GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלי יחימוביץ': אז גם אם בוועדה הזאת אנחנו ננסה להיות מאד תכליתיים ולדבר על סוגיות קונקרטיות, שאנחנו מחויבים לפתור, אני רוצה שתדעו שמעל לכל הדברים האלה יש הזדהות שלי ונכונות לתמוך בכם; ואני רואה גם שהשרה לשעבר יעל גרמן נמצאת כאן, שהיא ידידת הקהילה ומסייעת לה רבות.
שלי יחימוביץ': לפני שאני מתחילה בעניינים האלה, אני רוצה למסור הודעה קצרה שלא קשורה לדיון בוועדה, אני מתנצלת בפניכם.
שלי יחימוביץ': הבוקר התפרסמו שמות החשודים שעצורים בפרשת תיק 4,000.
שלי יחימוביץ': כיוון שמדובר בפרשייה שמחברת בין הון, שלטון ותקשורת, אני מטבע הדברים מכירה חלק גדול מאד מהאנשים.
שלי יחימוביץ': לחלק גדול מהם היה כתוב על המצח מושחת, אבל רבים רבים אחרים היו פעילים במשחק שהם לא הבינו.
שלי יחימוביץ': עיתונאים, פקידים, אפילו רגולטורים זוטרים.
שלי יחימוביץ': מדובר במאות אנשים שישבו בבזק, שישבו בוואלה, שישבו במשרד ראש הממשלה, שישבו במשרד התקשורת, שישבו בעוד מקומות רבים אחרים ועשו את עבודתם, לפעמים במקטע מסוים שנראה להם הגיוני.
שלי יחימוביץ': גם אם הוא לא ממש מצא חן בעיניהם, לא הייתה להם יכולת לדעת שהם חלק ממזימת על.
שלי יחימוביץ': לכל האנשים האלה אני קוראת היום לא להיות שטינקרים, אלא להיות אזרחים טובים, כי שטינקרים זה מונח מעולם הפשע ואנחנו רוצים לחיות בחברה נורמאלית ושומרת חוק, אלא להיות פשוט אזרחים טובים, ללכת למשטרה, לתת עדויות בלא מורא.
שלי יחימוביץ': לספר על החלק הקטן שלהם, שלא היה להם מושג שהם חווים בו חלק משחיתות מאד גדולה וככה לעזור למשטרה לחשוף את המושחתים, להביא את החשודים לדין, אם הם אכן אשמים ולסייע לכולנו לייצר כאן חברה נורמאלית ושומרת חוק.
שלי יחימוביץ': עכשיו לענייני הדיון שלנו.
שלי יחימוביץ': את רוצה לדבר כי את רוצה ללכת?
שלי יחימוביץ': מיד.
שלי יחימוביץ': מנהלת הוועדה הזמינה את יוסי גריף, קצין הכנסת, שרוצה לתת לנו עדכון קטן.
שלי יחימוביץ': בבקשה, יוסי.
יוסף ג'בארין: כן, הזמנתם אותי פה לוועדה כדי לתת לכם ולהסביר לכם כיצד מתבצע פה ה-, בכניסה לכנסת.
שלי יחימוביץ': זה בהמשך לתלונות שעלו כאן בוועדה בישיבות קודמות, על בידוק מיוחד לטרנסג'נדרים ואני מקווה מאד שנשמע שהדבר הזה נפתר לחלוטין.
יוסף ג'בארין: > אז קודם כל אני רוצה להבהיר שבכנסת אין בידוק מיוחד לגבי אוכלוסיות מסוימות.
יוסף ג'בארין: כולם נבדקים באותה רמה, באותה צורה, באותה רגישות וההיפך.
יוסף ג'בארין: אני רק רוצה לציין שבמקרה הזה אני הנחיתי את האנשים לגלות יתר רגישות.
יוסף ג'בארין: אני 8 שנים בתפקיד פה, לא נתקלתי אף פעם במצב בו היו תלונות לגבי הבידוק שנעשה בכניסת פולומבו לגבי האוכלוסייה מהקהילה.
שלי יחימוביץ': מה ההנחיות שנתת?
יוסף ג'בארין: > ההנחיות לגלות רגישות, לדבר עם האנשים.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת בבידוק, לראות מי רוצה שנבדוק אותו – זה יכול להיות גבר, זה יכולה להיות אישה.
יוסף ג'בארין: אלה הן ההנחיות וככה אנחנו פועלים.
יוסף ג'בארין: עוד פעם, ברגישות גדולה יותר.
שלי יחימוביץ': חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה, תפתחי.
יעל גרמן: תודה רבה לך גברתי יושבת הראש.
יעל גרמן: אני יודעת שאת ידידת הקהילה ושלקחת באמת את הנושא הזה בוועדה הכל כך חשובה שלך.
יעל גרמן: דרך אגב, אני רוצה לומר גם תודה רבה ליוסי, שהיום בבוקר עשה את כל המאמצים כדי להכניס את כל מי שהגיע, למרות שאתמול אמרו לנו שלא יכניסו את כולם.
יעל גרמן: חלק ייכנסו באחת, חלק בבוקר, אבל הוא נרתם יחד עם יושב ראש הכנסת וכולם באמת נכנסו.
יעל גרמן: אז אני מברכת את כולם ואני מברכת גם בשם יושבות הראש האחרות, שלא נמצאות אבל בוודאי תגענה, שזו מרב מיכאלי ושרן השכל ומירב בן ארי ומיכל רוזין, שהן נמצאות פשוט בוועדות השונות, אבל בוודאי תגענה וכולנו מברכות על יום הקהילה הגאה.
יעל גרמן: זה למעשה היום השלישי, השנה השלישית שהכנסת פותחת את שעריה בגאווה ומציינת את יום הקהילה הגאה בשדרה שלמה ומרתקת של דיונים.
יעל גרמן: בנושא שאת לקחת על עצמך, יחס הרשויות השונות לקהילה הטרנסג'נדרית - - -
שלי יחימוביץ': אגב לא רק, אני מחויבת לכל הקהילה, מאז ומעולם, הרבה שנים.
שלי יחימוביץ': אבל אני חושבת שהקהילה הספציפית הזאת באמת – ואני אגיד את זה בצער - - -
יעל גרמן: מופלית יותר מכל.
שלי יחימוביץ': מפגרת בהשגת הזכויות שלה עוד הרבה אחרי הקהילה הגאה כולה, שגם עדיין יש לה אתגרים רבים.
יעל גרמן: אין ספק שבתוך הקהילה הגאה הטרנסג'נדרים, גם הקווירים, הם באמת הקהילה המופלית, המודרת וזו שגם מציקים לה יותר מכל.
יעל גרמן: לכן אני הייתי מאד מאד שמחה אם את תשימי על סדר היום – אני מדברת כרגע על שני נושאים שהם להערכתי קריטיים.
יעל גרמן: אחד הנושאים הקריטיים שאנחנו מדברים על טרנס ג'נדר, זה איך הוא ייכתב בתעודת הזהות.
יעל גרמן: הוא או היא.
יעל גרמן: למרות שהייתה באמת התקדמות בלתי רגילה בוועדה בראשותה של קארין ואפילו אנחנו זכינו לשמוע פה הבטחה של משרד הפנים, שיירשמו כל אדם באשר להרגשה שלו, בתנאי שכמובן הוא עובר תהליך של שינוי מין ואנחנו כולנו חגגנו.
יעל גרמן: לא עברו 24 שעות וקראנו בעיתונים שמשרד הפנים מתנער מההכרזה הזו, לא היה, לא יהיה וכו'.
יעל גרמן: כן יהיה.
יעל גרמן: לא יכול להיות שאדם שמרגיש את עצמו גבר או מרגיש את עצמו אישה או מרגישה את עצמה אישה, לא יוכל לכתוב את הזהות המגדרית שלו בתעודת הזהות, במיוחד אם הוא או היא עושים גם את התהליך של שינוי המין.
יעל גרמן: אף פקיד במשרד הפנים לא יקבע מה היא באמת הזהות המגדרית.
יעל גרמן: אני חושבת שאנחנו צריכים וצריכות להמשיך את המאבק הזה, כדי שבן אדם שהתחיל – וכמובן שצריך שתהיה איזו שהיא אסמכתה שבאמת עושים את שינוי המין, רוצים לעשות.
יעל גרמן: ברגע שמתחילים – צריך לאפשר לאדם לכתוב את הזהות המגדרית שלו בהתאם לבחירתו.
יעל גרמן: זה יוסיף בצורה בלתי רגילה לקהילה.
יעל גרמן: הדבר השני, אני רוצה לדבר על היחס לטרנסג'נדרים בכל תחומי המשרדים.
יעל גרמן: במשטרה, בבריאות ואני עוצרת ברווחה.
יעל גרמן: אנחנו שומעים שוב ושוב מקרים נוגעים ללב של טרנסג'נדריות שעשו את המהפך לגבר או להיפך, שקורעים מהן את הילדים שלהן ושירותי הרווחה לא נותנים להן להיפגש עם הילדים.
יעל גרמן: זה דבר שאנחנו לא יכולים לחיות איתו בשלום.
יעל גרמן: זה דבר שקורע.
יעל גרמן: אנחנו גם מכירים מקרים של התאבדויות בגלל המקרה הזה, בגלל הניתוק הזה מהילדים.
יעל גרמן: אז אלה שני הנושאים מכלל הנושאים שוודאי יעלו כאן, שאני הייתי מאד מודה לך אם תיקחי ונקדם את זה גם אחרי יום הקהילה.
שלי יחימוביץ': דברייך יקודמו כבר בוועדה הזאת.
שלי יחימוביץ': חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.
מיכל רוזין: את חלקכם פגשתי בוועדות אחרות, אנחנו פה בצוות הווי ובידור היום.
מיכל רוזין: קודם כל זה באמת יום קהילת הלהט"ב השלישי ואני גאה על זה שזה נהפך פשוט לשגרה.
מיכל רוזין: זה אפילו לא עושה איזו סערה, אפילו לא מהצדדים הכי ריאקציונרים-קיצוניים פה בכנסת.
מיכל רוזין: עצם העובדה שזה שגרה - אני התחלתי את הקריירה הפוליטית שלי עם יעל דיין, וכשהיא הקימה פה את הוועדה בכנסת – הייתה סערה גדולה וכל כינוס וכל דבר הפך להיות באת דרמה, אז העובדה שזה הפך להיות שגרה זה דווקא לטובתנו ולזכותנו ולזכות הארגונים בעיקר, שעושים עבודה מדהימה.
מיכל רוזין: אני רוצה לחזק את הנקודה אמרה יעל, שפגשנו אותה עכשיו גם בשתי ועדות שונות שהיינו.
מיכל רוזין: אחת הצבא.
מיכל רוזין: יש בעיה מאד קשה.
מיכל רוזין: הצבא עושה מהלכים מדהימים, שהלוואי ששאר משרדי הממשלה יעשו, אני חייבת לומר, בקבלת האחר, בקבלת קהילת הלהט"ב, בעיקר הטרנסים בצבא, באמת עושים מאמץ מאד גדול.
מיכל רוזין: לא שזה חף מטעויות וקשיים ואתגרים, אבל בהחלט מאמץ גדול.
מיכל רוזין: אחת הבעיות עיקריות זה הרישום במשרד הפנים, כי גם הצבא לא יכול לשנות את הרישום הזה.
מיכל רוזין: ואז בסופו של דבר גם אם הוא עשה תהליך בצבא והצבא הכיר בו ונתן לו לשרת על פי הזהות המגדרית שלו והכל, בסוף הוא יוצא מהצבא ובתעודת השחרור, כשהוא בא לשוק התעסוקה רשום מה שרשום במשרד הפנים – זכר או נקבה, גבר או אישה.
מיכל רוזין: כמובן במקומות נוספים, בעיקר גם מול גורמי הבריאות.
מיכל רוזין: גם פה זו נקודה חשובה.
מיכל רוזין: עכשיו גם בדו"ח של ניר כץ יש הרבה מאד דיווחים, עלייה שהיא דווקא מעודדת, כי עלייה בדיווחים – חברת הכנסת יחימוביץ – מראה שיש מודעות ויש למי לפנות ויודעים שאפשר לפנות ויודעים שזה לא בסדר ולכן יש יותר דיווחים, אבל בצורה חד משמעית באמת רואים שמערכת הבריאות לא מכילה את הנושא ובמיון אין הכלה ואין הבנה כאשר מגיע חבר קהילת הלהט"ב ובעיקר טרנסים.
מיכל רוזין: אין את ההכלה, אין את ההבנה, את ההדרכה לרופאים שיודעים.
מיכל רוזין: אני רוצה לציין שכבר שלוש פעמים הכנסת הפילה – יותר נכון הממשלה – את הצעת החוק שלי, שתחייב פרחי הוראה ופרחי רפואה ועובדים סוציאליים לעבור בזמן הלימודים כהכשרה אקדמית, הכשרה בנושא קהילת הלהט"ב.
מיכל רוזין: אין ספק שזה היה מביא למודעות וידע שהיה עוזר לטיפול בקהילה.
מיכל רוזין: אני מבינה שיש איזו שהיא התחלה של פרויקט חדש במשרד הבריאות - - -
שלי יחימוביץ': מיכל, את צריכה להתחיל לסיים, כי יש לנו דוברים שצריכים ללכת לוועדות אחרות.
מיכל רוזין: זה הסוף.
מיכל רוזין: תחילתו של פרויקט במשרד הבריאות.
מיכל רוזין: אני אשמח לשמוע על כך יותר, לעקוב אחרי זה ולראות שזה מתפתח.
מיכל רוזין: ותודה לך שאת מקיימת על זה דיון.
שלי יחימוביץ': בסדר גמור, ואני מודה לשתיכן – חברת הכנסת יעל גרמן וחברת הכנסת מיכל רוזין – על העבודה העקבית שאתן עושות למען הקהילה.
שלי יחימוביץ': בישיבה הזאת – שהיא לא תהיה הישיבה האחרונה – אנחנו ננסה לחדד שלושה נושאים: אחד זה הרחבת הנגישות המוגבלת לשירותי בריאות, שנית שינוי סעיף המין במרשם האוכלוסין, ושלישית מחסור במענים ייעודיים ושלא מוגדרים בעיקר בבתי חולים ובשירות בתי הסוהר.
שלי יחימוביץ': זה לא מקיף הכל, אבל זה תפסת מרובה לא תפסת, וכאמור אני מבטיחה שעוד נשוב ונתכנס כאן.
שלי יחימוביץ': נינה הלוי.
<נינה הלוי: שלום.
שלי יחימוביץ': שלום נינה.
שלי יחימוביץ': הרחבת הנגישות המוגבלת לשירותי בריאות וגם אם תוכלי להתייחס לבתי החולים באופן ספציפי, אבל בואי נדבר על נגישות, על ניתוחים וכן הלאה.
<נינה הלוי: אוקיי.
<נינה הלוי: אז לי קוראים נינה הלוי, אני מתנדבת בפרויקט גילה להעצמה טרנסית.
<נינה הלוי: אני נמצאת כאן בתפקידי כנציגת הציבור בוועדה לניתוחי התאמה מגדרית ומכיוון שהוועדה היא ציר מאד מאד ראשי של תנועה של הקהילה שלנו מול מערכת הבריאות, הייתי רוצה להתרכז כרגע בוועדה ולהקריא איזה שהוא סטייטמנט.
<נינה הלוי: הוועדה שאני יושבת בה נוצר בשנת 1986 והיא נועדה לאבחן אנשים הסובלים מהפרעת זהות מגדרית ולוודא את רצינותם בתהליך; לבחון את מסוגלותם לעבור תהליך רפואי קשה וממושך.
<נינה הלוי: תהליך הבחינה של הוועדה היה קשה וממושך אף הוא ומועמדים רבים נשחקו ונשרו ונסעו לחפש את מבוקשם בחו"ל, תוך מימון הניתוחים מכיסם באמצעות עיסוק בזנות, עיסוק שהוא גם כיום אופציית הישרדות יחידה לרבות מאיתנו.
<נינה הלוי: התפתחויות רבות חלו מאז במעמדנו ותפיסת הטיפול בנו.
<נינה הלוי: זהות מגדרית שונה מן המקובל אינה נחשבת עוד להפרעה נפשית, אלא לחלק ממגוון המופעים הטבעי באנושות.
<נינה הלוי: ברור כיום כי זהות מגדר אינה ניתנת לאבחון מבחוץ והיא תכונה מולדת.
<נינה הלוי: על רקע זה התפקיד שנותר לוועדה כיום הוא רק לוודא כשירות ומוכנות של המועמדים לתת הסכמה מדעת לתהליך הרפואי.
<נינה הלוי: אדם מן היישוב הזקוק לפעולה רפואית כלשהי, יושב במשרדו של הרופא, שומע הסבר על התהליך ונותן הסכמתו.
<נינה הלוי: במקרה של ספק בדבר כשירותו של המטופל, הרופא יכול להפנותו לפסיכיאטר.
<נינה הלוי: לעומת זאת, כדי לוודא את כשירותנו אנחנו לתת הסכמה מדעת, אנו נדרשות לעבור תהליך ארוך ומייגע, הכולל לא פחות מ-12 ביקורים בתל השומר במהלך שנה.
<נינה הלוי: כל ביקור דורש התרוצצות אחרי התחייבות בקופות החולים, בזבוז זמן וכסף ואובדן ימי עבודה.
<נינה הלוי: נוהל הוועדה הוא שריד היסטורי.
<נינה הלוי: שריד שאינו נתמך בהנחיות המקובלות כיום בעולם לטיפול באנשים שונים מגדרית.
<נינה הלוי: ועוד דבר.
<נינה הלוי: הגורם המשמש היום כשומר סף מאשר או מונע ניתוחים מן המעוניינים בהם, אינו יכול להיות זה שתומך ומלווה בתהליך.
<נינה הלוי: מסוכן לפתוח את הלב ולחלוק בקשיים מול מי שבוחן ועשוי לשלול.
<נינה הלוי: ועוד.
<נינה הלוי: עצם המעמד של מבחן גורם דחק נוסף למטופלים ובעיקר לאלה המגיעים לוועדה עם אבחנה כלשהי של הפרעה נפשית ונחשדים לצערנו אוטומטית באי יציבות וחוסר אמינות.
<נינה הלוי: אלה אמיר מארגון מעברים תתאר בהמשך הישיבה מקרה אחד שהגיע לידיעתנו לאחרונה.
<נינה הלוי: הניתוחים הניתנים היום בתל השומר לנשים טרנסיות הם ניתוחים ברמה הגבוהה.
<נינה הלוי: הם נותנים תוצאות מצוינות.
<נינה הלוי: שיתוף הפעולה שלי כמדריכה רפואית בצוות המנתח של ד"ר אלון לירן וד"ר רויטל ארבל, הוא בסיס טוב לבניית מערך של תמיכה וליווי למנותחות.
<נינה הלוי: עדיין ההדרכה שלי ניתנת ללא תקן וללא תקציב ואין תקציב לעזרים הנדרשים למנותחות לצורך שיקום.
<נינה הלוי: בעיקר אנו חסרים תקנים לליווי פסיכו-סוציאלי, ליווי שאינו יכול להיות תלוי בוועדה הבוחנת ומאשרת מסיבות מובנות.
<נינה הלוי: ללא הליווי הבתר ניתוחי, ישנו סיכון כמעט ודאי לסיבוכים רפואיים, הדורשים ניתוחים רבים נוספים ואובדן של תוצאות הניתוח.
<נינה הלוי: אני מציעה לשנות לאלתר את תפקידה של הוועדה ואת נוהל עבודתה.
<נינה הלוי: להכיל את ההסכמה מדעת על פי חוק זכויות החולה גם על מטופלים טרנסג'נדרים או להוציא אותנו מן הסטאטוס של אוכלוסייה חריגה הנבחנת בזכוכית מגדלת.
<נינה הלוי: סטאטוס שכאמור אין לו כל אחיזה בהנחיות התקפות בעולם לטיפול בנו.
<נינה הלוי: הסכמה מדעת יכולה להינתן לכל רופא ייעודי בהקשר לתהליך הרפואי המבוקש, כגון פלסטיקאי או גניקולוגית וכו', במסגרת המערכת הציבורית קיימת.
<נינה הלוי: או תקני הפסיכיאטריה והפסיכולוגיה שלוועדה יש להקצות למערך תמיכה וליווי פסיכו-סוציאלי בתהליך, שיוכל לעמוד באמת וללא סייג לצד המטופלים, להכינם להתמודדות עם אתגרי האחלמה והשיקום ולסייע במניעת סיבוכים רפואיים ומפח נפש רב, הכרוכים בחזרה אחרי הניתוחים למציאות כאוטית של עוני, בדידות, מחוסרות דיור או עיסוק בזנות.
<נינה הלוי: דבר ראשון ואחרון.
<נינה הלוי: אין מענה כיום בארץ לניתוחי התאמה מנקבה לזכר.
<נינה הלוי: יש להקצות מיידית את המשאבים להכשרת הצוות הרפואי והסיעודי לניתוחים אלה.
<נינה הלוי: אי אפשר לבסס מערך כזה על רופאים אורחים מחו"ל שבאים לנתח ואז נעלמים.
<נינה הלוי: טרנסים רבים זקוקים לניתוחים אלה ואין כל הצדקה לכך שכל אחד מהם ייאבק לבד להשגת מימון לניתוח בחו"ל.
<נינה הלוי: תודה רבה.
שלי יחימוביץ': תודה רבה נינה.
שלי יחימוביץ': אנחנו נשמע שלושה נציגים מהקהילה שידברו כל אחד על סוגיה אחרת ואז נפנה למשרדי הממשלה הרלבנטיים.
שלי יחימוביץ': אלה אמיר, על שינוי סעיף המין במרשם האוכלוסין.
<אלה אמיר: על שינוי סעיף המין ידבר עידו קטרי, אבל אם כבר ניתנה לי רשות הדיבור, אני רוצה, כמו שנינה הציגה, להציג את עדותה של א', אישה טרנסג'נדרית שנמצאת בתהליך מול הוועדה של תל השומר.
שלי יחימוביץ': אז זה בהמשך לדברים שנאמרו עכשיו.
<אלה אמיר: כן, בדיוק.
שלי יחימוביץ': בסדר, בבקשה.
<אלה אמיר: אז אני אציג את עצמי.
<אלה אמיר: שמי אלה.
<אלה אמיר: אני סטודנטית לרפואה כאן בהדסה בירושלים.
<אלה אמיר: אני פעילה בעמותת מעברים לשינוי בר קיימא לקהילה הטרנסית וחברת הוועד המנהל של האגודה למען הלהט"ב.
<אלה אמיר: אני אגש ישר לעניין ואקריא את העדות של א': אני בת 28, אובחנתי כטרנסית בגיל 18 ובטיפול הורמונאלי מאז - - -
שלי יחימוביץ': העדות שאת קוראת היא של מישהי שנמצאת איתנו עכשיו כאן?
<אלה אמיר: לא.
<אלה אמיר: מישהי שנשארת בעילום שם.
שלי יחימוביץ': אוקיי, בת כמה היא?
<אלה אמיר: היא בת 28, הובחנה כטרנסית בגיל 19 והתחילה טיפול הורמונאלי, כלומר נמצאת בתהליך מגדרי מאז גיל 19.
<אלה אמיר: מאז אותו זמן, כבר 9 שנים שהיא בלי קשר ובלי גב מהמשפחה שלה.
<אלה אמיר: בגיל 21 היא עברה אשפוז פסיכיאטרי וממנו היא יצאה לדיור מוגן בו היא גרה עד היום.
<אלה אמיר: מאז 2011 – שזה כבר לא מעט שנים – יש לה טיפול של מטפל פסיכיאטרי, עובדת סוציאלית מ - - - לשיקום ומדריכת שיקום.
<אלה אמיר: כלומר יש לה תמיכה מקיפה ומערך תמיכה וסיוע שמלווה אותה כל הזמן.
<אלה אמיר: כבר שנה וחצי היא לא נמצאת על תרופות פסיכיאטריות.
<אלה אמיר: כלומר יש חוות דעת רפואית שמאשרת שהמצב שלה לא מצריך אותן.
<אלה אמיר: "הגעתי לראשונה לוועדה בתל השומר בשנת 2013".
<אלה אמיר: היא הייתה כמה שבועות לפני ניתוח עליון ואחרי ההחלמה והיחס בוועדה היא חזרה לשם עד נובמבר 2016.
<אלה אמיר: "רציתי לחזור לפני, אבל הוועדה לא פעלה במשך הרבה מאד זמן.
<אלה אמיר: כשחזרתי התייחסו אלי כאל מישהי חדשה בוועדה והתעקשו שאני צריכה לחכות שנה בוועדה לפני הניתוח".
<אלה אמיר: זה למרות שהיא חיה ברצף בתור אישה מאז שנת 2012.
<אלה אמיר: "הייתי כנה ולא השארתי שום דבר".
<אלה אמיר: אמרתי שהיה לי אשפוז פסיכיאטרי - - - בשנת 2011 והבאתי גם מכתב מהרופא הפסיכיאטרי שמטפל בי עוד בתחילת האשפוז ומכיר את מצבי הנפשי הכי טוב מכל איש מקצוע".
<אלה אמיר: במפגש עם הפסיכיאטרית של הוועדה היא מתארת שלמרות "שהבאתי מכתב מהמטפל היא התעקשה על טסטים.
<אלה אמיר: שאלתי איזה טסטים?
<אלה אמיר: בדיוק כמו שכל אחד אחר רוצה לדעת לאיזו בדיקה שולחים אותו, אך קיבלתי יחד מזלזל ועד סוף הפגישה, למרות שהתעקשתי לדעת במה מדובר, היא סירבה לומר לי.
<אלה אמיר: לאחר שהיא גם דיברה עם הפסיכיאטר, היא התעקשה שאגיע שוב.
<אלה אמיר: כך היה.
<אלה אמיר: היא הסבירה שהיא לא מכירה אותי והיא רוצה להיות בטוחה שאני מוכנה לניתוח מבחינה נפשית.
<אלה אמיר: חלק מהמצב הנפשי נובע מהצורך בניתוח.
שלי יחימוביץ': אלה, זה עוד ארוך?
<אלה אמיר: לא, עוד כמה מילים.
שלי יחימוביץ': אז תסיימי בבקשה.
<אלה אמיר: כן.
<אלה אמיר: "הסברתי שאני כבר נפגשת עם המטפל שלי – פסיכיאטר מומחה, עם הפסיכולוגית של הוועדה ועם העו"סית מהדיור, בנוסף למדריכה שרואה אותי כמה פעמים בשבוע וחלק מעבודתה היא לראות שאני מתפקדת ומרגישה טוב.
<אלה אמיר: נוצר מצב אבסורדי שפסיכיאטרית רוצה לראות אותי שוב ושוב למרות שאני במעקב קבוע אצל פסיכיאטר".
<אלה אמיר: יש עוד חלקים לעדות שקשורים לנושאים אחרים של הוועדה.
שלי יחימוביץ': אני מקצרת פשוט כי יש עוד דוברים רבים שרוצים לדבר.
<אלה אמיר: כן, נכון.
<אלה אמיר: מה שחשוב לי שיהיה הטייק - - - מסג' מהעדות הזו של א', היא שהיא שמי שמתמודדות עם מצבים נפשיים לא פשוטים, מקבלות עוד יחס של בחינה במקום תמיכה מהוועדה, כמו שנינה הזכירה.
<אלה אמיר: במקום שיהיה מערך שתומך, מסייע ועוזר בתהליך, יש מערך של שמירת סף, של מניעת טיפול.
שלי יחימוביץ': עידו קטרי.
שלי יחימוביץ': מיקי, אתה רוצה?
מיקי רוזנטל: לא, אני הולך לוועדת הכספים.
שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים עכשיו על שינוי סעיף המין במרשם האוכלוסין.
שלי יחימוביץ': אחרי כמה דוברים כאן אנחנו נעבור לתשובות ממשרדי הממשלה.
שלי יחימוביץ': בבקשה עידו.
<עידו קטרי: אז אני עידו קטרי.
<עידו קטרי: אני מפרויקט גילה להעצמה טרנסית.
<עידו קטרי: אני עורך דין ואני חוקר של שונות מגדרית במשפט באוניברסיטת טורונטו ובקרוב גם במרכז - - - באוניברסיטת תל אביב.
<עידו קטרי: אני גם אגיד שגם אני גבר טרנסג'נדר.
<עידו קטרי: אני אומר את זה כי אנשים מופתעים מזה ושבתעודת הזהות שלי, במרשם האוכלוסין בישראל אני רשום בתור נקבה.
<עידו קטרי: עד לאחרונה בכלל לא יכולתי לשנות את סעיף המין שלי ועכשיו אני באמת שוקל אם לעשות את זה או לא לעשות את זה, כי אני תופס את ההליכים שקיימים כיום כהליכים שפוגעים באוטונומיה שלי וסותרים את חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
<עידו קטרי: אני אפרט טיפה.
<עידו קטרי: כמו שאמרתי, לאחרונה היה שינוי מאד גדול, הוצאה הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה.
<עידו קטרי: תודה על העזרה של עורכת הדין גוטליב שיושבת פה והמשנה ליועצת המשפטית, עורכת הדין דינה זילבר.
<עידו קטרי: ההנחיה הזאת בעצם פתרה או העניקה פתרון למי שעברו הליכים ניתוחים רפואיים.
<עידו קטרי: היא עדיין לא נותנת פתרון לחלקים גדולים אחרים בקהילה, אלה שלא עברו הליכים רפואיים וקטינים.
<עידו קטרי: חברת הכנסת גרמן דיברה פה על שינוי מין והיא בכובעה, כשהייתה שרת הבריאות, גם הוציאה לנו את הנוהל החדש שבו בעצם עברנו לטרמינולוגיה של התאמה מגדרית.
<עידו קטרי: היום מקובל לדבר על התאמה מגדרית בתור סדרה בעצם של כל מיני פרוצדורות וכל מיני דרכים שבן האדם בוחר לעצמו.
<עידו קטרי: חלק מהם הם הליכים רפואיים, ניתוחיים או הורמונאליים וחלק מהם הם הליכים נפשיים וכן הלאה.
<עידו קטרי: זאת אומרת היום מה שקוראים לי שינוי מין או התאמה מגדרית, הוא מזמן כבר לא רק מה שמתרחש בחדרי הניתוח או אצל הרופא, אבל כרגע במרשם האוכלוסין אין לנו פתרון למי בעצם לא עבר ניתוח.
<עידו קטרי: למשל אני אתן לכם סיפור, יש לנו מישהו שאנחנו מנסים לעזור לו כרגע, בן אדם בן 50.
<עידו קטרי: מגיל 14 הוא מזדהה כגבר, הוא חי כגבר לכל דבר.
<עידו קטרי: אני בטוח שאם תראו אותו ברחוב אף אחד מכם לא יוכל לזהות אותו שלא בתור גבר ולצערנו גם מדובר בחולה סרטן שזמנו קצר.
<עידו קטרי: הוא רוצה לשנות עכשיו את המין שלו בתעודת הזהות, אבל בשביל לעשות את זה, האופציה שכרגע פתוחה בפניו היא לעבור ועדה, שתבחן במשך שנתיים את הזהות שלו, שבה הוא יצטרך להוכיח את החיים שהוא חי כבר למעלה מ-30 שנה, כדי לקבל אישור שאיתו הוא יוכל ללכת למשרד הפנים.
<עידו קטרי: עכשיו ברור שהדבר הזה משולל היגיון, כי בסופו של דבר גם על פי הסטנדרטים הרפואיים וגם על פי הסטנדרטים הפסיכולוגיים וגם על פי השכל הישר, הבן אדם היחיד שיכול להגיד מי אני מבחינת זהות מגדר, זה רק אני ואין איזה שהוא גורם חיצוני בעצם שיכול לתת אימפוט לדבר הזה.
שלי יחימוביץ': נגיד אם אתה צריך לצייר תרחיש אידיאלי מבחינת הרישום במשרד הפנים, איך זה מתנהל לדעתך?
<עידו קטרי: אז אני אגיד את העמדה הפרקטית שאנחנו דבקים בה וגם איזו עמדה עקרונית.
<עידו קטרי: העמדה הפרקטית שלנו – ואנחנו עדיין חושבים שזה אפשרי מבחינה פרשנית – היא שהשאלה היא בעצם מה היא תעודה ציבורית, כי חוק מרשם אוכלוסין דורש תעודה ציבורית בשביל לשנות מרשם אוכלוסין ואנחנו חושבים שעל פי חוק הפרשנות ניתן להסתפק בהצהרה על נוטריון.
<עידו קטרי: אז הנוטריון, בן אדם נכנס למשרד, מצהיר על עצמו, נשבע, או סליחה, עושה את כל הדברים שדרושים בהצהרה.
<עידו קטרי: יכול אפילו אם אנחנו דורשים איזה שהוא עניין של עקביות, להצהיר שככה הוא מזדהה מכך וכך זמן, או מתחייב שלא לשנות את זה – אני לא יודע מה – 7 שנים כמו שם, או איזה שהוא משהו אחר שהוא סביר ובעצם שההצהרה הזאת בפני נוטריון תשמש בתור תעודה ציבורית.
<עידו קטרי: אנחנו חושבים שמבחינה פרשנית עדיין ניתן לעשות את זה, אולי אפילו בעזרת איזו הנחיית יועץ משפטי נוספת.
<עידו קטרי: אני חושב שמבחינה עקרונית העמדה שלנו היא יותר נרחבת והיא אומרת שלטרנסים ולטרנסיות ולאנשים שונים מגדרית יש זכות לאוטונומיה כמו לכל בן אדם אחר.
<עידו קטרי: אוטונומיה על הגוף ואוטונומיה על הזהות ושהמדינה צריכה לכבד את זהותו של אדם כפי שהוא רואה אותה, כפי שבעצם בית המשפט העליון כבר אמר.
<עידו קטרי: אני מצטט בעצם מבית המשפט העליון: כפי שהוא רואה אותה.
<עידו קטרי: מה שנקרא מודל של הזכות להגדרה עצמית של מגדר, שזה מודל שכבר נכנס בהרבה מדינות בעולם, בחלקים גדולים מאירופה, בדרום אמריקה וזו בעצם העמדה העקרונית שלנו.
<עידו קטרי: אבל בסופו של דבר אנחנו אנשים פרקטיים ואנחנו מבקשים את העניין עם הצהרת נוטריון, שאנחנו חושבים שיהפוך את הדבר הזה להליך נגיש ומהיר.
<עידו קטרי: אני אגיד שוב לסיום מה שאמרתי פה כבר בעבר ואנשים אחרים אמרו, מדובר באמת בדיני נפשות.
<עידו קטרי: יש לנו מחקרים מהעולם שמראים שנגישות לאמצעי זיהוי הולמים מורידים משמעותית את רמת האובדנות בקהילה הטרנסית, שזה גם נושא שאני בטוח שנשמע עליו היום.
<עידו קטרי: אז אני מבקש את עזרתכם.
שלי יחימוביץ': נירה בלינסון.
שלי יחימוביץ': שלום נירה.
<נירה בלינסון: נעים מאד.
שלי יחימוביץ': את אמא לבת טרנסית, את דוברת מועדון הלביאות.
<נירה בלינסון: כן.
שלי יחימוביץ': פגשתי אתכן לפני כמה שבועות.
<נירה בלינסון: נכון, נכון.
<נירה בלינסון: אז אני קצת כתבתי, כדי שתכירו אותנו, מה זה להיות הורה לנער או נערה טרנסג'נדרית ומה זאת החוויה של ילדים שלנו, שהם קטינים, שעדיין החוק לא רואה אותם ולא נותן להם מענה חוקי ומגדיל בעצם, כמו שאמר עידו קטרי, את הדיספוריה המגדרית שלהם.
<נירה בלינסון: אז אני אתחיל קצת בנאום כי זה חשוב לי.
<נירה בלינסון: זה לטובת הילדה שלנו.
<נירה בלינסון: שמי נירה בלינסון.
<נירה בלינסון: אני אמא לנערה טרנסג'נדרית מקסימה בת 16.
שלי יחימוביץ': אני ממש מציעה לך, תעשי מה שאת רוצה, אבל אני ממש מציעה לך לשים את הדף על השולחן ופשוט לספר לנו.
<נירה בלינסון: אוקיי.
שלי יחימוביץ': באמת, כרצונך, אבל אני בטוחה שזה יהיה הרבה יותר אפקטיבי.
<נירה בלינסון: אז כמו שאמרתי, אני אמא לנערה טרנסג'נדרית.
<נירה בלינסון: אני ובן זוגי, יחד עם המשפחה הנהדרת שלנו, מגדלים אותה באהבה, בתמיכה ובקבלה בלב שלם.
<נירה בלינסון: אפשר לומר שאנחנו יודעים על זה מגיל 3, כשהיא באה ונעמדה מולנו, תמימה וחפה מאג'נדות ואמרה לנו אני נולדתי בת וזה היה בכלל מנוגד לכל מה שראינו מול העיניים שלנו.
<נירה בלינסון: ראינו גוף חמוד, מקסים, אבל שלא תומך במה שהיא אומרת.
<נירה בלינסון: מאותו רגע התחלנו מסע משפחתי ואישי כהורים, כמשפחה, להבין על מה היא מדברת.
<נירה בלינסון: כי הבנו וגם במהלך השנים היא גם הייתה מאד עקבית.
<נירה בלינסון: כלומר זה לא משהו שהלך ונעלם, זה הלך והתעצם מבחינת הנחישות והעקביות, אבל באותה מידה של עקביות זה גם העלה אצלה את רמת החרדות והדיספוריה – כמו שמגדירים את זה בסופו של דבר, כשאין לנו כל כך הרבה – בזמנו – לפני 13 שנה – לא היו אנשי מקצוע שתמכו במה שהיא אומרת, שזה בכלל קיים.
שלי יחימוביץ': וגם לא קהילה תומכת.
<נירה בלינסון: ולא קהילה תומכת ודי הרבה זמן כהורים היינו בודדים במערכה איתה ביחד ואולי גם עשינו טעויות פה ושם, כי לא ידענו מה נכון בשבילה.
<נירה בלינסון: כי גם לא ראינו שיש קהילה שיכולה לקבל אותה כבר באותו גיל ולהציל אותה מ - - -
שלי יחימוביץ': סליחה נירה.
שלי יחימוביץ': אפשר לחמם קצת את החדר?
שלי יחימוביץ': רובנו כאן נשים.
שלי יחימוביץ': כן, סליחה, תמשיכי.
<נירה בלינסון: אוקיי, אז בעצם עברנו מסע די לבד, די אבודים בחלל, כמו שאמורים באחד השירים.
<נירה בלינסון: מגדירים בעצמנו את הבעיה ופונים לאנשי מקצוע שחלקם יודעים על מה אנחנו מדברים וחלקם שוללים.
<נירה בלינסון: מתמודדים עם תחושות שלה של מצוקה, כשהיא מתבגרת וגיל ההתבגרות הגיע, של דחייה של הגוף שלה, שהיא מוכנה לקרצף את הגוף שלה ולהעמיס עליו שכבות של בגדים ורק שלא יראו מי היא, כשהיא מסתגרת בחדר ולא פוגשת חברים או חוגים, כמו כל הילדים בשכונה וכשהיא לא בוחרת עם מי לשחק בהפסקות בבית ספר יסודי ולא יודעים להגיד למה, כי אין שום סיבה הגיונית למה ואנחנו גם בעצמנו לא יכולים להשמיע את הקול שלנו, כי אנחנו עדיין בחוסר ודאות.
<נירה בלינסון: אם זה עקבי או לא עקבי, אם זה נכון להגיד או לא נכון להגיד.
<נירה בלינסון: מה יעשו כשנגיד את זה לאנשי מקצוע במשרד החינוך או בבית הספר.
<נירה בלינסון: לא היינו ממש יכולים לסמוך על אף אחד מהגופים הטריוויאליים שפונים אליהם כשיש מצוקה, אבל הבנו שהבת שלנו צריכה את התמיכה שלנו ויהי מה.
<נירה בלינסון: כמובן ליווינו אותה ונתנו תמיכה פסיכולוגית במהלך השנים, שתמכה בה על מנת לבנות את הזהות שלה בבית חולים שניידר למשל, במחלקה שהיא לא מוגדרת.
<נירה בלינסון: גם היו מאד כנים איתנו שם כאין להם מושג איך להתמודד עם זה, אבל הם ישמחו ללמוד על זה ביחד איתנו ואפשרנו את זה.
<נירה בלינסון: אחרי שנתיים של טיפול ציבורי, המטפלת קראה לנו והודיעה לנו שהיא שלמה ובטוחה שהיא רוצה לעבור את השינוי המגדרי המלא, שאומר שאנחנו צריכים לפנות לטיפול הורמונאלי.
<נירה בלינסון: טיפול הורמונאלי זה אומר לנו ההורים דילמות האם להתערב.
<נירה בלינסון: האם להתערב בטבע, האם להתערב מוסרית.
<נירה בלינסון: מה יהיו ההשלכות של זה כהורים, אם היא תחליט אולי לא.
<נירה בלינסון: כלומר יש לנו הרבה שאלות, דילמות, אנחנו ההורים, כי אין אנשי מקצוע שתומכים בשלבים הראשונים האלה של הגילאים הצעירים, כשמבינים שהמצוקה היא לא רק בגיל 18 ששמים את הבקשה במעבדה.
שלי יחימוביץ': בת כמה הבת שלך היום?
<נירה בלינסון: היום היא בת 16.
שלי יחימוביץ': לצידך יושב בן זוגך?
<נירה בלינסון: בן זוגי.
<נירה בלינסון: בעצם אנחנו תומכים ואנחנו מלווים אותה בדרך.
<נירה בלינסון: אנחנו נקפוץ מדרגה ונגיע למה שקורה איתה היום.