את המשתמשים.
איל בן ראובן: ישבנו על הדבר הזה.
איל בן ראובן: כנ"ל רשתות.
איל בן ראובן: אני דיברתי עם השר בעניין הזה, עם חיים כץ, הוא אמר לי שהוא נתן הנחיה במיידית לטפל בזה.
איל בן ראובן: אתה יודע מה?
איל בן ראובן: אפילו שלושה חודשים - - -
מרדכי אלישע: זה המקסימום.
מרדכי אלישע: אנחנו רוצים לעשות את זה - - -
איל בן ראובן: אני פשוט סופר את ההרוגים.
איל בן ראובן: אנחנו סופרים את ההרוגים.
איל בן ראובן: על כל חודש כזה שעובר זה עוד הרוגים.
איל בן ראובן: לכן תעשו מה שנקרא - - -
מרדכי אלישע: אנחנו נעשה את זה במיידי.
איל בן ראובן: תזרזו את זה.
שלי יחימוביץ': אני מבינה בבניין, אבא שלי היה פועל בניין.
שלי יחימוביץ': באמת, אני ביליתי את הילדות שלי באתרי בנייה והיום כשאני רואה את הבניין בשיפוץ ליד הבית שלי, שום דבר לא התקדם, להיפך, אז שמרו יותר על הבטיחות, אבל גם טכניקות העבודה נשארו פרימיטיביות כמו פעם, כי אין שום סיבה לשכלל אותן כשיש בשר זול כזה של בני אדם שיעשו את העבודה.
שלי יחימוביץ': זה חלק מהעניין.
מרדכי אלישע: אז לעניין הזול, אני רוצה לומר עוד נושא, רעיון, כבר דיברתי עם הפרקליטות.
מרדכי אלישע: למעשה היום אם חלילה נפגע מישהו או נהרג, אז לצערנו נהרג זה אפילו עולה יותר זול לביטוח לאומי, אבל בסוף אנחנו יוזמים מהלך - - -
שלי יחימוביץ': לקבלן זה זול.
שלי יחימוביץ': למדינה זה לא זול בכלל.
מרדכי אלישע: לקבלן זה זול.
מרדכי אלישע: אנחנו יוזמים מהלך - - -
רון ירמיהו: הכי זול.
רון ירמיהו: חיי אדם זה הכי זול, בענף הבנייה, אל תטעו, אמרתי לכם את זה לפני והיום אתם רואים שזה שורש הבעיה, הכי זול.
רון ירמיהו: אנחנו האנשים הכי זולים, החיים שלנו הכי זולים.
מרדכי אלישע: אז אנחנו הולכים לשנות את זה.
מרדכי אלישע: דיברתי עם הפרקליטות והם הביעו אפילו שמחה ונכונות, אנחנו הולכים לעשות תביעת שיבוב, כל קבלן כזה שיקרו אצלו מקרים שבהם או נהרגים או נפצעים אנחנו נתבע את זה מהקבלן.
מרדכי אלישע: זה רק לקדם אותו וזה אחד מהכלים שאנחנו הולכים לקדם.
מרדכי אלישע: אני רק רוצה להוסיף במילה.
מרדכי אלישע: ארז מנה המון, באמת ארז חדש וגם אני, אנחנו חדשים ובאמת משתדלים לעשות הכול - - -
שלי יחימוביץ': נכון, אין ספק.
שלי יחימוביץ': אתם פועלים מהר ועושים עבודה מצוינת, אבל.
מרדכי אלישע: אין 'אבל', אני הייתי עם ארז ומנכ"ל הבינוי ושיכון באתר בנייה באופן אקראי.
מרדכי אלישע: מה שראינו שם זה נס שאין עוד הרוגים, פשוט נס שאין עוד הרוגים.
מרדכי אלישע: אנשים עומדים למעלה, קראנו לאחד הפועלים, שהוא לא היה רתום ויושב שם בין קרש לקרש, טיפה סחרחורת והוא נופל למטה.
איל בן ראובן: אנחנו רואים את זה כל שבוע כשאנחנו מסתובבים.
מרדכי אלישע: אני חושב שעד שבאמת זה לא יכאב לקבלנים בכיס הם לא יעשו כלום.
מרדכי אלישע: אנחנו מברכים על המאמץ הזה ונשמח לעזור ולהעביר חקיקה בעניין הזה כי רק זה יעזור.
שלי יחימוביץ': טוב, אנחנו נשמח לסייע לכם, אם בדברי חקיקה שיבואו מהכיוון שלנו ויקבלו את התמיכה שלכם.
שלי יחימוביץ': לפעמים חקיקה פרטית יכולה לזרז מאוד.
מרדכי אלישע: אז אולי כדאי שניפגש וננסה להוביל את זה.
שלי יחימוביץ': בשמחה רבה, אנחנו נייצר פגישה משותפת ונדבר על זה.
שלי יחימוביץ': אירנה נמצאת כאן?
אירנה איליושנוק: כן.
שלי יחימוביץ': את הבת של סרגיי ז"ל.
שלי יחימוביץ': ספרי לנו מה קרה לאבא ומה היו הנסיבות של המוות שלו.
אירנה איליושנוק: אז כמו ששמעתם, שמי אירנה איליושנוק, אני בת 21 ואני יתומה מאב.
אירנה איליושנוק: אבא שלי סרגיי איליושנוק ב-10 בספטמבר 2017 יצא לעבודה ולא חזר, בגיל 45.
אירנה איליושנוק: הוא הלך ולא חזר.
אירנה איליושנוק: הוא השאיר מאחוריו אמא, רעיה ושלושה ילדים.
אירנה איליושנוק: מאז אני משחזרת את אותו היום, את אותו הרגע של השיחה ששינתה לי את החיים, אבא נהרג, הוא לא איתנו יותר, דרסה אותו משאית שנסעה לאחור באתר של 'סולל בונה', ללא מכוון, ללא תאורה מתאימה כשהאתר עובד בחושך בלילה.
אירנה איליושנוק: איך קורה מחדל בחברה כל כך גדולה, ב'סולל בונה'?
אירנה איליושנוק: מאז שאבי נהרג נהרגו עוד שני פועלים בחצי שנה באתרים של 'סולל בונה'.
אירנה איליושנוק: בחברה עם משאבים כל כך גדולים וסכומים לא קטנים של כסף התאונות יכולות להימנע, באמת.
אירנה איליושנוק: אבא שלי התלונן לא מעט על ליקויים בטיחותיים בעבודה ובכל פעם שהוא העיר על התנאים והליקויים נאמר לו 'אז תיקח את עצמך ותלך הביתה'.
אירנה איליושנוק: למרות זאת הוא המשיך לעבוד כי הוא צריך לפרנס את המשפחה, הוא צריך להביא כסף.
אירנה איליושנוק: כמוהו יש עוד אלפי פועלים שבאים מדי יום ואומרים 'יש מצב שהיום אני לא חוזר הביתה'.
אירנה איליושנוק: למה בשנת 2018 לא הפיקו לקחים משנת 2017?
אירנה איליושנוק: למה אין עדיין חקיקה?
אירנה איליושנוק: למה הוועדות לא פועלות?
אירנה איליושנוק: למה רשם הקבלנים לא עשה דבר בנידון?
אירנה איליושנוק: שלושה הרוגים בחצי שנה באותה חברה, זה לא סתם, זה לא מספר.
אירנה איליושנוק: אנחנו לא מספרים, אבא שלי לא מספר.
אירנה איליושנוק: 24.
אירנה איליושנוק: אנחנו לא מספרים, לכולם יש שם, לכולם יש משפחה, כולנו מתאבלים.
אירנה איליושנוק: קל להם להביא לנו סכום של כסף ושלום, הכול בסדר.
אירנה איליושנוק: יש להם הרבה כסף, לא אכפת להם מכסף, אז תביאו להם דוח וזה בסדר, צריך לעשות חקיקה שהיא מעבר לדוח, דוח לא יזיז להם.
אירנה איליושנוק: אני מבטיחה לכם שבעוד כמה שנים אני אסיים ללמוד ואני אהיה כאן ממונת בטיחות, אני אלחם למען אלה שלא יכולים לדבר, אני אלחם למען הפועלים ואני אצא לשם.
אירנה איליושנוק: יש יומיים בשנה שבהם אי אפשר לעשות שום דבר, האחד הוא האתמול והשני הוא המחר.
אירנה איליושנוק: יש לכם את הכוח לשנות ולהחליט, תעשו את זה כאן והיום, מחר זה מחר, אפשר לדבר כאילו בלי סוף.
אירנה איליושנוק: אני יכולה להקריא לכם מכתב שכתבתי לאבא שלי?
אירנה איליושנוק: כתבתי את המכתב במלאת חצי שנה למותו.
אירנה איליושנוק: אם אני אספר לכם שכבר עברה חצי שנה מאז שהוא לא איתנו לא תאמינו לי, איך הזמן טס, כמה חבל שהוא לא איתנו יותר, זאת התגובה שאני אקבל.
אירנה איליושנוק: אז הזמן בהחלט טס, הימים עוברים מהר מדי ואני מתחילה לפחד, אני מפחדת לשכוח אותך, אני מפחדת לשכוח את הריח הכול כך גברי שלך, פרנהייט מבית דיור, הבושם האהוב עליך, את הידיים שטיפלו בי, חיבקו וליטפו כל חיי, את החיוך הרחב והפשוט שלך, את הצחוק שהיה סוחף את כל הסביבה, את הקליקים מהברכיים שהיו יוצאים לך, את הנשיקה שהייתי מקבלת בכל בוקר כשהיית חוזר מהעבודה.
אירנה איליושנוק: אני מפחדת לשכוח את הקול שתמיד עודד ודאג להזכיר לי בכל פעם כמה שהוא אוהב אותי.
אירנה איליושנוק: אני מפחדת שהזמן ישכיח את הדברים הקטנים שאפיינו אותך.
אירנה איליושנוק: אם היו שמים לי מסך שחור מול העיניים תוך חצי שנייה הייתי מזהה אותך מבין אלפי אבות.
אירנה איליושנוק: אני רוצה להודות לך על 20 שנה, שמונה חודשים, עשרה ימים שהיית בחיי, שאהבת, דאגת, חיבקת, נישקת, צחקת והיית האבא הכי טוב בעולם.
אירנה איליושנוק: תודה לך, אני אוהבת אותך יותר מכל דבר בעולם.
אירנה איליושנוק: אני מקווה שאתה סולח לי על המרמור והכעס שמציפים אותי, אבל אני בטוחה שגם אתה בטח מבין שבמצב כזה קשה למצוא סיבה לשמוח, להתעורר בבוקר, לחייך או להמשיך.
אירנה איליושנוק: אני אוהבת אותך הכי שבעולם ומקווה שעם הזמן אגלה שלעוול הזה שנגרם לנו הייתה סיבה מוצדקת, איזה הסבר מוזר שישפוך אור על הצער שנגרם לנו, על כל ההתמודדות הקשה שעומדת בפנינו ועל כך שאתה כל כך רחוק מאיתנו.
אירנה איליושנוק: אני מבקשת מכם, תעשו משהו בנושא, אנשים נקטפים, אנשים נהרגים מדי יום.
אירנה איליושנוק: יש להם משפחה כמוני כמוכם, יש להם ילדים שלא יראו אותם תחת חופה, הם לא יעמדו איתם בסיום תואר, הם לא יהיו איתם כשייוולדו להם ילדים, תעשו עם זה משהו, באמת.
שלי יחימוביץ': אירנה, אני מאוד מודה.
שלי יחימוביץ': הדברים שלך גם כואבים מאוד וגם אני לא חושבת שנשארה כאן עין יבשה בחדר והם גם מראים לנו מה שלפעמים גם האנשים שיושבים כאן סביב השולחן שוכחים, שמדובר בבני אדם ושכל בן אדם שנהרג בנסיבות כל כך איומות כתוצאה מרשלנות פושעת ולמען בצע כסף משאיר אחריו כאב אין סופי.
שלי יחימוביץ': ואני גם חושבת שזה ממש נערץ שאת לוקחת את הכעס ואת הכאב שלך ומחליטה בעזרתו בעתיד לעזור לאנשים אחרים ולמשפחות אחרות.
שלי יחימוביץ': אני מאוד מעריכה אותך שבאת לכאן ואמרת דברים מאוד מאוד חשובים.
שלי יחימוביץ': אז תודה וכולנו משתתפים בצערך.
דן ורשבסקי: כבוד היושבת ראש, יש לי רק שאלה לכל הנושא, איך הגיוני שהחברות האלה זוכות במכרזים ממשלתיים?
שלי יחימוביץ': אתה לא קיבלת רשות דיבור, חכה.
ואאל יונס: באמת אחרי הסיפור הזה המרגש של סרגיי זיכרונו לברכה ברחו לי המילים.
ואאל יונס: בשבוע שעבר, גברתי יושבת הראש, נהרג בן 41, מעין א-סהלה, שהוא דוד של העוזר הפרלמנטרי שלי, הוא נפל מקומה שישית, שם היה מעקה ממש רופף.
ואאל יונס: כנראה הוא בא להישען על המעקה והמעקה הזה בגד בו והוא נפל מגובה שש קומות לקומה שנייה.
ואאל יונס: כמובן הוא נהרג במקום.
ואאל יונס: לצערי הרב למחרת הקבלן ממשיך לעבוד בבניין, העובדים עבדו רגיל.
ואאל יונס: זה אבא לשני ילדים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: רגיל, לא קרה כלום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: התקין מעקה גם באותו מקום.
ואאל יונס: כנראה שאנחנו צריכים להפנים שהאדם הוא לא ערך.
ואאל יונס: הוא הערך ואם אנחנו יודעים שהאדם הוא הערך אנחנו נטפל בבעיה הזו ממש מהיסוד.
ואאל יונס: אני חושב שהפתרון היחידי זה, כמו שעושים היום בתאונות דרכים, ישר המשטרה מגיעה, יש פצועים, מיד שוללים את הרישיון של הנהג, וכשיש הרוגים בכלל משפט ו- ו- ו-.
ואאל יונס: למה בבנייה אנחנו כל כך לא יודעים לעשות כלום?
ואאל יונס: אני חושב שבארץ, כמו שיש משטרה ירוקה וכחולה וימ"ר ויס"מ ולא יודע מה, אנחנו צריכים לעשות יחידה משטרתית לפיקוח על הבנייה.
ואאל יונס: היחידה הזאת, כנראה אנשים נרתעים כשרואים משטרה ונכנסים לאתר שוטרים ובודקים, שהיא יחידה מתמחה כמובן בזה והיא בטח תקבל תדרוך ויתחילו לחשוב אחרת.
ואאל יונס: אם אנחנו לא עושים את זה, וכמו שפה אדוני רשם הקבלנים, לא יודע לעשות כלום כי אין לו סמכות ואין לו הרשאה, אז למה אנחנו מחכים?
ואאל יונס: אם לא תהיה יחידה שתפקח על האתרים האלה ותסגור את האתר מיד כשיש הרוג, תסגור לחודש ימים, כמו שאמר חברי פה סעיד, לא יתקדם כלום.
ואאל יונס: זו הפעם השלישית שאני יושב בוועדה לטיפול בסוגיה הזאת של תאונות עבודה והרוגים בעבודה ולא מתקדם כלום.
ואאל יונס: אני פשוט רואה שהאנשים מתחלפים פה, הרבה, לא יודע מה, כנראה זו מדיניות שמחליפים אנשים בשביל לא לחשוב טוב, כי - - -
שלי יחימוביץ': במשרד העבודה?
ואאל יונס: משרד העבודה, הוא חדש והבנתי שהוא חדש - - -
שלי יחימוביץ': לא, חבר הכנסת יונס, אני חייבת להגיד משהו, אני חושבת ששר העבודה והרווחה לוקח את הנושא הזה ברצינות רבה מאוד - - -
ואאל יונס: אני הגשתי שאילתה - - -
שלי יחימוביץ': וחלק מהחילופים הפרסונליים, אם לא כולם, נעשו בדיוק בגלל הדבר הזה.
ואאל יונס: יפה, אנחנו מקווים ל - - -
שלי יחימוביץ': והוא מינה אנשים טובים ואנחנו - - -
ואאל יונס: לא, חלילה וחס, אני לא מדבר על - - -
איל בן ראובן: כשמישהו עובד צריך להגיד את זה.
איל בן ראובן: במקרה הזה יש התקדמות.
ואאל יונס: אני הגשתי שאילתה לשר העבודה והרווחה והשר חיים כץ סיפר לי בקשר לרשתות לפיגומים שמיד צריכה לעבור תקנה לחייב כל קבלן שיש לו פיגום לשים את הרשתות האלה והוא אפילו נתן דוגמה, זה לא כמו שפטיש נופל, כשאדם נופל הרשת צריכה להגן עליו מנפילה בגובה.
ואאל יונס: אז אני חושב שבלי יחידה משטרתית, לא יחידה רגילה - - -
שלי יחימוביץ': אגב, אצלי בבניין שמשפצים כיסו ביריעת פלסטיק כדי שאני לא אראה מה קורה.
שלי יחימוביץ': זה אמצעי הבטיחות.
ואאל יונס: יכול להיות שזה יגן, אבל זה לא מספיק, אם בן אדם נופל זה לא יתפוס אותו בנפילה.
ואאל יונס: לסיכום אני אומר ככה, בלי יחידה שהיא - - - כי היום פקח גם מפחד ללכת לאתר בנייה ולרשום דוח שם על תקנה לא בסדר או - - -
קריאה: אחרי שבוע יגיע הדוח.
ואאל יונס: הוא גם לא ייכנס פנימה, הוא יצלם מרחוק ולא ייכנס, כי הוא מפחד שהוא יקבל על הראש מהקבלן או מהיזם.
ואאל יונס: אז בלי יחידה משטרתית באמת שתטפל בסוגיה הזאת של תאונות עבודה הכול יהיה ככה מרוח יותר מדי.
שלי יחימוביץ': משטרה, מי מדבר מכם?
מוטי שיף: לגבי איזה שאלה.
מוטי שיף: לגבי היחידה - - -
שלי יחימוביץ': קודם התייחסות כללית לתפקידכם בכוח.
עינת גדעוני כץ: עינת גדעוני כץ, קצינה במדור ארגון באג"ת.
עינת גדעוני כץ: אנחנו רוצים להגיד שאנחנו עתידים לפרסם את התקנים ליחידה המשטרתית כבר בימים הקרובים.
עינת גדעוני כץ: אנחנו מקווים לצאת לדרך מהר, זה כולל גם הכשרה וגם איתור וגם גיוס.
עינת גדעוני כץ: אנחנו יודעים שזה ייקח זמן - - -
שלי יחימוביץ': זה תוקצב?
עינת גדעוני כץ: כן.
שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על אותה יחידה שהיועץ המשפטי לממשלה המליץ על הקמתה, נכון?
עינת גדעוני כץ: היא מתוקצבת, היא בשלב הראשון תמנה שמונה תקנים, הם יישבו ביאל"כ, בלהב 433, זה ייקח זמן, האיתור, הגיוס וההכשרה הם תהליכים ארוכים, אנחנו - - -
שלי יחימוביץ': למה אי אפשר לקחת שוטרים קיימים?
עינת גדעוני כץ: זה בדיוק מה שאני אומרת, שחלק מהשוטרים יהיו שוטרים כמובן ותיקים וחלק יהיו מגויסים, כמו מנהל בטיחות, למשל, שזה רוב הסיכויים שנצטרך לגייס.
שלי יחימוביץ': מתי להערכתך היחידה הזו תתחיל לפעול?
עינת גדעוני כץ: ברבעון הראשון של 19' אני מקווה כבר שתהיה התחלה.
שלי יחימוביץ': עכשיו, יש לי שאלה אחרת, אני כבר שאלתי אותה ואני אשאל אותה שוב.
שלי יחימוביץ': אפילו כשאדם נפטר בביתו מגיע שוטר ורושם את נסיבות האירוע, בוודאי כשמדובר בחשד למוות ברשלנות ואולי אפילו פשיעה.
שלי יחימוביץ': כשאדם נופל מבניין גם יכול להיות שמישהו דחף אותו משם, למה ההתייחסות של המשטרה לזה היא לא כאל מעשה פלילי רגיל, אלא כאילו משאירים למשרד העבודה והרווחה לעשות את העבודה החקירתית?
ליאת לב: טוב, אז כמובן ההגעה לזירה היא כמו כל מוות אחר והחקירה שנפתחת היא חקירה כמו כל גרם מוות ברשלנות אחר.
ליאת לב: הבעיה היא בעצם שכל החקירה והתיק נסמכים על עבירת הרשלנות ועבירת הרשלנות נסמכת על חוות הדעת של משרד העבודה והרווחה.
ליאת לב: אם הייתה רשלנות והייתה הפרה של חוקי הבנייה והנהלים או לא.
שלי יחימוביץ': מי אמר לכם שזה רשלנות?
שלי יחימוביץ': אולי תגיעו למקום, תאסרו על כולם לצאת מהאתר - - -
ליאת לב: לא, בוודאי.
ליאת לב: בהתחלה זה מה שנעשה, זה נעשה.
ליאת לב: ברגע ששוטר מגיע לזירה הוא מקפיא את הזירה, סוגר את הזירה, מתשאל את הנוכחים.
קריאה: באיזה מדינה?
קריאה: תגידי לנו באיזה מדינה.
רויטל אסף: זה לא נכון בכלל.
קריאה: אני כל יום נמצא שם ורואה תאונות.
דן ורשבסקי: אנחנו בשטח, אנחנו מתקשרים, אנחנו מזעיקים, אנחנו - - -
דן ורשבסקי: המשטרה באה והולכת ישר, אומרת 'זה משרד העבודה', על מה את מדברת?
ליאת לב: אני לא אוכל להתייחס למקרה ספציפי, אבל זה נעשה.
ליאת לב: הזירה נסגרת, מתושאלים שם אנשים, העדויות נלקחות בזירה.
ליאת לב: מזמנים מפקח של משרד העבודה והרווחה שיגיע וכמובן שכל העבודה בזירה נעשית ביחד ובמשותף עם מפקח של משרד העבודה והרווחה.
ליאת לב: אני לא יכולה להתייחס פה למקרה ספציפי, אבל - - -
דן ורשבסקי: המפקח מגיע אחרי ארבע שעות.
שלי יחימוביץ': אתם גובים עדויות, מה אתם עושים עם החומר אחרי שגביתם עדויות?
ליאת לב: מה זאת אומרת?
ליאת לב: מנהלים את החקירה.
שלי יחימוביץ': אבל את אומרת שהכול בסופו של דבר תלוי בממצאי משרד העבודה והרווחה.
ליאת לב: גם במהלך חקירת התיק החקירה נעשית ביחד עם משרד העבודה והרווחה, יש חקירה משותפת.
ליאת לב: בעצם מה שנבדק על ידי משרד העבודה והרווחה, אנחנו מקבלים חוות דעת האם בזירה היו הפרות של חוקי הבנייה ונוהלי הבנייה וככה אנחנו יכולים לבדוק אם הייתה רשלנות או לא הייתה רשלנות מצד מנהל העבודה, הקבלן.
אמנון שינדלר: רק מנהל העבודה.
אמנון שינדלר: בסופו של דבר מתי הגשתם כתב אישום נגד היזם, או נגד מבצע הבנייה?
אמנון שינדלר: אתם מגישים כתב אישום ופותחים תיק פלילי - - -
ליאת לב: אנחנו לא מגישים כתבי אישום.
אמנון שינדלר: מי שמגיש, הפרקליטות - - -
שלי יחימוביץ': אתה קראת קריאת ביניים, לא הפסקתי אותך ואז אתה לוקח עוד את הזמן.
אמנון שינדלר: לא, אני אחכה לתורי.
ליאת לב: לציין שאנחנו לא מגישים כתבי אישום, מי שמגיש את כתבי האישום בסופו של יום זו הפרקליטות.
ליאת לב: בגרם מוות ברשלנות ובחבלה חמורה ורשלנות מי שמגיש את זה זו הפרקליטות.
שלי יחימוביץ': תוך כמה זמן אמרתם שהיחידה תתחיל לפעול?
עינת גדעוני כץ: ברבעון הראשון של 19'.
עינת גדעוני כץ: זה מאוד תלוי בתהליכי האיתור, הגיוס וההכשרה, אבל אנחנו מקווים שכבר ברבעון הראשון של 19'.
שלי יחימוביץ': כל כך קשה לאתר שמונה אנשים טובים שיעשו את זה?
גדיר ניקולא: עוד לא פרסמו אפילו.
עינת גדעוני כץ: רק כדי לסבר את האוזן - - -
שלי יחימוביץ': מישהו כאן מתנדב לעבוד ביחידה הזו?
גדיר ניקולא: כן, כולנו.
שלי יחימוביץ': כן, הנה, תראי כמה אנשים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: גם בלי שכר.
עינת גדעוני כץ: אוקיי, אז אתה מוזמן לגשת.
עינת גדעוני כץ: אבל רק כדי לסבר את האוזן, קורס חוקרים בסיסי הוא שבעה חודשים.
שלי יחימוביץ': נו, אז קחו חוקרים, מה הבעיה?
עינת גדעוני כץ: אז בסדר, אז עוד פעם אני אומרת, חלק מהדברים יהיו ויסותים פנימיים וחלק נצטרך לגייס חדשים.
שלי יחימוביץ': רויטל, אני שמעתי אותך כשהמשטרה דיברה.
שלי יחימוביץ': רויטל אסף, אלמנתו של ויטלי אסף, שנהרג כשהוא היה בן 43, הוא היה מנופאי והוא נפל לבור באתר בנייה מגובה של כ-13 מטרים.
שלי יחימוביץ': דיברת בישיבה הקודמת, אבל תתייחסי ספציפית למה ששמעת כאן.
רויטל אסף: כן, אני רוצה להתייחס לזה ספציפית.
רויטל אסף: שנתיים ושמונה מאז שהוא נהרג ושום מסמך מהמשטרה אין לי.
רויטל אסף: אני עדיין לא יודעת מה אירע שם, מה קרה, איך קרה, שום דבר.
רויטל אסף: כל פנייה שלי למשטרה נענתה ב'חקירה, לא יכולים לדבר על זה', כאילו תסלחי לי, בעלי, מגיע לו הכבוד, באמת, אני מדברת איתך על בן אדם שהוא מלח הארץ, יחידה מבצעית של חיל האוויר, שירת בצבא, גידל שלוש בנות למופת, לבד, דור שני לניצולי שואה, מגיע לו שיחקרו את זה, כל פנייה שלי נענתה, העורך דין פנה, אז כן, 'חקירה, בודקים, עושים'.
רויטל אסף: לפני שנה מאוד שמחתי לשמוע, התקשרו אליי מפרקליטות המדינה, 'התיק הגיע אלינו, התקשרנו רק ליידע אותך שאנחנו הולכים להגיש כתב אישום, אבל יש בעיה, חסרים לנו חומרים מהחקירה, התיק חוזר למשטרת ראש העין להשלמה'.
רויטל אסף: מאז עברו עוד שמונה חודשים, אין עם מי לדבר.
רויטל אסף: אני רוצה לדעת מה קרה לבעלי, זכותי הבסיסית, אני רוצה לראות מסמך כתוב מה קרה.
רויטל אסף: אני רוצה לדעת מי אשם, אני רוצה להגיד לבנות שלי שמי שאשם ישלם את המחיר.
רויטל אסף: אני הפסדתי בעל והבנות שלי הפסידו אבא מושלם, מגיע לי תשובה.
רויטל אסף: ולא בגלל שוויטלי, ויטלי היה, הגיע לו באמת, הוא היה מלח הארץ, ואני לא מזלזלת באף סיני, ערבי, כולם בני אדם, הכאב הוא אותו כאב, אבל אני חושבת שכן מגיע לו הכבוד, כן מגיע לבנות שלי לדעת מה קרה לאבא שלהם שיצא לעבודה ולא חזר.
שלי יחימוביץ': תודה, רויטל.
שלי יחימוביץ': עורכת הדין גדיר ניקולא מ'קו לעובד'.
גדיר ניקולא: כן, תודה, גברתי.
גדיר ניקולא: האמת, חלק מחברי הכנסת דיברו על הרגשת הכישלון והאמת שאני לא יודעת אם זה מה שמלווה אותנו, אבל התחושות הן קשות.
גדיר ניקולא: אני לא צריכה לחלק מחמאות לאיש כאן, בהחלט לא לעשייה של משרדי הממשלה, גם אם יש עשייה.
גדיר ניקולא: מה שברור הוא שהנתונים מוכיחים שיש כישלון והנתונים גם מראים שאנחנו הרבה מתחת למה שדרוש לאור העלייה, אבל מלבד העלייה במספר ההרוגים, השנה 20 עובדים מתחילת השנה בנוסף לשני עוברי אורח, עצם היפגעותם של עוברי אורח היא אינדיקציה למידת ההפקרות אליה הגיעו אתרי הבנייה.
גדיר ניקולא: אלה שני נתונים שאמורים להדליק נורה אדומה לכל מי שיושב מסביב לשולחן.
גדיר ניקולא: עוד דבר שבאמת מקשה הוא שהדברים שאנחנו שומעים ממשרדי הממשלה הם דברים ששמענו כבר בהרבה הרבה ישיבות.
גדיר ניקולא: את מה ששמענו כרגע ממשטרת ישראל שמענו גם לפני הרבה חודשים, פרקליט המדינה והיועץ המשפטי לממשלה המליצה על האמת יחידת החקירות המשטרתית בסוף 2016, אנחנו היום עוד מעט מסיימים את 2018 והם עדיין אומרים ש'ייקח לנו זמן לגייס'.
גדיר ניקולא: פרסמתם מכרז אחד?
גדיר ניקולא: הכנתם בכלל את הדרישות עבור תפקידים או חוקרים באותה יחידה?
גדיר ניקולא: אני חושבת שכלום לא נעשה.
גדיר ניקולא: אגב, עתירה תלויה ועומדת בבג"צ בנושא הזה, אותה הגשנו לפני חודשיים.
גדיר ניקולא: חזרה לרשם הקבלנים.
גדיר ניקולא: רשם הקבלנים, שוב אותן הטענות.
גדיר ניקולא: מ-2012 רשם הקבלנים מקבל צווי בטיחות.
גדיר ניקולא: תדמיינו לעצמכם שש שנים וערימות של צווי בטיחות נאספים בתוך המשרד, בשביל מה אתם עושים את זה?
גדיר ניקולא: מה אתם עושים עם הצווים האלה?
גדיר ניקולא: אני באמת לא מבינה.
גדיר ניקולא: והיום נשמעת טענה חדשה מוזרה כזו ש'הצווים שאנחנו מקבלים לא בטוח שהם מכילים את העובדות הדרושות לנו'.
גדיר ניקולא: אז מה עשיתם בעניין?
גדיר ניקולא: כלום.
גדיר ניקולא: לגבי הרשעות.
גדיר ניקולא: גברתי, אכן צודק הרשם, ההרשעות, גזר הדין בבתי המשפט, לא מאפשרות לרשם לשלול רישיון בהתבסס על הרשעה של גרימת מוות ברשלנות, אבל מי קבע את הגבולות האלה?
גדיר ניקולא: מי מנע את מימוש החוק כמו שצריך?
גדיר ניקולא: זה שר הבינוי והשיכון כיוון שההגבלה הזו נקבעה בתקנות שהן בסמכותו הבלעדית.
גדיר ניקולא: אז למה לא שיניתם את התקנות?
גדיר ניקולא: למה לא קבעתם שכל הרשעה בעבירת בטיחות, גרימת מוות ברשלנות, מחייבת פתיחת הליכים משמעתיים?
גדיר ניקולא: למה, כאשר אתם יודעים שהכישלון של בתי המשפט מגיע כתוצאה מהכישלון של המשטרה ומהכישלון של הפרקליטות, אתם יושבים בצד ומחכים?
גדיר ניקולא: 'זה לא באשמתנו, משרד העבודה לא כותב את הצווים כמו שצריך, זה לא באשמתנו, בית המשפט לא מרשיע כמו שצריך', אבל מתי תממשו את הסמכות שלכם?
גדיר ניקולא: אתם מפרים את אמון הציבור בכם, אתם עוברים על החוק, אתם מפרים את החקיקה עליה אתם אמונים.
גדיר ניקולא: עכשיו, עוד דבר אחרון, גברתי, ואני חושבת שכאן אתם נדרשים, גם כוועדה וגם כחברי כנסת, להביא לתיקון החקיקה.
גדיר ניקולא: בנוסף למה שאמרתי לגבי שר הבינוי והשיכון והחובה שלו לשקול מחדש את התקנות שהוא התקין כיוון שאינן מאפשרות את פרסום החוק, החקיקה הזו חייבת להשתנות, חוק רשם הקבלנים חייב לאפשר לרשם הקבלנים שלילת רישיונות לא רק במקרים של הרשעה ולא רק במקרים של נוהג על דרך קבע.
גדיר ניקולא: אני אתן דוגמה.
גדיר ניקולא: דוגמה אחרונה ואני אסיים.
גדיר ניקולא: התאונה שהתרחשה בחולון, ככל הנראה, ככה על פי החלטת השופט, באותו אתר היה צו הפסקת עבודה.
גדיר ניקולא: אין לי מידע ממי יצא צו הפסקת העבודה והאם זה ממינהל הבטיחות או מגוף אחר לפני התאונה.
גדיר ניקולא: מקרים כאלה שבהם יש צווים נגד קבלנים האוסרים את המשך העבודות והקבלנים לא אכפת להם, הם ממשיכים בעבודה כאילו לא ניתן כל צו, מחייב במקרים כאלה שיהיה באפשרות הרשם להביא לשלילת רישיונו.
גדיר ניקולא: אני לא צריכה לחכות חמש שנים עם הפרות חוזרות ונשנות של עשר ו-15 פעמים.
גדיר ניקולא: יש עבירות שדרגת חומרתן מבחינה בטיחותית מחייבת שלילה מיידית של הרישיון.
גדיר ניקולא: נקודה באמת אחרונה.
גדיר ניקולא: אם רשם הקבלנים שלל רישיון של מישהו, פתח הליך משמעתי על מישהו, הוא נדרש לפרסם זאת.
גדיר ניקולא: אנחנו מתחננים לראות ניצנים של הרתעה.
גדיר ניקולא: אם יש כזה מידע, אנא פרסם אותו.
שלי יחימוביץ': רון ירמיהו, צוות דוברות ועד המנופאים, בבקשה.
רון ירמיהו: צהריים טובים לכולם.
רון ירמיהו: קצת קשה לי באמת לשלוט בעצמי כשאני שומע את הסיפורים של האנשים כאן.
רון ירמיהו: אני בצוות הדוברות של המנופאים, אני גם פעיל בפורום למניעת תאונות בבניין, מלווה את כל הנושא הזה מתחילתו, כבר כמה שנים טובות.
רון ירמיהו: ראשית אני באמת רוצה להודות לך, וזו לא חנופה, כי אני מרגיש שאנחנו מייצגים את אלה שלא יכולים לדבר ואת אלה שאף פעם לא מגיעים לפה ולכן אני רוצה להודות ליושבת ראש הוועדה שבאמת מעלה את הנושא הזה ולא מרפה.
רון ירמיהו: האמת, אני יושב פה בוועדות האלה, אני שומע את אותם דברים, אין לי שום דבר חדש לחדש לכם, אבל אתם יודעים מה?
רון ירמיהו: אני לא קראתי את דוח מבקר המדינה, המספרים בדוח מבקר המדינה זה אנחנו.
רון ירמיהו: אני גם לא קורא את הדפים, כי הדפים האלה נכתבו בדם של החברים שלנו.
רון ירמיהו: אז אני לא צריך לקרוא את דוח מבקר המדינה כי אנחנו יודעים מה קורה בשטח ואנחנו יושבים פה ואני שומע את כל המשרדים ואני שומע מה אתם אומרים ושמעתי את זה גם בפעם שעברה ושום דבר לא קורה.
רון ירמיהו: והיטיב חבר הכנסת להגיד 'נכשלנו', והיטיבה יושבת ראש הוועדה להגיד, במילים טובות משלי, מה בדיוק קורה כאן ואני שואל את עצמי ואני אומר, יש פה משהו הרבה יותר גדול.
רון ירמיהו: כשאני רואה את ראש הפירמידה מופיע בטלוויזיה ואומר 'אני רוצה מנופים מנופים מנופים', ואני אומר 'אנחנו נהרגים נהרגים נהרגים', אז משם מתחילה הבעיה.
שלי יחימוביץ': מי אמר 'אני רוצה מנופים'?
רון ירמיהו: תוציאו את הטלוויזיה, תסתכלו בחדשות מה כחלון אמר, 'אני רוצה מנופים מנופים מנופים'.
רון ירמיהו: זו התרבות, זו התרבות הקלוקלת.
רון ירמיהו: יושב כאן הבחור, אני לא מכיר את רוב המשרדים, ואומר לכם שהוא שוקל לא לתת רישיון בגלל בעיות של תאונה.
רון ירמיהו: איך קבלן שאין לו רישיון יש לו תאונות עבודה?
רון ירמיהו: לא יודע, אין לי מושג.
רון ירמיהו: אני אמנם לא משפטן, אבל היגיון בריא.
רון ירמיהו: קורים פה דברים איומים, קורים פה דברים שבשורה התחתונה יש פירמידה שרוצה כסף ועכשיו ולבנות דירות ויש אותנו, החומר הכי זול, המוצר הכי זול זה אנחנו.
רון ירמיהו: אני לא יכול לספר לכם מה אנחנו רואים, אבל אני יכול להגיד לכם שלפני כמה שנים אנחנו לקחנו, אני לא אגיד את החוק לידיים, אנחנו מתקשרים למשטרה.
רון ירמיהו: כשקורה משהו אנחנו, החבר'ה שלנו, אנחנו מרושתים, אני יודע מה קורה בכל מקום, אני מתקשר למשטרה.
רון ירמיהו: הכול מגיע לוועד שלנו, אנחנו מכריחים את אותם גופים שאתם באים אליהם היום בטענות, אנחנו מכריחים אותם לעשות את העבודה שלהם.
רון ירמיהו: אותם אנשים שיושבים פה, הדם של האנשים הוא על הידיים שלכם.
רון ירמיהו: אל תשבו כאן, כל משרד שיושב פה יושב בניחותא, במזגן, 'אני לא, אני בסדר, זה הם'.
רון ירמיהו: לא, אתם כולכם אשמים, אתם כולכם עם דם על הידיים, ככה אני רואה את זה.
רון ירמיהו: ואני אגיד לכם עוד דבר, אנחנו נהיה פה עוד חצי שנה ואני מבטיח לך שהתוצאות יהיו אותן תוצאות.
רון ירמיהו: היה כאן השר כץ, אני זוכר, רק לפני ארבעה חודשים, בצורה תיאטרלית הוא הרים את הטלפון שהוא צילם.
רון ירמיהו: אמרתי לו, 'אתה יודע, אני יכול לדבר על מה שהיה, לא על מה שיהיה', אז הוא אמר, 'תבדוק אותי בעוד ארבעה חודשים'.
רון ירמיהו: הנה אני פה, אני בודק.
רון ירמיהו: אני צריך להגיד לכם שעוד 20% יותר נהרגו?
רון ירמיהו: אולי בכלל עדיף שלא נטפל בזה, כי נהרגו פחות, אולי לא ניגע בזה, אולי ננהל את זה באני לא יודע מה.
רון ירמיהו: יש פה כשל מערכתי גדול, גדול מאוד.
רון ירמיהו: זה לא עוד חקיקה, זה לא עוד שינוי חוק.
רון ירמיהו: אין פה אכיפה, זה לא מעניין, את הקבלנים זה לא מעניין.
רון ירמיהו: עוד פעם, אמר מי שאמר, It's the economy, stupid, הכסף מדבר, ועד שאנשים לא ישלמו פה במאות אלפים וקבלנים יפשטו רגל לא יקרה כלום, שום דבר וכלום.
רון ירמיהו: אבל אני בכל זאת רוצה להגיד גם מילה טובה ותקווה קטנה.
רון ירמיהו: אנחנו רואים איזה שינוי, אנחנו רואים שפתאום אנשים מתחילים לחשוב פעמיים, אבל השינוי הזה בא רק מתוך עשייה שלנו בשטח, לא בגלל איזה חקיקה.
רון ירמיהו: בגלל שאנחנו, כשקורה משהו, אנחנו מטפלים בזה, אנחנו מתקשרים לקבלנים ועושים להם בלגן ומאיימים במשטרה ומביאים את המפקחים.
רון ירמיהו: זה תהליך, זה ייקח זמן, אני חושב שיש פה עוד הרבה מה לעשות, אני מקווה שבפעם הבאה נוכל להגיד לא נכשלנו, אולי הציון יהיה קצת מעל עובר ואולי נחסוך חיי אדם.
רון ירמיהו: תודה.
דן ורשבסקי: כבוד היושבת ראש, נתת לו רשות לדבר, אני שואל פה את כל חברי הכנסת.
דן ורשבסקי: אני יושב ראש ועד המנופאים, ורשבסקי דן.
דן ורשבסקי: איך יכול להיות אחרי תאונות, 'סולל בונה', אלקטרה, דניה סיבוס, חברות כל כך גדולות, הממשלה נותנת להם מכרזים של 13 מיליארד שקל עכשיו?
דן ורשבסקי: המדינה נותנת לפושעים הכי גדולים עוד כסף כדי להמשיך להרוג.