GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שירן נגר: אין כאן עניין שעכשיו נוחת בתוך הצבא אלוף משנה - - -
פנינה תמנו: מה לוקח שנים?
שירן נגר: מסלול הפיתוח.
מיקי רוזנטל: תירוצים יש לנו למכביר.
מיקי רוזנטל: לכולנו.
מיקי רוזנטל: אני חושב שאת יושבת כאן ואת שותפה, כמו כולנו, ברצון לחבק את יוצאי אתיופיה ולהפוך אותם לחלק שגרתי מההוויה הישראלית.
מיקי רוזנטל: לכם יש אחריות כמו לכל אחד ואחד מאתנו, כל אחד בתחומו.
מיקי רוזנטל: אני יודע שזה מסובך, אני יודע שזה קשה, אני יודע שיש בעיות גם למגזרים אחרים אבל אתם חייבים לקחת את הרוח ואת הקולות שנשמעים כאן ולהפנים אותם ולא להקים עוד ועדה ועוד ועדה אלא פשוט לפעול.
מיקי רוזנטל: בשנה הבאה אנחנו נשב כאן עוד פעם.
מיקי רוזנטל: לא כולנו.
מיקי רוזנטל: אני בטח לא אבל אתם ודאי כן.
מיקי רוזנטל: ישאלו אתכם מה עשיתם ואתם לא תוכלו לענות את אותה תשובה.
מיקי רוזנטל: תצטרכו לומר שאתם מראים שיפורים, מראים שינויים, עשיתם תכנית ויש לכם עכשיו גם תוצאות.
דליה ינקו: אנחנו גם היום יודעים להגיד את זה.
דליה ינקו: אני מקווה שבשנה הבאה נוכל לומר מספרים במקום אחר לגמרי אבל צריך להגיד שזה תהליך.
דליה ינקו: יש דרך ויש תוצאות.
דליה ינקו: את זה צריך להגיד.
מיקי רוזנטל: אני מקווה שהפנמתם את הרוח.
מיקי רוזנטל: זיוה מקונן, מנכ"לית אגודת יהודי אתיופיה.
זיוה מקונן דגו: תודה רבה אדוני היושב ראש.
זיוה מקונן דגו: אני רוצה להודות לך על קיום הדיון וכמובן למבקר המדינה על הדוח שבאמת היה הצומת שנתנה לנו לראות את המציאות ומה זה אומר כשמתקבלות החלטות הממשלה, מה זה אומר תקצוב ובסופו של דבר לא מגיע ליעדו.
זיוה מקונן דגו: מאז עברנו תהליכים משמעותיים והמחאה של יוצאי אתיופיה הביאה את ראש הממשלה לקבל החלטה והיא שמשרד ראש הממשלה לוקח אחריות לנהל את כל העסק הזה וגם זה שינוי משמעותי.
זיוה מקונן דגו: ברוך השם יצאנו ממשרד הקליטה.
זיוה מקונן דגו: יותר אנחנו לא עולים אלא אזרחים לכל דבר.
זיוה מקונן דגו: אבל מאז החלטת הממשלה ב-2015, אנחנו שלוש שנים אחרי כן והתכנית הזאת הוחלטה לארבע שנים.
זיוה מקונן דגו: כשאני רואה את השנים האלה שמתקדמות, מה היעד ואיך מסיימים את ארבע השנים האלה של התכנית.
זיוה מקונן דגו: אם בסופו של דבר מתקבלות החלטות וההחלטות האלה נשארות על המדף ובסופו של דבר הכספים האלה לא מגיעים ליעדם, לאותו תלמיד, לאותו תושב, אז מה עשינו בזה?
זיוה מקונן דגו: כל הצעירים שנמצאים כאן היום ביום הזה רוצים לשאול את השאלה הזאת והיא מה השינוי ומה קרה בעקבות כל התהליכים וכל ההחלטות האלה?
זיוה מקונן דגו: אם אנחנו מוציאים תכניות ברשויות המקומיות, את אותן תכניות מבדלות, לא עשינו שום דבר.
זיוה מקונן דגו: אם צבא הגנה לישראל, כארגון במשך שלושה חודשים פונים אליו ומבקשים ממנו נתונים ורק היום בבוקר הוא נותן אותם כדי לומר שהוא כן נותן נתונים, אז אנחנו בבעיה.
זיוה מקונן דגו: אני רוצה להתכונן לוועדה שהייתה בבוקר ולבוא עם הנתונים ולראות מה באמת קרה.
זיוה מקונן דגו: רק במרס 2017, אדוני היושב ראש, התכנית המבדלת, תכנית הדגל של צבא הגנה לישראל, נסגרה.
זיוה מקונן דגו: איזה יופי.
זיוה מקונן דגו: גם את אלה עם הקב"א 56 וגם עם דפ"ר 90 לקחו ושמו אותם באותן תכניות, ולמה?
זיוה מקונן דגו: כי הם אתיופים.
זיוה מקונן דגו: את האחיין שלי זימנתם ואלה היו הנתונים שלו.
זיוה מקונן דגו: הבת שלי, כשהיא הגיעה ליום ה-100, אוטומטית הקצינה הפנתה לתכנית אמיר, אבל מה לעשות שיש הורים קצת יותר יודעים ואז יכולים לעמוד על שלהם.
זיוה מקונן דגו: לאחרים, אתם יכולים להקים את התכניות האלה.
זיוה מקונן דגו: עם הדפ"ר ועם הנתונים האלה, אין סיכוי שנוביל שינוי משמעותי.
זיוה מקונן דגו: תלמידים יוצאי אתיופיה – ואני מדברת על 2016 – 38 תלמידים יוצאי אתיופיה, חמש יחידות מתמטיקה.
זיוה מקונן דגו: 37 תלמידים במדעים, בכימיה.
זיוה מקונן דגו: אדוני, אם אנחנו רוצים להוביל שינוי, כך אי אפשר להוביל שינוי.
זיוה מקונן דגו: אם דוח המבקר מדבר על החלטות שמתקבלות והצנרת הסופגת, התקציבים האלה נספגים עד שהם מגיעים לילד, אנחנו לא יודעים מה קורה ברשויות המקומיות.
זיוה מקונן דגו: הרשויות המקומיות, ולזכותן ייאמר, נכנסו אליהן ועושים מיפויים, אנחנו רוצים לדעת שהרשויות המקומיות רואות את יוצאי אתיופיה כאזרחים לכל דבר, כתושבים שלהן שמשלמים את המסים שלהם ומקבלים את השירותים הרגילים לא מפרידים אותם ומסלילים אותם.
מיקי רוזנטל: אני יכול לבקש ממך בקשה?
מיקי רוזנטל: למשל, בנושא הזה של מספר הניגשים לבחינות בגרות, חמש יחידות מתמטיקה.
מיקי רוזנטל: תכף נשמע גם את משרד החינוך.
מיקי רוזנטל: יש לזה תקצוב, נכון?
מיקי רוזנטל: תקצבו את זה?
פנינה תמנו: למשרד החינוך יש 50 מיליון שקלים.
מיקי רוזנטל: להרבה מאוד דברים, בין היתר גם להגדלת מספר הניגשים לבחינות בגרות בחמש יחידות.
זיוה מקונן דגו: אדוני, במשך עשרים שנים משרד החינוך הפעיל תכניות נפרדות לתלמידים יוצאי אתיופיה, כדי לתגבר אותם, כדי לסייע להם וכולי וכולי, וראה אותם בגובה של הרצפה ולא בגובה של כלל התלמידים.
זיוה מקונן דגו: כל עוד לא יראו אותם בגובה של כלל התלמידים והרף יהיה כזה, אנחנו לא נוכל לשנות את המציאות.
מספין אלמיהו: זה אחד הדברים שביקשנו לשנות, שמשרד החינוך ייקח את האחריות ולא עמותות ולא ארגונים.
מספין אלמיהו: אני מעיריית ירושלים, מתכלל את התכנית של הדרך החדשה ובודק בשטח.
מספין אלמיהו: אנחנו ניתן התייחסות לעניין הזה.
מספין אלמיהו: אנחנו גם לוקחים אחריות, לא רק הממסד אלא גם הקהילה לוקחת אחריות, אבל שיהיה שווה בשווה.
מספין אלמיהו: הערות ההתייחסות שלה, צריך לרדת למטה.
מספין אלמיהו: ב-2015 התקבלה החלטה, ב-2017 רק בהיערכות.
מספין אלמיהו: ב-2019 התכנית מסתיימת.
מספין אלמיהו: הפער הוא עצום.
מספין אלמיהו: אני לא יודע איזה נתונים יהוו שינוי בעקבות התכנית ולכן הדברים שהיא אומרת הם חשובים.
זיוה מקונן דגו: אני רוצה להוסיף לגבי התכנית הממשלתית למיגור הגזענות.
זיוה מקונן דגו: עורך דין זנה בצדק טען שהיחידה הזאת, תפקידה לא לנהל גזענות.
זיוה מקונן דגו: אני מתרשמת שזה מה שהיא עושה כי אם ליחידה הזאת אין סמכות לבוא לומר לעיריית מעלה אדומים שתלמידים יוצאי אתיופיה, בגלל שהם אתיופים, לא יסלילו אותם לבתי ספר אזוריים אלא לשכונתיים שלהם, ואין לו סמכות לומר שהם לא יעשו זאת, אנחנו בבעיה.
מיקי רוזנטל: המקרה הזה שאת מתארת תוקן.
זיוה מקונן דגו: תלמיד אחד.
זיוה מקונן דגו: אני רוצה לתת לך דוגמה על גזענות, מהי גזענות יום יומית שחווים תלמידים בבתי הספר ובכלל.
זיוה מקונן דגו: יש לי בן בכיתה א'.
זיוה מקונן דגו: יש לך גם בת חיילת.
זיוה מקונן דגו: בכיתה א' יש שלושה יוצאי אתיופיה.
זיוה מקונן דגו: בסך הכול חמישה תלמידים יוצאי אתיופיה בבית ספר בו לומדים 500 תלמידים.
זיוה מקונן דגו: יש לי צמרמורת ואני ממש מתקשה לספר את הסיפור.
זיוה מקונן דגו: חברה של הבן שלי בכיתה א', יוצאת אתיופיה, כמעט חודש לא יצאה להפסקה כי מעליבים אותה וקוראים לה כושית.
זיוה מקונן דגו: הבן שלי גם בא ואמר שאמרו לו כושי.
זיוה מקונן דגו: הילדה הזאת, ילדה בכיתה א', שעוברת את המסלול הזה.
זיוה מקונן דגו: הבן שלי בן 16, הסניף שלו בבני עקיבא בבקעה, נפרד מהחברים שלו, כולם לבנים, הוא עומד בתחנת אוטובוס כדי לעלות לאוטובוס.
זיוה מקונן דגו: ניידת עוצרת ובודקת אותו.
זיוה מקונן דגו: שואלת מי אתה, מה אתה עושה וכולי.
זיוה מקונן דגו: אנחנו מדברים על שעה 11:00 בלילה בדרך חברון בירושלים.
זיוה מקונן דגו: החייל שלי שגר בנהריה, שכונה יוקרתית, מבוסס.
זיוה מקונן דגו: עד שהניידת לא לקחה אותו ונכנס לבית והראה להם שזה הבית שלו, אמרו לו מה אתה עושה בשכונה הזאת.
זיוה מקונן דגו: אלה סוגיות שקיימות.
זיוה מקונן דגו: האחיין שלי שהוא עכשיו מ"כ בצבא, היה צריך להילחם בצבא הגנה לישראל והיה צריך להרים את כל הצבא כדי שלא ייקחו אותו לתכנית לאתיופים וקראו לו עולה חדש.
זיוה מקונן דגו: ההורים שלו שירתו בצבא, שני ההורים שלו אקדמאים, אבל הוא עולה חדש.
זיוה מקונן דגו: סיימתי.
מיקי רוזנטל: אני מבקש התייחסות של משרד החינוך.
מיקי רוזנטל: עלו כאן הרבה מאוד טענות אבל אחת הטענות הייתה לגבי קיומם של מסלולים ייחודיים ליוצאי אתיופיה שהוא כשלעצמו מהווה פגיעה באנשים.
מיקי רוזנטל: למה הם עדיין מתקיימים למרות שגם להבנתכם זו דרך לא נאותה לטפל בבעיות?
מיקי רוזנטל: זה דבר אחד שאני מבקש את התייחסותך.
מיקי רוזנטל: הדבר השני הוא ההיקפים התקציביים שיש לכם צבועים לעניין הקונקרטי הזה, נשוא הדיון היום.
חנה הקסטר: שלום.
חנה הקסטר: אני מהאגף העל יסודי במשרד החינוך.
חנה הקסטר: לגבי השאלה הראשונה על תכניות מבדלות.
חנה הקסטר: בסך הכול הצטמצמו כל התכניות המבדלות.
חנה הקסטר: נשארה תכנית אחת ותכניות בית ספריות רגילות.
חנה הקסטר: אין לנו הרבה תכניות.
חנה הקסטר: כל התכניות שקיימות במשרד, תוך משרדיות, כוללות את כל התלמידים.
מיקי רוזנטל: את כלל האוכלוסייה.
חנה הקסטר: את כלל האוכלוסייה.
מיקי רוזנטל: למה נשארה התכנית הבודדת הזאת?
חנה הקסטר: אני לא יודעת לומר לך.
חנה הקסטר: למה הפרויקט הלאומי נשאר כתכנית אחת, אני לא יודעת לומר לך.
פנינה תמנו: להם יש חובה לעשות את זה משולב.
מיקי רוזנטל: אני מתקשה להבין.
חנה הקסטר: אני אסביר.
חנה הקסטר: גם בתכנית של הפרויקט הלאומי יש שילוב של תלמידים יוצאי אתיופיה ותלמידים שאינם יוצאי אתיופיה.
חנה הקסטר: גם בתוך התהליך הזה יש אחוז מסוים של תלמידים שהם לא יוצאי אתיופיה.
חנה הקסטר: גם אם התכנית נמצאת בבית הספר, היא משלבת גם וגם.
חנה הקסטר: בנוסף, תכניות שקיימות בתוך המשרד - - -
פנינה תמנו: לגבי התכנית הלאומית ליהודי אתיופיה, יש לך מיל"ה, יול"ה ובמקביל יש לך את הפרויקט הלאומי.
פנינה תמנו: שנים הוא פעל בתוך בתי ספר כאשר הילדים האתיופים מופרדים מהכלל.
פנינה תמנו: אנחנו דרשנו שהוא יהיה משולב אבל במקביל גם דרשנו לשנות את השם, שזה יהיה פרויקט לאומי לתגבור לילדים שזקוקים לתגבור.
פנינה תמנו: מה נסגר אתכם?
פנינה תמנו: אתם הולכים ומגייסים כספים בארצות הברית ואומרים שילדים יוצאי אתיופיה צריכים עזרה, ואז בסוף הם הולכים ועושים את זה משולב.
פנינה תמנו: כל המשחקים האלה לא מתקבלים על הדעת.
פנינה תמנו: או שזה פרויקט לאומי לתגבור לילדים ישראלים בכלל, למי שצריך, או שלא יתקיים יותר.
זיוה מקונן דגו: הבעיה היא שגם את האתיופים שלוקחים לתכנית הזאת, זה לא משנה אם הוא בשלוש יחידות מתמטיקה או בחמש יחידות כי הקריטריון הוא אתיופי.
מיקי רוזנטל: עכשיו ניתן לה להמשיך.
חנה הקסטר: רשמתי את זה לתשומת לבנו, להתייחסות.
גדי ברקן: כמה פעמים אפשר לרשום את זה לתשומת לבכם?
גדי ברקן: כל דיון, אותה תשובה – נרשום את זה לתשומת לבנו.
מיקי רוזנטל: את היית גם בדיון בשנה שעברה?
מיקי רוזנטל: אני קראתי את הפרוטוקולים כי בדיון הקודם גם אני לא הייתי.
מיקי רוזנטל: ישב כאן נציג משרד החינוך, אני חושב נציגה, וענה את אותן תשובות שאת עונה של אני אבדוק.
מיקי רוזנטל: אני חושב שאתם לא יכולים לאפשר לעצמכם, אין לכם את הפריבילגיה הזאת.
מיקי רוזנטל: אם אתם הבנתם בעצמכם שזה לא ראוי, טפלו בזה.
חנה הקסטר: קיבלתי.
חנה הקסטר: מעבר לכך שאלתם לגבי נתונים.
מיקי רוזנטל: אני אשאל עוד שאלה אחת והיא לגבי המספרים של התלמידים במסגרת חמש יחידות מתמטיקה.
מיקי רוזנטל: את יכולה לומר לנו מה המצב היום?
חנה הקסטר: אני יכולה להגיד שחל שיפור משנת 2016 ל-2017.
חנה הקסטר: יש לנו נתונים כמעט סגורים לגבי זכאות לבגרות בכלל.
חנה הקסטר: יש לנו כאן נתונים של תשע"ז ורואים שיש עלייה ושיפור של 6 אחוזים בזכאות לבגרות.
אמיר סבהט: תאמרי מספר מוחלט.
אמיר סבהט: לא אחוזים.
חנה הקסטר: מספר מוחלט.
חנה הקסטר: 64 אחוזי זכאות לבגרות תשע"ז.
אמיר סבהט: מספר תלמידים.
חנה הקסטר: אני אומר לך מספר תלמידים.
חנה הקסטר: בשנת 2016 היו כ-3,000 תלמידים בכיתה י"ב.
חנה הקסטר: בשנת 2017 המספר די דומה, 3,122.
חנה הקסטר: מתוכם זכאים בשנת 2017 – 1,887 תלמידים שזה 60.4 אחוזים כאשר הזכאות בתשע"ו הייתה 54.20 אחוזים.
קריאה: זו כבר בשורה טובה.
חנה הקסטר: זו בשורה טובה.
חנה הקסטר: עדיין אין לנו את הנתונים הסופיים.
חנה הקסטר: שלב ראשון, בדיקת תהליך זכאות, קודם כל להעלות את אחוז הזכאות.
חנה הקסטר: השלב הבא, שגם עליו שמנו את הדגש, הוא הנושא של סף הכניסה לאוניברסיטה, כמה תלמידים עם ארבע יחידות אנגלית, כך שניתן יהיה להיכנס לאוניברסיטה.
חנה הקסטר: גם כאן יש עלייה בנתונים מתשע"ו לתשע"ז.
חנה הקסטר: אני יכולה לומר שבשנת 2016 ל-1,059 תלמידים הייתה תעודת בגרות שתקפה לאוניברסיטה ובשנת 2017 ל-1,247 תלמידים.
חנה הקסטר: האחוזים – בשנת 2016, 33.
חנה הקסטר: 86 אחוזים כאשר יש כאן עלייה וב-2017 – 39.94 אחוזים.
חנה הקסטר: גם בסף כניסה לאוניברסיטה יש לנו תהליך של עלייה.
סיגל ספירמן: איך זה בהשוואה לכלל האוכלוסייה?
חנה הקסטר: לגבי כלל האוכלוסייה, דוברי העברית, היה שיפור ב-2017 ב-1.19 אחוז.
חנה הקסטר: לכלל יוצאי העדה, האחוז היה ב-6.2 אחוז.
גדי ברקן: לא הבנתי.
גדי ברקן: מה הנתון הזה?
גדי ברקן: אתה לא מבין את הסמנטיקה?
גדי ברקן: אני יודע למה היא התכוונה.
גדי ברקן: מה זה כלל דוברי העברית?
גדי ברקן: האחיין שלי לא דובר עברית?
גדי ברקן: זה מרגיז.
מיקי רוזנטל: סליחה, אתה לא יכול לנהל את הדיון.
גדי ברקן: אני לא רוצה לנהל אבל אי אפשר להגיד שהאחיין שלי לא דובר עברית.
מיקי רוזנטל: אתה תמתין בסבלנות.
גדי ברקן: אני יודע מה הכוונה.
גדי ברקן: סמנטיקה.
מיקי רוזנטל: אני מבקש את הנתון הבא.
מיקי רוזנטל: בקרב האוכלוסייה היהודית, כמה זכאים לבגרות.
מיקי רוזנטל: בקרב יוצאי אתיופיה, כמה?
גדי ברקן: יוצאי אתיופיה גם הם יהודים.
מיקי רוזנטל: גדי, אתה מפריע לי.
מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים להשיג את אותה מטרה אבל אתה מפריע לי.
חנה הקסטר: העלייה בזכאות של תלמידים - - -
מיקי רוזנטל: את לא עונה לי לשאלה.
מיקי רוזנטל: כמה זכאים יש באוכלוסייה היהודית?
פנינה תמנו: חברים, בואו נשמע אותה כדי שנכיר את המצב לאשורו.
חנה הקסטר: מספר מדויק אין לי אבל יש לי אחוז.
חנה הקסטר: 70.52 אחוזים.
חנה הקסטר: הייתה עלייה של אחוז אחד.
חנה הקסטר: 70.52 אחוזים, אחוז הזכאויות של כלל האוכלוסייה היהודית שקיבלה בגרות.
מיקי רוזנטל: עכשיו נתון לגבי יוצאי אתיופיה.
חנה הקסטר: 60.44 אחוזים.
פנינה תמנו: היה 54 ועכשיו זה 64.
פנינה תמנו: השאלה היא אם זו בגרות איכותית.
מיקי רוזנטל: עוד לא סיימנו.
מיקי רוזנטל: כבוד מבקר המדינה צריך לצאת.
מיקי רוזנטל: אנחנו נפרדים ממנו.
מיקי רוזנטל: יש לו מטלות נוספות.
מבקר המדינה יוסף חיים שפירא: מטלה ראשונה היא להתחיל כבר את הדוח הזה.
מיקי רוזנטל: אנחנו מבקשים ממנו באופן רשמי ופורמלי להכין דוח מעקב על הנושאים שעלו כאן ובכלל מצבם של יוצאי אתיופיה והתכניות הממשלתיות.
מיקי רוזנטל: אדוני, אני חושב שאני לא צריך לשכנע אותך בחשיבות העניין.
מיקי רוזנטל: אנחנו מצפים ממך לעבודה בתחום הזה.
מבקר המדינה יוסף חיים שפירא: כך ייעשה.
מבקר המדינה יוסף חיים שפירא: הצוות שלנו נמצא כאן והוא יהיה עד סוף הדיון.
מבקר המדינה יוסף חיים שפירא: אני מודה לך על הדיון החשוב מאוד מאוד מאוד.
מבקר המדינה יוסף חיים שפירא: ניפגש בדיון הבא.
גדי ברקן: אם אפשר, לפני שהמבקר עוזב.
גדי ברקן: אדוני המבקר, אם יש משרד שאנחנו תולים בו תקוות, זה המשרד שלך.
גדי ברקן: אני חושב שמדובר כאן באחד הכשלים הכי גדולים של מדינת ישראל בקליטת עלייה ואחרי הדיון הזה של ועדת הביקורת, ובדיון הבא שיתקיים כאן צריכים לשבת כאן שרים ולא פקידים חשובים ככל שיהיו, זוטרים או לא.
גדי ברקן: השרים צריכים לבוא לכאן ולתת דין וחשבון.
גדי ברקן: מדובר על החלטות ממשלה שהממשלה כמעט ולא מממשת אותן אלא רק אחרי שמגיעים לבג"ץ או הולכים לרחובות.
גדי ברקן: קליטת יוצאי אתיופיה, זה הכישלון הכי חמור ב-30-40 השנים האחרונות ואי אפשר שביקורת על הקליטה תתנהל בפורום הזה, חשובים ככל שנהיה, אלא צריכים להיות כאן שרים.
מיקי רוזנטל: תודה רבה גדי.
מיקי רוזנטל: המבקר אמר את מה הוא רוצה.
מיקי רוזנטל: אני רק אומר לך שיש במדינת ישראל כמה רשויות.
מיקי רוזנטל: יש ממשלה, יש כנסת שהיא מבקרת את פעולות הממשלה ואנחנו עכשיו במסגרת ביקורת פעולות הממשלה.
גדי ברקן: לכן הממשלה צריכה להיות כאן, כמבוקרת.
מיקי רוזנטל: יש לה כאן נציגים.
מיקי רוזנטל: לא חשוב, זה לא הדיון.
מיקי רוזנטל: אתה רצית לומר משהו למבקר?
אורי רדא: כן.
אורי רדא: המבקר יודע והוא מעורה.
אורי רדא: טוב לנו שהוא ממשיך לבקר ויש לנו מה לומר לו.
אורי רדא: שיבקר בנושאים שלנו.
מבקר המדינה יוסף חיים שפירא: אני אזמין אתכם אלי ללשכה.
אורי רדא: אנחנו פועלים הרבה שנים בנושא של יתומים, אלמנים/אלמנות ממבצע משה.
אורי רדא: כאשר מדובר בנתונים, זה מאפיין את הממסד.
אורי רדא: כל אחד כאן התבקש להביא נתונים, אבל לא מביאים נתונים במקרה של יוצאי אתיופיה.
אורי רדא: את מבצע משה עשתה ממשלת ישראל ונפטרו לנו מעל 4,000 אנשים, בתוכם אימא שלי.
מבקר המדינה יוסף חיים שפירא: תודה רבה כולם שבאתם.
מבקר המדינה יוסף חיים שפירא: נוכחות כזו מזמן לא ראינו כאן בוועדה.
מבקר המדינה יוסף חיים שפירא: תודה רבה לכולם.
מיקי רוזנטל: איזה נתונים ביקשתם?
מיקי רוזנטל: סוגיית השקיפות היא אחת הסוגיות החשובות גם בדיון הזה.
מיקי רוזנטל: אין שום סיבה בעולם שכל הנתונים לא יימסרו לכולם.
מיקי רוזנטל: אין כאן שום סודות מדינה והקושי להציג נתונים – ואני לא מאשים כאן אף אחד – אני חושב שאחת המלצות הממשלה וההחלטות שלה הייתה שכל הסוגיות האלה יתנהלו בשקיפות רבה.
מיקי רוזנטל: אני שומע יותר מפעם אחת שיש טענות בתחום הזה ואולי כדאי שתשימו לב מי ביקש נתונים, האם הנתונים מועברים כראוי, האם יש תקלות בעניין הזה, כי אז באמת צריך לשפר את זה.
אורי רדא: אנחנו מעל 30 שנים פועלים בתחום הזה.
אורי רדא: הנושא שלי קשור ליתומים, אלמנים ואלמנות מבצע משה שהחוק במדינת ישראל לא מכיר בהם.
אורי רדא: חוק אסירי ציון מכיר רק באלה שנעצרו, הוכו, היו במעצרים.
אורי רדא: חוק אסירי ציון לא מכיר ביתומים, באלמנים ובאלמנות במבצע משה.
אורי רדא: חוק אסירי ציון, כשהוא זוכה להטבה של חוקים במדינת ישראל מכנסת ישראל, יתומים, אלמנים ואלמנות במבצע משה, החוק לא מכיר בהם והם אזרחי מדינת ישראל.
מיקי רוזנטל: את זה הבנו.
מיקי רוזנטל: זו סוגיה שצריך לבדוק אותה.
אורי רדא: אני אומר את זה לבית הזה.
אורי רדא: כמה פעמים ביקשנו מחברי כנסת, שאני לא אזכור את שמותיהם, לקיים דיון ושיגישו הצעת חוק בנושא הזה.
אורי רדא: ביקשנו משרת הקליטה או משר הרווחה לדורותיהם לקיים דיון בנושא של יתומים, אלמנים ואלמנות במבצע משה.
אורי רדא: נותנים לנו דוגמאות לפיהן בזכות עצמם הצליחו יוצאי אתיופיה במערכות שונות, מביאים לנו נציג משרד שמביא את חיי המשרד.
אורי רדא: יש כאן מגמה ברורה וכך היא כבר 30 שנים.
אורי רדא: אני לא אומר למה לא הייתה ועדת חקירה ממלכתית בנושא מבצע משה לגבי כל מה שקרה במבצע הזה.
אורי רדא: זה דרשני.
אורי רדא: זה אומר הכול.
אורי רדא: מכך נגזרת גם הפעילות השוטפת של הקהילה האתיופית בישראל.
אורי רדא: לכן אני חושב שגם המבקר ידע וגם ועדת ביקורת המדינה וכל משרדי הממשלה, שידעו למה אנחנו משלמים את המחיר כל כך הרבה שנים, דור ראשון, דור שני וכנראה זה גם ימשיך הלאה.
מיקי רוזנטל: אני מקווה מאוד שלא ימשיך.
מיקי רוזנטל: אני מבקש מנציגת משרד החינוך.
מיקי רוזנטל: יש לכם יעדים כמותיים?
מיקי רוזנטל: אתם אומרים מתי לא תשתמשו יותר במונחים האלה של יוצאי אתיופיה?
מיקי רוזנטל: מתי כולם יהיו בממוצע הארצי בכל התחומים?
מיקי רוזנטל: הרי אין להם פחות שכל מאתנו.
מיקי רוזנטל: חוץ מהשוני בצבע העור, כולנו אותו הדבר.
מיקי רוזנטל: מתי היעד?
חנה הקסטר: יש יעד להתקדמות.
חנה הקסטר: כל שנה יעד לחמישה אחוזים נוספים.
חנה הקסטר: אנחנו רואים גם משנה שעברה שהייתה עלייה אבל יש גם צמצום בפער, שזה מאוד משמעותי.
חנה הקסטר: גדי נתן מספרים אבל כל האוכלוסייה עלתה באחוז קטן והאוכלוסייה האתיופית עוד יותר.
חנה הקסטר: זאת אומרת, אנחנו באמת רוצים לראות את צמצום הפער ואת החיבור הזה.
סיגל ספירמן: אבל בהסתכלות חמש שנים אחורה, כשמסתכלים על זה, הפער מצטמצם אבל הוא ממש לא הולך במגמה.
חנה הקסטר: אנחנו רואים שבשנתיים האחרונות זה הולך ואפילו עלינו מעבר ליעד שנקבע.
חנה הקסטר: זאת אומרת, עכשיו, אחרי שהגענו ליעד של השנה, אנחנו נקבע עוד יעד אחד כי אנחנו באמת רואים שכאשר מתייחסים לתלמיד תלמיד באשר הוא, גם זכאות בית הספר עולה וגם זכאות התלמידים.
חנה הקסטר: התלמידים זוכים גם לאיכות בתעודה.
חנה הקסטר: בחלק של המצטיינים, בלק של חמש יחידות, יש לנו עוד הרבה עבודה, ושם באמת, שוב, זכוכית מגדלת לכל תלמיד באשר הוא ולראות את ההתקדמות.
צגה מלקו: אדוני היושב ראש, אני מתנצלת, אני צריכה להיפרד.
צגה מלקו: אני הייתי בשנה שעברה בוועדה.
צגה מלקו: אם תקרא את הפרוטוקול, תאמין לי, רוב הדברים נאמרו אותו דבר.
מיקי רוזנטל: את עיתונאית?
צגה מלקו: כן.
צגה מלקו: אני מגיעה שנים רבות לוועדות ואני יכולה לומר לך שהדבר היחידי שהשתנה, זאת האווירה והמודעות של רוב בני העדה שלא יהיו פראיירים.
צגה מלקו: את זה אני רואה אבל במציאות מה שזיוה סיפרה לגבי הבן שלה בן ה-6, הבן שלי עבר את זה לפני 18 שנים.
צגה מלקו: זה אומר שאין שום שינוי.
צגה מלקו: כדי להביא את השינוי, צריך להתחיל מהחינוך.
צגה מלקו: אני לא באה בטענה באופן אישי אליך, אבל משרד החינוך, ברגע שלא נותן לימודים במערכת על יהדות אתיופיה, ההיסטוריה של יהדות אתיופיה, אז מה הפלא שילדים התנהגו לפני 18 שנים כלפי הבן שלי ואמרו לו כושי והיום אומרים זאת?
צגה מלקו: אני חוששת שגם לנכדים שלי זה יקרה.
צגה מלקו: הדור שלי, רוב הנוכחים כאן, התחנכנו להשכלה גבוהה ועל מה נכשלנו?
צגה מלקו: בסופו של דבר האוניברסיטאות נתנו הזדמנות, כמו אוניברסיטת בר אילן ואוניברסיטת חיפה, אבל הפסיכומטרי הכשיל את כולנו.
צגה מלקו: היום רובנו אקדמאים אבל לפי המבחן הפסיכומטרי אנחנו על סף פיגור שכלי.
צגה מלקו: לכן יש כאן משהו יותר עמוק.
צגה מלקו: זה שאנחנו נדבר גבוה גבוה, אני מאוד מעריכה את ועדת הביקורת.
מיקי רוזנטל: אם את תהיי ראש הפרויקט, אני לא באמת מתכוון אבל נניח, הסוגיה היא מאוד מורכבת.
מיקי רוזנטל: איך נאבקים בגזענות, אמרת חינוך, בסדר, אבל מה?
מיקי רוזנטל: תכנית ייחודית לעניין הזה?
מיקי רוזנטל: יש תכניות כלליות לגזענות.
מיקי רוזנטל: מה היית עושה?
מיקי רוזנטל: אני באמת שואל אותך.
צגה מלקו: אדוני היושב ראש, אני רוצה להגיד לך שמדינת ישראל צריכה לקחת אותנו כמובן מאליו.
צגה מלקו: אנחנו חלק בלתי נפרד מהחברה הישראלית.
צגה מלקו: ילמדו את ההיסטוריה שלנו.
צגה מלקו: לא המסכנים שהביאו אותם.
צגה מלקו: לא.
צגה מלקו: אנחנו באנו מתוך רצון.
צגה מלקו: חזרנו לבית.
צגה מלקו: החברה הישראלית צריכה להפנים את זה.
צגה מלקו: איך אתה נותן לה?
צגה מלקו: לא כשמגיעים לצבא אחרי גיל 18.
צגה מלקו: אתה נותן לה מגיל קטן.
צגה מלקו: הילדים שלי נולדו כאן.
צגה מלקו: תשמע, יש לי בן בגיל 24, הוא נולד כאן, ויש לי בן חייל שנולד כאן.
צגה מלקו: אני לא רוצה לתת את הדוגמאות האישיות ולספר מה עברו ועוברים הילדים שלי.
צגה מלקו: האמן לי, אני חשבתי שבגלל שאני מהדור שלי, למרות שאני התחנכתי כאן בכל ההשכלה הגבוהה שלי, אמרתי שהמבטא יהיה מכשול אבל לילדים שלי לא תהיה בעיה כי שפת האם שלהם היא עברית והם נולדו כאן.
צגה מלקו: הם ישראלים.
צגה מלקו: הם לאן רק מדברים עברית.
צגה מלקו: זה אומר שזה כישלון טוטלי של החברה הישראלית.
צגה מלקו: אלה לא רק יוצאי אתיופיה.
צגה מלקו: המערכת צריכה להפנים במערכת החינוך.
צגה מלקו: היום אנחנו 150,000 יוצאי אתיופיה בישראל.
צגה מלקו: 55,000 נולדו כאן.
צגה מלקו: מה קרה כאן?
צגה מלקו: אני עולה חדשה, עליתי בגיל 16, אבל הילדים שלי נולדו כאן.
צגה מלקו: הם עולים חדשים?
צגה מלקו: גם הנכדים שלי יהיו עולים חדשים?