GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב בן ארי: אדוני, אני עוסקת בעבודה מועדפת ובשבוע שעבר שמעתי שהנושא של סיעוד ומדריכים בפנימיות של רווחה הוצא כתזכיר חוק של הביטוח הלאומי, שנמצא עכשיו במשרדי הממשלה.
<אביגדור קפלן: נכון, אנחנו מקדמים את זה ומקווים שזה יעזור לנו.
<אביגדור קפלן: אותו ילד שנמצא בפנימייה צריך דמות של אח בוגר כזה בדמותו של אותו מדריך.
<אביגדור קפלן: יכול להיות שאפשר מתוך משוחררי צבא לגייס הרבה ולמנוע את התחלופה הנוראית הזאת שיש בשנה הראשונה.
<אביגדור קפלן: אנחנו עושים סדר ברישוי פנימיות.
<אביגדור קפלן: גם הנושא של רישוי היה די מוזנח ואנחנו עושים בנושא הזה סדר, כולל נהלים וכולל חידוש רישיונות ומתן רישיונות רק למי שזכאי להם.
<אביגדור קפלן: בנושא התעריפים – שינוי מבנה המכרזים גם נמצא על סדר-היום שלנו.
<אביגדור קפלן: אנחנו בודקים אותם בצורה אינטנסיבית.
<אביגדור קפלן: זה ייקח לנו מספר חודשים כדי לראות את מבנה התעריפים והאם אנחנו משלמים תעריפים נכונים.
<אביגדור קפלן: אם נמצא שלא, נעדכן אותם וברור שצריך לזה משאבים.
<אביגדור קפלן: נצטרך לפעול מול האוצר כדי לקבל את המשאבים ככל שנראה צורך לעשות עדכון רדיקלי של התעריפים.
<אביגדור קפלן: התנענו את תוכנית יתד של 25-18 עם תקציב של כ-100 מיליון שקל והיא יצאה לדרך.
<אביגדור קפלן: היא אמורה לתת פתרון.
<אביגדור קפלן: במשרד עומד לקום מינהל פיקוח ובקרה שיעמיק את כל סוגיית הפיקוח והבקרה על כל המוסדות שלנו.
<אביגדור קפלן: מינהל פיקוח ובקרה יקום בחודשיים-שלושה הקרובים ואז, כמובן, יהיה קצת זמן להתארגנות.
<אביגדור קפלן: כל הדברים שהעליתי כאן הם דברים בביצוע.
<אביגדור קפלן: דברים יותר ארוכי טווח נעסוק בהם בהמשך, אבל קודם כל צריך לתת טיפול מהיר כדי לאושש את התפקוד של הפנימיות.
<אביגדור קפלן: אולי נשמע מרקפת ומציפי קצת יותר על מה שנעשה שם.
<רקפת בן גיא: אני סגנית מנהלת האגף, אחד התוצרים של דוח מבקר המדינה.
<רקפת בן גיא: אני בתפקידי חודשיים ואני אהיה צנועה ואגיד שכרגע אני רק לומדת.
<רקפת בן גיא: אני רוצה קצת להיכנס יותר לפרטים לגבי מה שאמר המנכ"ל.
<רקפת בן גיא: אני נזהרת בפורום הזה להגיד "ועדה" אז אני גם אגיד מה המילה של הוועדה.
קארין אלהרר: אנחנו מאוד מעריכים את זה.
<רקפת בן גיא: אני מאוד אזהר ולכן אני גם אגיד כמה זמן הקצבנו לוועדה וגם איך אנחנו עובדים במקביל לוועדה.
<רקפת בן גיא: במחצית אוגוסט אנחנו מקיימים ועדת פנימיות.
<רקפת בן גיא: אני מבקשת שאת המילה "ועדה" שימו לרגע בצד.
מירב בן ארי: בסדר, בסדר, אל תדאגי.
<רקפת בן גיא: כשבע
<רקפת בן גיא: צם התוכנית של ועדת הפנימיות היא ארבעת המוטיבים שעלו בדוח מבקר המדינה.
<רקפת בן גיא: חילקנו את הוועדה לארבע קבוצות.
<רקפת בן גיא: קבוצה אחת תעסוק בפרופיל האוכלוסייה.
<רקפת בן גיא: זהו נושא מאוד חשוב שהוא כוסה בדוח אבל רק מפן אחד.
<רקפת בן גיא: פרופיל האוכלוסייה של המטופלים, הילדים שנמצאים בפנימיות, השתנה באופן רדיקלי בעשר השנים האחרונות.
<רקפת בן גיא: אומנם הדוח מדבר על שלושים שנה, אבל היה צריך לעשות איזושהי הבחנה בעשר השנים האחרונות עם מדיניות של שירות ילד ונוער, שהותוותה, עם הפנים לקהילה.
<רקפת בן גיא: "עם הפנים לקהילה" יצר מציאות בתוך הפנימיות שהייתה מציאות לא מוכרת.
<רקפת בן גיא: יש הבדל אם אתה מקבל ילד בן 7-6 ויש לך אורך חיים שלם לעבוד אתו וגם להשפיע על האישיות שלו, מאשר אם אתה מקבל ילד בגיל 14, 15, 16, 17, 18.
<רקפת בן גיא: אנחנו רואים את הסיפור של הנשירה גם במובן הזה שיש לו קשר ישיר לשאלה באיזה גיל אתה מקבל ילד ורמת ההתנגדויות שלו.
<רקפת בן גיא: אנחנו היינו צריכים להיערך, ואנחנו לוקחים אחריות מלאה על הסיפור הזה, שברגע שאתה מקבל ילד בגיל ההתבגרות, לא דומה המצב לזה שאתה מקבל ילד בגיל 7-6 וכל הבונדינג שלו על הפנימייה.
קארין אלהרר: השוני בגילאים לא היה קודם?
<רקפת בן גיא: לא.
<רקפת בן גיא: לפני "עם הפנים לקהילה" יכולת לקבל ילד בן 7-6 ולעבוד אתו שש-שבע שנים.
<רקפת בן גיא: זאת אומרת שההפיכה של הפנימייה לבית הייתה לה הרבה יותר יכולת בתהליך.
<רקפת בן גיא: אני משערת שמנהלי הפנימיות יגידו גם הם שזה יצר שני דברים.
<רקפת בן גיא: זה דבר אחד, הגילאים, והדבר השני הוא מאפייני האוכלוסייה.
<רקפת בן גיא: ככל שאנחנו מחזיקים יותר ילדים בקהילה, הילדים שמגיעים לפנימייה הם באמת הקצה של הקצה של הרצף.
<רקפת בן גיא: זאת אומרת שאם אנחנו מדברים על המספרים שהמנכ"ל מנה, עשינו בדיקה לצורך דוח מבקר המדינה וגם לאחר מכן, כי אנחנו מתווים את עבודת הוועדה, ויש לנו 1,200 ילדים שיקומיים, 3,400 ילדים טיפוליים ו-1,000 ילדים פוסט-אשפוזיים.
<רקפת בן גיא: אני מיד אתייחס לכל המושגים.
<רקפת בן גיא: עוד דבר ברשותכם, ואני לא רוצה להטיח, אבל 1,200 ילדים פוסט-אשפוזיים הוא נושא שצריך לקחת בחשבון.
<רקפת בן גיא: משרד הרווחה לקח על עצמו אוכלוסייה ללא שום שותפים.
מירב בן ארי: עם משרד הבריאות.
<רקפת בן גיא: ללא שום שותפים.
<רקפת בן גיא: הוא מתקצב את זה באופן מוחלט ויתרה מכך, הוא גם מפקח על זה.
<רקפת בן גיא: בתהליך הפיקוח שלי אני מפקחת היום על עבודה של פסיכיאטרים ואנחנו צריכים להכניס פסיכיאטר שלנו למשרד.
<רקפת בן גיא: המטרה היא לא לזרוק אחריות, כמו שאמר המנכ"ל.
<רקפת בן גיא: זו אחריות שלנו.
מירב בן ארי: זה מאוד חשוב כי אנחנו מתעסקים כל הזמן בנושא של תחלואה כפולה ואנחנו רואים את זה אצל החבר'ה האלה, שעוברים את גיל ההתבגרות ונמצאים גם במצב נפשי קשה.
מירב בן ארי: בסוף אתה שם אותם בפנימיית רווחה בלי כלים של משרד הבריאות.
<רקפת בן גיא: כולנו נסכים פה בוועדה שעדיף שילדים יהיו בפנימייה מאשר שיהיו באשפוז.
<רקפת בן גיא: זה בסדר גמור וזאת משימה שאנחנו לוקחים על עצמנו.
<רקפת בן גיא: אני רק אומרת שאלה דברים שהמשרד צריך עכשיו לשאול את עצמו ברמת מטה וברמת רגולציה איך אנחנו קובעים נהלים ואיך אנחנו עובדים.
קארין אלהרר: לקחתם את זה בלי לתת לזה מענה?
<רקפת בן גיא: לקחנו את זה עם מענה.
<רקפת בן גיא: הקטנו את מספר הילדים בפנימיות אבל אני אומרת שמבחינת גג אנחנו מפקחים על זה ללא משרד הבריאות.
קארין אלהרר: זאת הייתה ההסכמה מלכתחילה?
קארין אלהרר: היו הפתעות בדרך?
<מוטי וינטר: אני הייתי ממונה על הנושא.
<מוטי וינטר: אורה נמיר, בעקבות דוח של המועצה לשלום הילד, הודיעה לנו שאנחנו צריכים לקלוט 212 ילדים שהיו בבתי-חולים לחולי נפש תוך שלושה חודשים.
<מוטי וינטר: משרד הבריאות אמר שהוא ייתן פסיכיאטרים ופסיכולוגים קליניים וכולי – שום דבר.
<מוטי וינטר: את ההבטחות שאני קיבלתי מראש שירותי בריאות הנפש, עד היום, עשרים שנה אחרי זה, לא קיבלנו.
<מוטי וינטר: כמו שאומרת רקפת, אנחנו היינו צריכים להיות אחראים על מאות פסיכולוגים קליניים ופסיכיאטרים ועל מדיניות תרופות וכולי.
<מוטי וינטר: זעקנו –זה לא דבר שלא אמרנו.
<מוטי וינטר: השרה הורתה לנו לעשות את זה ועשינו את זה.
<מוטי וינטר: כך כל השרים.
<מוטי וינטר: כמובן שהדברים קשים אבל אני לא רוצה להפריע לרקפת.
<רקפת בן גיא: אני חוזרת ואומרת שמבחינה ערכית אנחנו אכן חושבים שהם צריכים להיות אצלנו.
קארין אלהרר: מתקיימות פגישות עם משרד הבריאות בעניין?
<מוטי וינטר: הרבה פגישות.
<אביגדור קפלן: היו דיונים ברמה שלי מול מנכ"ל משרד הבריאות, אבל לא נולדו שיתופי הפעולה הנחוצים כדי לתפקד כמו שצריך.
<אביגדור קפלן: לנו אין כלים להשיג פסיכיאטרים ואנחנו צריכים לקבל את העזרה הזו ממשרד הבריאות.
קארין אלהרר: אני רוצה להבין, מדובר בקונפליקט שהוא תקציבי גרידא או באנשי מקצוע?
<רקפת בן גיא: יש את הפן התקציבי, ואני גם חייבת להגיד לזכותו של המשרד שאנחנו יושבים עכשיו, בעקבות דוח שפירו, על מנת להוריד את מספר הילדים בפנימיות.
<רקפת בן גיא: גם המנכ"ל יודע שמיום שנכנסתי לתפקיד אמרתי שלא יהיו 110 ילדים פוסט-אשפוזיים יחד בפנימייה אחת.
<רקפת בן גיא: עם זאת אנחנו חייבים להבין שמדובר בתהליכים מאוד ארוכים.
<רקפת בן גיא: הילדים הפוסט-אשפוזיים דורשים מערך רפואי שהוא הכרחי.
<רקפת בן גיא: כרגע זאת הסיטואציה ועם זאת, המשרד כן לקח על עצמו לדבר במושגים של 60, 30, 12, זאת אומרת שהפנימיות שלנו, לפי דרגת החומרה, זה המבנה שאנחנו מדברים עליו.
<רקפת בן גיא: כרגע אנחנו לא מחכים שתסתיים הוועדה ומקביל אנחנו עובדים על הנושא התעריפי מבחינת היכולת שלנו.
<רקפת בן גיא: יש לנו מספיק אנשים שעושים את העבודה בשטח, הם יודעים מה מצב הילדים, אבל אני לא רוצה להתרכז רק בזה.
מירב בן ארי: מה המערך הבריאותי שנמצא בפנימייה פוסט-אשפוזית?
מירב בן ארי: מי נמצא היום בפנימייה פוסט-אשפוזית מבחינת מערך הבריאות?
<רקפת בן גיא: את שואלת על מערך הבריאות ואני אומרת לך שעוד לפני מערך הבריאות יש עוד סוגיה מי קובע למערך הבריאות איך לעבוד.
<רקפת בן גיא: גם אם אני לוקחת את זה על עצמי ואני אומרת שזה נכון ערכית כי לילדים הפוסט-אשפוזיים יש איכויות רבות.
<רקפת בן גיא: סליחה שאני מדברת בצורה כזאת, אבל אנחנו מדברים על מדדים ואפרופו נתונים, כבר אספנו את כל הנתונים לגבי 16-15.
<רקפת בן גיא: יש לנו כרגע נתונים מי הילדים ומה מצב הנשירה.
<רקפת בן גיא: אנחנו עושים פעולה מאוד מהירה.
קארין אלהרר: אתם יכולים להעביר לוועדה?
<רקפת בן גיא: כמובן.
<רקפת בן גיא: אני אשאיר לך ואנחנו נעביר לוועדה.
<רקפת בן גיא: כאיש מטה אני הרבה יותר מוטרדת מהשאלה מי קובע להם איך לעבוד ולא האם הם נמצאים או לא.
<רקפת בן גיא: מבחינה תקצובית דאגתי שיהיו לי פסיכיאטרים בפנימיות, דאגתי שיהיו לי אחיות, אבל אני קובעת את הנהלים בעצמי.
<רקפת בן גיא: אני לא רוצה שזה יצבע את הכול כי באמת אנחנו עוסקים גם ב-3,400 ילדים טיפוליים שהם לא פוסט-אשפוזיים.
<רקפת בן גיא: מאחר ונעשה שינוי כזה מסיבי במאפייני הילדים, זה משהו שאנחנו כמשרד נערכים לקראתו ובעזרת העבודה שלנו עם הפרטנרים שלנו ממשרד הבריאות נצטרך לנסות להגיע לאיזושהי הסכמה לפחות לגבי רמת המטה.
<רקפת בן גיא: זאת אומרת שיהיה לי פיקוח מסודר.
<רקפת בן גיא: אני רוצה שהם יגידו שלפחות רישוי אנחנו עושים במשותף.
<רקפת בן גיא: זאת אומרת שמישהו יסתכל על עבודת הפסיכיאטר ויגיד אם הוא עושה נכון או עושה לא נכון.
<מוטי וינטר: אני רוצה להוסיף.
<מוטי וינטר: שורש הוויכוח בין משרד הרווחה למשרד הבריאות הוא לא הכסף אלא תפיסה מקצועית.
<מוטי וינטר: משרד הבריאות טוען שהוא אחראי על ילדים פסיכוטיים.
קארין אלהרר: רק בבתי החולים.
<מוטי וינטר: כן.
קארין אלהרר: הוא אמר:
קארין אלהרר: אני אדע להביא את אנשי המקצוע אם יהיה קוד בית חולים.
<מוטי וינטר: כל הילדים האלה הם ילדים עם בעיות נפשיות, הם באחריות שלנו והם לא מוגדרים בבית חולים, חרף העובדה שהם היו כולם בעבר בבתי חולים ורק משרד הבריאות טיפל בהם.
<מוטי וינטר: על זה הוויכוח.
<מוטי וינטר: היו לפחות חמש פגישות בין מנכ"לים וכולי, האחרונה הייתה עם פרופ' גמזו והם אמרו שהדבר היחיד שהם מוכנים לעשות הוא לסייע למשרד הרווחה לפקח.
<מוטי וינטר: זה הדבר היחיד.
קארין אלהרר: אני מכירה את הטיעון הזה.
<מוטי וינטר: לכן זה עניין עקרוני.
<אביגדור קפלן: זה נכון גם להיום, דרך אגב.
<יעקב בן יששכר: אני מהתנועה למען עתיד ילדינו.
<יעקב בן יששכר: אני רוצה להגיד שאין פיקוח על הפסיכיאטרים.
<יעקב בן יששכר: יש פסיכיאטרים שלבקשת עובדת סוציאלית נותנים כדורים פסיכיאטרים ללא הסכמת ההורים בכלל.
<יעקב בן יששכר: יכול להיות שיש ילדים שצריכים לקבל טיפול אבל במקום שהם יקבלו טיפול, הם לא יקבלו טיפול.
מירב בן ארי: הוא דיבר כבר שלוש פעמים ואני לא יודעת מי זה.
קארין אלהרר: הוא מהעמותה למען עתיד ילדינו.
מירב בן ארי: אני אמורה לנחש?
מירב בן ארי: מאיפה אני יודעת?
<קריאה: מירב, זה הוא שאת מתכוונת אליו.
<יעקב בן יששכר: יכול להיות שיש ילדים שאמורים לקבל טיפול ויש כאלה שלא מקבלים טיפול בגלל שאותם עובדים סוציאליים החליטו שהילד - - -
קארין אלהרר: רגע, אני עוצרת אותך.
קארין אלהרר: הדיון הוא לא על הסכמת ההורים.
<יעקב בן יששכר: לא, הדיון הוא על הפיקוח.
קארין אלהרר: הדיון הוא על אנשי המקצוע ועל הפיקוח.
<יעקב בן יששכר: נכון, אין פיקוח.
קארין אלהרר: סליחה, אנחנו לא דנים בתחושות הבטן שלך.
קארין אלהרר: אנחנו דנים בדוח מבקר המדינה.
<יעקב בן יששכר: נכון, ואנחנו גם פנינו.
קארין אלהרר: בסדר, מאה אחוז.
קארין אלהרר: יואב, בבקשה.
<יואב אפלבוים: הסימפטום של משרד הרווחה, משרד הבריאות ושיתוף הפעולה ביניהם הוא רק חלק מסימפטום הרבה יותר גדול.
<יואב אפלבוים: בילדים ובנוער בסיכון מטפלות מספר רשויות, שקשה להן מאוד לבוא לאיזושהי הידברות ולבוא לאיזושהי התוויית דרך של הגדרה מי הוא ילד בסיכון, למה הוא זקוק, איפה לשים אותו ומי יטפל בו.
<יואב אפלבוים: את זה אני אומר לא בפעם הראשונה.
<יואב אפלבוים: את שמעת אותי כבר יותר מפעם אחת.
<יואב אפלבוים: הגיע הזמן – זה הסיפה של הדברים כי יש לי עוד הרבה לומר בהקשר לדוח ובהקשר לדברים אחרים – הגיע הזמן, ולך יש עוד הרבה מאוד שנים לשרת את עם ישראל, אני מקווה, שתקום רשות אחת שתטפל באותם ילדים שמוגדרים כילדים ונוער בסיכון.
<יואב אפלבוים: רשות שתהיה מורכבת ממשרד הבריאות, ממשרד הרווחה וממשרד החינוך.
<יואב אפלבוים: ההבדלים היום תהומיים.
קארין אלהרר: אני חוזרת אלייך.
קארין אלהרר: אני מבינה שיש כבר איסוף נתונים לגבי 2016-2015.
<רקפת בן גיא: החל מאמצע אוגוסט תעבוד ועדה שתהיה מחולקת לארבע תת-קבוצות.
<רקפת בן גיא: הקבוצות נגזרות מדוח מבקר המדינה.
<רקפת בן גיא: קבוצה אחת תעסוק בסיווג הילדים, מאפייני הילדים – גם על זה יש לנו כרגע מחשבות, וזה גם עלה בדוח.
<רקפת בן גיא: לא בטוח שהחלוקה שהייתה בעבר רלוונטית להיום.
קארין אלהרר: דהיינו?
<רקפת בן גיא: אני לא משוכנעת שהקטלוג של "שיקומי", "טיפולי" ו"פוסט-אשפוזי" הוא קטלוג שצריך להמשיך בו.
<רקפת בן גיא: אני לא בטוחה שצריך להמשיך לחלק אותם לפנימיות לפי הקטלוג הזה.
<רקפת בן גיא: אנחנו רואים דברים מאוד דומים במאפיינים של ילדים פוסט-אשפוזיים דווקא עם ילדים שיקומיים ביכולות הלימודיות שלהם.
<רקפת בן גיא: זאת אומרת, יש לנו הרבה סימני שאלה כרגע לגבי הנושא הזה ויש תת-ועדה אחת שתעסוק בזה.
<רקפת בן גיא: ועדה שנייה תעסוק בפיקוח ובקרה.
<רקפת בן גיא: המשרד מקים עכשיו מינהל לפיקוח ובקרה, אבל מצד הפנימיות אין לנו זמן לחכות ואנחנו הולכים להתוות איזושהי צורת עבודה מאוד מסודרת.
<רקפת בן גיא: אני חייבת להגיד שכאשר קיבלתי את התחום, שלושת רבעי מהמסגרות לא היו עם רישיון.
<רקפת בן גיא: כרגע אנחנו עושים עבודה מסיבית ואני בעצמי עושה את הרישוי.
<רקפת בן גיא: דבר שלישי הוא נושא התעריפים, כלומר התאמה של צרכי הילדים אל מול מה שאנחנו רוצים להגיע.
<רקפת בן גיא: הדבר המהותי ביותר הוא תורת העבודה בפנימיות – מה מתודת העבודה.
קארין אלהרר: רקפת, אם אני מבינה את הדברים שלך להווייתם, למעשה כל מה שאמר מבקר המדינה על זה שלא בודקים מה קרה עם החניכים והחניכות דקה אחרי, על זה שאנחנו לא יודעים לפלח ואנחנו לא יודעים מה הייתה האפקטיביות של התוכניות שהיו, על זה שיש חזרה הביתה, שזה עולם ומלואו – בעצם רק עכשיו מתחילים להקים את הוועדה לכל זה ותוכנית העבודה שלכם אפילו עוד לא התחילה.
מירב בן ארי: אני חייבת לשאול משהו כי אני תכף צריכה ללכת.
מירב בן ארי: הפנימיות קיימות שנים, מה הייתה המתודה עד עכשיו?
<רקפת בן גיא: אני רוצה שנעשה הבחנה.
<רקפת בן גיא: יש הבחנה מאוד גדולה האם כמטה יצרנו מדיניות והאם בשטח קורים דברים.
קארין אלהרר: אני מדברת על המדיניות של המטה.
<רקפת בן גיא: בנוגע למדיניות של המטה, כפי שאמר המנכ"ל, אנחנו מקבלים את מסקנות הדוח.
קארין אלהרר: שלא הייתה מדיניות.
<רקפת בן גיא: ולכן אנחנו פועלים.
<רקפת בן גיא: אני רוצה לומר כמה דברים שעשינו במהירות מבלי לחכות לוועדה.
<רקפת בן גיא: אנחנו הולכים להטמיע את הסיפור של רכז בוגרים, שזה בתוך התעריף כי זה מאוד מהותי.
קארין אלהרר: לכל פנימייה?
קארין אלהרר: יואב, זה חשוב.
קארין אלהרר: תקשיב.
<רקפת בן גיא: במסגרת בניית התעריף אנחנו הולכים להכניס בכל פנימייה רכז בוגרים.
<רקפת בן גיא: מתי זה יאושר?
<רקפת בן גיא: תפקידו יהיה בדיוק מה שצוין כאן.
קארין אלהרר: מירב, אני רוצה לשמוע, ברשותך.
<רקפת בן גיא: אם מירב יודעת אולי היא תעזור לי.
<רקפת בן גיא: להכין את הילדים, להכין מערך עבודה.
<רקפת בן גיא: מבחינתי, גם סוגיית הלימודים היא סוגיה מאוד נכונה אבל שוב אין פה התייחסות למאפייני הילדים.
<רקפת בן גיא: אם ילד בא אליי לשנה בלבד מגיל 17 עד 18 - - -
קארין אלהרר: רקפת, את מסכימה אתי שבסופו של דבר אנחנו יכולים לעשות קטלוגים ובסוף תופרים חליפה לילד.
קארין אלהרר: זה לא קבוצות ייחוס.
<רקפת בן גיא: נכון, אבל בגיל 17-16 אני הרבה יותר אשאל את עצמי האם הכנסתי לתוך הפנימיות טרמינולוגיה של הכשרה מקצועית, למשל, שיש לילד כלים כלשהם.
<רקפת בן גיא: אנחנו מדברים על 12% ילדים ללא עורף משפחתי, כשאני יודעת שאני צריכה לצייד אותם בכלים של עבודה, בהכשרה מקצועית, במישהו שידאג להם הלאה.
<רקפת בן גיא: זאת אומרת, אני צריכה להסתכל על הפרופיל המשתנה ולכן אמרתי קודם ששלושים שנה זה שלושים שנה, אבל בעשור האחרון יש שינוי מסיבי בגילאים ואני חייבת להתאים את עצמי, מעבר לאידאולוגיות, גם לנושא של מאפייני הילדים.
<רקפת בן גיא: לכן אני אומרת שיקפצו אצלנו כרגע דברים בתוך התעריף שיקבלו עדיפויות שבעבר פחות קיבלו.
קארין אלהרר: מעבר לרכז בוגרים, מה עוד?
מירב בן ארי: מה עוד יש שלקחתם מהדוח?
<רקפת בן גיא: לקחנו מהדוח את הנושא של ילדים פוסט-אשפוזיים.
<רקפת בן גיא: לצערי, לא יישמנו מדיניות שהייתה כבר קיימת, של גיל 21-18.
<רקפת בן גיא: הילדים האלה זכאים להמשך לימודים במשרד החינוך ואנחנו בגיל 18 מוציאים אותם מהפנימיות.
<רקפת בן גיא: קיבלנו החלטה מידית שבגילאים האלה במוצהר אנחנו הולכים להמשיך להחזיק אותם בפנימיות.
<רקפת בן גיא: עוד לא קראתי להם כי עוד לא הכנתי תוכנית עבודה.
<רקפת בן גיא: אני בתפקידי חודש וחצי.
קארין אלהרר: זה יחול משנת הלימודים הקרובה?
<רקפת בן גיא: אני מאוד מקווה שנצליח להיערך כי מדובר גם בחיבור שלנו למשרד החינוך במיצוי הזכויות שלהם.
<רקפת בן גיא: אלה לא ילדים שעד לרגע הזה המשכנו את מיצוי הזכויות שלהם, אבל אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו בנושא הזה.
<רקפת בן גיא: גיל 21-18 הוא גיל של מיצוי זכויות.
<רקפת בן גיא: אפשר להכיר בהם כסל שיקום.
קארין אלהרר: אני מבינה, רקפת, אבל אני שואלת איפה הקושי לייצר את זה לשנת הלימודים הקרובה.
<רקפת בן גיא: שנת הלימודים הקרובה היא מחר.
קארין אלהרר: משרד החינוך יודע איזה תלמידים ממשיכים אצלו.
<רקפת בן גיא: משרד החינוך יודע.
<רקפת בן גיא: אנחנו עובדים עכשיו עם משרד החינוך על תפיסת עולם, מה מקומו של ילד פנימיות בתוך משרד החינוך.
<רקפת בן גיא: יספרו פה שותפיי שזה גם משהו שעד היום עלה בדוח מבקר המדינה, אבל הרצף הזה לא היה קיים.
<רקפת בן גיא: אנחנו מקיימים אתם היום שולחנות עגולים לא רק לגבי הפוסט-אשפוז אלא לגבי כולם.
<רקפת בן גיא: ילד מגיע באמצע שנה – הרי אנחנו קולטים כל השנה בפנימיות – ופתאום אתה אומר למנהל מחלקת חינוך לקחת את הילד, להקפיץ אותו, להכניס אותו לשעות שילוב על חשבון הילדים של הרשות המקומית?
<רקפת בן גיא: אנחנו יכולים לשכוח מזה.
<רקפת בן גיא: ברור לנו שאנחנו צריכים לעשות עבודת מטה מול משרד החינוך על מנת שנוכל למצות את הזכויות הבסיסיות שיש לילדים האלה.
<רקפת בן גיא: כרגע כל פנימייה עשתה את זה מול הרשות המקומית שאתה היא עובדת.
<רקפת בן גיא: אני מזכירה לכם שיש לנו 111 פנימיות, 66 ספקים.
<רקפת בן גיא: זה מערך גדול מאוד שאנחנו צריכים לרשת אותו מבחינת תפיסת העולם.
<רקפת בן גיא: אנחנו עובדים עם משרד החינוך מתחילת השנה הזאת.
<רקפת בן גיא: אנחנו הולכים להעביר השנה כסף שלא מוצה בנושא הסעות לילדים וזה מידית.
<רקפת בן גיא: זה מחר.
<רקפת בן גיא: הילדים האלה לא קיבלו הסעות, הם לא קיבלו ליווי.
קארין אלהרר: הסעות לאן?
<רקפת בן גיא: לבית-הספר.
מירב בן ארי: אז איך הם נסעו?
<רקפת בן גיא: על חשבון הפנימיות.
<רקפת בן גיא: אנחנו הולכים לקחת את זה על אחריותנו וזה נכנס לתקציב של השנה ושל שנה הבאה.
<רקפת בן גיא: אלה הדברים שלא חיכינו אתם.
קארין אלהרר: מה הכסף התוספתי שיש לשנת 2017 לעניין הזה?
<רקפת בן גיא: אין כסף תוספתי.
קארין אלהרר: אז מאיפה זה יבוא?
קארין אלהרר: על חשבון מי?
מירב בן ארי: אני מתנצלת, אני צריכה לצאת.
<רקפת בן גיא: מצד אחד אנחנו אומרים שאין כסף תוספתי ומצד שני אני אומרת שיש לנו 2.5 מיליון שקל שכרגע מחכים ואנחנו הולכים לעבוד עם משרד החינוך על העניין של מיצוי הזכויות של הילדים האלה.
קארין אלהרר: 2.5 מיליון שלא היו בשנה הקודמת?
<רקפת בן גיא: לא היו.
קארין אלהרר: מאיפה הם הגיעו?
<קריאה: את מדברת על ההסעות?
<רקפת בן גיא: כן.
<קריאה: אלה דיונים שהתמשכו והתמשכו.
<קריאה: יש פריצת דרך בנושא הזה?
<רקפת בן גיא: נכון, התמשכו שנים.
<רקפת בן גיא: עכשיו יש פריצת דרך גדולה מאוד גם בנושא הליווי, גם בנושא ההסעות.
<רקפת בן גיא: אלה דברים שאנחנו ממש עשינו מחודש לחודש.
<רקפת בן גיא: אני גם אומרת שיש היערכות בתוך המשרד לסיפור של שינוי גודל התעריף, אבל אנחנו עוד לא שם.
קארין אלהרר: רקפת, את אומרת דברים שבאמת נעימים לי לאוזן, שיש איזה שינוי ומקיימים חשיבה מחודשת.
קארין אלהרר: אני מברכת על זה, אבל למדתי בתקופה מאוד קצרה שאני בבניין הזה שהמחשבות הן יפות, אבל בסוף אם אנחנו רוצים שזה גם יקבל ביטוי בשטח, צריך להצמיד לזה כסף.
קארין אלהרר: אם אנחנו מדברים כל כך יפה, אנחנו צריכים לדעת להביא את הצ'ק שיממן את התענוג.
<רקפת בן גיא: אני מסכימה אתך.
קארין אלהרר: אז איפה הכסף?
<רקפת בן גיא: אני רוצה להגיד משהו ואני אגיד אותו בצניעות כי ביקשתי עוד זכות של תלמידה.
<רקפת בן גיא: אני חודשיים בתוך הסיפור הזה, למרות שמיום שקיבלתי את התפקיד אני מרגישה כמו הרמטכ"ל.
<רקפת בן גיא: אני צבא ההגנה לישראל.
<רקפת בן גיא: כמו שאמרו, זה העתיד של ילדינו ושם הוא נמצא, אבל לצערי אין לי התקציב של משרד הביטחון.
<רקפת בן גיא: לא משנה.
<רקפת בן גיא: אי אפשר להגיד שהתחום לא קיבל כסף.
<רקפת בן גיא: הייתה ועדת גדעון והביאו למשרד 57 מיליון שקלים.
<רקפת בן גיא: בתקופה הזאת השתנה המון.
קארין אלהרר: מתי זה היה?
<קריאה: לפני חמש שנים.
קארין אלהרר: את יודעת כמה שערות לבנות יצאו לי מאז?
<רקפת בן גיא: 52 מיליון שקל הביאו, אבל מה?
<רקפת בן גיא: מאז 2012 הצרכים והמאפיינים השתנו דרמטית.
<יואב אפלבוים: סליחה, רקפת, בואי נשים את הנתונים כמו שהם.
קארין אלהרר: יואב, אני אתן לך.
קארין אלהרר: יואב, אני אתן לך לדבר.
<רקפת בן גיא: יש לנו הרבה זירות שבהן אנחנו כל הזמן מדברים על הכסף-כסף.
<רקפת בן גיא: אני אגיד לך את תפיסת עולמי בתור מי שמובילה כרגע את התחום.
<רקפת בן גיא: אני רוצה שקודם תהיה לי מהות ואחר כך אני אביא כסף.
<יואב אפלבוים: לא, אני מדבר על ועדת גדעון.
קארין אלהרר: לא, אתם לא מנהלים דו-שיח.
<רקפת בן גיא: אני מסכימה שצריך להיות צ'ק בסוף, אבל מבחינת הדוח בעיניי חשוב להסתכל לא על הכסף אלא כל המהות.
קארין אלהרר: גם וגם.
<רקפת בן גיא: נכון, אבל אני רוצה להביא כסף כשתהיה לי מהות ולא להביא מהות כשיהיה לי כסף.
קארין אלהרר: אני רק אומר, רקפת, שאת צודקת במובן הזה שצריך קודם לייצר את תוכנית העבודה ואז לדעת להביא לה את הכסף.
קארין אלהרר: אבל התחלתי ואמרתי שאני שומעת ממך שהמהות קורמת עור וגידים בימים אלה.
<אביגדור קפלן: אבל זה ייקח את הזמן שלו.
<אביגדור קפלן: זה לא נעשה בהינף יד.
קארין אלהרר: דרך אגב, זה שיש זכות לא אומר שהיא מנוצלת, ואני מפנה אתכם לעניין השיעורים הפרטיים, שלא כל הכסף נוצל וזאת בעיה.
קארין אלהרר: אני ארצה תשובה על הדבר הזה.
קארין אלהרר: מעבר לזה, אם הגענו למצב מצוין שבו משרד הרווחה מבין שהוא צריך תוכנית עבודה סדורה, הוא גם צריך להביא כסף לדבר הזה, אחרת את תשבי הרבה זמן, תקיימי ישיבות של ועדות, מפגשים עם אנשי מקצוע, אבל לאן זה ילך?
קארין אלהרר: אדוני המנכ"ל, אתם ביקשתם?
קארין אלהרר: יש איזו דרישה תקציבית לתוספת?
<אביגדור קפלן: כרגע אין.
<אביגדור קפלן: קודם כל נגבש לעצמנו כמה אנחנו צריכים.
קארין אלהרר: כמה זמן אתם לוקחים לעצמכם לגבש את תפיסת העולם?
<רקפת בן גיא: ביקשנו שנה על מנת להתמודד עם דוח של שלושים שנה.
<רקפת בן גיא: אני רוצה להכניס את זה לפרופורציות.
<רקפת בן גיא: במקביל אנחנו דנים על הנושא התעריפי וזה לא שאנחנו מחכים לסיים.
<אביגדור קפלן: אנחנו לא נעבוד בטור.
<רקפת בן גיא: יש לנו עבודה כזו ועבודה כזו וצריך להיות סנכרון.
<רקפת בן גיא: לא התיימרתי בשנה אחת לסדר עניינים של שלושים שנה.
קארין אלהרר: אני רוצה לעשות סדר.
קארין אלהרר: אף אחד לא אומר, גם לא משרד מבקר המדינה, ששלושים שנה לא נעשה כלום.
קארין אלהרר: אומרים שבמשך שלושים שנה היו דיונים, בדיוק מה שאתם עושים עכשיו.
קארין אלהרר: הקימו ועדה וגיבשו תפיסת עולם אבל לא עשו אתה שום דבר.
קארין אלהרר: זו הטענה.
<מוטי וינטר: לא בדיוק.
<מוטי וינטר: לא צריך לשלול את כל מה שהיה.
קארין אלהרר: אני אומרת לך שבסופו של דבר היו תוכניות והיו דברים, הכול בסדר, אבל את שלב הלמידה לא היה.
קארין אלהרר: עכשיו אתם אומרים שאתם עושים את שלב הלמידה.
קארין אלהרר: שלב הלמידה אמור להיות קצר יותר מהשלב של הנחת התשתיות.
קארין אלהרר: למה צריך שנה בשביל זה?
<אביגדור קפלן: לא צריך שנה.
<אביגדור קפלן: את הדרישות התקציביות שלנו אנחנו נגבש לקראת הסתיו ונגיש אותן.
קארין אלהרר: הצלחתם לבלבל אותי כי היא אמרה שהיא צריכה שנה.
<אביגדור קפלן: היא צריכה שנה להרבה מאוד מטלות.
קארין אלהרר: אתה אמרת קודם – לא נדרוש דרישה תקציבית עד שלא נדע על מה.
<אביגדור קפלן: אז אני חוזר ואומר, אני מקווה שאנחנו נקבל מושג בחודשים הקרובים ונעבוד במקביל ולא בטור, מה הצרכים התקציביים.
<אביגדור קפלן: במסגרת התקציב של המשרד יש לנו יכולת לשפר את התפקוד שלנו בצורה משמעותית, וזה מה שאנחנו עושים.
<אביגדור קפלן: עם זאת, כדי להעלות את דמי הנסיעה, להעלות כל מיני תעריפים – בבדיקת התעריפים נצטרך להעלות תעריפים – לזה נצטרך כסף תוספתי.
<אביגדור קפלן: אבל נבדוק קודם מה אנחנו צריכים.
<ערן נריה: אני מ"עורך דין משלי", ייצוג קטינים בסיוע המשפטים במשרד המשפטים.
קארין אלהרר: אתה באת במקום לידיה?
<ערן נריה: אני הממונה המחוזי והיא נמצאת היום בדיון משפטי שהיא לא יכלה לבטל.
<ערן נריה: בכל רגע נתון אנחנו מייצגים למעלה מ-4,000 הליכים של בני נוער וילדים על ידי 70 עורכי דין שפרוסים על פני כל הארץ, והייצוג הזה ניתן חינם.
<ערן נריה: הוזכרו פה תוספת תקציבים ותפיסה מערכתית.
<ערן נריה: פנינו כבר למנכ"ל משרד הרווחה במכתב מפורט שבו אנחנו מבקשים שתהיה תקינה לעובדים סוציאליים לבני נוער, שהם אחראים על בני נוער בסיכון.
<ערן נריה: עד היום אין שום תפיסה שמעוגנת באיזשהו נוהל של משרד הרווחה, שאומר כמה עובדים סוציאליים צריכה רשות מקומית להעמיד על פני בני נוער בסיכון או איזשהו פרמטר אחר.
<ערן נריה: רואים שונות מאוד גדולה ברשויות מקומיות מסוימות, שם הטיפול הוא הרבה פחות מהנדרש בבני נוער בסיכון.
<ערן נריה: יש רשויות מקומיות שאין בהן בכלל עובדים סוציאליים לחוק הנוער וזה ניכר, לצערי.
<ערן נריה: אנחנו שותפים להרבה מן הממצאים שמשרד מבקר המדינה ראה וציין בנוגע לאי-דחיית האפקטיביות של תוכניות טיפול מוצעות.
<ערן נריה: אנחנו רואים את זה אפילו יותר בפן הספציפי, כשמייצגים בני נוער ספציפיים.
<ערן נריה: אנחנו רואים התנהלות של מערכת מאוד מורכבת שלעתים היא גם מסורבלת או אטית והיא לא מזהה או לא תוספת את החליפה הספציפית לצרכים ולמענים שצריכים לתת לאותו בן נוער מסוים.
<ערן נריה: זה יכול להיות לגבי משפחה מארחת, כי יש תפיסות מסוימות שאומרות מתי קטין שלא יכול לצאת לבית הוריו בחופשות ייצא למשפחה מארחת.
<ערן נריה: לפעמים יש נערים ונערות שנשארים ללא משפחה מארחת.
<ערן נריה: זמן המענה והתגובה לקטינים שנושרים מהמערכת עד שמתכנסת ועדת תכנון וטיפול, עד שלאחר מכן מוגשת תוכנית חלופית או בקשה לאיזשהו סעד מבית משפט לנוער, הוא לפעמים כזה שהקטין כבר נמצא במקום אחר.
<ערן נריה: אם היו תופסים אותו או עוזרים לו שבוע-שבועיים אחרי הנשירה, המצב היה הרבה יותר קל לטיפול מאשר שבקשה כזאת מוגשת לבית משפט לנוער כעבור למעלה מחצי שנה.
<ערן נריה: אנחנו, עורכי הדין שמייצגים את בני הנוער, רואים את התפקיד שלנו בכך שנדחוף את הקטין הספציפי אותו אנחנו מייצגים לפלס את דרכו לראשית סדר העדיפויות של המערכת כדי שתיתן עדיפות לעניין שלו.
<ערן נריה: זה לא פתרון מערכתי וזה בהחלט פתרון לא טוב בנוער ספציפי.
<ערן נריה: אנחנו גם חושבים שנכון וראוי שלכל קטין וקטינה שנמצאים בפנימייה תהיה נגישות, הרבה יותר מכפי שיש להם היום, לעורך דין ולסיוע המשפטי ממערך "עורך הדין משלי".
<ערן נריה: אין את זה היום מספיק, לטעמנו.