GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זהבית עמון ברטור: לעניין ההתקשרויות בפטור ממכרז, נבחן את הנושא, כי זה משהו שהגיע באמת לשולחננו כעת, לעניין ההיקף של ההתקשרויות בפטור ממכרז.
<זהבית עמון ברטור: נבחן את הנושא הזה, וכמובן נבחן את זה מול משרד הביטחון.
קארין אלהרר: נציבות שירות המדינה?
<אילה גונן אשרי: אני רוצה להעיר הערה מקדמית.
<אילה גונן אשרי: במערכת הביטחון אנחנו נאלצים בהרבה מאוד מקומות להעסיק יועצים.
<אילה גונן אשרי: יש תחומי פעילות ייחודיים שמחייבים העסקת יועצים, זה אנשים שבדרך כלל פרשו לגמלאות, או באמת כאלה שיש מהם מעט מאוד, והוזכרו פה חלק מהדוגמאות.
<אילה גונן אשרי: ב-2010, על בסיס חוזר שיצא מנציבות שירות המדינה לכל המשרדים, קיימנו דיונים עם כל היחידות במערכת הביטחון, והוצאנו הנחיות לגבי העסקת יועצים.
<אילה גונן אשרי: מאוחר יותר יצאה הוראה, שירדנה הזכירה פה, של העסקת עובדי "כתף אל כתף" בשירות המדינה, מסיבות שאני חושבת שלא רלוונטיות לכאן, פנימיות של נציבות שירות המדינה.
<אילה גונן אשרי: אני לא הכרתי את המסמך ולכן לא טיפלתי מול המשרד.
<אילה גונן אשרי: אני כן יכולה להגיד שנעשית עבודה במשרד לצמצום כל מה שהוצג כאן לפני כן.
<אילה גונן אשרי: יש דבר אחד שלנו כנציבות הוא בעייתי, זה משך ההעסקה, שגורמת אחר כך באמת לצורך בהכרה של יועצים כעובדי מדינה.
<אילה גונן אשרי: וגם הנושא הזה נמצא כרגע בבדיקה, כמו שהוזכר כאן על ידי המשרד.
<אילה גונן אשרי: עם תום הבדיקה שלהם נקבל את כל השמות ונראה באמת מה ניתן להחריג ומה לא.
<אילה גונן אשרי: עשינו כבר עבודות על קבוצות מסוימות, אבל יש כרגע את הקבוצה שבעקבות הביקורת הזאת הועלתה לשולחן, תיעשה הבדיקה.
<אילה גונן אשרי: אני רוצה רק להעיר עוד דבר.
<אילה גונן אשרי: יצא עכשיו לאחרונה חוזר חדש של הנציבות, שבעצם לא מתייחס ליועצים כמו שהייתה התייחסות בעבר.
<אילה גונן אשרי: והדרישה שלנו כנציבות היא שהעסקת יועצים תהיה כזאת שלא תגרום להכרה ביחסי עובד-מעביד, ובעיקר בעיקר הסתכלות עליהם כהתקשרות – נמצאים פה אנשים מהחשב הכללי – סוג של התקשרות בקניית שירותים.
<אילה גונן אשרי: כך שאנחנו כנראה נצא מהתמונה בעניין הזה, אבל עדיין נשלים הבדיקה לגבי האוכלוסייה - - -
<שלום גנצר: אם אפשר להשלים עוד משהו לגבי מה שאילה אמרה.
<שלום גנצר: חלק מהסממנים שאנחנו עושים, כדי להפחית את הסממנים של יחסי עובד-מעביד, בהחלטה שלנו הורדנו את הרף.
<שלום גנצר: סל השעות החודשי התקני הוא 180 שעות, והורדנו את הסף הזה ל-150 שעות, גם התייחסנו לזה בתגובה שלנו.
<שלום גנצר: זאת אומרת, זו הייתה החלטה פנימית שלנו כדי להקטין את הסממנים של יחסי עובד ומעביד.
<שלום גנצר: ודבר שני, לגבי משך ההעסקה - - -
<ירדנה דורון: אבל עדיין, יש חריגות גם מ-150.
<שלום גנצר: כשאנחנו מדברים על 700 ומשהו אנשים, זה לא 700 אנשים במשרה מלאה.
<שלום גנצר: חלקם עובדים בהיקף של 40 שעות, 30 שעות – בהתאם לצורך.
<שלום גנצר: זה אומר שבכל נקודת זמן אנחנו מדברים על סדר גודל של למעלה מ-1,000 גולגולות.
<שלום גנצר: אלה החריגות שלנו במשך ההעסקה: למשל, עד ארבע שנים יש לנו חריגה של ארבעה אנשים; בין שמונה לעשר שנים זה חריגה של ארבעה יועצים.
<שלום גנצר: אבל באמת במשורה אנשים שהייחודיות שלהם היא כזו שאין להם תחליף.
<שלום גנצר: גם בהקשר הזה חשוב לי להדגיש, שההוראה הזאת שדיברתי עליה, 4305, גם מגדירה שכל העסקה מעל חמש שנים מחייבת אישור אישי של המנכ"ל.
<שלום גנצר: זאת אומרת, יש פה בדיקה במשורה, שלא נעבור את המספרים, והמספרים מדברים בעד עצמם.
קארין אלהרר: אני רוצה לשאול, פספסתי אולי את הנתון הזה, כמה יועצים העסקתם השנה?
<אודי אדם: ב-2016 כמה?
<שלום גנצר: 2016 שזו שנת הבדיקה זה 720 שנות אדם.
<שלום גנצר: אבל גולגולות זה הרבה יותר.
<חגית אורן מוסט: 1,500.
קארין אלהרר: לשנה אחת?
קארין אלהרר: אלה החדשים שנוספו?
<חגית אורן מוסט: לא, לא, לא.
<רוני מורנו: בכל שנה.
קארין אלהרר: לא, חברים, אני יודעת מה אני רוצה לשאול: כמה יועצים נוספו השנה למשרד הביטחון?
<אודי אדם: ב-2017?
קארין אלהרר: 2016–2017.
<חגית אורן מוסט: יש פה 1,500 אנשים בנקודת זמן נוכחית.
<חגית אורן מוסט: נכון ליוני 2017 היו 1,500 אנשים.
<חגית אורן מוסט: זה לא בהכרח שנות אדם.
<אודי אדם: זה חצאי משרה, חלקי משרה, משרה מלאה.
<חגית אורן מוסט: בשנות אדם זה היה כ-800 - - -
<רוני מורנו: לפעמים זה גם "פיקים".
<רוני מורנו: למשל, אם יש תרגיל לפיקוד העורף והם באים לשלושה חודשים, אז זה יורד.
<רוני מורנו: זה עולה ויורד.
<אודי אדם: דרך אגב, זה ילך ויגבר, אני כבר אומר.
<אודי אדם: כן, אין ספק.
<אודי אדם: מול המשימות שלנו?
קארין אלהרר: כן, יוסי.
<יוסף ביינהורן: גברתי היושבת-ראש, קשה לי פה כמובן להתמודד עם הדברים שנאמרים פה.
<יוסף ביינהורן: אנחנו תוך כדי מהלך הביקורת נוכחנו בעוד דבר, בקצת פערים בין מה שהוצג לנו על ידי גורמי כוח אדם רשמיים, לבין מה שקיבלנו חוות דעת בתוך המשרד, כולל מהיועץ המשפטי.
<יוסף ביינהורן: ואקריא לכם מסמך שכותב היועץ המשפטי למערכת הביטחון, או משנה בתוך המשרד.
<יוסף ביינהורן: באגפים רבים במשרד הביטחון מועסקים יועצים שהם תחליפי תקינה מובהקים, המבצעים תפקידים שעובדי משרד הביטחון היו אמורים לבצע.
<יוסף ביינהורן: בחלק מהאגפים תפקידים של יועצים אלה נעטף – זה ציטוט, זה לא אני אומר – בתארים מכובסים על מנת להסתיר את מטרת ההעסקה האמיתית.
<יוסף ביינהורן: זה בא מגורמים משפטיים.
<יוסף ביינהורן: אז אנחנו, עוד פעם, ודאי פה בדיון הזה קשה לי להתמודד עם הדברים שנאמרו.
<אודי אדם: יוסי, מתי זה נכתב?
<קריאה: 2014.
<יוסף ביינהורן: מתי שזה נכתב, מה זה משנה.
<רוני מורנו: זה משנה.
<רוני מורנו: יוסי, לפני דקה דיברת על 2011, שאנחנו מדברים על 2011.
<יוסף ביינהורן: אם היית מקשיב למשפט הבא, זה מה שרציתי לומר.
<רוני מורנו: בני כהן כבר לא במשרד שנה וחצי.
<יוסף ביינהורן: אני לא יודע מה להגיד מה קורה ב-2017.
<יוסף ביינהורן: אני חושב שהתופעות שהצבענו עליהן צריכות להיות מטופלות.
<יוסף ביינהורן: ואני אומר, זה גם ברמה הפנימית בתוך המשרד.
<רוני מורנו: אין ספק.
<יוסף ביינהורן: וגם, ואני חושב שזה לא פחות חשוב, גברתי היושב-ראש, בקשר ובפיקוח שבין נש"מ והחשכ"ל, ובתשובות שניתנו פה זה היה מאוד בולט, לבין משרד הביטחון.
<ירדנה דורון: רוני, בדצמבר 2014 הפצת מסמך לכולם, שאתה אומר שצריכים להעסיק יועצים לתקופות קצובות, קצרות, בהיקפי שעות נמוכים.
<רוני מורנו: נכון.
<רוני מורנו: וגם אמרתי ליושב-ראש שאנחנו עדיין לא שם.
<רוני מורנו: אמרתי את זה.
<רוני מורנו: אנחנו עוסקים בזה כל הזמן.
<ירדנה דורון: זאת אומרת, המלצה פנימית שלכם לא מימשתם.
<רוני מורנו: ועוד איך אנחנו מממשים.
<יוסף ביינהורן: מה שאני יכול להגיד בסיכום הדיון הזה, שאם הדברים שנאמרו פה, ושמתי את הדברים העיקריים שלהם, יתוקנו, אז הביקורת הזאת השיגה.
<יוסף ביינהורן: ואם לא, אז קודם כול, אנחנו תמיד יודעים לחזור לשם.
<יוסף ביינהורן: אבל אני חושב שזה לא - - -
<רוני מורנו: אתם רגילים להיות אצלנו.
<רוני מורנו: אתם קבועים אצלנו.
קארין אלהרר: אתם לא בן יחיד.
<רוני מורנו: לא, אצלנו יש חטיבה שלמה.
<רוני מורנו: זה רציני.
<קריאה: אנחנו בנים יחידים - - -
<יוסף ביינהורן: זה המסר.
<יוסף ביינהורן: וזה המסר שצריך לצאת מהדיון, גברתי היושבת-ראש.
<רוני מורנו: אני רוצה להגיד שני משפטים.
קארין אלהרר: כן, בבקשה, אפילו יותר.
<רוני מורנו: אעשה את זה בקצרה.
<רוני מורנו: תראו, לא באנו להגיד פה שאנחנו נגד ביקורת.
<רוני מורנו: להיפך, ביקורת, אני אומר את זה גם בתוך המשרד, כולל בדיונים מקדימים שלי לקראת דיונים כאלה, בביקורת יש דברים שבונים.
<רוני מורנו: אנחנו מקבלים את הדברים שעלו פה בנושא הביקורת, וגם בחלק מהם כבר יש לנו משימות.
<רוני מורנו: קיבלתם את המשימון שבו אנחנו מבצעים את כל הלקחים, כולל דברים שעלו שאנחנו נמצאים כרגע בעבודת מטה כזו או אחרת.
<רוני מורנו: יש שתי משימות, אני לא יודע אם צריך להציג אותן, אבל שתי משימות מרכזיות, שעליהן נצטרך לעשות עבודת מטה.
<שלום גנצר: הן נמסרו לכנסת, הן נמסרו למשרד ראש הממשלה.
<רוני מורנו: כולל מה שדיברו פה על חליפיות כוח האדם, שעלה במסגרת הביקורת.
<רוני מורנו: אני רק רוצה להדגיש, אתם צריכים להבין שאנחנו נמצאים באיזה מקום שאנחנו צריכים לתת את השירות בתוך המדינה, כל אחד ועולם התוכן שלו.
<רוני מורנו: ואנחנו חייבים כוח אדם כדי לבצע את המשימות.
<רוני מורנו: בסוף אלה החלטות שאנחנו חייבים לקבל, עם המגבלות שעלו פה, שנצטרך להתייחס אליהן, כל אחד בתורו, של למצוא פתרון לבעיית כוח האדם, שהיא הבעיה המרכזית.
<רוני מורנו: אין לנו שיאים, אנחנו חייבים לנצל כוח אדם חיצוני.
<רוני מורנו: זה הכול.
<אודי אדם: קודם כול, אנחנו מכבדים כמובן את הביקורת ולוקחים את זה ברצינות.
<אודי אדם: יש פה אנשים רציניים ומקצועיים, אלה לא תשובות רק על השקפים.
<אודי אדם: תשובות רציניות, ויש פה גם תהליך של היישום.
<אודי אדם: מאוד חשוב לי להגיד, שלא יחשבו עכשיו שמהרגע הזה אין העסקת יועצים או דברים כאלה.
<אודי אדם: קודם כול, אני בעד כמה שפחות ספק יחיד, למעט אם אין ברירה.
<אודי אדם: זו ההנחיה גם בתוך המשרד.
<אודי אדם: ואגב, בסופו של דבר, אחרי שזה עובר תוכנית עבודה ואחרי שזה מאושר אצל המשנה למנכ"ל, בסוף האישורים הכספיים עוברים ב-work follow אצלי במערכת ממוחשבת, וכל פטור כזה צריך שתהיה לו סיבה טובה.
<אודי אדם: חשוב לדעת שהמערכת היא חיה, והמשרד הזה היום בשיא פעילות, שהולכת וגוברת בשנים.
<אודי אדם: אנחנו במאות פרויקטים – מאות – בסכומים שהם מאוד גדולים.
<אודי אדם: אנחנו מעבירים את כל מערכת הביטחון לדרום ולצפון, ולכן זה בעיקר באגף הבינוי, במלמ"ב ובאגף התקשוב.
<אודי אדם: וזה מצריך כוח אדם מקצועי שאין לנו אותו.
<אודי אדם: ומול תקינה שהיא חסרה, אז אנחנו מוצאים פתרונות.
<אודי אדם: זאת אומרת, הפתרון הכי טוב זה לא לעשות שום דבר, אבל המערכת הזו לא יודעת לעשות את זה, בטח לא משרד הביטחון.
<אודי אדם: וכל הדברים אנחנו משפרים ומתקנים.
<אודי אדם: ואני חושב שרוב ההערות פה כבר מיושמות והן בתהליך מימוש.
<אודי אדם: ויש חלק מהדברים שאנחנו מוצאים גם פתרונות יצירתיים, כמו חברת "שביט" כזו, שהולכת להיות חברה ממשלתית, שתעסיק כוח אדם קבוע בחברה, שיוריד חלק מנטל העבודה על יועצים ודברים כאלה.
<אודי אדם: כמה זה יגדל או כמה זה ירד באחוזים, אני מקווה כמה שיותר.
<אודי אדם: נדע את זה בעוד שנה בטח, כשהיא תתחיל לעבוד.
קארין אלהרר: תראו, אני חושבת שהביקורת כאן יכולה להיות לכם כלי ניהולי מצוין.
קארין אלהרר: בסופו של דבר אפשר להתווכח אם החקיקה בישראל היא טובה או לא טובה, אבל החקיקה קיימת – חוק חובת מכרזים, העובדה שיש איזשהו מעבר ממשלתי, אני חושבת, להעסקה ישירה, שאני באופן אישי מברכת עליו, אני חושבת שהוא נכון.
קארין אלהרר: אז יש פה איזשהו מגמה.
קארין אלהרר: מצד שני, יש היבטים מיוחדים שמשרד הביטחון נדרש להם.
קארין אלהרר: ולכן אני יכולה באמת להבין בנקודות מסוימות, קונקרטיות, למה יהיו יועצים שהם ספציפיים, שהם יועצים בלבד ולא עובדי המשרד.
קארין אלהרר: אבל באמת בנקודות.
קארין אלהרר: אני חושבת שהדברים שהצגתם כאן הם תוכנית עבודה טובה, אבל אני חושבת שלנו עוד חזון למועד מלקבוע, אם הם באמת מביאים את השינוי המיוחל, או באמת יש בהם משום תיקון הכשלים.
קארין אלהרר: בסופו של דבר ימים יגידו.
קארין אלהרר: ואני סומכת על מבקר המדינה וצוותו, שאני מודה לו כמובן על הדוח, שיבדקו את הדברים.
קארין אלהרר: בסופו של דבר זה גם לא אינטרס שלכם שיתבעו אתכם וידרשו זכויות שלא צפיתם ולא קיוויתם, כשהעובד מרגיש ככה.
קארין אלהרר: אז אני באמת מאחלת לכם בהצלחה בתיקון הכשלים.
קארין אלהרר: ומבקר המדינה, אבקש ממנו להמשיך לעקוב.
שלי יחימוביץ': אדוני יושב ראש הכנסת, כבוד מבקר המדינה, תודה על קבלת הפנים החמה.
שלי יחימוביץ': הדוח הזה, שמוגש היום, מוגש בצלו של איום על מעמדו של מבקר המדינה והניסיון לצמצם את סמכויותיו למה שמוגדר לכאורה כביקורת רק על מה שהתרחש והסתיים.
שלי יחימוביץ': לו רעיון העיוועים הזה היה מוחל הדוח הזה לא היה מונח פה על השולחן, כיוון שכל פרקיו מתייחסים לדברים שמתרחשים כאן ועכשיו ויש צורך לתקנם לפני שייגרמו עוולות נוספות ולפני שיאבדו חיי אדם, בין אם מדובר על עשרות גשרים לא בטיחותיים שיכולים לקרוס בכל יום ולהביא למותם של רבים, הרי לו היינו מחכים שיקרוס הגשר ויגרום לאסון המוני, כי אז הדוח לא היה מוגש, ובין אם הפרק שאותו בחרת לציין, ובצדק רב, בדבר הביטוחים הסיעודיים הקבוצתיים.
שלי יחימוביץ': המידע כבר בידינו, אבל הדוח הזה מבסס, מאמת ומביא נתונים לכך שבעצם כמיליון בני אדם נפלו קורבן למשהו שאפשר לכנות אותו הונאה שיטתית, הם שילמו במיטב כספם על מה שחשבו שביום מן הימים יביא להם מזור ויביא להם לעת זקנה ולעת צורך סיעודי וגילו בעצם שברגע שבו הם זקוקים לזה יותר מכל אותו חיסכון כלל לא קיים.
שלי יחימוביץ': קראתי מרותקת את הדוח הזה, אפשר לקרוא אותו כמו ספר מתח, ורבים בו הסעיפים.
שלי יחימוביץ': גם סוגיית מיסוי ההשקעות הזרות, שבאמת לא נבדקה מעולם ומדינת ישראל איבדה מיליארדים רבים שיכלו לשמש לצרכי ציבור, גם היא מאוד חשובה.
שלי יחימוביץ': אני מודה לך על הדוח הזה, זה דוח חשוב מאוד, מעמיק מאוד, אנחנו כמובן נעסוק בו ביסודיות רבה בישיבות נפרדות של הוועדה לביקורת המדינה ואת ההתחייבות של אתמול, אני מוכנה לחזור עליה בכל עת, לפגוע במעמדו של מוסד המבקר משמע לפגוע באזרחי מדינת ישראל.
שלי יחימוביץ': ביקורת אמיתית טיבה שהיא נעשית שעה שאפשר עוד לתקן ולא אחרי שאסון מתרחש.
שלי יחימוביץ': אז אשתדל לעשות עבודתי נאמנה ותודה רבה.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: תודה לך.
קארין אלהרר: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הדיון של הוועדה לענייני ביקורת המדינה.
קארין אלהרר: היום 15 באוגוסט 2017, כ"ג באב התשע"ז, נושא הדיון הבוקר הוא בקשה לחוות דעת מבקר המדינה עפ"י סעיף 21 לחוק מבקר המדינה בנושא: שיבוצים בחינוך המיוחד לקראת שנה"ל תשע"ח.
קארין אלהרר: בראשית הדברים אני רוצה להודות לכל הנוכחים שהגיעו לדיון החשוב הזה, אבל אני גם רוצה למחות ולהצר על כך שאנחנו שוב נאלצים לקיים דיון שבועיים או שלושה לפני פתיחת שנת הלימודים.
קארין אלהרר: אני חושבת שניסינו, לפחות בוועדה הזאת ואני יודעת שגם בוועדת החינוך, לעשות הכול כולל הכול כדי שלא נגיע למצב הזה שמקבלים עשרות פניות – רק בלשכה שלי, אני לא יודעת מה קורה בלשכות אחרות – של הורים לילדים עם צרכים מיוחדים שלא מקבלים מענה.
קארין אלהרר: כך הם חשים.
קארין אלהרר: יכול להיות שמשרד החינוך רואה את הדברים אחרת, ההורים חשים שהם לא מקבלים מענה.
קארין אלהרר: חוסר המענה הזה בא לידי ביטוי בשלושה דברים עיקריים שאני יודעת איכשהו לסדר: האחד, ילדים שאין להם שיבוץ.
קארין אלהרר: כשאני אומרת "אין שיבוץ" זה יכול להיות: או כי אין להם אובייקטיבית מכול סיבה שהיא, או כי השיבוץ שניתן להם הוא שיבוץ שלא הולם את הצרכים שלהם – כך על פי חוות דעת מקצועיות, לא כי ההורים חושבים כך.
קארין אלהרר: הדבר השני הוא נושא הסייעות – ילדים שקיבלו שיבוץ בחינוך הכללי בשילוב, עברו כבר את ועדת השילוב, אבל אין להם סייעת למספיק שעות, או אין להם סייעת בכלל.
קארין אלהרר: מה זה "מספיק שעות"?
קארין אלהרר: נכון, חוזר המנכ"ל מדבר על טווח מינימום ומקסימום – אז זה תמיד במינימום.
קארין אלהרר: הורים היו בוועדות השמה שהתנהלו שלא כשורה.
קארין אלהרר: הנושא הנוסף הוא נושא של נגישות.
קארין אלהרר: איך יכול להיות שאנחנו מגיעים שלושה שבועות לפני שנת הלימודים הקרובה ואנחנו נמצאים עם אותה הבעיה ואותו המקרה – ואני מציינת אותו עוד פעם כי הוא מזעזע כל פעם מחדש – של ילדה שמתניידת בכיסא גלגלים וצריכה להעלות ולרדת כל בוקר וכל סוף יום לימודים 39 מדרגות כי בית הספר שלה לא נגיש.
קארין אלהרר: נכון, תגידו לי: זה המקרה הקיצון, אתם צודקים.
קארין אלהרר: אתם בסדר עם זה שיש מקרה קיצון כזה?
קארין אלהרר: שנה שלמה עברה, לא נמצא סידור.
קארין אלהרר: דיברנו הבוקר עם אימא שלה, שכבר התייאשה, הילדה התחילה את הלימודים בכיתה א' – אתם יודעים לאיזו כיתה היא עולה?
קארין אלהרר: לה'.
קארין אלהרר: מה הייתם עושים אם זה היה הילד שלכם?
קארין אלהרר: אני באמת לא מצליחה להבין איך זה מגיע למצב הזה.
קארין אלהרר: זה נכון, זה מקרה קיצון אבל יש עוד בעיות נגישות בבתי ספר וזה לא צריך לקרות.
קארין אלהרר: אנחנו לא צריכים להגיע, בטח לא שלושה שבועות לפני פתיחת שנת הלימודים, למצב שבו ילד לא יכול להגיע עם חיוך לבית הספר.
קארין אלהרר: ותאמינו לי שהחיוך הזה נמחק גם במקום שבו הוא אמור לקבל סייעת, הוא לא יודע מי זו, גם במקום שבו הוא לא מקבל את כל שעות הסיוע כפי שהיה מגיע לו, לא באוטופיה, על פי הכללים של משרד החינוך.
קארין אלהרר: מה, לא מגיע לילדים האלה לקבל את אותו הדבר?
קארין אלהרר: אני יודעת שהמשרד עשה המון פעילות, המון פעולות, בשנה האחרונה.
קארין אלהרר: ראיתי שפותחים בתי ספר אינטגרטיביים, בירכתי על כך – אבל יהיו ארבעה כאלה בכל המדינה כרגע, מה עם כל היתר?
קארין אלהרר: איפה יתר הילדים?
קארין אלהרר: אני משוכנעת שכל מי שיושב כאן רוצה שמצב הזה ישתפר.
קארין אלהרר: אני יודעת שנעשים מאמצים, אבל, תסלחו לי, מעשים טובים ומחשבות טובות זה לא מספיק אם התוצאה היא כזו.
קארין אלהרר: התוצאה רחוקה מלהיות משביעת רצון בעיני.
קארין אלהרר: אתם יודעים שאני אמשיך לקיים את הדיונים האלה עד שנגיע למקום אחר, אתם מבינים את זה, אז תגידו לי מה צריך לעשות.
קארין אלהרר: אני מוכנה לעשות הכול.
קארין אלהרר: תגידו לי אתם מה צריך לעשות כדי שלא נקיים את הדיון הזה בקיץ הבא.
קארין אלהרר: איך יכול להיות שעקומת הלמידה משנה לשנה היא כל כך שולית?
קארין אלהרר: אני חושבת שהפניות שהגיעו אלינו צריכות ללמד אותנו שצריך לעשות – ואני לא חושבת שדרושה עבודה מאומצת מאוד – אבל צריך לעשות הכול.
קארין אלהרר: יש לנו עוד זמן.
קארין אלהרר: עוד שלושה שבועות ילדים ייכנסו לבית הספר, או למסגרת שמתאימה להם, עם הכלים שהם צריכים לקבל כדי לממש את מלוא הפוטנציאל שלהם.
קארין אלהרר: זה אפשרי.
קארין אלהרר: אני רוצה בתחילת הדיון לשמוע את אריאל או רחלי, תסבירו לי איך הגענו למצב הזה.
<רויטל לן כהן: גברתי, יש עוד נושא שלא הזכרת בין הנושאים שלא פתורים, עוד תחום.
קארין אלהרר: והוא?
<רויטל לן כהן: ילדים שהגישו בקשה לוועדת חריגים, עומדים בקריטריונים לוועדת חריגים ומסרבים לעשות להם ועדת חריגים.
קארין אלהרר: חריגים בגלל?
<רויטל לן כהן: לפי הסעיף של שינוי במצב העניינים, שהם פשוט קיבלו אבחונים בשלבים מאוחרים.
קארין אלהרר: בעניין הזה דווקא הייתי בטוחה שהתקדמנו כי ישבנו - - -
<הדר ירדני: הם סירבו להוסיף את זה לקריטריונים של ועדת חריגים.
<רויטל לן כהן: ילדים שעברו אבחון במאי, אמרו להם שייחכו לשנת הלימודים הבאה.
קארין אלהרר: בעניין הזה זה מאוד יעציב אותי כי ישבנו, דיברנו והיה נדמה לי שהסכמנו.
קארין אלהרר: אני רוצה לקבל תשובה גם בעניין הזה.
קארין אלהרר: מי מכם ידבר?
<אריאל לוי: אני אפתח ולאחר מכן אעביר את רשות הדיבור לרחלי לתת סקירה ביחס לנקודות.
<אריאל לוי: אני רוצה לגעת בנקודות עצמן אחת-אחת, וברשותך, חברת הכנסת אלהרר, כי אני לא רוצה שנתחיל בפתיחות כלליות ורק בחצי שעה האחרונה נצלול למורכבות.
<אריאל לוי: קודם כל, גם אני מצר על עקומת הלמידה שהשלטון המקומי לא יושב פה.
<פיני קבלו: למה לא יושב?
<אריאל לוי: אז נעים מאוד, נעים להכיר, כי אני בדרך כלל רגיל לראות את מיכל.
<פיני קבלו: תזרוק עלינו את הכול עכשיו?
<אריאל לוי: לא אמרתי לרגע.
<אריאל לוי: אני אגיד כך, אני חושב שלכל נושא הנגישות נצטרך להתייחס ביחד.
<אריאל לוי: אני לא מספיק מכיר את המקרה של בית שמש.
<אריאל לוי: אם תרצי, רחל תתייחס לעניין בית שמש או כל מקרה אחר.
<אריאל לוי: אני רוצה להגיד כך: יש לנו שני כשלים מובנים שאנחנו מנסים להתמודד אתם, בדרך אחת ניסינו להתמודד השנה, חלקית הצלחנו, חלקית לא.
<אריאל לוי: כשל המבנה הוא שהיד שמכוונת את התקציב ומכוונת את המסגרות ואת המכסות היא לא היד שמאשרת השמה, שיבוצים וכן הלאה.
<אריאל לוי: מה שקרה השנה – ואני אומר את הסוף כבר עכשיו – גם בתחום השעות, השבוע סידרנו את יתרת השעות שגם בחינוך המיוחד, הכוונה לא שילוב, תיפתחנה הכיתות שצריכות להיפתח, גם השעות שנוגעות לשעות דיפרנציאליות תינתנה, ואני מקווה שנמצא גם פתרון לחלק מהבעיות שמגיעות אליך בגין נושא הסייעות כי יש לנו עליה גדולה.
<אריאל לוי: אני אגיד מה עשינו בשביל להתמודד אתה, איפה לא הצלחנו ואיפה אנחנו צריכים להמשיך ללמוד גם אם העקומה שלנו היא לא מדהימה.
<אריאל לוי: האחד, אני רוצה לחזור לכשל המבני.
<אריאל לוי: אנחנו נערכים לפי ניבויים.
<אריאל לוי: בזה מאוד השתפרנו.
<אריאל לוי: זאת אומרת, בכל מחוז, כולל הרמה הרשותית, אנחנו יודעים בדיוק על פי הסטטיסטיקות של העבר – אגב, זה לא אומר כלום על העתיד, זה רק איזה סוג של ניבוי – רמות מורכבות שונות.
<אריאל לוי: אם הרצליה מתמחה באוטיזם ויש התיישבות לצורך העניין, אנשים באים כי יש שם נגיד מסגרות יותר טובות או מבוקשות יותר ממקומות אחרים, אנחנו יכולים פחות או יותר לנבות.
<אריאל לוי: יש לנו מספר מורכבויות שלא הצלחנו לנבות אותם כמו שצריך וזה יצר חלק מהבעיה.
<אריאל לוי: כשאני אומר "חלק מהבעיה" זה ביחס לתקציב, זה לא ביחס לשום דבר אחר.
<עדי עזוז: מה הניבוי אולי?
<אריאל לוי: אני אכנס אחת-אחת ללקויות השונות.
<רויטל לן כהן: מוגבלויות, הם לא לקויים.
<רויטל לן כהן: הילדים שלנו לא לקויים.
<אריאל לוי: למוגבלויות השונות.
<אריאל לוי: ואם נעבוד לפי תפקודים בעתיד יכול להיות שחלק מהבעיה תיפתר אבל יכול להיות שזה גם יבוא על חשבון חלק מהמוגבלויות.
<אריאל לוי: אז אני אומר שבחלק מהמקומות הצלחנו לנבא ובחלק לא.
<אריאל לוי: הגידול בעיקר באזורי המרכז לגבי האוטיסטים הוא גידול שלא היה צפוי ואנחנו סקרנו – אם רויטל תתקן אותי כל משפט אני אקום ואלך, אני לא יכול, כל פעם שאני מתחיל לדבר רויטל מתקנת אותי.
<אריאל לוי: רויטל, מספיק, אני אקשיב לך ואת תקשיבי לי.
<אריאל לוי: חלק מהניבויים שעשינו לגבי חלק מהמוגבלויות בשנים האחרונות לא הצלחנו לנבא באזורים מסוימים את הגידול הגדול בנושא הזה.
<אריאל לוי: גם במעוכבי התפתחות, בעיקר בגיל הרך, יש לנו עכשיו כשל, אני לא יודע להסביר אותו, גם בסטנדרטים של משרד הבריאות קובע לגבי האבחונים, גם לגבי מה שקורה במרכזים להתפתחות הילד, לא הצלחנו לנבא.
<אריאל לוי: יכול להיות שבזה עקומת הלמידה שלנו לא מספיק טובה, במעבר בין הגיל הרך לכיתות א' יש גידול מאוד מאוד גדול, אגב, גם בגיל הרך עצמו.
<אריאל לוי: אנחנו נדרשים, כדוגמה – רחל, תקני אותי, אני אומר רגע מהראש – במקום 14 גנים למעוכבי התפתחות במחוז מרכז מתוך נדרשנו לפתוח 24 גנים.
<אריאל לוי: כשאתה עושה תכנון שנתי, והועברו הרבה מאוד תקציבים, את הרי יודעת את זה, עדיין התקציבים של הגידול הטבעי לא הספיקו לחלק מהדברים האלה.
<אריאל לוי: סגרנו את הפערים רק בימים האחרונים לגבי הגידול הטבעי.
<אריאל לוי: יחד עם זאת, חלק מהגידול הגדול – לא בשל כמות הילדים, בשל המורכבות עצמה – זה משהו שלא הצלחנו לנבא.
<אריאל לוי: אז אנחנו לכם מוגבלות-מוגבלות ונגיד רגע איפה לא הצלחנו לנבא ואיפה כן.
<אריאל לוי: זו סוגיה אחת.
<אריאל לוי: סוגיה שניה – אני חוזר רגע לכשל.
<אריאל לוי: את הבעת את זה גם בחודש מאי ואמרת אם לקיים דיון באוגוסט, עודדתי אותך לקיים ואני מציע לך להמשיך ולקיים.
<אריאל לוי: לנו זה טוב להמשיך ללמוד להשתפר והיכן שאנחנו לא בסדר אנחנו גם נגיד שאנחנו לא בסדר.
<אריאל לוי: יש לנו בעיה עם המבנה כולו.
<אריאל לוי: אנחנו עכשיו עובדים על הצעת חוק חדשה – אגב, זו יוזמה של הקואליציה, של נציגויות הורים, של אביבית ושל הכנסת – וחלק מהחוק מנסה להתמודד עם הכשלים הללו.
<רויטל לן כהן: החוק הוא לא רק של אביבית, גם אני כתבתי אותו.
<אריאל לוי: אמרתי קואליציה – המילה "קואליציה" לא שייכת אליך?
<רחל אברמזון: הוא אמר "קואליציה", את לא מקשיבה.
קארין אלהרר: חשבתי שהאגו שייך רק לפוליטיקאים, מה קורה לכם?
<רויטל לן כהן: אז יכול להיות שהגיע הזמן שגם אני אצטרף.
<אריאל לוי: הצגנו את ההצעה שלנו, החוק סוג של מיצוע בין כל מיני צרכים ורעיונות והוא לא מושלם אבל השר נותן אוקיי להתקדם.
<אריאל לוי: כמובן שבצד העניין הזה יש פה שאלה תקציבית עצומה.
<אריאל לוי: אבל יש פה כשל מבנה.
<אריאל לוי: אנחנו, גם לגבי ועדות שילוב וגם לגבי ועדות השמה, לא מצליחים לקשור את זה לחלק התקציבי אחד לאחד.
<אריאל לוי: לא מצליחים.
<אריאל לוי: זה אומר שאם הביאו גידול תקציבי – ותכף דודי, מנהל אגף תקציבים, יציג את הגידול התקציבי שחל בחינוך המיוחד, את אותה דלתא כל שנה – לא הצלחנו לנבא את כל המורכבויות מראש.
<אריאל לוי: לכן, אם אנחנו לא נשב גם כרגולטור בחלקים האלה ובעצם נצטרך לממש כל החלטה של כל ועדה – יכול להיות, זו אולי אמירה קשה.
<אריאל לוי: ואגב, יש לנו מה להשתפר בוועדות ההשמה.
<אריאל לוי: יש יותר טובות, יש פחות טובות.
<אריאל לוי: אני גם לא יודע להגיד לך את החתך.
<אריאל לוי: בכל מקרה שיש אנחנו מנסים לטפל, כולל שלשום בלילה בשיחה עם רויטל, כולל ועדות ערר שהן בעייתיות.
<אריאל לוי: אבל אנחנו לא מצליחים להיות הרגולטור בקטע הזה.
<אריאל לוי: יש פער בין מי שלוחץ על הכפתור – אגב, לטובת הילד – לבין היכולת שלנו לממש חלק מהזכויות האלה.
<אריאל לוי: אני מציע – אני אומר משהו רדיקלי – גם במסגרת הצעת החוק לשנות את השיטה.
<אריאל לוי: אנחנו צריכים לחשוב אחרת.
<אריאל לוי: קרתה לנו תופעה דומה, לא בתחום החינוך המיוחד, בתחום לקויות למידה, כפי שאת מכירה את זה בהתאמות לבגרויות, את מכירה את הסוגיה.
<אריאל לוי: עשינו רגולציה מאוד מאוד אגרסיבית במובן הזה שלא אמרנו שיש מכסות, אמרנו: אנחנו רוצים לשבת בכל ועדה.
<אריאל לוי: והפלא ופלא, התחלנו להוריד מ-44% של ילדים שלא יודעים קרוא וכתוב לי"ב – הם צריכים התאמה – כרגע ל-19% או 18%.
<אריאל לוי: אני לא רואה דרך אחרת.
<אריאל לוי: אין לי את כל התשובות.
<אריאל לוי: צריך שולחן עגול, אין לי בעיה שזה יהיה אצלך, שנחשוב ביחד עם השלטון המקומי – וסליחה אם לא זיהיתי אותך – ביחד עם החברה האזרחית ונציגיה ונחשוב על שיטה אחרת.
<אריאל לוי: יש לי תחושה די מבוססת שכמה שלא נעבוד על ניבויים שנה הבאה נהיה בתמונה מורכבת יותר.
<אריאל לוי: איפה שיש משאבים, איפה שרוצים עוד – וגם ההורה, אני רואה את זה בסייעות רפואיות, עלייה מ-6 מיליון שקלים לפני 8-9 שנים ל-200 מיליון שקלים ב-6 שנים בגין הסייעות הרפואיות לטיפול פולשני ולאלרגנים.
<אריאל לוי: אגב, יש קשר בין שני הדברים, כי חלק מהמשאבים שאני לא מצליח לממש הם מאותה תקנה ויש קשר של זה גם לילדים חולים בביתם לעליה דרמטית גם במשאבים לדבר הזה.
<אריאל לוי: אני לא במקרה קושר את שלושת הדברים האלה.
<אריאל לוי: זה חלק מהניתוח שאנחנו עושים.
<אריאל לוי: זו תנועה.
<אריאל לוי: אם אתה לצורך העניין – ואני לא מאחל לאף אחד להיות הורה לילד שצריך להיות בבית או במקום אחר – אבל לא כל הילדים בשל בעיה נפשית צריכים לשבת בבית, אולי יותר טוב בבית ספר.
<אריאל לוי: אם הפסיכיאטר חותם אנחנו נאלצים לשלם את זה.
<אריאל לוי: התנועה בין שלושת המעגלים האלה היא תנועה שמאוד מאוד קשה גם לנבא אותה תקציבית.
קארין אלהרר: אני מבינה, אני רק שואלת: יש לכם איזושהי הידברות גם עם משרד הבריאות בעניין הזה?
<אריאל לוי: רק אתמול ישבתי עד 20:00 עם ליצמן.
<אריאל לוי: לא אני, המנכ"ל שלי.
<אריאל לוי: אנחנו צריכים עזרה משותפת לחשוב על הדברים.
<אריאל לוי: יש פער בין מי שקובע את הקריטריונים לבין מי שמתקצב.
<אריאל לוי: כשהם משנים קריטריונים – לטוב ולרע, אגב, אני בכלל לא מתווכח, לא עם ה-5-DSM ולא עם שום דבר – אף אחד לא שואל אותנו אם יש לנו את היכולת למלא את זה.
<אריאל לוי: אף אחד לא שואל אותנו.
<אריאל לוי: יש פה פערים שאנחנו מנסים להדביק אותם וזה אקספוננציאלי.
<אריאל לוי: חברת הכנסת אלהרר, זה אקספוננציאלי.
<אריאל לוי: שנה שעברה צעקנו חמס כי במשך שנים הגידול הטבעי שלנו היה תקוע וקיבלנו תוספת מאוד משמעותית, התוספת הזאת עדיין בקושי מספיקה לצרכים.
<אריאל לוי: עכשיו אנחנו נמצאים באיזשהו פער שאני מקווה שנשלים אותו, תכף אני אגיד איך.
<אריאל לוי: אנחנו נמצאים עם 135 בקשות במחוזות, זה פי שניים מלפני שנה בעת הזאת שקיימת את הפגישה, בדקנו את זה.
<אריאל לוי: יחד עם זאת, לחלק גדול מהבקשות האלה, נכון ללפני יום-יומיים, מצאנו מקור תקציבי לשעות, לפתיחת כיתות וכו'.
<אריאל לוי: נושא הסייעת עדיין בפערים משמעותיים.
<אריאל לוי: לכן, אגב, עצרנו חלק מתהליכים, גם בשביל לנתב נכון את המשאבים כי זה קצת משפט שלמה, עדיף לתת לזה, או לזה, או לזה.
<אריאל לוי: בסוף, מחייב אותנו החוק לתת מה שצריך.
<אריאל לוי: ויחד עם זאת, במגבלות הקיימות אנחנו מחכים למשאבים ממשרד הבריאות שיכולים לעזור לנו.
<אריאל לוי: אגב, בכל התנועה שאני תיארתי.