GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישי פאליק: זה לא סתם רחיצת ידיים.
<ישי פאליק: זאת היגיינת ידיים בצורה מאוד מדויקת.
<ישי פאליק: לכן יצרנו את שיתוף הפעולה הזה.
<ישי פאליק: על מחשוב דיברנו.
<ישי פאליק: תכנית לאומית לניהול מושכל של אנטיביוטיקה – זה חלק גם בכל תכנית לאומית.
<ישי פאליק: גם התכנית של אובמה שעשה את זה אז.
<ישי פאליק: בארץ הבאנו לארבעה ימים מומחים בין-לאומיים שילמדו את המומחים שלנו שהם מהטובים בעולם, אבל לכולנו יש מה ללמוד, ואין שום ספק שהמומחים שלנו מובילים את הנושא בעולם.
<ישי פאליק: עדיין יגיעו לפה מרצים לארבעה ימים של סדנה רציפה.
שלי יחימוביץ': ד"ר פאליק, אני נאלצת להפסיק אותך.
שלי יחימוביץ': עוד שניה מגרשים אותנו.
<ישי פאליק: רק שאלת על הקמפיין קודם.
שלי יחימוביץ': אז במילה, בבקשה.
<ישי פאליק: התחילו הצילומים של הקמפיין.
<ישי פאליק: הכספים הועברו – 1.7 מיליון שקל.
<ישי פאליק: הקמפיין יועד בתחילתו בעיקרון, כפי שאמר פרופ' כרמלי - -
שלי יחימוביץ': נוכל לצפות בקמפיין בישיבה הבאה של הוועדה?
<ישי פאליק: אולי בפרומו שלו.
שלי יחימוביץ': נסתפק בפרומו שלו.
שלי יחימוביץ': פרופ' גרוטו, נאמרו כאן כמה וכמה דברים.
שלי יחימוביץ': אתה מוזמן לעבור עליהם ביעף.
<איתמר גרוטו: דברים שביקשת שאתייחס: ההתייחסות של האיגוד ושל פרופ' וינברגר ושל פרופ' מוזס.
<איתמר גרוטו: יש פה שני דברים עיקריים: בדרך כלל מי שמוביל את הרפואה ואת הכללים הרפואיים ואת ההנחיות הרפואיות זה האיגודים המקצועיים ולא משרד הבריאות.
<איתמר גרוטו: בגלל שפה זה נושא מרכזי משרד הבריאות לקח על עצמו והקים יחידה לצורך הנושא הזה, וכמובן, התייעץ עם מומחים בין-לאומיים וגם עם מומחים בארץ.
<איתמר גרוטו: אני מסכים במיוחד בנושא של המודל של האנטיביוטיקה זיהינו שאולי הייתה בעיה בתקשורת, ולכן אני הקמתי ועדת היגוי בראשותי, ואנחנו מקווים לפתור את זה ולשלב כוחות יחד בנושא הזה.
<איתמר גרוטו: חיסוני שפעת ובכלל חיסונים של צוות רפואי, אלא גם חיסונים מומלצים – הנושא הזה נמצא בוויכוח, האם ניתן לחייב אנשים להתחסן - -
שלי יחימוביץ': את האנשים, משמע את הסגל הרפואי.
<איתמר גרוטו: יש היום מדינות בעולם שבעקבות התפרצות חצבת אומרות לחסן את הילדים שלהם, כמו בצרפת ובאיטליה.
<איתמר גרוטו: אצלנו אנחנו רחוקים מהעניין הזה.
<איתמר גרוטו: קיימנו דיון, ואפילו היו נציגים של המבקר בדיון מאוד גדול שערכנו עם אנשי אתיקה ואנשים אחרים.
<איתמר גרוטו: הגענו למסקנה בסופו של דבר שאנחנו לא יכולים לחייב צוות.
<איתמר גרוטו: בארצות-הברית השיטה קצת אחרת, אבל כרגע אנחנו רק צריכים לעסוק כל הזמן בהסברה לצוות.
<איתמר גרוטו: אנחנו עושים כל הזמן תכניות, ואנחנו יודעים שיש לנו עדיין מה להשתפר.
<איתמר גרוטו: זה גם נחשב מדד איכות, ובתי החולים נמדדים אז הם מושווים זה לזה בנושא הזה.
<איתמר גרוטו: מודל התמרוץ – אני אזכיר מה שאמרה קודם חברת הכנסת גרמן שבארצות הברית לא שילמו לבתי חולים שהיו בהם זיהומים.
<איתמר גרוטו: זה בעצם אותו רעיון שעומד פה.
<איתמר גרוטו: כלומר התשלום הוא לא ממש פר הפעולה אלא פר ההצלחה והתוצאות.
<איתמר גרוטו: ברור שזה רק חלק מהסכום שמושקע בעניין הזה, וגם בחיסוני שפעת אנחנו נותנים לקופות החולים תמיכה כדי שיחסנו את האוכלוסייה.
<איתמר גרוטו: אנחנו נותנים חלק מהכסף כדי לתמרץ אותם להשקיע עוד כסף.
<איתמר גרוטו: זה מנגנון שקיים בהרבה מאוד - - - תמיכה.
<איתמר גרוטו: היגיינת ידיים – רק אנקדוטה קטנה – פעם עשו מחקר ובדקו האם אנשים רוחצים ידיים כשהם יוצאים מהשירותים, וגילו שאם אתה נמצא עם עוד מישהו בשירותים אתה רוחץ יותר - -
שלי יחימוביץ': מכירים את המחקר הזה.
שלי יחימוביץ': כשאתה לבד אתה לא שוטף ידיים, וכשיש מישהו לידך אתה שוטף ידיים.
<איתמר גרוטו: לכן הנושא של התצפית הוא נושא מורכב.
<איתמר גרוטו: זה שינוי התנהגות שאנחנו עובדים עליו עוד מהשלב שגילו שהיגיינת ידיים זה דבר חשוב.
שלי יחימוביץ': תודה רבה, פרופ' גרוטו.
יעל גרמן: אפשר לבקש בקשה?
שלי יחימוביץ': ממש בקצרה, כי אנחנו צריכים לצאת.
יעל גרמן: אני מבקשת שלקראת הישיבה הבאה נקבל סוף-סוף נתונים.
יעל גרמן: זה שאין מסד נתונים זה בבסיס כל מה שדיברנו פה.
שלי יחימוביץ': את צודקת, חברת הכנסת גרמן.
שלי יחימוביץ': קודם כול עסקנו באחת התופעות הקשות והקטלניות ביותר במדינת ישראל שלא זוכה לתשומת לב ראויה ולא זוכה לטיפול מתאים.
שלי יחימוביץ': כולנו מסכימים כאן ללא יוצא מן הכלל שתת-התקצוב של מערכת הבריאות הוא הגורם המרכזי לתמותה הזאת.
שלי יחימוביץ': ובכל זאת כיוון שאני נמצאת כבר דקה או שתיים בבניין הזה אני לא מציבה לי כיעד לדיון הבא בסוגיה הזאת לפתור את בעיית התקצוב ואת המיליארדים שחסרים למערכת הבריאות ואת התִקנון.
שלי יחימוביץ': ובכל זאת למרות שהיריעה רחבה מאוד הייתי רוצה שבדיון הבא שנקיים בעניין עדיין נתמקד באותו מודל תמרוץ ששמענו כאן שהוא לא מספיק טוב, ובעיקר לסוגית התמרוץ הכספי, כי אנחנו רואים שהכסף לא צבוע, לא מגיע, לא מיועד מלכתחילה לטיפול בעניין הזה, אלא על-פי רצונם הטוב של מנהלי בתי החולים.
שלי יחימוביץ': ובסוף, הנקודה הכי דרמטית – הוא בכלל נבלע בתוך הגירעון.
שלי יחימוביץ': כך שאיפה פה בדיוק התמרוץ?
שלי יחימוביץ': מה התמרוץ לבית חולים גדול לקבל מיליון שקל שייבלעו בגירעון?
שלי יחימוביץ': כל סוגיית התמרוץ יורדת לטמיון לחלוטין ופשוט לא עושה את עבודתה.
שלי יחימוביץ': אז אני מבקשת שתהיה חשיבה מחודשת לקראת הדיון הבא על התמרוץ הכספי בעיקר בסוגית הצביעה.
שלי יחימוביץ': דברים נוספים שהייתי רוצה לשמוע ביתר פירוט והכנה לישיבה הבאה זה סוגית מערכת המחשוב והניטור שהבנו שכשלה אחרי שלוש שנות ניסיון ונגנזה.
שלי יחימוביץ': איך המערכת החדשה עובדת?
שלי יחימוביץ': מה קורה?
שלי יחימוביץ': היינו רוצים לדעת כבר בדיוק איך נראה הקמפיין, והאם יוצא לדרך.
שלי יחימוביץ': מודל התמרוץ – כמה ממנו כבר יצא לפועל?
שלי יחימוביץ': כמה בוצע?
שלי יחימוביץ': כמה עוד לא בוצע?
שלי יחימוביץ': גם עולה כאן בקשה לחזק את ההידברות עם בתי החולים עצמם, עם הר"י, עם מי שכבר יש לו ניסיון בסוגיה הזאת.
שלי יחימוביץ': הרי מודל התמרוץ הזה הוא לא עשרת הדברות שירדו מהר סיני.
שלי יחימוביץ': זה סוג של הצעה שגובשה די בדוחק, די במהירות, וצריך לשבח על המהירות שהיא גובשה.
שלי יחימוביץ': אבל לא מדובר בכתבי הקודש, ואפשר להעניק עיון מחודש, פרופ' גרוטו למודל התמרוץ הזה, ולפחות להכניס בו שיפורים.
שלי יחימוביץ': שוב אני מדגישה, לסוגיית התמרוץ הכספי שבאמת מתבטלת לחלוטין.
שלי יחימוביץ': התכנית לשימוש מושכל באנטיביוטיקה – גם כאן לא קיבלנו תשובות מספיק טובות, והייתי רוצה שנתעמק בזה יותר בדיון הבא.
שלי יחימוביץ': גם לסוגיית הכנת התקציב למניעת הזיהומים בהיקף הנרחב יותר שלה כפי שכבר העלו כאן רוב הדוברים.
שלי יחימוביץ': אני מזכירה לכם, הישיבה הבאה שלנו תהיה כשהתפוסה בבתי החולים תהיה ;180%; כשתהיה תמותה ממחלת השפעת ותמותה בזיהומים היא תהיה בשיא העניין בסוגיה הזאת.
שלי יחימוביץ': אני מבקשת שתתכוננו לישיבה הזאת.
שלי יחימוביץ': לדעתי, אנחנו עוסקים באחת הבעיות הדרמטיות ביותר במדינת ישראל, שלמרבה הצער והחרפה, לא זוכה לתשומת הלב הראויה.
שלי יחימוביץ': תודה רבה לכולם ובהצלחה לכולנו.
שלי יחימוביץ': שלום רב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה.
שלי יחימוביץ': על סדר-היום: מינוי מנהל נציבות תלונות הציבור במשרד מבקר המדינה בהתאם להוראת סעיף 32(א) לחוק מבקר המדינה, התשי"ח-1958 (נוסח משולב).
שלי יחימוביץ': הוועדה מתבקשת לאשר או לחילופין לא לאשר את מינויה של מנהלת נציבות תלונות הציבור במשרד מבקר המדינה.
שלי יחימוביץ': מבקר המדינה, כבוד השופט בדימוס יוסף שפירא, מכבד אותנו בנוכחותו.
שלי יחימוביץ': הוא יספר על האופן שבו בוצע הליל האיתור.
שלי יחימוביץ': אחר כך חברי הוועדה, שאני מקווה שיצטרפו אלינו בהמשך, יוכלו להציג שאלות הן למבקר, הן למומלצת על-ידי המבקר, עו"ד ד"ר אסתר בן-חיים – נשמח להכיר אותך.
שלי יחימוביץ': כבוד המבקר, נפתח בך.
שלי יחימוביץ': אם תוכל לפרט את האופן שבו נעשה המינוי.
<תומר רוזנר: נוסיף שלפני הדיון הזה נעשתה פנייה של מבקר המדינה, עם הצעת המועמדת, לפי החוק, וההצעה הומצאה לעיון חברי הוועדה לפני הדיון.
יוסף חיים שפירא: שלום לכולם.
יוסף חיים שפירא: גברתי היושבת-ראש, מועמדת, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, המנהלת חנה פריידן, תומר רוזנר היועץ המשפטי.
שלי יחימוביץ': חברת הכנסת מרב בן ארי הצטרפה אלינו.
יוסף חיים שפירא: אנחנו מביאים בפניכם היום את ד"ר אסתי בן-חיים, שהיא מועמדת שלנו לתפקיד מנהל נציבות תלונות הציבור.
יוסף חיים שפירא: כידוע, אני משמש בשני כובעים – כובע אחד שלי הוא מבקר המדינה וכובע שני, מבררי תלונות הציבור – או אצלנו זה נציבות תלונות הציבור.
יוסף חיים שפירא: אני חושב שאיחוד הכובעים הללו הוא מועיל.
יוסף חיים שפירא: אנחנו המדינה היחידה בעולם שקיים מצב שכזה.
יוסף חיים שפירא: לנציבות יש השלכה והשפעה על הביקורת, ולביקורת יש גם השלכה על הנציבות ולבירור התלונות, במיוחד לפי סעיף 45 לחוק, שמקנה לי את הסמכות לתת צווי הגנה לחושפי שחיתויות, שזה חלק נכבד בעבודת הנציבות אצלנו.
יוסף חיים שפירא: אנחנו משקיעים בזה מאמצים, ומשפרים מדי פעם את הכלים שיש בידינו, כגון סיוע לחושפי השחיתויות ולבני משפחותיהם, שעוברים לפעמים סאגה לא קטנה – גם בבתי ספר, ילדים שמקניטים אותם וכו'.
יוסף חיים שפירא: לכן התפקיד של הנציבות הוא מקבל מיום ליום משמעות חזקה יותר, והדבר מתבטא במספר צווי הגנה שאנחנו נותנים, שעולה במשך השנים האחרונות.
יוסף חיים שפירא: התפקיד של מנהל הנציבות הוא אמנם תפקיד ניהולי, אבל חשבתי שגם יש צורך במי שעוסק בזה, בניהול הנציבות, שתהיה לו הבנה, מעבר לכך שדרשנו את התנאי במכרז – זה לא מכרז אלא קול קורא שהיה – להיות המועמד עורך דין במקצועו, ומי שעוסק גם בביקורת – ואסתי המועמדת עוסקת בכך – היא תכף תציג את עצמה, מה בדיוק תפקידה במשרד הבריאות - אני חושב שהשילוב של שלושת הדברים הללו באמת חשוב, וייתן לה אפשרות לנהל את הנציבות בצורה מיטבית.
יוסף חיים שפירא: התהליך הזה של בחירת המועמדת היה ארוך במקצת, לטעמנו ולצערנו – ארוך מדי.
יוסף חיים שפירא: אבל הנסיבות של קודמה, שהיה בתפקיד, שיצא לחופשה ארוכה מאוד, ולא היה ברור – כן חוזר לתפקידו או לא, ובסוף החליט שלא, הדבר יצר קצת חלל.
יוסף חיים שפירא: זה גרם לכך שכאשר כבר החלטנו לצאת לקול קורא, עשיתי את הצעד המתבקש, ולא הלכתי בדרך שחשבתי שגם אפשר לקצר את הזמן, ולהביא מועמד מיידי, אלא בחרתי בוועדה מייעצת.
יוסף חיים שפירא: הוועדה המייעצת, גם לקח זמן עד שהיא התמתנה – היו חגים, כך הזמן עשה את שלו, אבל לשמחתנו, עו"ד אורלי לוינזון-סלע, שהיתה סגנית מנהל הנציבות, ומילאה את התפקיד במשך החודשים הרבים עד שהגענו ליום הזה, ועשתה את זה על הצד הטוב ביותר.
יוסף חיים שפירא: אני רק מודה לך מאוד, וגם לעו"ד מירי אלה, שהיא היועצת המשפטית של הנציבות, שסייעה לנו וחיזקה את הנציבות בצורה משמעותית.
יוסף חיים שפירא: לאחר מכן, כשכבר קיבלנו את המומלצים, ונוצר מצב שהיה לי קשה לבחור ביניהם, מסיבות שונות – אין טעם להתחיל לפרט בעניין הזה, חבל על הזמן, אבל החלטתי אולי, כדי לקצר את העניין, ולא לחזור לוועדה, ואז שוב יעברו חודשים נוספים, כי ביקשתי מהם שייתנו לי שני אנשים נוספים – שניהם מוועדת האיתור, בגלל ששניים פרשו עוד לפני שהתחלנו את הסינון.
שלי יחימוביץ': כמה מועמדים היו לך?
יוסף חיים שפירא: היו 27.
יוסף חיים שפירא: הסינון של זה גם היה לתאם עם כל אחד שעסוק בענייניו.
יוסף חיים שפירא: זה גם ארך יותר זמן, אבל בסופו של דבר אנחנו נמצאים כאן.
יוסף חיים שפירא: אני רוצה לומר שוב תודה לתומר על הנקודה שהוא אז העלה כאשר הצעתי, כדי לחסוך בזמן, את מועמדותו של עמיחי שי, והתברר שזה אכן צריך לחזור לוועדה.
יוסף חיים שפירא: תודה, תומר.
יוסף חיים שפירא: זה באמת קצת גם קיצר לנו את המועמדים, והנה אנחנו פה.
שלי יחימוביץ': שאלה, ברשותך.
שלי יחימוביץ': מה הכוונה, תפקיד ניהולי?
שלי יחימוביץ': הרי מדובר בפניות לפעמים עם תוכן מאוד רגיש ומאוד מורכב.
שלי יחימוביץ': המנהלת עוסקת רק בניהול נציבות הביקורת או גם בתוכן עצמו?
יוסף חיים שפירא: מה שהיה נהוג במשך שנים רבות, זה שמנהל הנציבות ישתתף למעשה בכמעט בכל הדיונים שמתקיימים הן בתוך הנציבות והן בלשכתי, במיוחד לפי סעיף 45, והוא התערה בעבודת הנציבות.
יוסף חיים שפירא: ודאי שזה חלק טבעי ואינטגרלי מהעבודה.
יוסף חיים שפירא: אבל התפקיד – הוא מנהל.
יוסף חיים שפירא: כך הוא מוגדר בחוק, מנהל הנציבות.
יוסף חיים שפירא: לכן הוא צריך להבין גם בניהול, אבל כפי שאמרתי, ד"ר בן-חיים, יש לה שלוש הפאזות של המקצוע.
שלי יחימוביץ': ברושותך, מייד נעבור לעו"ד ד"ר אסתר בן-חיים, תספרי קצת על עצמך וחברי הוועדה יוכלו להציג לך שאלות.
שלי יחימוביץ': לפני כן, למישהו יש שאלה למבקר עצמו?
בצלאל סמוטריץ': אפשר בכמה דקות את מבנה הנציבות?
בצלאל סמוטריץ': מתקבלת תלונה – נדמה לי שזה קשור לשאלה שיושבת-הראש שאלה.
בצלאל סמוטריץ': האם המנהל הוא מטפל בתלונה או מווסת אותה - יש כמה אנשים שמטפלים כל אחד מול מקצוע מסוים, מול משרד מסוים?
בצלאל סמוטריץ': איך המנגנון הזה עובד?
בצלאל סמוטריץ': וממילא להבין נכון יותר את התפקיד ואת מי שעומד בראשו.
שלי יחימוביץ': שלום ליו"ר הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן.
שלי יחימוביץ': המבקר הציג עכשיו בקווים כלליים את האופן שבו ועדת האיתור חיפשה את המועמדת.
שלי יחימוביץ': עכשיו החברים מציגים שאלות למבקר, ואחר כך תציג את עצמה המועמדת עו"ד ד"ר אסתר בן-חיים, ונוכל להציג גם לה שאלות.
יוסף חיים שפירא: תכף אורלי לוינזון-סלע תיתן סקירה קטנטונת בשתיים-שלוש דקות על האגפים עצמם.
יוסף חיים שפירא: הנציבות מחולקת לאגפים.
יוסף חיים שפירא: כל אגף עוסק בתחום מסוים, כמו שיש האגף לחושפי שחיתויות, שעוסק רק בתחום הזה.
יוסף חיים שפירא: אבל אורלי, אם את רוצה להוסיף קצת.
<אורלי לוינזון-סלע: הנציבות היא יחידה של מעל מאה עובדים.
<אורלי לוינזון-סלע: בערך 80% מתוכם הם מבררי תלונות, שהם עובדים מקצועיים.
<אורלי לוינזון-סלע: ההכשרה של כמעט כולם היא עריכת דין.
<אורלי לוינזון-סלע: הם מקבלים את התלונות.
<אורלי לוינזון-סלע: הם מסודרים במבנה אגפי.
<אורלי לוינזון-סלע: בראש המערכת עומד מנהל הנציבות.
<אורלי לוינזון-סלע: יש לו מטה קטן מאוד שמסייע לו.
שלי יחימוביץ': כמה עובדים יש?
<אורלי לוינזון-סלע: יש כיום 103 עובדים, מתוכם קצת מעל 80 שהם עורכי דין, מבררי תלונות.
<אורלי לוינזון-סלע: יש שתי עובדות סוציאליות בתוך הכוח המקצועי, שנותנות יותר דגש על בירור תלונות, על משרד הרווחה, בענייני רווחה, וגם מסייעות לעורכי הדין בטיפול במקרים קשים.
<אורלי לוינזון-סלע: מנהל הנציבות האו אחראי גם מקצועית על כל המערך הזה.
<אורלי לוינזון-סלע: החוק אומר שהוא אחראי במישרין לפני מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור, והוא גם אחראי על ניהול היחידה כולה.
בצלאל סמוטריץ': האגפים זה לפי משרדי הממשלה?
<אורלי לוינזון-סלע: כן.
<אורלי לוינזון-סלע: לא רק משרדי ממשלה – רשויות מקומיות, כל הגופי המבוקרים, למעט, כפי שהמבקר אמר, אגף אחד, שמתמחה בתלונות בענייני עובדים ובעיקר תלונות בענייני חושפי שחיתות, לא רק.
בצלאל סמוטריץ': והתלונות יכולות להיות מוגשות רק נגד גופים מבוקרים.
יוסף חיים שפירא: ודאי.
בצלאל סמוטריץ': מי שמגיש תלונה, מגיש תלונה נגד גוף מבוקר, ואז בודקים את התלונה הזאת.
יוסף חיים שפירא: לצערנו, לא כל הציבור מבין זאת, ואנחנו מקבלים תלונות רבות נגד בזק ובנקים וגופים אחרים שאינם - אבל אנחנו מכווינים אותם.
יוסף חיים שפירא: אנחנו לא זורקים את האזרח בתשובה: זה לא בסמכותנו.
יוסף חיים שפירא: לפעמים אנחנו גם מתקשים בטלפון, מסבירים לו מה זה, כדי שהאזרח תהיה לו הרגשה שגם אם זה תלונה נגד גוף שאינו מבוקר, מבקר המדינה או נציב תלונות הציבור בכל זאת מסייע.
יוסף חיים שפירא: לפעמים אנחנו מפנים אותו ישירות – כמו אסתי, למשל, שהיא נציבת תלונות הציבור על קופות החולים – מכווינים אותו, כי יש לנו ניסיון בכל הגופים שעוסקים בתחום הזה, ואז אנחנו עוזרים לציבור גם בדרך זו.
שלי יחימוביץ': כלומר זה לא שהוא מתלונן על גוף שאינו מבוקר, ואף אחד לא עונה לו.
יוסף חיים שפירא: נכון.
יוסף חיים שפירא: הוא מקבל תשובות.
בצלאל סמוטריץ': לנציבות יש שיניים מול הגופים?
בצלאל סמוטריץ': היא קיבלה תלונה – מצאה שהיא מוצדקת.
יוסף חיים שפירא: בדומה לסמכויות שיש לי כמבקר, אפשר להשליך גם על הנציבות, אבל הנציבות, לפי סעיף 45, כשיש מצב שאני בודק תלונה של חושף שחיתות, במסגרת צו ההגנה אני יכול לתת כל סעד שנראה צודק בנסיבות העניין.
יוסף חיים שפירא: יש אנשים שעושים את זה, והמצב מחייב אפילו פיצוי כספי, אז אנחנו נותנים פיצויים כספיים, מ-10,000 שקל ועד 700,000 שקל שנתנו לא מזמן.
בצלאל סמוטריץ': אבל אזרח, נאמר, הגיש תלונה נגד משרד הבריאות, והסתבר שהיא מוצדקת.
בצלאל סמוטריץ': מה האזרח מקבל?
בצלאל סמוטריץ': פונים למשרד, אומרים לו: היית לא בסדר, תתקן?
דוד ביטן: מדובר בתלונות ספציפיות - לא בעיות מערכתיות.
דוד ביטן: פונים לממונה על תלונות הציבור.
דוד ביטן: הוא מברר את התלונה.
דוד ביטן: אם יש משהו לא בסדר, לוקחים לתשומת הלב שאפשר לעשות.
דוד ביטן: זה תלונות ספציפיות בדרך כלל.
יוסף חיים שפירא: יושב-ראש הקואליציה צודק.
יוסף חיים שפירא: לפעמים באים אליי מכתבים כמבקר המדינה.
יוסף חיים שפירא: מדובר בתלונה נת"צית, מה שאנחנו קוראים, אז אני מעביר את זה לנציבות, ולפעמים מגיע משהו שנראה אישי, אבל יש לו השלכה רוחבית, ואז אני מעביר את זה גם לחטיבה שעוסקת בתחום הזה, כדי שגם נראה את זה בעין רחבה יותר, וכדי שבאמת נמנע תלונת כאלה בעתיד בגוף המבוקר.
שלי יחימוביץ': כשאתה עוסק, אדוני המבקר, בחושף שחיתויות - מי משלם כסף?
שלי יחימוביץ': מקום העבודה?
יוסף חיים שפירא: כן, הגוף.
יוסף חיים שפירא: זה יכול להגיע לסכומים הללו, כי לעתים אדם לא עובד מספר חודשים בגלל ההליכים, והוא מפסיק.
יוסף חיים שפירא: בדרך כלל זה קורה לגבי אנשים שנאלצים לעזוב את מקום העבודה מכל מיני סיבות, שגם עמדתי על חלקן קודם, ואז עד שהם ימצאו עבודה וכו', וגם 50% יורד מס מזה.
שלי יחימוביץ': תשלום הפיצויים הזה הוא רק למי שתלונתו נמצאה מוצדקת.
בצלאל סמוטריץ': אני שואל באמת – הרי אם מדובר על תלונה ספציפית, והיא נמצאה מוצדקת, אתם לא יכולים לחייב את המשרד הרלוונטי או את הגוף הרלוונטי?
בצלאל סמוטריץ': אני לא מדבר עכשיו על חושפי שחיתויות.
שלי יחימוביץ': תיאורטית, כן.
שלי יחימוביץ': מעשית, חייו אינם חיים.
בצלאל סמוטריץ': אני מדבר על אזרח שהגיש תלונה.
בצלאל סמוטריץ': היא נמצאה מוצדקת.
בצלאל סמוטריץ': הוא חושב שמגיע לו תג נכה לאוטו, ולא קיבל.
בצלאל סמוטריץ': פנה אליכם, בדקתם – מסתבר שמגיע לו תו נכה.
בצלאל סמוטריץ': האם יש לכם סמכות- - -
דוד ביטן: מתחשבים בהחלטה הזו.
יוסף חיים שפירא: אולי תרחיבי קצת, כמה מקרים יש לנו כאלה.
<אורלי לוינזון-סלע: יש לנו בין 12,000 ל-13,000 תלונות בשנה.
<אורלי לוינזון-סלע: המקרים האלה, שאתה מדבר, שהם רוב התלונות, כי התיקים של חושפי השחיתות הם תיקים מאוד כבדים, ואנחנו מוסמכים לתת צווים, אבל הם כמות קטנה יחסית לכלל התלונות שאנחנו מקבלים.
<אורלי לוינזון-סלע: בתיקים הללו שבהם אנחנו מוצאים שהתלונה של האזרח מוצדקת, החוק אומר שהנציב מוסמך להצביע לפני הגוף שעליו התלונה על הליקוי והצורך בתיקון הליקוי והדרך לתקן את הליקוי והמועד לתיקון הליקוי.
<אורלי לוינזון-סלע: המשמעות של ההצבעה הזו – יש לה תוקף של המלצה – לא כמו של צו מחייב, לא כמו במקרה של חושפי שחיתות, אבל הניסיון שלנו מראה שבכ-90% מהמקרים מכבדים את זה, וכשהם לא מכבדים, הם נכנסים אתנו לדו-שיח - מסבירים למה הם חושבים שלא צריך, והרבה פעמים אנחנו מצליחים לשכנע.
דוד ביטן: למשל, יש המון תלונות בעיריות על ועדת בניין ערים – לא אישרו לי את ההתנגדות, למה לא אישרו לי את התוכנית.
דוד ביטן: יש דרך – ללכת לוועדת ערר.
דוד ביטן: אם יש החלטה, נציב תלונות הציבור, שיש צדק במה שעשה, ולא הלך לוועדה ערר – לא תמיד אפשר לעשות משהו בעניין הזה, כי ההחלטה היא חלוטה.
דוד ביטן: יש פה בעיה, אבל הגופים המבוקרים משתדלים לקיים את ההמלצה.
שלי יחימוביץ': אני רק מבקשת להזכיר למי שלא יודע, שכל אדם שחש עצמו נפגע רשאי כמובן לפנות לנציבות, אבל בעניין הזה יש כוח עודף לחברי הכנסת.
שלי יחימוביץ': חברי כנסת באופן ספציפי, גם הם, לפי סעיף 37, יכולים להפנות תלונות לנציבות בשם אנשים אחרים.
שלי יחימוביץ': אני ניצלתי את זה כמה פעמים.
בצלאל סמוטריץ': זה רק מעלה את המסמך לראש הערימה?
שלי יחימוביץ': זה נותן לך יכולת שאין לאף אחד אחר.
שלי יחימוביץ': אדם שאינו חבר כנסת לא יכול לפנות על עוול של אדם אחר.
יוליה מלינובסקי: אני ניצלתי את זה לא פעם, גברתי היושבת-ראש, וזה חשוב לי, שבראש החטיבה לתלונות הציבור יהיה אדם חזק, שיוביל את זה למקומות נכונים.
יוליה מלינובסקי: ניצלתי את זה לא פעם.
יוליה מלינובסקי: חלק מהדברים פתרתי.
יוליה מלינובסקי: לצערי הרב, לפעמים התשובות שלכם הגיעו כשכבר טיפלתי בבעיה – לפעמים הזמנים, 12,000.
יוסף חיים שפירא: אתן עוד דוגמה אחת.
שלי יחימוביץ': ובסופו של דבר תזכרו שנתכנסנו כאן לצורך אישור וגם קצת להכיר את המועמדת, לשאול אותה שאלות.
יוסף חיים שפירא: ישנן תלונות רבות שהן ענייניות, ויש לדון בהן בצורה מעמיקה.
יוסף חיים שפירא: יש תלונות שהן קצרות, נקודתיות - למשל, גבו ממני 152 שקל יותר בארנונה.
יוסף חיים שפירא: במקרים כאלה מה שאנחנו עושים – אנחנו מתקשרים לפקיד שעוסק בעניין הזה, שכבר אצלנו יש רשימה של כל הרשויות, ואפילו מעמידים אותם אחד מול השני כדי שבשיחת טלפון אפשר יהיה לפתור את הבעיה במיידי.
יוסף חיים שפירא: אנחנו משתדלים לעשות זאת.
יוסף חיים שפירא: לפעמים אפילו אני מצלצל ישירות לראש עירייה, אומר לו: יש תלונה לגבי – למשל, תנו לחיות לחיות עשו אליי פנייה כזו, ואם זה לא ייפתר באותו יום, אין טעם.
יוסף חיים שפירא: להתחיל בוכלטריה, כמו שאומרים, זה בלתי-אפשרי וזה לא צודק.
יוסף חיים שפירא: לכן כל מקרה אנחנו בודקים לגופו ומחפשים את הדרך הקצרה ביותר כדי שהאזרח יקבל את המגיע לו.
שלי יחימוביץ': אני כבר אומרת שההצבעה תהיה ב-13:50.
דוד ביטן: לא עכשיו?
שלי יחימוביץ': אנחנו צריכים לשוחח עם המועמדת, להכיר אותה.
שלי יחימוביץ': עו"ד אסתר בן-חיים, שלום לך, ברוכה הבאה.
שלי יחימוביץ': למרבה הצער, אני חושבת שאף אחד מחברי הכנסת לא מכיר אותך, אז ספרי לנו בקצרה על עצמך – מי את, במה את מאמינה, מה את מביאה אתך למקום הזה.
<אסתר בן חיים: שמי אסתר בן-חיים.
<אסתר בן חיים: אתחיל מהכישורים – אני מניחה שראיתם את זה בקורות החיים.
<אסתר בן חיים: אני בעלת תואר ראשון ושני במשפטים, בעלת תואר שני ושלישי בניהול מערכות בריאות, מה שנקרא מדעי הבריאות.
<אסתר בן חיים: בתפקידי לאורך כל השנים הייתי מה שאני קוראת לו משרת הציבור.
<אסתר בן חיים: התחלתי בשירותי בריאות כללית – שם הייתי סגנית נציב פניות הציבור.
<אסתר בן חיים: בהמשך אגב, גם כתב דוקטורט, שגם הוא – ולדעתי הוא היחיד בארץ - שנוגע בנושא נציב הקבילות.
<אסתר בן חיים: ערכתי גם השוואה עם משרד המבקר.
<אסתר בן חיים: שימשתי גם כנציבת קבילות.
<אסתר בן חיים: לאחר מכן ניהלתי את המערך האמבולטורי בבית החולים שניידר, כי היה חשוב לי גם לחוש את השטח, לראות בדיוק מה הבעיות שקורות שם, ואיך אני יכולה לייעל את הדברים מזווית קצת שונה.
<אסתר בן חיים: בהמשך פניתי לוועדת איתור, שחיפשה מועמדים לנציב קבילות הציבור לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, ולשמחתי נבחרתי.
<אסתר בן חיים: על-מנת לסבר את האוזן, במערכת שאני עמדתי בראשה קיבלנו 16,000 פניות בשנה, מהן מעל 7,500 קבילות שהן תלונות.
<אסתר בן חיים: התלונות שהגיעו לנציגות הקבילות אלה תלונות של אנשים שקיבלו תשובה שלילית מהקופות או מנותני השירותים מטעמם, ורק אז מגיעים לנציבות, כלומר תלונות שהן ברמת קושי גבוהה.
<אסתר בן חיים: אגב, אני שלוש שנים משמשת בתפקיד הזה.
<אסתר בן חיים: זה תפקיד קדנציאלי של חמש שנים.
<אסתר בן חיים: לאורך חיי שימשתי בתפקידים כאלה, שאני באה ממקום שאני שמה את התפישה הערכית שלי ואת התפישה של שירות הציבור במקום הראשון, מתך חובה – כפי שאני רואה אותה - חובה מוסרית וערכית לציבור.
<אסתר בן חיים: כאן מילאתי את התפקיד שלי, והכנסתי הרבה מאוד שינויים תוך כדי שהייתי בתפקיד.
<אסתר בן חיים: החלק החשוב היה יידוע הציבור לגבי הפעילות של הנציבות, ואיך הם יכולים להסתייע.
<אסתר בן חיים: הבנתי שהציבור לא מספיק יודע עלינו, לכן נקטנו מספר דברים.
<אסתר בן חיים: אני חושבת שגולת הכותרת היה הכנס האחרון לפני שבוע של נציבות הקבילות, שבה הצגנו תוכנת החצנת נתונים חדשה לציבור.
<אסתר בן חיים: הווה אומר – הציבור לא צריך לחכות לדוח שלי, שבדרך כלל מתפרסם שנה אחרי השנה המקורית שעליו שהוא מדווח, אלא יכול להיכנס בכל רגע נתון למערכות, ולראות בדיוק על מה הקבילות, ואגב – הוא לא רק לציבור; הוא גם לקופות החולים וגם למערכת הבריאות בכלל, כדי לראות איפה הבעיות.
<אסתר בן חיים: אגב, אנחנו יורדים עד לרמה של תרופה בודדת, של שירות בודד.
<אסתר בן חיים: זה מאוד עוזר למערכת.
<אסתר בן חיים: גם אפילו עשינו כל מיני פעילויות כדי שאפשר יהיה לזהות אפילו לפי מחלות, כלומר אדם שחולה במחלת הסוכרת, למשל – על מה הוא התלונן, עד רמת תרופה ושירות לחולה.
<אסתר בן חיים: חשבתי לעצמי, כשראיתי את הפרסום של ועדת האיתור, למה אני רוצה לגשת.
<אסתר בן חיים: אמרתי שהיה מאוד מאתגר לעשות את מה שעשיתי בתוך מערכת הבריאות, אבל היכולת שלי היתה יותר מצומצמת.
<אסתר בן חיים: יכולת ההשפעה היתה לגבי המבוטחים.
<אסתר בן חיים: באמת רציתי להרחיב את זה – לקחת את אותן תפישות ערכיות ואת אותה עבודה, שאני עושה אותה בעצם גם כיום, ולהרחיב אותה על כלל הציבור במדינה, ולראות איך באמצעיי אני, כמובן, בכפוף למה שאומר הנציב, ובכפוף לחזון של המשרד ולהנהלת המשרד, איך אני מצליחה ליידע את הציבור על המשרד הזה, איך אני מצליחה לסייע לאזרח, ודווקא מאותן שכבות חלשות – אותו אחד שקשה לו לקבול – איך אני מנגישה לו את זה, איך אני מסייעת.
<אסתר בן חיים: איך באמצעות שני הכובעים של המבקר – והמבקר ציין - זה משהו יוצא דופן שהמבקר הוא גם הנציב – איך משתמשים בשני הכובעים האלה הכי טובה?
<אסתר בן חיים: הרי זה נפלא: אני מקבלת תלונה פרטנית, אבל ממנה יש גם ההיבט הרוחבי: איך אני אחר כך מעבירה את זה, למשל, לביקורת, ואומרת: אנחנו רואים מהתלונה שיש כאן מצב שאינו תקין – בואו קחו ותמשיכו את זה הלאה.
<אסתר בן חיים: וגם הפוך.
שלי יחימוביץ': שזה לא מקרה בודד אלא סימפטום.
<אסתר בן חיים: נכון, וצריך לפתור את זה.
<אסתר בן חיים: וגם להפך – איך כשאני בודקת את הקבילה הבודדת, האם נעשה משהו בביקורת.
<אסתר בן חיים: אני יכולה להסתייע בכך.
<אסתר בן חיים: בהחלט צריך לנצל את האפשרות של שני הכובעים.
<אסתר בן חיים: זה פחות או יותר הדברים שאני רואה.
<אסתר בן חיים: אני רואה בזה אתגר ממדרגה ראשונה.
<אסתר בן חיים: היכולת שלי לשרת את הציבור, ולהיות לעזרתו ולהיות הפה שלו מול הממשל.
<אסתר בן חיים: באיזשהו מקום הייתי אומרת אפילו אולי לתקן קצת את החברה.
<אסתר בן חיים: אני לא יודעת אם נביא אותה לזה שהיא תהיה מעולה, אבל אנחנו בטח יכולים לשפר ולדאוג למינהל תקין יותר.
שלי יחימוביץ': מישהו רוצה לשאול את אסתר שאלות?
בצלאל סמוטריץ': יש לי הערה כללית.
בצלאל סמוטריץ': לאסתר – קודם כל, קורות החיים הם מרשימים.
בצלאל סמוטריץ': ראיתי פה שנתיים שחסרות בין 12' ל-14'.
בצלאל סמוטריץ': אם כבר קראנו.
בצלאל סמוטריץ': .. אם אין שום דבר חשוב, לא צריך לספר.
<אסתר בן חיים: זה משהו אישי, אבל אין לי בעיה לספר אותו, כי האמת שאני דווקא גאה בזה.
<אסתר בן חיים: אגב, אני זאת שביקשתי לעזוב.
<אסתר בן חיים: שימשתי כמנהלת המערך האמבולטורי בשניידר.
<אסתר בן חיים: בתקופה הזאת אמא שלי אובחנה כחולת אלצהיימר, והרגשתי שאני לא מסוגלת למלא את תפקידי, ושאני צריכה להיות עם אמא שלי.
<אסתר בן חיים: כיום היא נמצאת במוסד סיעודי, ואני מאוד שמחה.
<אסתר בן חיים: אם היה משהו חכם שעשיתי בחיים שלי – פסק הזמן שלקחתי, שיכולתי לעשות כיבוד אב ואם.
<אסתר בן חיים: מבחינתי, זה משהו שהוא לא פחות חשוב מכל דבר אחר.
<אסתר בן חיים: אני מאמינה שיש גם דברים מלמעלה, כי כשניגשתי אחר כך לוועדת האיתור, הסתבר שהייתי צריכה תקופת צינון, וזו בדיוק היתה תקופת הצינון, שטיפלתי באמא שלי.
שלי יחימוביץ': יש לך כוונות, תוכניות לגבי התפקיד החדש?
<אסתר בן חיים: בהחלט יש לי תוכניות, אבל אני חושבת שעוד מוקדם מדי לדבר.
<אסתר בן חיים: אני חושבת שקודם כל צריך ללמוד, ואחרי שאלמד את הדברים אשמח לבוא בפני הוועדה.
<אסתר בן חיים: אני חושבת שחשוב מאוד באופן שוטף להופיע בפני הוועדה, ולספר על תלונות שהגיעו ועל דברים שבהמשך נחליט לגביהם, אבל בהחלט אני חושבת שמוקדם מדי לבוא ולהגיד.