GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ליאורה שמעוני: שכן בסופו של דבר, מה שאנחנו רואים, שרשויות מקומיות שהן רשויות חזקות, ששייכות לאשכול הסוציו-אקונומי הגבוה יותר, מצליחות להעניק לאזרח שירותים בהיקפים גבוהים יותר מאשר אלו שניתנים לתושבים שנמצאים ברשויות מקומיות חלשות יותר.
<ליאורה שמעוני: הצבענו במיוחד על פערים שקיימים בין הרשויות המקומיות היהודיות לבין אלה שאינן יהודיות, לרבות כאלה שהן רשויות מקומיות מעורבות.
<ליאורה שמעוני: אצל הרשויות המקומיות היהודיות והמעורבות אנחנו רואים שהתקצוב פר נפש הוא יותר גבוה מאשר השירותים שניתנים לרשויות מקומיות במגזר המיעוטים.
<ליאורה שמעוני: צריך לזכור טוב שכאשר אנחנו מדברים על שירותי הרווחה שנותנות הרשויות המקומיות לתושב, למעשה לא נקבע בשום מקום מהם אותם שירותים.
<ליאורה שמעוני: כלומר, זה לא כמו שניקח למשל את שירותי הבריאות, שיש סל שירותי בריאות שכולם מחויבים, שקופות החולים מחויבות לתת לאזרח, הן יכולות לתת יותר מזה, אבל הן לא יכולות לתת פחות מזה.
<ליאורה שמעוני: לעומת זאת, אין דבר שנקרא "סל שירותי רווחה" שהרשויות המקומיות מחויבות לתת.
<ליאורה שמעוני: יש כמה וכמה קריטריונים איך לתת ומה צריך לתת, הצבענו בדוח שאין קריטריונים לכל סוגי השירותים, רק לחלקם.
<ליאורה שמעוני: התקבלה גם החלטת ממשלה בעניין הזה, וההחלטה בסופו של דבר גם לא הביאה לידי כך שייקבעו אותם קריטריונים לכל שירותי הרווחה שניתנים.
<ליאורה שמעוני: אחת הסיבות המרכזיות שגורמות לעיוות הזה היא גם העובדה שהחישוב שנעשה כצעד להקצות את התקציב לרשויות המקומיות נובע מכך שמדובר על הנחת יסוד ששיעור הנזקקים בכל הרשויות המקומיות, לאלה שנזקקים לשירותי רווחה, הוא שיעור אחיד.
<ליאורה שמעוני: על בסיס השיעור הזה גם נעשית בהמשך דרך החישוב של הקצאת התקציב.
<ליאורה שמעוני: כאשר הנחת היסוד שלך היא כזאת, בהכרח היא תביא לעיוות, שכן רשויות מקומיות כמו הרצלייה, שיעור הנזקקים שם הוא שונה מאשר בפריפריה לצורך העניין.
<ליאורה שמעוני: בעקבות חוסר השוויוניות בנושא של הקצאת התקציבים אנחנו רואים שזה בא לידי ביטוי גם במספר העובדים הסוציאליים, המשרות שקיימות ברשויות המקומיות, כאשר ברשויות מקומיות חלשות יש מספר יותר קטן.
<ליאורה שמעוני: לעומת זאת, ברשויות מקומיות בגלל התקציב הגדול יותר ובגלל השיטה של הקצאת התקציבים מספר המשרות של העובדים הסוציאליים הוא יותר גבוה.
<ליאורה שמעוני: צריך לזכור שרשויות מקומיות חזקות גם מוסיפות מתקציבן לשירותי הרווחה, ובכך הן גם מגדילות את מספר העובדים הסוציאליים.
שלי יחימוביץ': ליאורה, את כל המעגל השוטה הזה אנחנו מכירים.
שלי יחימוביץ': לרשויות חלשות גם אין עסקים בתחומן שהן יכולות לגבות מסים וכן הלאה וכן הלאה.
שלי יחימוביץ': אנחנו רוצים למקד את הדיון לשיטת המצ'ינג, אחרת זה תפסת מרובה, לא תפסת.
שלי יחימוביץ': אם את יכולה לומר עוד מילה על הדבר הזה ולסיים, אני אודה לך.
<ליאורה שמעוני: עוד מילה אחת לגבי המצ'ינג.
<ליאורה שמעוני: מה שאנחנו רואים שבמקרים רבים רשויות מקומיות חלשות אינן יכולות לספק את אותו רבע מהתקציב שהן אמורות לשים כמימון תואם, הן מוותרות.
שלי יחימוביץ': מלכתחילה הן לא מגישות בקשה כי אין להן.
<ליאורה שמעוני: יש כאן שתי אפשרויות: אפשרות אחת שאין להן, אבל האפשרות השנייה גם סדרי העדיפות של הרשות המקומית, כאשר הרשות צריכה לקבוע מבחינתה מה היא מעדיפה, האם היא מעדיפה לנתב את הכספים הללו, שהיא אמורה לתת, את ה-25% לצורכי רווחה, או שהיא מעדיפה לתת את זה לצרכים אחרים, אפילו צרכים חשובים מאוד מאוד כמו חינוך, חזות העיר וכדומה.
<ליאורה שמעוני: כאשר ראש הרשות צריך להחליט איך הוא מתעדף את הקצאת התקציבים הללו, ייתכן שנוכח המצוקה התקציבית הוא יעדיף לא לתקצב את שירותי הרווחה, ואז הוא מוותר.
<ליאורה שמעוני: מה שקורה לאותו תקציב שכביכול מוותרים עליו מבחינת משרד הרווחה, אותו תקציב שכביכול מוותרים עליו לא הולך לאיבוד, הוא הולך לאותן רשויות שכן מוכנות להקצות את המצ'ינג.
<אלי מצליח: למעשה זה העיוות השני.
<אלי מצליח: הכסף שאני לא לוקח עבורי כדי להשתמש בו - - -
<אלי מצליח: אני סגן ראש עיריית ערד.
שלי יחימוביץ': ברשותך, בוא ניתן לה לסיים את הדברים.
<ליאורה שמעוני: המסקנות מכל הדברים הללו.
<ליאורה שמעוני: דבר אחד, מדיניות המצ'ינג נקבעה לפני הרבה מאוד שנים, ומאז היא לא נבחנה בשנית, ולא נבחן האם השיטה הזאת היא השיטה הנכונה.
<ליאורה שמעוני: ייתכן שאחרי בדיקה יחליטו שזאת השיטה, אבל הבדיקה לא נעשתה מאז שנות ה-70 כאשר היא נקבעה, היא לא נבדקה בשנית.
<ליאורה שמעוני: דרך החישוב של התקציב מוטה, כפי שציינתי, ומביא להעדפות שלא על-פי הצרכים.
<ליאורה שמעוני: נדרש לקבוע לצורך כך קריטריונים להקצאת כל נושא הרווחה, נדרשת שקיפות, שוויוניות, והוגנות, ונדרשת חשיבה מחודשת בכלל על המתכונת של הקצאת התקציב.
<ליאורה שמעוני: אתם יודעים שבתחום החינוך למשל יש מה שנקרא "תקציב דיפרנציאלי", גם בדוחות הללו דיברנו על תקציב פרוגרסיבי, ויכול להיות שדווקא שיטת המצ'ינג הקבועה של 75% אל מול 25%, יש מקום לבחון אותה בשנית ולשאול האם עדיין צריכה להיות שיטה כזאת או שיש להקצות באופן דיפרנציאלי.
שלי יחימוביץ': אני מתנגדת באופן עקרוני למצגות, רק שתדעו, אני חושבת שזה גוזל זמן וריכוז, אבל במרכז טאוב ממש ממש התחננו להראות, ולו לפחות כמה שקפים מהמצגת שלהם.
שלי יחימוביץ': זו תהיה נקודת הפתיחה שלנו.
שלי יחימוביץ': מי שיציג את הממצאים של מרכז טאוב הוא פרופ' ג'וני גל, דיקן בית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית באוניברסיטה העברית בירושלים, הוא גם מנהל תוכנית המחקר בתחום מדיניות הרווחה החברתית במרכז טאוב וגם יושב-ראש הפורום לחקר המדיניות החברתית בישראל.
<ג'ון גל: אני מנסה לחשוב האם את כל הדברים האלה אני עושה.
שלי יחימוביץ': כן, את כל הדברים האלה אתה עושה, ועכשיו גם תציג לנו את הממצאים של המחקר האחרון שלכם, שהוא ממש ממש מעודכן לימים אלה, והוא עוסק בדיוק בסוגיית המצ'ינג.
שלי יחימוביץ': אני יודעת שיש לכם הרבה מאוד חומר, אני מבקשת ממך לקצר ככל האפשר, כי בכל זאת יש לנו סד זמנים של ועדה.
<ג'ון גל: אין בעיה.
<ג'ון גל: אני מתנפל על המצגת, אבל אני מקווה שזה יבהיר - - -
שלי יחימוביץ': זה באשמתי.
שלי יחימוביץ': לקחתי את האשמה.
<ג'ון גל: שביט מדהלה שכתבה את המחקר תציג חלק מהדברים.
<ג'ון גל: אני אעשה את זה כמה שיותר בקצרה.
<ג'ון גל: המטרה של המחקר שלנו היתה, דבר אחד, לבדוק אם הפערים קיימים עדיין.
<ג'ון גל: הנתונים מ-2014 אלה הנתונים האחרונים שיש.
<ג'ון גל: דבר שני, לנסות להסביר את הפערים בתקצוב של רשויות המקומיות בתחום הרווחה.
<ג'ון גל: הנה קצת מהנתונים שמצאנו.
<ג'ון גל: שיעור ההוצאה על רווחה ברשויות המקומיות משתנה לפי המעמד הסוציו-אקונומי של הרשות ולפי מספר המפעלים ברשות.
<ג'ון גל: מה שאנחנו רואים בנתונים כאן שברשויות החזקות יותר שיעור ההוצאה על רווחה בממוצע זה 6% מהתקציב, לעומת זאת באשכולות הסוציו-אקונומיים הנמוכים יותר ההוצאה היא בערך 11% מתקציב הרשות.
<ג'ון גל: זאת אומרת שכבר ההוצאה על רווחה של הרשויות החלשות היא הוצאה יותר גדולה.
<ג'ון גל: כאן הנתונים לגבי ההוצאה פר מטופל, ופה אנחנו רואים את הפערים שדיברנו עליהם.
<ג'ון גל: אם אנחנו מסתכלים לפי אשכולות, אנחנו רואים שהיישובים באשכול הגבוה ביותר, צריך לומר שזה מעט יישובים, ההוצאה פר מטופל פר שנה זה 113,000 שקלים.
<ג'ון גל: זאת אומרת שההוצאה היא גדולה.
<ג'ון גל: לעומת זאת יישובים באשכולות הנמוכים ביותר, ההוצאה היא 5,564 למטופל בשנה.
<ג'ון גל: כבר אנחנו רואים שיש פער גדול מאוד לפי אשכול.
<ג'ון גל: אם נסתכל על חלוקה לפי סוגי יישובים, אנחנו רואים שהפערים מתמקדים במיוחד בין היישובים שנקראים "פורום ה-15", אותם יישובים שלא זקוקים למענק איזון, לבין היישובים הערביים.
<ג'ון גל: הפערים גדולים מאוד.
<ג'ון גל: ההוצאה ביישובים הערביים הוא שליש מההוצאה למטופל ביישובים החזקים ביותר.
<ג'ון גל: זה הפער בין 3,387 שקלים למטופל בשנה ל-9,095 שקלים ביישובים בפורום ה-15.
<ג'ון גל: הפער בין היישובים גדול מאוד.
טלב אבו עראר: זה הולך הפוך.
שלי יחימוביץ': ככל שיש לך פחות, תקבל פחות.
שלי יחימוביץ': וככל שיש לך יותר, תקבל יותר.
<ג'ון גל: אחרת לא היתה בעיה.
שלי יחימוביץ': זה הכלל.
<ג'ון גל: פה אנחנו אומרים אותו דבר כמו שנאמר כמובן בדוחות מבקר המדינה ובכמה מחקרים אחרים שנעשו.
<ג'ון גל: מה שרצינו זה לנסות להבין מה מסביר את הפערים.
<ג'ון גל: יש שלוש אפשרויות כדי להסביר את הפערים, ואנחנו רוצים להתמקד בשלוש האפשרויות ולנסות לחדד את ההסברים.
<ג'ון גל: אפשרות אחת זה שיטת המצ'ינג, אותה שיטה שנבחרה פה, השיטה שלפיה המשרד נותן 75% מהתקצוב והרשות נותנת 25% מהתקצוב, כשזה אמור להיות הבסיס לתקצוב שירותי הרווחה.
<ג'ון גל: הטענה היא, כפי שנאמר פה, שהיישובים החלשים יותר או הרשויות לא יכולות לממן את ה-25% מהחלק שלהן.
<ג'ון גל: הסבר אחר יכול להיות שהרשויות החזקות מוסיפות יותר כסף משלהן למימון שירותי רווחה, מה שמגדיל את הפערים.
<ג'ון גל: כשרשות יכולה לתת מעבר למה שהיא צריכה לתת לפי המצ'ינג, היא תיתן יותר כסף לתחום הרווחה.
<ג'ון גל: לכאורה זה דבר מצוין רק שזה יכול להגדיל את הפערים בין היישובים.
<ג'ון גל: הסבר אחר שאנחנו רוצים להתמקד בו זה הסבר שאומר שמראש המשרד מתקצב מסיבות שונות את הרשויות החלשות בפחות כסף בתחום רווחה, והדבר קשור בנושא על מה מוציאים את הכסף, או במילים אחרות, מה שננסה להראות שההוצאה היקרה ביותר זו הוצאה חוץ ביתית, מימון שירותים חוץ ביתיים למטופלים.
<ג'ון גל: פה אנחנו רואים שיכולים להיות הבדלים משמעותיים מאוד בין יישובים, כשהיישובים החלשים לא יכולים לממן או שאין מענים להוצאה חוץ ביתית.
<ג'ון גל: אני אתן לשביט טיפה להמשיך עם הנתונים.
<שביט מדהלה: אני חוקרת.
<שביט מדהלה: כמו שג'וני אמר, קודם כול, רצינו לבדוק את שיטת המצ'ינג.
<שביט מדהלה: מה שרואים פה בגרף זה את השינוי בתקציב שמועבר לרשויות המקומיות ממשרד הרווחה בתחילת השנה לעומת סוף השנה.
<שביט מדהלה: מה שמצאנו זה שרוב הרשויות הן מעל הקו של האפס, זאת אומרת שבסוף השנה הן אפילו מוסיפות מעבר לתקציב שהוקצה להן בתחילת השנה, ומעט מאוד רשויות לא מסוגלות לעמוד בהקצאה הזאת שנקבעה להן על-ידי משרד הרווחה ולהגיע ל-100% הזה, כל מי שמתחת.
<שביט מדהלה: על פניו נראה מבחינת המצ'ינג שלרוב הרשויות אין בעיה של עמידה בהקצאה הזאת.
<שביט מדהלה: מה שכן, יכול להיות, כמו שהוזכר כאן, שרשויות מראש לא דורשות שירותים שהן יודעות שהם יקרים, ואז ההקצאה שנקבעת להם מראש תהיה נמוכה יותר, ובגלל זה הן מסוגלות לעמוד בזה, ואולי אפילו להוסיף.
<שביט מדהלה: ההסבר השני שבחנו היה הפערים בהקצאה של משרד הרווחה לרשויות השונות ואפשר לראות פה שקיימים פערים מהותיים.
<שביט מדהלה: אנחנו רואים שגם התקציב בתחילת השנה וגם התקציב בסוף השנה, שמועבר לרשויות המקומיות, רשויות בפורום ה-15, בסוף השנה, בממוצע זה 7,300 לשנה, וברשויות ערביות בסוף שנה – 3,000 לשנה.
<שביט מדהלה: אלה פערים משמעותיים מאוד.
<שביט מדהלה: רצינו לראות למה יש פערים כאלה בהקצאה.
<שביט מדהלה: דבר ראשון שהסתכלנו עליו זה ההתפלגות של המטופלים לפי הרשויות השונות.
<שביט מדהלה: אנחנו רואים שיש פערים ושיש מטופלים שונים ברשויות שונות - - -
שלי יחימוביץ': אני רק מזכירה לכם שדיברתי על כמה שקפים ולא על מצגת שלמה.
שלי יחימוביץ': אני ממש מבקשת שתבחרו עוד שקף, עוד שניים, תגידו לנו את הממצאים, ונודה לך.
<שביט מדהלה: ראינו שיש פערים בין מטופלים ואנחנו רואים שיש גם פערים בהתפלגות של המטופלים לפי סוגי הטיפול, זאת אומרת, לפי המסגרות.
<שביט מדהלה: יש מסגרות חוץ ביתיות שהן באופן משמעותי יותר יקרות ממסגרות טיפול בקהילה או מסגרות אחרות, ורואים פה את הפערים המשמעותיים מאוד באופן הטיפול.
שלי יחימוביץ': כלומר, הרשויות החזקות משתמשות בשירותים חוץ ביתיים והרשויות החלשות לא.
<שביט מדהלה: למעט הרשויות החרדיות, שהן במצב סוציו-אקונומי נמוך, אבל אנחנו כן רואים שם דווקא טיפול חוץ ביתי, שהן מסגרות שנחשבות באופן משמעותי יותר יקרות.
<שביט מדהלה: הן יותר נפוצות שם.
<שביט מדהלה: ההסבר השלישי והאחרון שבדקנו זה מה שמרחיב את הפער מעבר להקצאה שהיא כבר יוצרת את הפערים, וזה התוספת העצמית של הרשויות.
<שביט מדהלה: אנחנו רואים שרשויות באשכול גבוה יותר הוסיפו יותר מרשויות שמדורגות במצב סוציו-אקונומי נמוך יותר.
שלי יחימוביץ': אם יהיו לכם הערות בהמשך, אתם מוזמנים.
שלי יחימוביץ': ידבר חבר כנסת ומוזמן שאינו חבר כנסת לסירוגין.
שלי יחימוביץ': יש כאן הרבה מאוד דוברים, אז אני ממש מבקשת מכם ככל האפשר לתמצת את הדברים ולהיות ממוקדים בסוגיה עצמה.
שלי יחימוביץ': כאמור סוגיית המצ'ינג היא הסוגיה שעולה היום לסדר-יומה של הוועדה.
שלי יחימוביץ': הראשון – חבר הכנסת איתן ברושי.
איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, מנכ"ל המשרד, חברים, מילה על טבע.
איתן ברושי: קודם כול, אני מברך את היושבת-ראש שרואה בזה דבר בעל עדיפות עליונה.
איתן ברושי: יש לנו דקה לדבר על הסבה מקצועית.
איתן ברושי: נראה לי שהדבר החשוב הוא ליצור מקומות עבודה באזורים שבם אין חלופות.
איתן ברושי: בכל מקרה, נראה לי שהדבר הנכון לעשות הוא לתקן את חוק עידוד השקעות הון, שלי, גם בבסיס שלו, ולתת מענקים למי שמייצר מקומות עבודה ולא רק למי שמייצר 25% ייצוא, שזה רף גבוה מאוד.
איתן ברושי: הממשלה צריכה לתקן את חוק עידוד השקעות הון, לא רק במובן של התחייבות להפחתת המיסוי, אלא לאפשר מענקים באזורי עדיפות לאומית, בוודאי למי שמייצר מקומות עבודה, ויש לנו הרבה מאוד דוגמאות של מפעלים שגרעו מהם כספים כי הם לא עמדו ב-25%, או מפעלים באזורי עדיפות שאינם מייצאים, אבל לא פחות חשוב, מייצרים מקומות עבודה לכלל האוכלוסייה.
איתן ברושי: לנושא שנידון.
איתן ברושי: הוויכוח עם הממשלה הוא לא ששיטת המצ'ינג פסולה.
איתן ברושי: דרך אגב, לא רק שהחלשים נחלשים, החזקים מתחזקים.
איתן ברושי: למה יש בין היתר גידול בתקציב?
איתן ברושי: כי הרבה רשויות חלשות לא מנצלות את מה שהמדינה יכולה לתת להן, כי אין להן המצ'ינג ואז המשרד מגיע בסוף השנה ואומר לחזקים "תיקחו".
איתן ברושי: דרך אגב, זה לא רק ברווחה.
איתן ברושי: הכנתי הצעת חוק, גברתי, אפשר להפוך אותה להצעה של הוועדה, יש לה פ"א, שאומרת שהממשלה לא תיתן פחות מ-75% השתתפות – חתמו על זה חברי כנסת מכל סיעות הבית – אבל לאשכולות 5-1 התשלום יהיה בין 5% ל-10%.
איתן ברושי: כלומר, לא דופקים ולא פוגעים בחזקים.
איתן ברושי: הממשלה יודעת לעשות הפרד ומושל, היא עושה את זה כאילו היא המציאה את השיטה, ישר לשסות את החזקים בחלשים.
איתן ברושי: גם לחזקים יש צורכי רווחה, וגם החזקים מתאמצים לשפר את השירותים, וטוב שכך.
איתן ברושי: החוק שלי אומר – חתמו עליו מכל הסיעות – ואפשר להגיש אותו מחר, אדוני המנכ"ל, שלא יהפכו את זה למכה לחזקים.
איתן ברושי: מה קרה בשלטון המקומי?
איתן ברושי: השוויון צריך להיות באחריות המדינה ולא לחתוך לכולם את הידיים ואת הרגליים.
איתן ברושי: אתה אומר שהמדינה נותנת לפחות 75%, אבל לחלשים לא יותר מ-15% באשכולות 5-1.
איתן ברושי: מפורט פה וכתוב בדיוק כמה אחוזים לכל אשכול.
איתן ברושי: אשכול 1 – 5%-4%, אשכול 5 – 10%, ואשכול 6 לפי מה שמקובל.
איתן ברושי: יושב פה פיני קבלו, זה תואם עם השלטון המקומי, אבל השלטון המקומי פוחד מהממשלה שתעשה פה תרגילים.
איתן ברושי: לכן אני מציע למבקר המדינה ולגברתי היושבת-ראש, ובזה אני מסיים, לאמץ את ההצעה, להפוך אותה להצעה של הוועדה, להגיש אותה מיידית לכנסת, ובתקציב 2019 שמאושר בימים הקרובים להפעיל את החוק הזה.
איתן ברושי: לא פחות מ-75% לכולם, אבל לא יותר מ-15% לסוציו-אקונומי 5-1, כדי להיות יותר שוויוני ויותר צודק.
שלי יחימוביץ': נעים שבלי, אני חייבת להגיד שעל סוגיית המצ'ינג שמעתי בפעם הראשונה לפני כמה שנים, כשישבתי איתך ועם ראשי רשויות ערביות אחרות.
שלי יחימוביץ': הדהים אותי שלא היו לכם שום תביעות, שום בקשות ושום תלונות, חוץ מדבר אחד – תשנו את שיטת המצ'ינג.
שלי יחימוביץ': זה דבר שממש זעקתם עליו.
שלי יחימוביץ': אני אבקש ממך לומר כמה דברים בעניין הזה.
שלי יחימוביץ': נעים שבלי, ראש מועצת שבלי אום אלג'נם.
<נעים שבלי: בוקר טוב לכולם.
<נעים שבלי: נסעתי כמעט שלוש שעות בכדי להגיע לדיון הזה, כי זה דיון חשוב מאוד ומאוד יעיל למועצות.
<נעים שבלי: חברת הכנסת יושבת-ראש ועדת הביקורת, אני מודה לך על ההזמנה.
<נעים שבלי: אנחנו שני יישובים בדואים, שבלי ואום אלג'נם, והתקציב שלנו הוא תקציב יחסית נמוך.
<נעים שבלי: אנחנו במעמד סוציו-אקונומי 2.
<נעים שבלי: לצערי הרב מרוב שהתקדמתי ביישוב, העלו אותנו למעמד סוציו-אקונומי 3, זאת אומרת, קיצצו במענק האיזון.
<נעים שבלי: שיטת המצ'ינג שנמצאת היום – אני מאוד מאוד מבקש להביא את זה להצעת חוק בלי להתחנן לאף אחד, כמו שידידי איתן ברושי ביקש.
<נעים שבלי: אנחנו נשמח מאוד.
<נעים שבלי: השיטה היא שיטה מוטעית, החלשים נחלשים והחזקים מתחזקים.
<נעים שבלי: זה אבסורד.
שלי יחימוביץ': תן לנו דוגמה למשל לשירות מסוים שאתה צריך ליישוב שלך, ואתה לא יכול בגלל המצ'ינג.
<נעים שבלי: יש לי הרבה תוכניות ביישוב שאני רוצה לפתוח ובגלל המצ'ינג שלי אני לא יכול לפתוח.
<נעים שבלי: פתחתי מועדון מופת לקשישים, ההשתתפות שלי 25%, ואני לא יכול לעמוד בזה.
<נעים שבלי: אני מבקש מכל עמותה ומכל קרן לעזור לי היום, כדי שאני אמשיך עם זה.
שלי יחימוביץ': מה זה ה-25% האלה בשבילך?
שלי יחימוביץ': מה זה מבחינת הסכום?
שלי יחימוביץ': למשל למופת לקשישים.
<נעים שבלי: 25% מתוך 250,000 שקל זה כמעט 60,000 שקל.
שלי יחימוביץ': שאין לך.
<נעים שבלי: שאין לי.
<נעים שבלי: באמת אין לי.
שלי יחימוביץ': מה אתה עושה?
<נעים שבלי: נכנסתי לגירעון של כמעט 600,000 השנה עקב הדברים האלה.
<נעים שבלי: אני מאוד מבקש לעזור לנו ולהוריד את המצ'ינג.
<נעים שבלי: אני לא אומר לפסול את המצ'ינג, אבל אפשר לעשות נוסחה שיכולה לעזור.
<נעים שבלי: עד 5% זה בסדר, אבל לא 25%.
<נעים שבלי: אנחנו לא יכולים לפתוח עוד תוכניות.
<נעים שבלי: לא רק זה, בגלל אנשים אצלנו שהלמ"ס שלהם נמוך, הצד השלישי לא יכול לשלם את זה.
<נעים שבלי: כראש רשות אני רוצה להראות לאנשים שאני עושה תוכניות, ואז אני משלם את ההשתתפות של הצד השלישי כי אני רוצה להחזיק את התוכנית הזאת.
<נעים שבלי: אני לא עושה עוד תוכניות בגלל המצ'ינג.
<נעים שבלי: אני מאוד מבקש לעזור לנו ולהוריד את המצ'ינג כמה שאפשר.
<נעים שבלי: תודה רבה.
שלי יחימוביץ': תודה רבה, נעים.
שלי יחימוביץ': חבר הכנסת סעיד אלחרומי.
<אביגדור קפלן: האם אפשר להתייחס?
שלי יחימוביץ': אני מציעה שתשמע קצת ואז תתייחס.
שלי יחימוביץ': בסופו של דבר אתם מעצבי המדיניות - -
<אביגדור קפלן: מתי שתתני לי את רשות הדיבור.
שלי יחימוביץ': - - אלא אם אתה צריך ללכת.
<אביגדור קפלן: לא, לא, לא.
שלי יחימוביץ': נשמע כמה דוברים, ואז תתייחס לדברים ברשותך.
סעיד אלחרומי: כבוד היושבת-ראש, גם אני מצטרף לברכות על הדיון.
סעיד אלחרומי: אני חושב שזה דיון חשוב מאוד.
סעיד אלחרומי: כראש רשות בזמנו סבלתי מהשיטה האומללה הזאת.
סעיד אלחרומי: אני חושב שכן מחזקים את החזקים ומחלישים את החלשים וראינו את הנתונים, 3,300 למגזר הערבי בממוצע לעומת יותר מ-9,000.
סעיד אלחרומי: אני חושב שאי-אפשר לנתק את הדיון הזה ממה שקורה בטבע, ממה שקורה בימים האלה, כשהמדינה מוסרת 20 מיליארד שקל בשנים שעברו לגוף כל-כך חזק.
סעיד אלחרומי: רק לפני שבוע אולי דיברנו על העסקים הקטנים ועל המצוקה של הענפים הקטנים, ש-40,000 עסקים קטנים נסגרים בשנה בישראל כתוצאה ממחסור בתחרות בין חברות האשראי ובין הבנקים, שסוחטים את העסקים הקטנים האלה והגדולים חוגגים עם 20 מיליארד שקל ועכשיו אנחנו בסוגיה של הפיטורים.
סעיד אלחרומי: את שיטת המצ'ינג צריך לסיים, נקודה.
סעיד אלחרומי: איך להגיע לשם?
סעיד אלחרומי: על זה נדבר.
סעיד אלחרומי: איתן, את השיטה הזאת צריך לסיים, צריך לקבוע סל של שירותי רווחה ועל הסל הזה לדבר, בסל הזה לקבוע למי מגיע וכמה מגיע באופן שוויוני בכל הרשויות ולא להתעסק עם מצ'ינג על 15%, 20%, 13%.
סעיד אלחרומי: זו לא הדרך.
סעיד אלחרומי: צריך לסגור את זה.
סעיד אלחרומי: יש לנו מוסד לביטוח לאומי שמתעסק עם אנשים חלשים, יש לנו אנשי מקצוע נפלאים במוסדות האלה שיכולים לקבוע מה צריך ומה כן לתת לכל רשות.
סעיד אלחרומי: כשאנחנו מזהים חולשה מסוימת, כשאנחנו מזהים משפחה שצריכה את העזרה הזאת, אנחנו לא צריכים לשבת ליד ראש הרשות, ולא צריכים נעים וחבריו לחשוב למי לתת יותר, לקשישים או לנוער בסיכון.
סעיד אלחרומי: הם לא צריכים לעשות את הבחירה הזאת.
סעיד אלחרומי: משרד הרווחה ואנחנו כמדינה צריכים לקבוע סל שירותי רווחה ברור בלי מצ'ינג.
שלי יחימוביץ': אלי מצליח, סגן ראש עיריית ערד.
<אלי מצליח: שלום לכם.
<אלי מצליח: נאמרו כאן כל הדברים בגינם התכנסנו, כל העיוותים הקיימים.
<אלי מצליח: התפרצתי קודם ואני מסכים עם חבר הכנסת איתן ברושי שהעיוות היה, שאני לא מקבל את הכסף כדי להפעיל את כל השירותים שמשרד הרווחה מציע, שהוא מציע לכלל מדינת ישראל.
<אלי מצליח: כולנו תושבים של מדינת ישראל, אין שום סיבה בעולם שהרשות החזקה כן תשתמש בשירותים ואני לא אוכל להשתמש בשירותים.
<אלי מצליח: אם אתם מוסרים ונותנים שירות כזה, כולם צריכים לזכות בשירותים האלה.
<אלי מצליח: העיוות השני - - -
שלי יחימוביץ': אתה מסתכל על משרד מבקר המדינה, הם לא הכתובת.
שלי יחימוביץ': הם אלה שמתריעים על זה.
<אלי מצליח: את אומרת דבר נכון, לא רק שאני לא יכול להשתמש בכסף, לוקחים את הכסף שלי ונותנים לאחר, לעשיר יותר שישתמש.
<אלי מצליח: אני מסכים שצריך לשנות את השיטה.
<אלי מצליח: התקציב של הרווחה שלי הוא גדול מאוד, התקציב הכללי שלי בעירייה – אני אומר שחובה, חובה לאפשר לכולנו להשתמש בשירותים שמשרד הרווחה נותן – המצ'ינג 10% או 15% או אפס – הוא צריך להיות שוויוני.
<אלי מצליח: אני לא אומר לקחת מהרשויות העשירות את האחוז, להגדיל להם ל-50% ואני אקח אפס.
<אלי מצליח: לא.
<אלי מצליח: שהם ימשיכו לזכות בשירותים האלה, אבל אני כרשות שלא יכולה להשתמש בשירותים שמשרד הרווחה נותן, שלפחות יקטין לי כמה שיותר את המצ'ינג שלי, כדי שאני אוכל להשתמש בכל התוכניות שנותנים לי ממשרד הרווחה.
שלי יחימוביץ': אתה אומר שאתה לא צריך את הארנונה של תושבי הרצלייה, אתה צריך את זה דרך תקציב המדינה בצורה מסודרת.
<אלי מצליח: להם גם מגיע.
<אלי מצליח: אני אומר שהמדינה צריכה בלי השתתפות ולהוריד לנו את אחוז המצ'ינג כדי שאני והרשויות האחרות, החזקות, ישתמשו באותם השירותים.
שלי יחימוביץ': אלי, תן לנו דוגמה לשירות מסוים שאתם צריכים ואתם לא יכולים להרשות לעצמכם בגלל המצ'ינג.
<אלי מצליח: למשל השנה, ב-2018, ישבנו על התקציב והמנהלת של המחלקה אמרה שיש תוכניות נהדרות שהיא רוצה לממש, אמרתי לה: לא.
שלי יחימוביץ': תן לי דוגמה.
<אלי מצליח: תוכנית יתד.
<אלי מצליח: שימו לב מה התוכנית, היא כדי לתת שוויון הזדמנויות לצעירים ולצעירות.
<אלי מצליח: אין צעירים וצעירות אצלנו כמו שיש ברשויות החזקות?
<אלי מצליח: יש.
<אלי מצליח: אם הם לוקחים את זה, גם אני רוצה לקחת את זה.
<אלי מצליח: אם הם לוקחים את זה ב-25%, אני אקח את זה באפס אחוזים או ב-5%.
שלי יחימוביץ': על איזה תוכנית אתה מדבר?
שלי יחימוביץ': אתה מדבר ברמה הכללית או על תוכנית ספציפית?
<אלי מצליח: ברמה הכללית, מה שמשרד הרווחה מציע.
שלי יחימוביץ': איזה תוכנית?
<ליאורה שמעוני: יתד.
<אלי מצליח: כן.
<אלי מצליח: תוכנית קהילה תומכת לילדים בעלי פיגור.
<אלי מצליח: למה אני לא יכול לקבל אותה?
<אלי מצליח: אני רוצה אותה.
<אלי מצליח: דחיתי אותה בגלל שאין לי כסף.
<אלי מצליח: אני אומר שגם הרשויות החזקות ייקחו אותה, אין בעיה, ב-25% ואני באפס אחוזים או ב-5% אחוזים, כי אני רוצה אותה.
<אלי מצליח: אם משרד הרווחה הציע אותה, המדינה הציעה אותה, אני זכאי לה כמו כל רשות חזקה אחרת.
<אלי מצליח: לכן אני רוצה שיורידו לנו את המצ'ינג כמה שניתן למטה.
<אלי מצליח: משרד העלייה והקליטה השכיל בשנת 2017 להוריד ל-10% לכמה תוכניות, והנה זכינו בהן.
<אלי מצליח: למה הם יכולים?
<אלי מצליח: זאת אומרת, האפשרות קיימת וניתן לממש אותה.
שלי יחימוביץ': חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה.
לאה פדידה: אני חושבת שלדיון הזה צריך לקרוא "אפליה בחסות המדינה".
לאה פדידה: יש פה בעיה רצינית.
לאה פדידה: היינו עדים לדוח העוני, אנחנו רואים שמדינת ישראל מתמודדת עם גידול במדד העוני, עם פערים כלכליים שמוסיפים יותר ויותר אוכלוסייה שצריכה את שירותי הרווחה, ולעומת זאת במקום שהכי צריך את שירותי הרווחה – אין.
לאה פדידה: לא בכדי איציק שמולי חברי ואני הנחנו את החוק הזה, ואני מסכימה איתך, אין מקום לשיטת המצ'ינג.
לאה פדידה: כמי שבאה מהשלטון המקומי, וזה נמצא גם ברשות שלי, ברשות שנחשבת לאיתנה, אנחנו נמצאים לעתים בקטע שאתה רוצה לשלוח נער או נערה למוסד שמתאים להם, זה מצריך היסעים ולעתים ראש הרשות צריך להתפשר בהתאמה, באיכות ובטיב.
לאה פדידה: שיטת המצ'ינג לא רק שפוגעת באי מתן שירותים לאוכלוסייה החלשה.
לאה פדידה: אם נסתכל, נראה שגם מצב התקינה.
לאה פדידה: הם הכי הרבה צריכים עובדים סוציאליים.
לאה פדידה: אנחנו נראה שגם בדוח טאוב שמעיד על זה וגם מבקר המדינה מצביע על זה, כי גם התקנים - - - 25%.
לאה פדידה: נראה שהרשויות החלשות עם הכי פחות תקנים.
לאה פדידה: במקום שהכי צריך, במקום שהאזרח והאזרחית הכי צריכים אותנו, המדינה ושירותי הרווחה, אנחנו לא נמצאים.
לאה פדידה: גם לגבי שירותי החוץ זה בלתי אפשרי לבקש מרשות מקומית 1-3 לתת שירותי חוץ, גם הציבור לא רוצה את זה.
לאה פדידה: הציבור שגר שם, צריך להתאים לו את השירותים.
לאה פדידה: הוא רוצה שירותים בקהילה.
לאה פדידה: גם את זה אנחנו לא מוצאים.
לאה פדידה: הצעת החוק שהנחנו מדברת על כך שאשכולות 3-1 מקבלים את כל מה שצריך לרווחה ללא התניה בהון עצמי.
לאה פדידה: אני רוצה להוסיף ולהגיד שאני מבינה את הרשויות המקומיות, כמי שבאה מ-18 שנה בעיריית יוקנעם.
לאה פדידה: גם הרשות החזקה צריכה להוסיף כסף מהתקציב שלה.
לאה פדידה: אי לכך ובהתאם לזאת בכל פעם אנחנו מוצאים את השלטון המקומי לא ביחד איתנו, כי הם מפחדים ממה שנקרא "משחק סכום אפס", שלוקחים מהרשות החזקה ונותנים לרשות החלשה.
לאה פדידה: אנחנו חיים במדינת ישראל, רווחה זה דבר בסיסי.
לאה פדידה: אנחנו לא חיים בג'ונגל שרק החזק שורד, אלא רווחה זה דבר שאחריות המדינה לדאוג לו.
לאה פדידה: לכן באשכולות האלה אנחנו צריכים לתת את התקציב ללא התניה, שהסגן בעיריית ערד לא יחשוש לפתוח מועדון לנשים, לנערות במצוקה, או כל דבר אחר.
לאה פדידה: במקום להנציח את החלשים, בואו ניתן להם הזדמנות אמיתית לצמוח, והם לא יהיו עול, לא כלכלי ולא כל נושא אחר על המדינה.
לאה פדידה: אני ממש מבקשת – חתמו מכל הסיעות על זה – בואו נתייצב יחד השלטון המקומי, הוועדה, אנחנו חברי הכנסת, ונביא מזור בדיוק לאלה שצריכים את הרווחה.
שלי יחימוביץ': תודה, לאה.
שלי יחימוביץ': נביה אסעד, ראש המועצה המקומית כסרא-סמיע.
<נביה אסעד: אני רוצה להודות לך, גברתי היושבת-ראש, על הישיבה.
<נביה אסעד: אני ראש מועצה בקדנציה שנייה.
<נביה אסעד: אנחנו במצב סוציו-אקונומי 3.
<נביה אסעד: השיטה מעוותת.
<נביה אסעד: כמו שאמר האדון איתן ברושי, חבר הכנסת, לא 15%, לא 10% ולא 5%.
<נביה אסעד: השיטה צריכה להיעלם מהמדינה.
<נביה אסעד: היא צריכה לעמוד על אפס.
<נביה אסעד: הרבה שירותים אנחנו לא יכולים להתקרב אליהם בשיטה הזאת, שיטת המצ'ינג.
<נביה אסעד: מועצה שהיא חלשה, שכל הזמן היא בגירעון, אפילו 2% לא תוכל לשלם.
<נביה אסעד: אנחנו מכירים את הסבל של האנשים שבאים ומתדפקים על דלת ראש המועצה – אדוני ראש המועצה.
<נביה אסעד: אנחנו לא יכולים לעשות כלום.
<נביה אסעד: הבקשה שלנו להוריד את זה לאפס ולקבוע קריטריונים לפי מצב כל רשות.
<נביה אסעד: רשות חזקה לא צריכה לקבל.
<נביה אסעד: אני מכיר רשויות מקומיות שראש הרשות לא יודע מה לעשות עם הכסף.
<נביה אסעד: תקבעו קריטריונים ברורים.
<נביה אסעד: לרשות חלשה מגיע, רשות חזקה לא צריכה לקבל אם יש לה.
<נביה אסעד: צריך להיות צדק בין הרשויות.
<נביה אסעד: תודה רבה.
שלי יחימוביץ': האם אתה יכול לספר לנו על שירות?
<נביה אסעד: אני רוצה להביא לך דוגמה.
<נביה אסעד: ממשרד הכלכלה מתקשר אליי שר הכלכלה ואומר לי: נביה, קיבלת מיליון שקל להחלפת פנסי הרחוב לתאורה ללד.
שלי יחימוביץ': הוא התקשר אלייך אישית, שר הכלכלה?
<נביה אסעד: אישית הוא התקשר אליי ודיבר אתי.
<נביה אסעד: הוא אומר לי: אני מבשר - - -
שלי יחימוביץ': במה זכית אגב שהוא מרים טלפון?
איתן ברושי: השאלה מה הוא עשה, מסכן, לא במה הוא זכה.
<נביה אסעד: הוא אמר לי: אני מבשר לך, נביה, נתתי לך מיליון שקל להחלפת תאורה ללד.
<אלי מצליח: כמה אתה צריך להוסיף?
<נביה אסעד: אחרי שקיבלנו את הניירת.
<נביה אסעד: מה זה מיליון שקל?
<נביה אסעד: נותנים לי 200,000 שקל ו-800,000 שקל זה מתקציב המועצה.