GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לאון בנלולו: שני הנושאים יובאו לדיון ואני יודע שמטעם ההסתדרות יש כוונה כן לאשר את זה.
שלי יחימוביץ': אנחנו כוועדה נפנה במכתב פורמלי ונבקש לקדם את הדברים האלה.
שלי יחימוביץ': חבר הכנסת איל בן ראובן ביקש לדבר בעניין שלא קשור לדוח אבל חשוב מאוד בפני עצמו.
יפה ויגודסקי: רגע.
יפה ויגודסקי: עוד הערה אחת.
יפה ויגודסקי: אני מבקשת ברשותך להעביר לך את מנעד הקורסים.
שלי יחימוביץ': אני אשמח.
שלי יחימוביץ': בכלל, כל נייר שהוצג כאן באופן כללי, תעבירו לנו.
יפה ויגודסקי: את מנעד הקורסים כדי שתראי עד כמה אנחנו נוגעים באמת בנגזרות של מקצועות ליבה.
שלי יחימוביץ': אנחנו מחכים גם לדוח, גם למנעד וכן הלאה.
איל בן ראובן: אני מתנצל שלא הייתי כאן בהתחלה.
איל בן ראובן: הייתי בדיון מאוד מאוד חשוב בוועדת חוץ וביטחון.
איל בן ראובן: אני חושב שבשלב הזה צריך להסתכל קדימה ונדמה לי שזאת מטרות הוועדה הזאת.
איל בן ראובן: להסתכל קדימה איך בעתיד יהיה יותר טוב.
איל בן ראובן: אני פגשתי את הקרן הזאת פעם ראשונה נדמה לי לפני חצי שנה בערך ואולי פחות, בנושא שבעיני הוא נושא מאוד מאוד חשוב, שהקרן יכולה מאוד מאוד לעזור בו וזה בנושא פועלי הבניין.
איל בן ראובן: פועלי הבניין, מי שיודע, עבר חוק לפני שבוע בקריאה טרומית, חוק שאומר שאנחנו במסגרת פועלי הבניין, במסגרת התאונות האיומות שקורות שם, לכל מנהל עבודה יהיה עוזר בטיחות.
שלי יחימוביץ': כל הכבוד לך על החוק.
איל בן ראובן: זה הצטלב גם עם המטרות של הקרן בצורה מאוד יפה.
איל בן ראובן: זאת אומרת, אנחנו לא רוצים פועלים בני 20, אנחנו רוצים אנשים בגיל מבוגר שכבר באמת נשחקו אבל יש להם ניסיון.
איל בן ראובן: יעברו הכשרה קצרה בעניין הזה והם יהיו מה שנקרא עוד מרכיב בעצירת התאונות.
שלי יחימוביץ': זה רעיון מעולה.
יפה ויגודסקי: זה עולה בעוד שבועיים בוועדת ההיגוי.
איל בן ראובן: דוגמה לדבר מאוד נכון שמתקשר עם המטרות של הקרן.
איל בן ראובן: אני מעלה את זה כאן כי אני חושב שיש כאן ליקויים, יש כאן מבקר מדינה - - -
שלי יחימוביץ': אני מבינה שכבר דיברת על זה עם הקרן.
איל בן ראובן: דיברתי.
איל בן ראובן: על הנושא הזה דיברנו ואנחנו מתואמים ומתקדמים בנושא.
שלי יחימוביץ': מי מעביר קורסים בנושא?
איל בן ראובן: כרגע זה במערכת של בחינה, מי יהיה הגורם שיעשה את הקורס הזה.
איל בן ראובן: יש אדם שלנו לצורך העניין שהוא עובד מול יפה.
איל בן ראובן: לא שלנו, לא שלי, אני לא מפעיל כאן אנשים אבל הוא עובד על הנושא של הבטיחות בבנייה.
יפה ויגודסקי: התאחדות בוני הארץ.
איל בן ראובן: במקרה הזה של התאחדות בוני הארץ וזה עובד יפה.
איל בן ראובן: בחמש דקות שאני יושב כאן, שמעתי, גם עכשיו, דברים שאפשר לעשות אותם וצריך לעשות אותם כדי שיהיה טוב.
איל בן ראובן: לדעתי זה צריך להיות הסיכום של הדיון כולל מה שנאמר כאן על ביקורת.
מירב בן ארי: עוד לפני שהגעת נאמר שמינואר כבר יש שיפור בכל ההתנהלות.
איל בן ראובן: אם יש ביקורת שצריכה לבוא, ואני חושב שהקרן צריכה לבקש את הביקורת הזאת, שתבוא ביקורת ובאמת אנחנו כוועדה נדע שבאמת הדברים מתוקנים כי המטרות הן חשובות.
יפה ויגודסקי: רק לסבר את האוזן.
יפה ויגודסקי: בשנה החולפת יצרנו כ-40 עובדים לבניין.
שלי יחימוביץ': חברים, נזרקו באוויר המון מסמכים שנשלחו, עברו, דוחות וכולי.
שלי יחימוביץ': תשלחו לנו את כולם.
שלי יחימוביץ': אנחנו נעלה אותם לאתר הוועדה בצורה מסודרת.
שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר שמה שקרה כאן היום בוועדה זה לא חריג בכלל.
שלי יחימוביץ': הישיבה האחרונה שלנו הייתה על תמותה מזיהומים במערכת הבריאות של אלפי אנשים בשנה וישבו כאן והתכתשו עד זוב דם אפילו באופן יותר גרוע מכם, הנציגים של משרד הבריאות מול איגוד הרופאים שמטפלים במחלות זיהומיות.
שלי יחימוביץ': לא נותר לי אלא לקוות שזה קורה בגלל אכפתיות רבה מאוד לנושא והנושא הוא באמת מאוד מאוד חשוב.
שלי יחימוביץ': מדובר בהמון כסף שיכול להגיע בדיוק למקומות הכי כואבים ושהכי זקוקים לו ויכול להיות שבהתנהלות נכונה הוא גם יפתור מחלוקת בסוגיית העלאת גיל פרישה לנשים כי כאמור זאת אחת משתי הסוגיות החשובות, כאשר אין פתרון לסוגיית נשים במקצועות שוחקים.
שלי יחימוביץ': אני אסכם.
שלי יחימוביץ': קודם כל, קרו גם דברים חיוביים.
שלי יחימוביץ': שמענו שיש מסמך חדש ומוסכם של מדדי אפקטיביות , הוא יישלח לוועדה ויפורסם בפורטל הוועדה.
שלי יחימוביץ': נערכה ישיבה של ועדת מעקב עליונה והוסכם על ריענון וחידוד הנהלים בתחום ההתקשרויות והרכש והוא יעודכן.
שלי יחימוביץ': שמענו כאן שמינואר הקרן עובדת בשיתוף פעולה עם משרד העבודה ואימצו בפועל את עקרונות חוק חובת מכרזים.
שלי יחימוביץ': שמענו שהחשב הכללי עומד לעשות ביקורת יסודית על פעילות הקרן שתתחיל בעוד חודש-חודשיים.
שלי יחימוביץ': בנוסף לרעיון המעולה שהעלה חבר הכנסת איל בן ראובן, הצבנו לעצמנו שני יעדים כדי לאפשר לכם להגיע ליותר אנשים.
שלי יחימוביץ': האחד הוא שתהיה לכם סמכות לטפל באנשים גם אחרי הפיטורים שלהם, והשני, לקבוע שלצורך פנסיית גישור יקבע הסכום הגבוה מבין השניים כדי להגיע למיצוי של הדבר הזה כי כולם מסכימים ששבעה אנשים שמשתמשים בפנסיית גישור, זו החמצה מאוד מאוד גדולה.
שלי יחימוביץ': מעל לכל זה אני אומר שעומד סימן שאלה גדול מאוד ביחס למטרות הקרן, ששם תשובה פורמליסטית לא תפתור את זה.
שלי יחימוביץ': זאת אומרת, יכול להיות שאתם תעמדו תעבדו בול לפי מה שנקבע אבל עדיין יש כאן את הסוגיה עד כמה הדבר הזה – ואמר כאן שרגא, אותי זה הדהים אבל מסתבר שזה נכון, שהקרן בכלל היא בשביל המעסיקים ולא בשביל העובדים.
שלי יחימוביץ': הוא אמר את זה מפורשות.
שלי יחימוביץ': השאלה אם באמת אותם 600 מיליון שקלים, 60 מיליון שקלים בשנה למשך עשור, אם הם באמת, נוכח ההגדרות של הקרן, ממלאים את הייעוד לשמו הם הוקצו.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שלפחות במצב העניינים הנוכחי, לטעמי התשובה היא לא.
שלי יחימוביץ': אבל זאת כבר סוגיה אחרת.
שלי יחימוביץ': אנחנו כאן נאמנים לרצון לדרוש מכם לעמוד בקריטריונים ואם הקריטריונים האלה מלכתחילה לא נכונים, זו סוגיה אחרת.
שלי יחימוביץ': כאמור, אנחנו נפנה בשני העניינים האלה שניתנים לפתרון ואני מקווה שהקרן תעלה על מסלול של אפקטיביות.
שלי יחימוביץ': אנחנו פותחים בדיון על מעמדם של שחקנים בתיאטראות בישראל.
שלי יחימוביץ': לא הרבה יודעים, אבל הרוב המכריע של השחקנים בתיאטראות מועסקים כפרילנסרים, מה שאומר שהזכויות הבסיסיות נשללות מהם, זכויות שמגיעות לכל עובד מן המניין.
שלי יחימוביץ': הנוהג הזה של העסקה כפרילנסרים הוא אחד משיטות העבודה הנצלניות שאנחנו מכירים היטב, אבל איך שהוא, כשזה מגיע לעולם התיאטרון זה פחות זועק לשמיים בגלל שיש לציבור הרחב תחושה שהמקצוע הוא כל כך זוהר ומתגמל עד שפשוט לא יכול להיות ששחקנים מועסקים בתנאים כאלה, והדבר הוא לא כך, לצערי.
שלי יחימוביץ': אנחנו מזמנים את הדיון הזה לבקשתו של מנכ"ל שח"ם, אורי רשטיק, ובהמשך לדוח מבקר המדינה, שנגע אומנם אך ורק בתיאטרון הבימה שהוא התיאטרון הלאומי, אבל צריך לציין שגם התיאטראות האחרים נתמכים על ידי הממשלה, על ידי משרד התרבות, ולכן הציפייה מהם היא לנהוג לפי אמות מידה מסוימות ובוודאי גם להתנות תמיכות בהתנהלות נורמלית של התיאטראות האלה כלפי העובדים שלהם.
שלי יחימוביץ': נתחיל בליאורה שמעוני, סמנכ"לית וראש החטיבה לתחומי חברה ורווחה במשרד מבקר המדינה.
שלי יחימוביץ': ליאורה, ברשותך, כיוון שנקודת המוצא שלנו היא אומנם הדוח של הבימה, היא גם, אני מודה, העילה לקיום הדיון הזה, אז תייחדי את דברייך גם ספציפית, לא לכל הדוח החמור מאוד על הבימה, הוא נוגע להרבה מאוד היבטים, ואני רוצה לציין פה שמנכ"לית הבימה סירבה להגיע לדיון הזה.
גיא לואל: מפתיע.
שלי יחימוביץ': זה דבר שהוא - - -
עליזה לביא: חמור.
ענת ברקו: מה זאת אומרת, סירבה?
שלי יחימוביץ': סירבה.
שלי יחימוביץ': מצאה אלף ואחד תירוצים שלא.
עליזה לביא: זה תואם איתה?
ענת ברקו: למה צריך לתאם איתה?
יאיר דוד: סליחה, אני מבקש להגיב בשם הבימה.
שלי יחימוביץ': לא, סליחה, אתה תדבר בזמנך.
שלי יחימוביץ': ולכן אנחנו נקיים דיון נפרד על הבימה.
שלי יחימוביץ': ואם יהיה צורך אנחנו נוציא צו הבאה מכיוון שהיא מחויבת להגיע על פי חוק, בניגוד אגב לתיאטראות אחרים שאינם מחויבים להגיע על פי חוק.
שלי יחימוביץ': ובכל זאת, מנכ"לית תיאטרון חיפה נמצאת כאן?
שלי יחימוביץ': היא היתה אמורה להגיע.
שלי יחימוביץ': יכול להיות שהיא תגיע יותר מאוחר.
שלי יחימוביץ': על כל פנים, אנחנו לא נפטור אותה בדבר הזה ולא נאפשר לה להתחמק מהדיון.
שלי יחימוביץ': אנחנו נקיים דיון נפרד על הדוח החמור בנושא תיאטרון הבימה.
שלי יחימוביץ': הדיון היום ייוחד באופן ספציפי לתנאי השחקנים בכל התיאטראות שכאמור נתמכים על ידי המדינה.
שלי יחימוביץ': ליאורה, בקצרה, בבקשה.
ליאורה שמעוני: אני אקשור את הדוח על הבימה שעשינו אותו, כפי שאמרת, דוח חמור ומאוד בעייתי, אני אקשור אותו לנושא שבו אנחנו עוסקים היום.
ליאורה שמעוני: במאי 2016, ממש לפני שנתיים, פרסמנו אתה דוח על הבימה.
ליאורה שמעוני: עשינו בו השוואה בין תיאטרון הבימה שמוגדר בחוק כתיאטרון לאומי, השוואה בין פעילות התיאטרון לבין ההישגים שלו.
ליאורה שמעוני: כלומר, לקחנו את ההיבט הכמותי ואת ההיבט האיכותני, והשווינו מול פעילות של תיאטראות אחרים בסדר גודל של אותו תיאטרון.
ליאורה שמעוני: ראינו שמצד אחד התיאטרון מפגר בהרבה אחרי תיאטראות אחרים, האפקטיביות שלו הרבה יותר נמוכה, ההישגים לשו הרבה יותר אחרים.
ליאורה שמעוני: לעומת זאת, התקציבים שלו הרבה יותר גבוהים, התמיכה של המדינה בתיאטרון מעצם היותו תיאטרון לאומי הוא תקציב כפול.
ליאורה שמעוני: ואנחנו רואים כאן חוסר הלימה מבחינת העובדה שהתיאטרון הוא תיאטרון לאומי עם כפל תקציבים לעומת ההישגים שלו - - -
שלי יחימוביץ': ועכשיו לסוגיית מעמדם של השחקנים.
ליאורה שמעוני: אנחנו ראינו שהתיאטרון הזה נקלע פעם אחר פעם לקשיים ולגירעונות.
ליאורה שמעוני: היות ומדובר בתיאטרון לאומי, מדינת ישראל לא נתנה לו להתמוטט - - -
שלי יחימוביץ': ליאורה, אני ביקשתי ממך מפורשות משפט אחד על הבימה ואת היתר הדברים תייחדי לזכויות העובדים.
שלי יחימוביץ': ואם אין לך מה להגיד, אז אנחנו נמשיך הלאה.
ליאורה שמעוני: כתוצאה מכך שהתיאטרון הזה נקלע לגירעון, חלק מההשלכות היה אי העברת תקציבים והפרשות שהתיאטרון היה צריך להפריש לביטוח לאומי, למס הכנסה, לארגוני העובדים של השחקנים ולקופות הגמל.
ליאורה שמעוני: התיאטרון לא הפריש את הסכומים האלה, גבה את הסכומים ככל שהיה נדרש לגבות אותם מהשחקנים, אבל לא העביר אותם.
ליאורה שמעוני: ויתירה מכך, התיאטרון גם לא דיווח לדירקטוריון שלו על כך שהוא לא מעביר את אותם כספים.
ליאורה שמעוני: חשוב לציין שאי העברת כספים כאלה, מדובר כאן בעצם בעבירה פלילית, שזאת עבירה חמורה מאוד.
ליאורה שמעוני: חוץ מאשר הלנת שכר ודברים אחרים - - -
שלי יחימוביץ': אם זה פלילי, למה לא העברתם את זה ליועץ המשפטי לממשלה עם המלצה להעביר לחקירת משטרה?
ליאורה שמעוני: אנחנו ציפינו שהדירקטוריון יטפל בבעיות האלה ובליקויים שעלו, וגם משום שקיבלנו התחייבות גם של התיאטרון לתקן את כל הליקויים.
ליאורה שמעוני: השרה גם הקימה ועדה מיוחדת לצורך העניין.
ליאורה שמעוני: ציפינו שהדברים האלה יסודרו.
ליאורה שמעוני: מסתבר שזה לא קרה.
ענת ברקו: במשך כמה זמן הם לא העבירו?
ליאורה שמעוני: בתקופה שאנחנו בדקנו זה היה משנת 2011 עד 2014.
ליאורה שמעוני: לא לאורך כל הזמן, שלא יהיו אי הבנות.
שלי יחימוביץ': כאמור אנחנו נקיים על זה דיון נפרד.
שלי יחימוביץ': ליאורה, תודה רבה.
שלי יחימוביץ': אורי רשטיק, מנכ"ל שח"ם, בוא נתמקד עכשיו בסוגיה שלשמה התכנסנו.
אורי רשטיק: קודם כל, תודה ליושבת-ראש הוועדה שכינסה את הוועדה.
אורי רשטיק: בהקשר לדברים הקודמים אני אגיד שהנושא הזה הוא נושא רוחבי שנוגע לכלל התיאטראות בישראל.
אורי רשטיק: בכל מה שקשור לתיאטרון הבימה ככל שאנחנו יודעים ואנחנו עוקבים, נכון להיום, התיאטרון עבור השחקנים שמוגדרים בו כשכירים, שזה בסך הכול 50–60 שחקנים, שזה בערך 50%, טיפה פחות אפילו, הכסף מועבר לקרנות הסוציאליות.
אורי רשטיק: הבעיה כאן היא יותר עמוקה.
אורי רשטיק: כלומר, הלוואי והייתי יכול להגיד היום שכל השחקנים מועסקים בתיאטראות ביחסי עובד-מעביד, והבעיה היא שהכסף לא עובר לקרנות הפנסיה.
אורי רשטיק: הלוואי שהיינו שם.
אורי רשטיק: אני אציג את מי אנחנו ומה אנחנו.
אורי רשטיק: אנחנו שח"ם, ארגון השחקנים בישראל, מייצגים 2,400 שחקניות ושחקנים מכל התחומים.
אורי רשטיק: הלכה למעשה אנחנו ארגון השחקנים הגדול ביותר בישראל.
אורי רשטיק: בין השנים 2012 ל-2017 סיימנו מהלך שבמהלכו החלפנו את ההסתדרות כארגון היציג בתיאטראות.
אורי רשטיק: ההסתדרות כשלה בתפקידה בייצוג השחקנים בתיאטראות.
אורי רשטיק: הרבה מאוד מהמצב שהגענו אליו נובע מחוסר המעקב והעמידה של ההסתדרות לצד השחקנים.
אורי רשטיק: אני אספר קצת על הבעיה, ואני אתחיל ישר ולעניין.
אורי רשטיק: ישנם שני פסקי דין, פסק דין סידי ופסק דין טפרסון, שמציינים באופן ברור ששחקן שעובד בתיאטרון הוא עובד של התיאטרון.
אורי רשטיק: עידית כאן והיא תדבר על המקרה שלה.
שלי יחימוביץ': היא היתה המ"מית שלי בתיאטרון, אז אני לא יכולה שלא להתייחס אליה בכבוד.
ענת ברקו: והיא היתה איתי מ"פית כשהייתי בבה"ד 12.
עידית טפרסון: אז אני מבקשת להצדיע.
ענת ברקו: איזו חמודה.
אורי רשטיק: כפי שאמרתי, התיאטרונים, על פי הפסיקה ועל פי - - - ועל פי מבחן ההשתלבות ועל פי כל המבחנים, שחקנים שם, גדולים כקטנים, אמורים להיות מועסקים בה במסגרת יחסי עובד מעביד, לא מקפידים על זה.
אורי רשטיק: הם לא מקפידים על זה מהרבה מאוד סיבות וטעמים, וזה נוגע לכלל התיאטרונים בישראל.
אורי רשטיק: יש תיאטרונים כמו הבימה, כמו הקאמרי, כמו גשר, שיש בהם קבוצה גדולה של שחקנים שכירים לצד הרבה מאוד שחקנים שמוגדרים כפרילנסרים, ותיכף נשמע מהשחקנים שמועסקים שם עבורה הזאת על התנאים ועל החוויות שלהם.
אורי רשטיק: המצב הזה הוא אבסורד.
אורי רשטיק: המצב הזה הוא אבסורד, אל"ף כי כלל התיאטרונים בישראל מנצלים את העובדה שיש הרבה יותר שחקנים מאשר הנדרש, מתוקף העובדה שברגע שאתה מעסיק שחקן או אדם כפרילנסר, יכולת העמידה שלו היא פחותה, ובעצם, אני אשתמש במילה קשה, אונסים שחקנים לחתום על חוזה פרילנסרים, חוזים שמנשלים מהם כל זכות.
שלי יחימוביץ': או לחילופין הם לא יועסקו.
אורי רשטיק: או לחילופין הם לא יועסקו.
אורי רשטיק: תיכף נשמע עדות גם לזה.
אורי רשטיק: המצב ההזוי יותר הוא שהתיאטרונים האלו, זה לא הכסף של אימא שלהם ולא הכסף של אבא שלהם.
אורי רשטיק: בשנת 2017 תיאטרוני ישראל המדוברים, התיאטרונים הרפטואריים, כ-80 תיאטרונים נתמכו על ידי המדינה ב-94 מיליון שקלים.
אורי רשטיק: 94 מיליון שקלים מדינת ישראל תמכה בתיאטרוני ישראל, בכולם יש שחקנים שמועסקים כפרילנסרים, וברובם מועסקים רק שחקנים כפרילנסרים.
שלי יחימוביץ': כמה פרילנסרים בסך הכול מועסקים בתיאטראות בישראל?
אורי רשטיק: אני יכול להגיד לך כמה שכירים מועסקים בתיאטרונים.
אורי רשטיק: כ-200 שחקנים מועסקים כשכירים.
שלי יחימוביץ': ומה זה אומר לגבי כמות הפרילנסרים?
אורי רשטיק: מעל 1,500 בכל התיאטרונים.
שלי יחימוביץ': כלומר הרוב המכריע הם פרילנסרים.
אורי רשטיק: כן, אני מתחיל בתיאטרונים הגדולים, אני עובד דרך תיאטרוני הילדים, ואני מגיע לתיאטרונים הכי קטנים שיש.
שלי יחימוביץ': וזה אומר, לא חופשות, לא דמי מחלה, לא פנסיה - - -
אורי רשטיק: זה אומר כלום.
שלי יחימוביץ': לא כלום, כלום, כלום.
אורי רשטיק: זה אומר גם לא שכר מינימום בחלק מהמקרים.
שלי יחימוביץ': לא לשלם שכר מינימום זו עבירה על החוק.
עליזה לביא: וזה לא קשור להסכם כזה או אחר.
אורי רשטיק: אני יכול לתת דוגמאות מובהקות.
שלי יחימוביץ': אם הם לא משלמים שכר מינימום, הם עבריינים.
אורי רשטיק: אבל מה לעשות ששחקן פוחד לתבוע, ושחקן מועסק כפרילנסר.
אורי רשטיק: אני יכול לתת דוגמאות, אנחנו ניתחנו חוזה שחקנים.
אורי רשטיק: קיבלנו חוזה של שחקן שקיבל שכר של 6,000 שקלים עבור תקופה של שלושה חודשי חזרות.
עליזה לביא: זה כתוב בהסכם?
אורי רשטיק: זה כתוב בהסכם של הפרילנס.
אורי רשטיק: חוזה שחקן, 6,000 שקלים לתקופת חזרות.
עליזה לביא: זו עבירה על החוק.
אורי רשטיק: ניתחנו וראינו כמה שעות חזרה הוא נדרש לעשות, מתועד, והגענו לחישוב ששחקן הרוויח 13 שקלים לשעה, אבל בלי תנאים סוציאליים, בחשבונית.
שלי יחימוביץ': בהארץ פורסם לפני שנה שב'עלובי החיים' השחקנים קיבלו 13 עד 15 שקלים לשעה.
ענת ברקו: הם באמת עלובי החיים.
אורי רשטיק: אז זה מקרה, אבל זה לא המקרה היחיד.
אורי רשטיק: אנחנו פנינו למשרד התרבות.
שלי יחימוביץ': נציגיו נמצאים פה.
אורי רשטיק: נציגיו כאן והם יגידו את הדברים.
אורי רשטיק: אנחנו נמצאים בשיח.
אורי רשטיק: והיום באורח פלא, כנראה בלי קשר, באופן מקרי, שרת התרבות הוציאה הודעה לעיתונות שהיא בוחנת את הנושא בחיוב.
שלי יחימוביץ': אנחנו רגילים לזה.
שלי יחימוביץ': כשיש תאריך לוועדה לביקורת המדינה, אז דברים קורים.
אורי רשטיק: אנחנו רגילים לזה, אבל אני רוצה לצנן.
אורי רשטיק: אנחנו אנשים פרגמטיים.
אורי רשטיק: הודעה לעיתונות זו לא תקנת תמיכה בפעם האחרונה שבדקתי.
אורי רשטיק: חובת ההוכחה בהיבט הזה היא על משרד התרבות.
אורי רשטיק: יש שם אנשים טובים ומוכשרים שאנחנו בקשר רציף ומקצועי איתם.
אורי רשטיק: ואנחנו כאן גם כדי להציג את המקרים הקשים.
אורי רשטיק: אני מקווה שהשחקנים יוכלו לדבר ולספר על המקרים שלהם.
שלי יחימוביץ': כן, הם ידברו.
אורי רשטיק: שמשרד התרבות ירים את הכפפה וישים סוף לתופעה הזאת ויגרום לכך שכל תיאטרון שנתמך על ידי מדינת ישראל, כל אומן מבצע – ופה אני מרחיב את היריעה, לא רק שחקן, כל אומן מבצע זה רקדן, זה נגן, זה כל אומן, יקבל תנאים סוציאליים וישתכר בכבוד.
אורי רשטיק: אז שוב אני מודה ליושבת ראש הוועדה על ההזדמנות.
אורי רשטיק: תודה.
שלי יחימוביץ': חברת הכנסת ענת ברקו צריכה לחזור לוועדת החוץ והביטחון.
שלי יחימוביץ': אז, בבקשה.
ענת ברקו: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.
ענת ברקו: תודה על קיום הדיון הזה.
ענת ברקו: אני רוצה לדבר ברשות
ענת ברקו: כם כאימא של שחקן, יחיעם ברקו, שהתחתן אתמול.
שלי יחימוביץ': מזל טוב.
קריאות: בשעה טובה.
אורי רשטיק: והוא חבר שח"ם.
עליזה לביא: ואימא שלו פה עכשיו.
ענת ברקו: ואימא שלו פה, אבל בהחלט אימא שלו מוטרדת מאיך הוא יבנה את החיים שלו עם הקיבוצניקית שהוא התחתן איתה.
ענת ברקו: יחיעם סיים לימודים בסמינר הקיבוצים.
ענת ברקו: הלימודים הם מאוד קשים, הם מאוד אינטנסיביים.
ענת ברקו: יש כאן שחקנים שיוכלו לדבר.
ענת ברקו: אני רואה את זה מבחוץ, כהורים שאמרו לו, תשמע, תלמד מה שאתה אוהב, אבל אנחנו מאוד מודאגים ממה שיהיה לאחר מכן, ואנחנו רואים שביטוח לאומי צריך לשלם עבורו.
ענת ברקו: אין לו שום רשת ביטחון סוציאלית, שום ביטחון תעסוקתי.
ענת ברקו: כשהוא נוסע בשביל 200 שקל לאיזו הופעה באחד מתיאטראות הפרינג' אפילו וחוזר באמצע הלילה עם הקורקינט שלו, וצריך להחזיק את עצמו בלי תמיכה של ההורים, זה לא עובד.
ענת ברקו: אי אפשר לעשות את זה.
ענת ברקו: יש כאן עוד היבט, גברתי ביושבת-ראש.
ענת ברקו: שחקנים שעושים מילואים, כמו הבן שלי שעושה 40 יום מילואים בשנה, ומאחר שהשכר שלהם הוא כל כך נמוך, גם עבור ימי המילואים הם מקבלים את המינימום הנדרש, המינימום שבמינימום.
ענת ברקו: אז לוקחים אנשים שהם גם לוחמים ויש חבר'ה טובים שעושים מילואים הרבה מעבר למכסה שלהם, וגם כשהם אזרחים טובים ועושים מילואים הם מקבלים כלום כי השכר הבסיסי שלהם הוא נורא נמוך.
ענת ברקו: אני חושבת שצריך להרחיב את זה מעבר לתיאטראות, בטח תיאטראות שממומנות על ידי המדינה, לא יכול להיות דבר כזה, זאת עבירה על החוק שאין את ההפרשות המתאימות ומעסיקים אותם כעוסק פטור או עוסק מורשה, ולהתחיל לנהל את כל החשבונות הללו, ולהגיש דוחות אחת לשנה ולשלם לרואה חשבון.
ענת ברקו: אנחנו מכירים את זה אבל עם משכורות הרבה יותר גבוהות.
ענת ברקו: בטח ששחקנים לא יכולים להרשות לעצמם לעשות את זה.
ענת ברקו: ולכן כשיש הרבה מאוד אנשים – מעל 2,500, אורי?
אורי רשטיק: בשח"ם יש 2,400 חברים.
ענת ברקו: 2,400 שחקנים ורק 300 מקבלים את המעות הקטנות הללו, וגם מזה, גם מכבשת הרש בעצם גוזלים מהם, אני חושבת שהדיון הזה הוא מתבקש ואני מודה לגברתי על קיום הדיון.
ענת ברקו: ואני חושבת שצריך לעשות איזשהו שינוי ולתת להם אפשרות להתפרנס בכבוד.
שלי יחימוביץ': תיכף נתכנס על איזשהו מתווה שהוא מתווה של ביצוע בעזרת משרד התרבות.
ענת ברקו: אז אני מתנצלת כי אני חוזרת לוועדת החוץ והביטחון.
ענת ברקו: אני מודה על הדיון הזה.
שלי יחימוביץ': אנחנו מודים לך על התגליות ששיתפת אותנו בהן.
שלי יחימוביץ': חברת הכנסת עליזה לביא, ואז נעשה סבב שחקנים ואז נמשיך הלאה.
עליזה לביא: קודם כל אני רוצה להודות לך על הדיון.
עליזה לביא: יותר מדי שנים אנחנו יודעים על המציאות העגומה הזאת.
עליזה לביא: היא קיימת, היא נוכחת, אני שמעתי את זה לא מעט פעמים בהקשרים ובצמתים שאני נפגשתי עם העולמות הללו, והגיע הזמן באמת לסייע.
עליזה לביא: תרבות היא בנשמת חיינו, היא חלק מסיפור של חברה.
עליזה לביא: אנחנו צריכים תרבות, נושמים תרבות, ואי אפשר שנפקיר אותם.
עליזה לביא: מה ששמעתי כאן שזה שיש פה עבירה על החוק.
עליזה לביא: אני מטפלת היום בסוגיה של שבת, ופתאום אני רואה שמה שהמחוקק החליט לגבי תשלומים בשבת, בכלל מעסיקים בורחים ועוצמים עיניים.
עליזה לביא: אותו דבר כאן.
עליזה לביא: יש דמי מינימום, את מכירה את זה, אז בואי נראה רגע, אני חושבת שבעזרת הדיון הזה היום נחשוף פה עוד כמה דברים של עבירה על החוק.
עליזה לביא: והבימה זה תיאטרון לאומי?
קריאות: לא רק.
עליזה לביא: רגע, אני מתחילה עם הלאומי.
עליזה לביא: לא בכדי הוא מוגדר כלאומי.
עליזה לביא: יש לנו כמחוקק מחויבות כלפיו.
עליזה לביא: איפה התמורה?
עליזה לביא: איפה השמירה על החוקים?
עליזה לביא: איפה ההגנה?
עליזה לביא: אנחנו רואים פה רק התעמרות והפקרות.
עליזה לביא: אני חושבת שאנחנו נוגעים בנקודה שפותחת לנו צוהר לעוול ולאי ציות לחוק.
שלי יחימוביץ': עידית טפרסון, בבקשה.
שלי יחימוביץ': ספרי לנו גם את סיפור התביעה שלך וגם את העניין העקרוני והערכי.
שלי יחימוביץ': אני מבקשת מכולם לדבר יחסית בקצרה כי יש כאן הרבה דוברים.
עידית טפרסון: תודה רבה.
עידית טפרסון: אני לא רוצה להיכנס לכל סיפור התביעה.
עידית טפרסון: בקצרה, אני עבדתי בהבימה במשך 14 שנה כפרילנס והיו כמה וכמה זכויות שלי שהופרו.
עידית טפרסון: האחד, זה שהבימה שינתה סעיף בחוזה ללא הסכמתי.
עידית טפרסון: השני, לפי החוזה שלי המשכורת שלי היתה צריכה להיות צמודה לתוספות היוקר במשק ולא הצמידו במשך 14 שנה.
עידית טפרסון: ודבר שלישי, בביטוח לאומי הרי יש חלק מעביד וחלק עובד, אז במשך שש שנים שילמתי גם את חלק המעביד.
עליזה לביא: מה זה פרילנס?
עליזה לביא: זה מתחדש כל שנה?
עידית טפרסון: כן.
עידית טפרסון: אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.
גיא לואל: פרילנס זה לא לחתום על חוזה קיבוצי.
עידית טפרסון: אני רוצה לדבר בכלל על מעמד השחקן, ועל כמה המקרה שלי הוא יוצא דופן משום ששחקנים פוחדים לעמוד על הזכויות שלהם.
שלי יחימוביץ': יוצא דופן זה שאת תובעת וזה שאת מגיעה לפה לדבר.
עידית טפרסון: זה שהלכתי ותבעתי את התיאטרון הלאומי וזה שאני עומדת כאן ומדברת.
עידית טפרסון: יושב כאן גם עורך הדין של הבימה, והוא יודע, במשך שלוש שנים הייתי בבית משפט מולם.
עידית טפרסון: אני רוצה שתבינו, המשאב הכי חשוב בתיאטרון זה שחקן.
עידית טפרסון: אף אחד לא קונה כרטיס לתיאטרון כי אדם זה או אחר הוא מנכ"ל התיאטרון.
עידית טפרסון: קונים כרטיס לתיאטרון כי על הפלקט כתוב ליא קניג או נתן דטנר או ששון גבאי או שחקן שאנחנו אוהבים ואנחנו רוצים לראות אותו.
עידית טפרסון: השחקנים הם המשאב הכי חשוב של תיאטרון בארץ.
עידית טפרסון: מצד שני, השחקנים הם עמדת כוח מאוד מאוד חלשה מול התיאטראות.
עידית טפרסון: למה?
עידית טפרסון: כי על כל תפקיד יש ביקוש נורא גדול, וכמו שאמרו לי, את לא רוצה?
עידית טפרסון: לא טוב לך?
עידית טפרסון: יש עוד 100 כמוך.
עידית טפרסון: שחקנים נורא פוחדים להסתכסך עם התיאטרון משום שאחר כך לא תהיה להם עבודה.
עידית טפרסון: לי לא היתה ברירה.
עידית טפרסון: אני חד הורית, יש לי שני ילדים.
עידית טפרסון: יש לי ילד עם צרכים מיוחדים, אני אימא לילד אוטיסט.
עידית טפרסון: כשאני התחלתי עם הבימה את המשא-ומתן ואמרתי להם שלא מקובל עליי שישנו לי את התנאי בחוזה, הפסיקו לשלם לי משכורת.
עידית טפרסון: הפסיקו לשלם לי משכורת במשך ארבעה חודשים למרות שהמשכתי לעבוד.
עידית טפרסון: לא שילמו לי משכורת כדי לנסות ולשנות את דעתי, כדי לנסות וללחוץ עליי שאני לא אעמוד על התנאי שלי.
עידית טפרסון: ככל שהתקדמנו בתהליך ואני הייתי בטוחה שהכול ייגמר במכתב מעורך דין והתיאטרון כמובן יתקשר איתי או יגיע איתי לאיזשהו הסכם משום שהם עברו על החוק, נאמר לי, את לא רוצה?
עידית טפרסון: תתבעי אותנו.
עידית טפרסון: אף אחד לא האמין שאני אתבע.
עידית טפרסון: לא האמינו שאני אתבע.
עידית טפרסון: ואני אגיד לכם יותר מזה.
עידית טפרסון: לקח לי הרבה זמן אחר כך לקבל עבודה, כי הנהלות תיאטרון לא אוהבים שחקנים שעומדים על הזכויות שלהם, לא אוהבים את זה.
עידית טפרסון: מי שעומד על הזכויות שלו הוא טראבל מייקר.
עידית טפרסון: וזה לא חשוב שאלה זכויות על פי חוק.
עידית טפרסון: תראו עד כמה מעמד השחקן הוא חלש.
עידית טפרסון: אני נותנת את הבימה כדוגמה, ואני בטוחה שזה קורה גם בתיאטראות אחרים.
עידית טפרסון: כשעשו שיפוץ גדול בתיאטרון הבימה, התיאטרון הלאומי של מדינת ישראל, שיפוץ ענק שעלה מיליונים למדינה, שיפצו הכול, בנו משרדים חדשים, יש אגף אחד בתיאטרון שלא נגעו בו - - -
גיא לואל: שלא שופץ.
גיא לואל: זה מטורף.
עידית טפרסון: וזה חדרי השחקנים, חדרי ההלבשה של התיאטרון הלאומי הבימה הם מהעלובים ביותר שיש היום בארץ.
גיא לואל: מ-1995 כשאני עבדתי החדרים נראים אותו דבר.
עידית טפרסון: הריהוט הוא אותו דבר.
גיא לואל: אני הייתי המום מזה.
עידית טפרסון: את נוסעת היום לכל היכל תרבות בכל מקום בארץ, יש חדרים יותר יפים, יותר מאובזרים, יותר מכבדים.
עידית טפרסון: את רואה שחקנית בשם דבורה קידר שהיא בת 93, שצריכה לעלות כי לא חשבו על זה שיש גם שחקנים מבוגרים בתיאטרון, ובהבימה, באולם מסקין, היא צריכה לעלות את המדרגות האלה הלוך ושוב, ובהפסקה היא צריכה לשבת למעלה כי היא לא יכולה לרדת למטה, כי על שחקנים לא חושבים וחדרי הלבשה למעלה לא בנו.
גיא לואל: חדרי הלבשה נראים כמו דיר.
גיא לואל: זה לא ייאמן.
עליזה לביא: בהבימה?
גיא לואל: כן.
עידית טפרסון: כי הדבר הכי פחות חשוב זה חדרי השחקנים או התנאים של השחקנים.
גיא לואל: מיליונים, הכול שיפצו חוץ מאת חדרי השחקנים.
גיא לואל: זה הדבר היחיד שלא שיפצו.
שלי יחימוביץ': גיא, תיכף תדבר.
שלי יחימוביץ': אתה אחרי עידית.
עידית טפרסון: אפרופו מה שאמר קודם אורי, בעניין של פרילנסרים, לא רק העניין הזה של יתנו להם תנאים הולמים, גם לא משלמים את המשכורת בזמן.
עידית טפרסון: המון פעמים לפרילנס לא משלמים את המשכורת בזמן, למרות שכתוב בחוזה שב-10 בחודש אמורה להיכנס משכורת.
עידית טפרסון: אני עבדתי חמישה חודשים בלי משכורת כשאני מפרנסת שני ילדים לבד ויש לי ילד עם צרכים מיוחדים.
עידית טפרסון: ושאלתי אותם, מאיפה החוצפה שלכם לא לשלם לי בזמן שאני עובדת ואני מפרנסת לבד שני ילדים?
עידית טפרסון: אמרו לי, את רוצה את המשכורת, תקבלי מחר את כל הכסף, במזומן, רק תסכימי לתנאים שלנו.
עידית טפרסון: כך נאמר לי בישיבה עם עורך הדין שלי.
שלי יחימוביץ': עידית, משפט אחרון או שנסתפק בזה.
עידית טפרסון: אני חושבת שזה דיון חשוב.
עידית טפרסון: במקרה המקרה שלי הוא מול הבימה.
עידית טפרסון: אני בטוחה שיש שחקנים אחרים שיכולים לספר על תיאטראות אחרים.
עידית טפרסון: יחסי הכוחות בין הנהלות לשחקנים הם ככה.
עידית טפרסון: יש מ לא שחקנים שרוצים עבודה ונורא קשה להיכנס לתיאטרון רפרטוארי, והמנהלים נמצאים בעמדת כוח מאוד מאוד חזקה אם שחקן מוכן לעבוד גם עבור 13 שקלים לשעה.
שלי יחימוביץ': מניסיוני מול כוח מפעילים כוח.
עידית טפרסון: נכון.
שלי יחימוביץ': אז אני מאוד מקווה שמשרד התרבות פה ירים את הכפפה.
שלי יחימוביץ': תיכף ניכנס לעובי הקורה.
שלי יחימוביץ': גיא לואל, בבקשה.
שלי יחימוביץ': אתה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה וגם סגן יושב-ראש הוועד המנהל בשח"ם.
גיא לואל: דבר ראשון, שוב תודה על קיום הדיון הזה.
גיא לואל: אני חושב שהוא חשוב.
גיא לואל: המצב שנוצר נותן היום לתיאטראות כוח כזה שהם מתנהגים כמו שריפים, וזה לא המקרה היחיד.
גיא לואל: אני קיבלתי את אותו יחס מהבימה בשנת 1996, כשהייתי שחקן צעיר ונכנסתי לקבוצה הצעירה והתגלו שם דברים שפשוט לא יאומנו.
גיא לואל: אחרי שנתיים וחצי עבודה גילינו שכל יום שישי אנחנו עושים שמונה שעות חזרה ולא מקבלים לירה.
גיא לואל: וזה לא הופיע בתנאים שלנו.