GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: אתה מכיר אותי – אני עושה תקנות כבר שנים פה.
מירב בן ארי: א', זה לוקח זמן.
מירב בן ארי: אתה תביא את זה, וברגע שנצטרך משהו ספציפי בתקנות לאשר לנו תקציב – סתם לדוגמה, אני עוסקת עכשיו ברווחה בחוק נכי צה"ל.
מירב בן ארי: קרוב לשנה שאנחנו מתעסקים.
מירב בן ארי: כולם פה יודעים.
מירב בן ארי: תקנות וחקיקה לוקחים זמן.
מירב בן ארי: חבל לעכב.
מירב בן ארי: תעביר את זה לות"ת למדיניות, תביא את זה לוועדת חינוך; במקביל הוא צריך לסיים את המיפוי שלו.
מירב בן ארי: חבר'ה, קצת התייעלות.
מירב בן ארי: אני באמת מנסה לחשוב איך אנחנו מקצרים תהליכים בעיקר בשביל הסטודנטים.
עמרי גולן: הנוסח כבר מוכן.
עמרי גולן: לדעתי, תוך חודש-חודשיים זה כבר עובר את כל הוועדות של מל"ג.
מירב בן ארי: זה משגע אותי הדברים האלה.
מירב בן ארי: הנה, כמו שגדי אמר בלי לדבר עם גדי: "במקביל התקדמות של החקיקה ושל התקנות.
מירב בן ארי: אנחנו בעצם קבענו, ות"ת קבע, מתווה הדרגתי שמדי שנה התקציב למטרה זאת ילך ויגדל".
מירב בן ארי: בדיוק מה שאמרתי.
מירב בן ארי: "כך שבאופן הדרגתי ידביק את הצרכים וגם ידביק את התקנות שיכניסו צרכים נוספים למערכת ו- - - בנוסף את המערכת".
מירב בן ארי: עמרי, אנחנו מכירים לא מהיום – שהאדון היקר יוסי סבג שהציג בצורה יפה יסיים את המיפוי, יביא את המסקנות שלו למי שצריך, ובמקביל תעביר את התקנות שלך למועצה של מדיניות המל"ג, ותביא אותה לוועדת חינוך.
מירב בן ארי: אתה יודע שאני חברת ועדת חינוך – אם יש דברים שהם תלויי תקציב נחכה.
מירב בן ארי: אבל יש דברים שאפשר להתקדם בהם.
מירב בן ארי: למה נתתי לדוגמה את נכי צה"ל כי זה חוק עצום שאנחנו מתקדמים בו, והשארנו את הבעייתיים לסוף.
מירב בן ארי: זה לא אומר שאנחנו לא מתעסקים בו שנה.
מירב בן ארי: חלאס עם לחכות ולמרוח.
מירב בן ארי: יש פה סטודנטים שאנחנו יכולים לעזור להם.
מירב בן ארי: זה כל המטרה כאן.
עמרי גולן: אנחנו בישורת האחרונה.
מירב בן ארי: עמרי, הישורת שלך – תעביר את התקנות למדיניות, ותביא את זה לוועדת החינוך.
עליזה לביא: אתה אומר חודש?
מירב בן ארי: הכול כתבתי לי.
מירב בן ארי: בחודש הבא – אותו דבר – אתה מעביר לנו שהעברת למדיניות, ואני רוצה לראות שזה מגיע לוועדת החינוך.
מירב בן ארי: אגב, גם אם תביא את התקנות לוועדת החינוך ביולי, כנראה, לאור העובדה שהמושב מסתיים ב-18 ביולי, נראה לי שזה ייכנס בשקט למושב החורף.
מירב בן ארי: אבל תביא את זה בינתיים שנתקדם.
מירב בן ארי: עליזה, בבקשה.
מירב בן ארי: בדיוק הגעת פה לשיא.
עליזה לביא: אני ממש מגיע לסיכום, וטוב שאני מגיעה לסיכום כי כדאי שתביאו לפני 18 ביולי.
עליזה לביא: זה מה שעשינו בפעם הקודמת עם השירות הלאומי.
עליזה לביא: בדקה ה-99 אישרנו תקנות, ממש יום לפני שהכנסת התפזרה.
עליזה לביא: אני ממליצה שאם זה עניין של חודש בואו נקבע דיון.
מירב בן ארי: אני אמרתי - -
עדי נועם סביר: אנחנו נשמח לנסות להביא את זה קודם.
מירב בן ארי: אמרתי שמבחינתי יהיה דיון או כאן או בוועדת החינוך שלא דנה - -
עליזה לביא: אני מציעה בוועדת חינוך.
מירב בן ארי: - - ואמרתי להם שאם ישלחו לנו עדכונים במייל שהיא מטפלת במה שנתתי לה – כי יש עוד סט תקנות שדיברנו עליהן לפני שהגעת – והמל"ג, אז אנחנו נפטור אותה מזה.
מירב בן ארי: אבל אם לא יהיה אנחנו נתכנס שוב בחודש הבא.
עליזה לביא: אז אולי כן תקבעי תאריך לוועדת חינוך?
עליזה לביא: במקרה הכי גרוע נבטל את זה.
מירב בן ארי: אני לא קובעת תאריך, אני עוד לא יושבת-ראש ועדת חינוך, למרות שזה מחמיא לי.
מירב בן ארי: אני אדבר עם חבר הכנסת מרגי.
מירב בן ארי: מעיין, בבקשה.
מעיין פדן: אני רוצה לומר אמירה כללית לכל מה שנאמר גם ממשרד החינוך, גם ממשרד הבריאות, גם ממל"ג: יכול להיות שכדאי לחשוב לייעל גם את הפרוצדורות.
מעיין פדן: לחשוב למה כל דבר צריך לקחת כל כך הרבה זמן.
מעיין פדן: אם נציג המבקר אומר שלפני חמש שנים הוא ישב פה וקיבל בדיוק אותן התשובות – חמש שנים זה לא מעט זמן.
מעיין פדן: גם על זה כדאי לחשוב.
מירב בן ארי: אני לוקחת על עצמי את העניין הזה, ואני אטפל בו.
מירב בן ארי: מכירים אותי פה, בעיקר המל"ג, שכשאני לוקחת משהו – נסיים אותו.
מירב בן ארי: אני שמחה שקיימנו את הדיון הזה כי לא הייתי בעניינים מספיק, ועכשיו אנחנו בעניינים וננהל מעקב.
מירב בן ארי: אני בקשר מצוין גם עם המל"ג וגם עם משרד החינוך, ואני אישית אוודא שהעניין מתקדם.
- פלד: אני מהטכניון בחיפה.
- פלד: קודם כול תודה רבה על ההזמנה.
- פלד: רציתי לומר רק הערה אחת לפרוטוקול, אם אפשר להזמין אותנו לוועדה של ששת המומחים, כך שגם לנו יהיה נציג שם.
עדי נועם סביר: ההרכב של הוועדה נקבע בחוק.
- פלד: כי אין לנו נציג של ור"ה בוועדה.
מירב בן ארי: יש נציג של ור"ה או נציג מל"ג?
עדי נועם סביר: שישה נציגי סגל אקדמי.
עדי נועם סביר: אבל הרכב הוועדה נקבע בחוק.
מירב בן ארי: דליה, אני רואה שאכפת לך מהנושא.
מירב בן ארי: חבל שנתעכב עכשיו.
מירב בן ארי: כבר כל החמישה מאושרים, וחיכו רק לנציג של משרד הבריאות.
- פלד: אוקיי.
מירב בן ארי: אבל אחרי שיגיע היום הגדול והתקנות יגיעו, תבואו לפה ותשמיעו את קולכם לגבי התקנות.
מירב בן ארי: זה נראה לי הרבה יותר חשוב כי תהיי חלק מזה.
- פלד: גם כתבנו מכתב וגם כתבנו - -
מירב בן ארי: אני לא רוצה לעכב את ועדת - - -
עדי נועם סביר: אבל המכתב שלכם נוגע למרכזי התמיכה ולא לוועדת המומחים.
מירב בן ארי: חבל לעכב את הוועדה שאנחנו רואים שכבר לוקח לה שנים.
מירב בן ארי: מעיין, מילה אחרונה, בבקשה.
מעיין פדן: דבר אחרון – רק אם אפשר להוסיף למעקב שתי סוגיות: א', אבחונים למבחני רישוי של התחומים הספציפיים, והשני זה המת"ל בערבית – כדי לוודא שכל הצרכים בהקשר של אבחון וטיפול בלקויות למידה מקבלים מענה.
מירב בן ארי: - - - עלה כאן לפני כן ממבקר המדינה.
מירב בן ארי: אלון, בבקשה, מילה אחרונה.
אלון גייר: אני רוצה לומר עוד מילה אחת שכביכול זה ברור מאליו - אריאלה ואני רואים את הסטודנטים הנזקקים כל יום.
אלון גייר: כלומר העיכוב הזה מונע מהם את השירות.
אלון גייר: זה לא ייאמן, ואנחנו רואים את הצורך הזה.
אלון גייר: כל מילה מיותרת.
יוסף ג'בארין: שלום לכולם, סליחה על האיחור.
יוסף ג'בארין: פשוט הייתי במשהו אחר.
יוסף ג'בארין: אני מלווה את הנושא הזה בעיקר מהפרספקטיבה של המת"ל בערבית.
מירב בן ארי: כן, התייחסנו לזה.
יוסף ג'בארין: אני לא יודע אם המספרים הוזכרו, אבל לפי המספרים שאני מכיר במת"ל יש יותר מ-30 אלף סטודנטים שעשו את האבחון, וכולם יהודים.
יוסף ג'בארין: זה ככה במשך 20 השנים האחרונות.
יוסף ג'בארין: אני אחסוך במילים עד כמה המצב הזה אבסורדי.
יוסף ג'בארין: בהתקשרות האחרונה שהייתה לי עם המרכז לבחינות ולהערכה וגם עם המל"ג, ההבטחה הייתה שביולי, שזה עוד חודשיים, המת"ל בערבית ייכנס לפעולה.
קריאה: הם סיימו את הפיילוט.
יוסף ג'בארין: כן, אבל השאלה האם באמת בקיץ כבר יהיה לנו לקראת שנת הלימודים הקרובה.
קריאה: אנחנו, לפחות במכללת תל-חי, לפי הנתונים שלנו ערוכים להתחיל את האבחונים בערבית.
יוסף ג'בארין: אז המקומות ערוכים.
יוסף ג'בארין: השאלה שלי האם המל"ג והמרכז לבחינות ולהערכה השלים את כל הדברים הנחוצים או עדיין יכולה להיות סחבת כאן.
יוסף ג'בארין: יש נציג?
יוסי סבג: אני אתייחס לזה, ברשותך.
יוסי סבג: גם אנחנו קיבלנו את ההתחייבות הזאת מהמרכז הארצי לבחינות ולהערכה שהפיתוח של מת"ל שיצא ביוזמתנו לשפה הערבית – מדי כמה חודשים אנחנו מקבלים מהם דיווח מהם מה קורה ועל הנורמות שנקבעות וגם משתפים בזה את ועדת ההיגוי שלנו בנושא לקויות למידה.
יוסי סבג: גם אנחנו קיבלנו את ההתחייבות הזאת לאוגוסט לסיום הפיתוח.
יוסף ג'בארין: זה מתקדם?
מירב בן ארי: גם אנחנו נעקוב אחרי זה.
מירב בן ארי: בני אלון, בבקשה.
בנימין אלון: אני בני אלון, אני יושב-ראש פורום המנכ"לים של ועד ראשי המכללות האקדמיות הציבוריות.
בנימין אלון: אני קודם כול מברך את התאחדות הסטודנטים גם על דוח הצעירים וגם על היוזמה של היום הזה.
בנימין אלון: זה חשוב.
בנימין אלון: אנחנו רואים חשיבות מאוד גדולה בקידום המהלך הזה ובתמיכה בסטודנטים לקויי למידה.
בנימין אלון: זה חלק מהאג'נדה הציבורית, חברתית, כלכלית של המכללות.
בנימין אלון: לדעתי, לא דיברו כאן מספיק על הנושא התקצובי הכלכלי של העניין הזה.
בנימין אלון: אנחנו הגשנו במאי 2017 לות"ת אומדן שעומד על כ-34 מיליון שקל.
בנימין אלון: כמובן, הסכום שמחולק בין המוסדות לא מתקרב - -
מירב בן ארי: זה סכום הזוי לחלוטין.
מירב בן ארי: כמה סטודנטים יש לך עם לקויות למידה שהתחילו בשנה האחרונה?
מירב בן ארי: 20%?
בנימין אלון: בין 20% ל-30% מהסטודנטים שלומדים במכללות האקדמיות הציבוריות – אני מדבר על 22 מכללות, ואני חושב שצריך לעשות כאן מעשה מהיר.
בנימין אלון: צריך להקצות לזה תקציב כי בסופו של יום היכולת שלנו לתת מענה אמיתי עובר דרך התקציב, וללא התקציב הזה לא ניתן יהיה לעשות.
בנימין אלון: גם אם רוצים לתת את זה בהדרגה צריך לעשות את זה מחר בבוקר כי אחרת זה לא יקרה.
עליזה לביא: הדיון הזה כל כך חשוב.
עליזה לביא: כאימא לילדה שרק בכיתה ד' עליתי על לקות הלמידה שלה, קודם כול, כשגיליתי את זה למדתי מה לא ידעתי על עצמי.
עליזה לביא: אבל היום היא סטודנטית לרפואה, ואם לא היינו עולים על זה בזמן היא לא הייתה מתקבלת.
מירב בן ארי: אם לא הייתה לה משפחה כזאת תומכת אז גם.
מירב בן ארי: בהתחלה גם סיפרתי סיפור על מישהי אצלנו במשפטים.
מירב בן ארי: אבל גם היום אם אין לך משפחה תומכת מסביב- -
עליזה לביא: בתקופה שלנו גם רק מי שיכול היה מימן את הבדיקות האלה.
עליזה לביא: את יודעת כמה זה מורכב וכמה פה הפערים מאוד גדולים; ואל מי הולכים, ואחרי זה הפרוצדורה.
עליזה לביא: כל פעם שאני פוגשת את היועצת של בית הספר אני לא מפסיקה לחבק אותה ולנשק אותה.
עליזה לביא: כי צריך להגיד פה מילה טובה.
עליזה לביא: מערכת החינוך עשתה היום את הצעד.
עליזה לביא: אנחנו צריכים לראות את ההמשך בהשכלה הגבוהה.
אורלי זגורי אוחנה: אני מנהלת מרכז תמיכה במכללה האקדמית "תל-חי".
אורלי זגורי אוחנה: אצלנו הוקם מרכז התמיכה הראשון בארץ ב-1995.
אורלי זגורי אוחנה: מאז יש לנו אלפי בוגרים.
אורלי זגורי אוחנה: יש לנו גם תוכניות ייחודיות שאני לא מכירה במקומות אחרים להנגיש את ההשכלה למועמדים שאפילו אין להם תנאי קבלה בשל הלקות שלהם, ואחרי תוכניות מיוחדות שלנו מתקבלים לחוגים במכללת תל-חי.
אורלי זגורי אוחנה: כ-30% מהסטודנטים שלנו הם לקויי למידה או לוקים בהפרעות קשב, ו-10% מתוכם נכנסים ללא תנאי קבלה.
אורלי זגורי אוחנה: כפי שאמרו פה אריאלה ואלון אנחנו רואים את הסטודנטים האלה יום-יום, שעה-שעה.
אורלי זגורי אוחנה: חלקם מגיעים לתל-חי בזכות מרכז התמיכה ובזכות המקום הזה.
אורלי זגורי אוחנה: התקנות, לטעמי, מצוינות, אבל צריך לעשות הכול כדי שלמוסדות תהיה אפשרות כלכלית לקיים אותם.
עינבל וינברג: אני ד"ר ענבל וינברג, אני דיקנית האקדמית גליל מערבי.
עינבל וינברג: אני לקוית למידה עם ADHD.
עינבל וינברג: אני רוצה להצטרף לאלון – הוא הוותיק, ואני הצעירה בדיקנים.
עינבל וינברג: אני פוגשת את זה גם בהקשר של החברה הערבית.
עינבל וינברג: במכללה האוכלוסייה שלנו היא 50%-50%, ו-14% מכלל הסטודנטים שלנו, כולל המכינות, הם לקויי למידה לגווניהם.
עינבל וינברג: הם נכנסים יום יום, ואין לי יכולת ותקציב לעזור להם.
עינבל וינברג: אני בהכשרתי יועצת חינוכית ובאה מהעולם הזה ומלווה שנים תלמידים לקויי למידה גם מהפן האישי וגם מהפן המקצועי.
עינבל וינברג: היום אני לא יכולה בתפקיד שלי לתת מענה כי אין לי תקציב ויש לי תקציב דל לעניין הזה.
עינבל וינברג: אני מתחברת למה שגברת זגורי אמרה.
עינבל וינברג: אנחנו מגיעים אליהם כדי ללמוד איך אנחנו עושים את זה כי כרגע אני מרגישה שהסטודנטים מידפקים על דלתי, ואני לא יכולה לתת מענה לא מקצועי ובטח לא אישי, וזה עצוב מאוד שאני לא יכולה להנגיש לא לסטודנטים היהודים ולא לסטודנטים הערבים את האקדמיה.
עינבל וינברג: אין שום סיבה שלא מתוך המקום האישי שלי.
מירב בן ארי: הערה אחרונה, ואני חייבת לסכם.
תמר אמיר: אני מאוניברסיטת תל-אביב.
תמר אמיר: כמי שמלווה את התהליך הזה למעלה מ-20 שנה אני רואה פה מגמתיות החל משלב של חוסר מודעות ועד רתימת המוסדות כולם, כולל הנוקשים ביותר והאליטיסטים ביותר למהלך של הכרה ורצון לבוא לקראת האוכלוסייה הזאת.
תמר אמיר: המוסדות כולם – ואני לא מדברת רק בשם אוניברסיטת תל-אביב, אלא גם באוניברסיטת תל-אביב – נעשים דברים נפלאים.
תמר אמיר: הקמפוס בא לקראת, מקים מרכזי תמיכה, מערכי תמיכה שהם כמו סמן ימני לכל הסטודנטים שגם אינם לקויי למידה שרוצים להיעזר בכל השירותים המקצועיים, וכרגע במקום הפסגתי הזה שהגענו אליו אנחנו מרגישים די נעזבים מבחינה תקציבית.
תמר אמיר: עשיתם את כל היופי הזה, הבאתם את כל המודל שהוא לתפארת מדינת ישראל, את אנשי המקצוע, את כל ההיכרות וההתמחות עם ליבת של העשייה, ומהמקום הזה תסתדרו לבד כי אין לנו תקציבים לעזור לכם, ואתם או יכולים לסגור את המוסד או פשוט להצטמצם בצורה שמחזירה אותנו עשרות שנים לאחור.
תמר אמיר: מהמקום השיא הזה אני ממש קוראת לכולם להבין שכל הפעילות הזאת חשובה ביותר, אבל היא תמיד כרוכה בתוספת תקציבית משמעותית.
תמר אמיר: האוניברסיטאות לא מקנות תקנים לעניין הזה, ואנחנו כולנו תלויים בחסדי הות"ת ואנחנו ממש מבקשים את ההכרה גם בתהליך, גם בחשיבות אבל לרגע לא לעזוב את עניין התקציב שהוא קריטי להפעלת המערכת.
תמר אמיר: אני אסיים ואומר שאנחנו יושבים בשמירה מוקפדת על אחוז האבחונים שמוכרים כלקויי למידה אצלנו בקמפוס, ובצורה מאוד משטרתית – הייתי אומרת – אנחנו שומרים על 4.5% הכרה בלקות למידה.
תמר אמיר: זה עולה לנו בדמים.
תמר אמיר: אבל כל זה כדי להגיע לאוכלוסייה האמיתית שזקוקה לשירותים שלנו.
תמר אמיר: אנחנו מרגישים שאנחנו יודעים לעשות את זה הכי טוב בעולם.
תמר אמיר: אבל אנחנו לא נוכל לעשות את זה אם לא יהיו לנו תקציבים.
תמר אמיר: תודה רבה.
יוסף ג'בארין: מי נציג המל"ג?
מירב בן ארי: הוא כבר דיבר.
מירב בן ארי: אני מתנצלת - -
יוסף ג'בארין: הוא התייחס לסוגית התקציבים?
מירב בן ארי: הוא התייחס לפני שהגעתי.
מירב בן ארי: ראשית, להגיד תודה לכל מי שהגיע, גם לנציג הממשלה אבל בעיקר לנציגי הסטודנטים ולנציגי המוסדות האקדמיים.
מירב בן ארי: אנחנו ניקח את הנושא הזה ברצינות.
מירב בן ארי: אני יודעת שזה נמרח כבר 10 שנים.
מירב בן ארי: החוק הוא מ-2008, והתקנות מעולם לא הגיעו.
מירב בן ארי: אגב, זה עניין של משהו שקורה כאן – דוח של מבקר המדינה בכלל על אי יישום תקנות של חוקים.
מירב בן ארי: אבל לא נתפזר עכשיו לעניין כל התקנות של החוקים בכנסת, אלא נתעסק בתקנות האלה כי הן משפיעות על סטודנטים.
מירב בן ארי: יש כאן תקציב שאנחנו צריכים לסיים, וכמו ששמענו מיוסי המיפוי יסתיים בתקופה הקרובה, ואז תגיע החלטה אם צריך להגדיל או להכפיל או לשלש – לפי מה שקורה פה המצב הרבה יותר קטסטרופלי בשטח.
מירב בן ארי: אנחנו צריכים להיות מעורבים ולהבין את ההשלכה.
מירב בן ארי: כמובן, במה שצריך אני כמובן אעזור.
מירב בן ארי: אני אומרת דבר שגם משרד החינוך חייב להבין – אני יודעת שאת באת ואמרת, זה לא כמו שזה, ויש הרבה לקויי למידה, אבל בסוף יושבים כאן נציגים של מוסדות אקדמיים, פותחים בצדק את הדלת לסטודנטים, ונאלצים להתמודד לבד בלי תקנות, בלי תקציב כאילו זה אמור להיות לפתחם.
מירב בן ארי: אבל זה לא אמור להיות לפתחם, זאת סוגיה לאומית.
מירב בן ארי: אם אנחנו רואים סוגיה לאומית אנחנו צריכים להתייחס לתקציב ולדעת את המספרים, ו-ב', אתם צריכים להביא את התקנות.
מירב בן ארי: אני לא אתן לאירוע הזה להימרח עכשיו עוד שנה.
מירב בן ארי: תוך חודש אתם צריכים להגיש תגובות למנהלת הוועדה וליושבת-ראש הוועדה.
מירב בן ארי: מכיוון שאני ניהלתי את הדיון אני אמשיך ללוות את זה.
מירב בן ארי: אתם צריכים להגיש תגובות גם על הסט הראשון שתלוי במועצה שמסתיימת בימים אלה וגם על הסט השני שכמו שאמרתי לעמרי, חבל לעכב, תביא את זה לכאן וננהל תהליך במקביל למיפוי הצרכים של התקציב.
מירב בן ארי: אין סיבה לעכב את האירוע הזה יותר.
מירב בן ארי: אנחנו לא ניכנס איתו ל-2019.
מירב בן ארי: זה יהיה מביך לכל מי שיושב כאן.
מירב בן ארי: לכולם.
עליזה לביא: סוף יולי - - -
מירב בן ארי: בסדר, עליזה, דיברתי על זה.
מירב בן ארי: יהיה דיון, אני לא אחזור על זה שוב.
מירב בן ארי: אני מבקשת מכל מי שמעורב – בעיקר שניים-שלושה נציגים פה – להעביר לוועדה, לקחת את הנושא הזה ברצינות.
מירב בן ארי: אני אומרת לכם שגם אנחנו ונציגי המבקר שחשוב לומר להם תודה רבה על כל המעקב, ולקחת את הפרוטוקול ולבדוק אחד לאחד מה נאמר פה.
מירב בן ארי: לא יכול להיות שאומרים משהו ואחרי שנתיים לא עושים שום דבר.
אהרון הלינגר: חמש שנים.
מירב בן ארי: אני נתתי לך גרייס של שנתיים, אבל זה חמש שנים.
מירב בן ארי: ובמה אנחנו מתעסקים?
מירב בן ארי: אנחנו מתעסקים בסטודנטים שבסוף ממשיכים להגיע למוסדות.
מירב בן ארי: אנחנו לא רוצים לעצור אותם.
מירב בן ארי: אבל אי אפשר לתת למוסדות כל היום להתמודד עם זה לבד.
מירב בן ארי: זה לא הגיוני בכלל.
מירב בן ארי: מזל שלנו שהסטודנטים במדינת ישראל לא מחכים למל"ג ולמועצה הציבורית וממשיכים לנהור למוסדות האקדמיים, ובצדק.
מירב בן ארי: אבל אז פותחים להם את הדלת הדיקנית או הדיקן, והיא צריכה להתמודד עם האירוע הזה.
מירב בן ארי: כל מה שאנחנו רואים כאן זה את טובת הסטודנט.
מירב בן ארי: ואם היום הזה, ובכלל הוועדה הזאת שצריך להגיד שניהלה את הדיונים – כי פעם הבאה זה צריך לבוא לוועדת החינוך – אנחנו צריכים להתכנס שוב ולראות איך אנחנו מקדמים את הסיוע לסטודנטים.
מירב בן ארי: אני מבקשת לקחת ברצינות.
מירב בן ארי: גם אני וגם עליזה, שזה גם בנפשה, נבדוק בעוד חודש את העניין.
מירב בן ארי: אני רוצה לקבל, בבקשה, עדכונים אלינו.
מירב בן ארי: בואו נתגייס כולנו לסיים את הסאגה הזאת ארוכת השנים, ובאמת לשים סוף לכל ההתנהלות המייגעת הזאת של משרדי הממשלה בעניין הזה.
שלי יחימוביץ': הדיון הוא דיון מהיר שאושר בנשיאות הכנסת לבקשתם של שלושה חברי כנסת.
שלי יחימוביץ': חבר הכנסת איתן ברושי, חבר הכנסת חמד עמאר, וחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.
שלי יחימוביץ': חבר הכנסת איתן ברושי נשארת לבד.
שלי יחימוביץ': בבקשה איתן.
איתן ברושי: גבירתי יושבת הראש, חברי הכנסת, חברי מההתיישבות, אנשי המינהל והשותפים לדיון הזה, במצוות הקיצור אני רוצה להגיד כמה דברים.
איתן ברושי: הדיון המהיר הזה ביוזמתי מוטב שלא היה מתקיים בכלל ויש לקוות שזהו הדיון האחרון שבסופו של יום נחזור לבנות בכל חלקי הארץ, בוודאי באזורי ההתיישבות שהם חיוניים לעתידה ובטחונה של מדינת ישראל.
איתן ברושי: אי אפשר לאחר אין סוף דיונים ושיחות שלא לראות בהתנהלות המינהל כלפי ההתיישבותי בכלל והקיבוצים בפרט כחבלה והתעללות, התחשבנות ונקמנות עם העבר עם ההתיישבות ועם התנועה הקיבוצית ואין מנוס מהמחשבה שיש כאן גם שיקול פוליטי כדי לפגוע ולהחליש את מפלגת העבודה והמחנה הציוני, שכידוע רוב אנשי ההתיישבות נמנים עם תומכי מחנה זה.
איתן ברושי: לאחר שנים של קיפאון ושל הכשלת כל מהלך לרבות - - -
שלי יחימוביץ': מה הקשר, איתן?
שלי יחימוביץ': הדיון בוועדת כנסת.
שלי יחימוביץ': זה לא דיון של המחנה הציוני.
איתן ברושי: אני אומר עכשיו את דעתי.
איתן ברושי: לאחר שנים של קיפאון ושל הכשלת כל מהלך לרבות החלטת רמ"י אין ברירה אלא לקבוע שהצוות הבכיר שעוסק בהתיישבות נכשל בתפקידו במבחן התוצאה ויש להעביר אותו מתפקידו.
איתן ברושי: חוסר האמון והפערים שנוצרו הם כה גדולים עד שאינם ניתנים לגישור ועל הממשלה, וכך אמרתי גם לנציגיה גם מעבר לישיבות בכנסת, להחליף ומיד את מי שהפך את סדר היום הפרטי שלו משיקולים זרים - - -
שלי יחימוביץ': על מי אתה מדבר איתן?
איתן ברושי: תיכף, רגע, יש פה דיון ארוך.
איתן ברושי: להכשלת ההתיישבות - - -
שלי יחימוביץ': סליחה חבר כנסת ברושי, אני רוצה להבהיר באיזו מסגרת אנחנו נמצאים.
שלי יחימוביץ': אנחנו נמצאים במסגרת של דיון מהיר, אתה יודע שהיא מצומצמת.
איתן ברושי: אני מקצר אותו.
שלי יחימוביץ': אתה יודע שהיא מצומצמת, אתה יודע גם עוד שני דברים.
שלי יחימוביץ': אחד – שזה בכלל לא מסמכות הוועדה לדון בדבר הזה, אני לא יודעת איך הדיון הזה הגיע לכאן אבל בשמחה רבה.
שלי יחימוביץ': הוא אמור להיות בוועדת הפנים.
שלי יחימוביץ': הדבר הנוסף הוא שאפילו, בדרך כלל ועדת ביקורת מנהלת דיונים על דו"חות מבקר המדינה, גם אין דו"ח מבקר מדינה.
שלי יחימוביץ': לכן כיוון שהאופי של הדיון הוא אופי ענייני ומהיר, כשמו כן הוא, דיון מהיר, אז בוא לא תפרוש את כל משנתך בעניין, בוא נתמקד, דווקא כדי לקדם את מה שאתה רוצה לקדם.
איתן ברושי: אני הייתי כבר מסיים את דבריי ויש פה אנשים מכל הארץ שבאו לפרט את הסיבה שהם הגיעו מרחוק לכאן.
איתן ברושי: אני רוצה לומר, מדינה שציונות עבורה היא לא מילה גסה והתיישבות היא ערך היא חייבת לבטא זאת במעשים ולא רק בדיבורים.
איתן ברושי: גבירתי יושבת הראש, פעמיים הנהלת המינהל, ומקודם עדיאל הסביר כמה הוא ותיק, פעמיים הנהלת המינהל, שני שרי אוצר בשתי ממשלות שונות ובג"צ אחד אישרו את חלופת האגודה, עד שבאו בכירי המינהל בעצמם ויושבת פה גם שולה ואחרים, עד שבאו בכירי המינהל בעצמם ורמסו אותה והשפילו את אנשי ההתיישבות.
איתן ברושי: אני מבקש שבסופה של ישיבה זו יוטל על מבקר המדינה להיכנס לעובי הקורה ולבחון את התנהלות המינהל בנושא הבניה בקיבוצים בכלל, וחלופת האגודה בפרט ובמקביל להורות על ביטול הוועדה המיוחדת שהוקמה בחטא ולא היה לה מקום והיא נולדה לבחון את המגרשים הלא מתוכננים – יושב פה נציג משרד המשפטים – והפכה להיות תוך כדי ההתנהלות בראשות עדיאל לוועדה לבחון את כל חלופת האגודה שזה מראש לא היה על סדר היום.
איתן ברושי: יש לזכור שהמשנה ליועץ המשפטי לממשלה כבר אמר וכתב בעקבות פניות שלי אליו וגם ליועץ המשפטי לממשלה, שהקיבוצים ויש כ-61 קיבוצים כאלה שקיבלו כבר את ההחלטה בתנאים הקיימים, הם לא קיבוצים שאפשר לשנות להם את ההחלטות.
שלי יחימוביץ': איך בצלאל סמוטריץ' קשור לדיון המהיר הזה?
שלי יחימוביץ': הוא הצטרף בגלל הקיבוץ הדתי?
איתן ברושי: אני רוצה לומר שאין מקום - - -
יצחק הרצוג: אולי בגלל הקצאת קרקעות ל - - -
קריאה: אולי בגלל שהוא בעד ההתיישבות.
איתן ברושי: אני רוצה לסיים ולומר שאין אפשרות להחיל את ההחלטה אחורה, יש 61 קיבוצים של פי החלטת המינהל קיבלו את ההחלטות, לא בנו אפילו בית אחד וישוב אחד, ואני מבקש לסיים את תפקידה של הוועדה שמראש לא הייתה צריכה להיות.
איתן ברושי: אם אני הייתי מקים ועדה הייתי בודק איך המינהל הגיע למצב שהוא לא ביצע החלטות של עצמו אחרי שנים.
איתן ברושי: אני מודה ליושבת הראש, הדיון הזה הוא חשוב ובסופו של דבר צריך לחזור ולבנות בוודאי באזורי עדיפות, אזורי פריפריה ואפילו בעוטף עזה לא בנו בית אחד בתנאים שהמינהל קיבל החלטות ולא מבצע בעצמו.
שלי יחימוביץ': תודה איתן.
שלי יחימוביץ': אנחנו נקיים את הדיון באופן שזה יהיה חבר כנסת דובר ומי שאינו חבר כנסת דובר לסירוגין, אלא אם יו"ר האופוזיציה רוצה לפתוח.
יצחק הרצוג: אם ירשה לי חברי איתן ברושי, אני כמוך, לא חושב שצריך להדביק תוויות פוליטיות בעובדי מדינה ולכן אני חושב שהערה שמדביקה אמירה פוליטית לעובדי מדינה היא לא במקומה.
שלי יחימוביץ': זה לא רק זה.
שלי יחימוביץ': גם הוזכר לנו שהקיבוצים מצביעים ברובם למחנה הציוני.
יצחק הרצוג: זה פשוט לא נכון, זה גם לא רלבנטי בכלל.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שזה לא רלבנטי איתן, עם כל הכבוד.
שלי יחימוביץ': אנחנו ועדה ממלכתית, אנחנו משרתים את כל הציבור.
יצחק הרצוג: אני מכבד מאוד את מנכ"ל המינהל ואת העובדים במינהל ואת ראשי האגפים במינהל ואת כל מי שעושה במלאכה.
יצחק הרצוג: יש פה מחלוקת מהותית מאוד שגם אני מלווה אותה כבר שנים רבות והיא נוגעת לסוגיית חלוקת ההון במדינת ישראל.
יצחק הרצוג: אבל במקרה הנוכחי איתן ברושי מעלה נקודה שאני חייב לומר שהיא נשכחת מן העין והיא לא קשורה לוויכוח הגדול.
יצחק הרצוג: היא קשורה לכך שיש החלטת מינהל לגבי חלופת האגודה שהתחושה היא שהיא נשרכת באיטיות רבה מאוד ואני יכול לומר שהיינו בביקור בעוטף עזה ממש לפני יומיים ובאנו לקיבוץ כיסופים ונאמרו דברים מאוד מתסכלים, שאתה אומר שעם קצת רצון טוב אפשר היה לשנות באחת את התחושה של תושבים שנמצאים בקו האש.
יצחק הרצוג: לי יש הערצה עצומה לתנועה הקיבוצית, אני חושב שהתרומה שלה למדינה לא תסולא בפז ואני חושב שעם רצון טוב ושיח, בניגוד למה שאיתן חושב שהוא אבוד אפשר כבר היה מזמן להגיע לפתרונות, בוודאי לאפשר לאנשים שרוצים לבנות את חייהם במועצות האזוריות ובישובים הכפריים, לממש את האופציה הזאת ואת החלום שלהם וגם לשרת כך אינטרסים של המדינה.
שלי יחימוביץ': תודה בוז'י, עדיאל אתה תשמע קצת ואז תתייחס לדברים.
שלי יחימוביץ': ניר מאיר מזכ"ל התנועה הקיבוצית.
ניר מאיר: בוקר טוב לכולם.
ניר מאיר: תודה שקיבלתם אותנו.
ניר מאיר: תראו, אנחנו לא באנו לדון בשאלות עקרוניות בכלל.
ניר מאיר: הדיון הזה התחולל בחברה הישראלית מאז 2002 והוכרע.
ניר מאיר: הוא לא הוכרע לרצוננו, אבל הוא הוכרע.
דוד ביטן: מה קרה כל מפלגת העבודה פה.
שלי יחימוביץ': טוב שבאת ביטן תגוון קצת.
איתן ברושי: לא ראית שמיקי מכלוף זוהר הודה לראש הממשלה שהוא מגן על יישובי עוטף עזה למרות שהרוב המכריע מצביע למפלגת העבודה.
שלי יחימוביץ': חבר'ה קדימה תתמקדו.
ניר מאיר: לאורך כל החצי הראשון של 2014 פעלה ועדה ציבורית שהוקמה לבקשתו או על פי הנחייתו של שר השיכון דאז אורי אריאל.
ניר מאיר: בראש הוועדה עמד בנצי ליברמן, היא הגישה המלצות, ההמלצות נדונו, אחת נדחתה אחת נתקבלה, ב-31 באוגוסט 2014.
ניר מאיר: החלטה זו, להלן "חלופת האגודה" התגלתה על ידי הדרג המבצע כהחלטה שקשה לבצע.
ניר מאיר: עדיאל עוד כממלא מקום ביקש אותי כמזכ"ל חדש להסכים לפתוח כמה פרמטרים כדי להפוך את ההחלטה לישימה.
ניר מאיר: הסכמתי למרות שרוב השינויים היו ממש לרעתנו, בתנאי אחד שאחרי שזה יאושר ואחרי שזה יבוג"צ ואחרי שזה יהיה על השולחן, מתחילים לבצע.
שלי יחימוביץ': אתה רוצה להבהיר את הנושא כי לא כולם, להבהיר מה המשמעות של חלופת האגודה?
ניר מאיר: תראו, במדינת ישראל בעשור הקודם עשו מבצעי היוון קרקע.
ניר מאיר: כל חוכר קרקע מהמדינה של 73.75% קיבל את המגרש שלו כקניין.
ניר מאיר: אנחנו אמרנו שגם אנחנו רוצים, רק שאצלנו בית זה לא דירה, אלא חצר הקיבוץ.
ניר מאיר: ניהלו איתנו דיון עשר שנים.
ניר מאיר: בסופו של דבר זה התכנס למנגנון שמאפשר לאגודה השיתופית, קיבוץ, לרכוש במכה אחת או בכמה טקטים את כל השטח המיועד למגורים בחצר הקיבוץ ולנהל אותו כמו שמנהלים קיבוץ.
ניר מאיר: אנחנו לא נורא אוהבים את זה, יש לא מעט קיבוצים שלא בחרו בחלופה הזאת.
שלי יחימוביץ': כלומר הקרקע גם תירשם, גם תהיה קניין של מי שמחזיק ב - - -
ניר מאיר: הקרקע תהיה של הקיבוץ והחברים יהיו חוכרי משנה.
ניר מאיר: זה הסיכום.
ניר מאיר: עכשיו אנחנו לא דנים על החלופה.
ניר מאיר: היא הוחלטה, היא נדונה, אם זה היה תלוי בי יכול להיות שהיא לא הייתה צריכה לבוא לעולם.
ניר מאיר: לא חשוב.
ניר מאיר: אני לא רוצה לנהל את הדיון הזה כרגע.
שלי יחימוביץ': אם זה היה תלוי בך לא הייתה הפרטה של הקיבוצים.
ניר מאיר: אם זה היה תלוי בי, היה צריך לתת לכל קיבוץ להתנהג כמו שהוא רוצה, לא להחליט בשבילו איך הוא ישייך, אם הוא ישייך, כמה הוא ישייך ולמה הוא ישייך.
ניר מאיר: אבל אני לא רוצה להיכנס לזה כי אני גורר את הדיון למקומות שהם לא תכלית הדיון הזה.
שלי יחימוביץ': אז בוא נדבר על התכלית.
ניר מאיר: תכלית הדיון הזה היא בדיוק כפי שאיתן אמר, לממש את ההבטחה שאני קיבלתי מהאיש שיושב לשמאלך לפני שנתיים ששנה אחת אחרי שהחלופה תאושר, 30 קיבוצים ראשונים יעברו.
ניר מאיר: 61 קיבוצים הגישו בקשה, אף אחד לא עבר, התהליך הזה הוא תהליך שבו מערימים עוד ועוד ועוד קשיים - - -
שלי יחימוביץ': כולם ניגשו לוועדה ולא עברו?
ניר מאיר: הם שולחים מסמכים ומקבלים עוד פעם בחזרה.
ניר מאיר: תיכף הם יספרו לך איך מטרטרים אותם.
ניר מאיר: סתם.
ניר מאיר: אתה מזהה שמשחקים בלך ושוב כי לא רוצים לבצע, ועל הדרך שוב ושוב ושוב מנסים לנגוס בה, ולשנות אותה, ולתקן אותה ולהפחית אותה.
ניר מאיר: למה?
ניר מאיר: ככה.
ניר מאיר: אבל בעיני הסיכום לא היה כזה.
ניר מאיר: הסיכום היה שמרגע שמאשרים הולכים לבצע, וזה בדיוק מה שלא קורה.
ניר מאיר: לכן גם אני כמו ברושי נאלץ להגיע למסקנה שאנחנו עובדים כאן מול מנגנון שלא רוצה לקדם אותה.
ניר מאיר: ואם יש מנגנון שלא רוצה לקדם אותה, השאלה מי נתן לו את הסמכות להכתיב סדר יום למדינה לניהול המקרקעין ולהתיישבות.
ניר מאיר: התפקיד שלהם לבצע ולא להחליט, והחלטות כבר התקבלו, ואנחנו מבקשים שהן יבוצעו.
ניר מאיר: זה הכל.
שלי יחימוביץ': חברת הכנסת מיכל בירן בבקשה.
מיכל בירן: אני אגיד בקצרה.
מיכל בירן: אני חושבת שבאמת ענייננו וחברת הכנסת יחימוביץ חידדה את זה בהקשר הזה, הוא באמת לראות איך המדיניות של הממשלה על היישום שלה.