GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יובל לנדשפט: אנחנו ניתן להם מחשבים – קנינו כבר מחשבים ומדפסות וגם סורקים כדי לסרוק את הכל, זאת כדי להגיע לתוכנה שלנו שמכילה את התיק הרפואי הכולל של אותו מטופל.
<יובל לנדשפט: אולי ארבע שנים הוא כבר מטופל לפני כן?
<יובל לנדשפט: אולי הוא פנה לפני כן?
<יובל לנדשפט: הכל על מנת לבקר את איכות המענה, וכמובן פיקוח.
<יובל לנדשפט: החלטת הממשלה אומרת שלושה דברים: פיקוח, פיקוח, פיקוח.
<יובל לנדשפט: כשיתקיים המערך של אותם 100 רופאים שאנחנו נכשיר, הם יתחילו ויקבלו מטופלים.
<יובל לנדשפט: באותו מעמד יתנו להם את אותו מרשם ו-X פקודות ניפוק.
<יובל לנדשפט: היק"ר יצמצם מאוד את פעילותו.
<יובל לנדשפט: להערכתנו זה עתיד לקרות עוד בשנת העבודה הזאת או לכל המאוחר ברבעון האחרון.
<יובל לנדשפט: החלטת הממשלה גם קוצבת זמנים ואמצעים.
<יובל לנדשפט: בינתיים בזמנים אנחנו עומדים, אבל את האמצעים עדיין לא קיבלנו.
<יובל לנדשפט: אנחנו נקבל, בעשרת השם.
קארין אלהרר: יובל, כמה אנשים ממתינים היום לתשובה?
<יובל לנדשפט: כ-5,000 אנשים.
תמר זנדברג: זה הרבה.
<קריאה: כל יום נוספים 500.
<יובל לנדשפט: לפני כשלושה שבועות השר שלנו קיים על כך ישיבה והטיל על המשנה למנכ"ל לטפל בזה, כיוון שמספר הפונים עלה באופן משמעותי ויש לנו 30,000 מטופלים והצוות שעוסק במלאכה קטן.
<קריאה: אז תסגור את יק"ר.
<ליאורה שמעוני: כמה זמן הם מחכים?
<יובל לנדשפט: עשינו מדידות.
<יובל לנדשפט: מפתיחת הבקשה במערכת על-ידי הצוות שלנו, תוך כדי העברה לרופא – בדיון הקודם קראו לזה "להקת מיקי".
<יובל לנדשפט: אלה הרופאים שהם תחת היועץ הרפואי ליק"ר.
<יובל לנדשפט: מדובר ב-36 רופאים שבוחנים את הבקשות – ועד שזה חוזר בחזרה ומונפק הרישיון, הממוצע הוא עשרה ימי עבודה.
<יובל לנדשפט: אבל עד שהבנות שלנו מצליחות - - -
קארין אלהרר: יובל, התבלבלתי.
קארין אלהרר: היום אני שולחת את הפקס למייל – אנחנו נצטרך לעבוד על זה שזה יהיה מייל רגיל.
קארין אלהרר: אנחנו נמצא את הפתרון, סטרט-אפ ניישן זה אנחנו – לפי מה שאתה אומר בעוד עשרה ימים - - -
תמר זנדברג: זה כמו ב"זהו זה", את באה לחרמון, את צריכה שני מחלקים.
תמר זנדברג: אחד עולה 3 שקלים והשני 120.
תמר זנדברג: השלב הראשון הוא עשרה ימים והשני שבעה חודשים.
<יובל לנדשפט: בגלל שאין לנו מספיק עמדות, לוקח כשלושה שבועות עד שפותחים את המייל.
<ליאורה שמעוני: עשרה ימים זה מהרגע שפתחת, שהתחלת לטפל.
<ליאורה שמעוני: אבל עד שהתחלת לטפל, זה עוד משהו עלום.
קארין אלהרר: כי מה, כי חסר כוח אדם?
<יובל לנדשפט: אין מי שיפתח.
קארין אלהרר: זה כשלעצמו דורש ועדה נפרדת.
קארין אלהרר: אני אשמח לדעת מה עושים בנושא, פרופ' גרוטו.
<פרופ' איתמר גרוטו: נכנסתי לנושא הזה לפני כשבוע-עשרה ימים בשיחה אצל השר.
<פרופ' איתמר גרוטו: אני חדש בתפקיד שלי באופן יחסי.
<פרופ' איתמר גרוטו: אכן יש צוואר בקבוק בנקודה הזאת.
קארין אלהרר: מה עושים כדי לפתור את זה?
<פרופ' איתמר גרוטו: נתתי הוראה לגייס כמה קלדניות שצריך ומתחילים לקלוט אותן ממחר.
<פרופ' איתמר גרוטו: ביום ראשון כבר תהיה הכפלה של מספר הקלדניות.
קארין אלהרר: היום יש 12, זה אומר שיהיו 24?
<פרופ' איתמר גרוטו: אין 12, יש ארבע.
<קריאה: מה זה היק"ר הגדול הזה?
<קריאה: מי עושה את כל קידום ההסדרה, שני אנשים?
שרן השכל: כדי שיהיה לכם יותר זמן לדאוג להסדרה, תנו לרופאים את היכולת לרשום את המרשמים ותפקחו עליהם.
<ד"ר מיכאל דור: אנחנו יכולים לעשות את מה שאומרת החלטת הממשלה.
<ד"ר מיכאל דור: החלטת הממשלה קבעה - - -
שרן השכל: בהחלטת הממשלה קבעתם שתינתן לרופאים אפשרות לרשום מרשמים.
שרן השכל: אתם הפכתם את תוכנת המחשב - - -
<ד"ר מיכאל דור: לא נכון, את טועה לגמרי.
<ד"ר מיכאל דור: את פשוט אומרת משהו לא נכון.
<ד"ר מיכאל דור: יש החלטת ממשלה שלא אומרת את זה.
שרן השכל: תוכנת המחשב הזאת עדיין מאשרת אצלכם את האישור של הרישיונות האלה.
שרן השכל: צוואר הבקבוק הזה לא ייעלם.
שרן השכל: למה הוא לא ייעלם?
שרן השכל: כי גם עם התוכנה וההכשרה של הרופאים עכשיו, כל הבקשות של הרופאים עדיין יגיעו ליק"ר לאישור.
קארין אלהרר: רגע, אבל אנחנו עדיין לא שם.
קארין אלהרר: בואו נעשה סדר בבלגאן.
קארין אלהרר: אל תערבבו לי עכשיו מה יקרה עד תום השנה, כשהכל יהיה נהדר.
קארין אלהרר: תנו לי רגע לדבר על היום.
קארין אלהרר: קודם נבין מה הבעיה היום.
קארין אלהרר: אמרת, פרופ' גרוטו, שמחר מתחילות ארבע קלדניות נוספות?
<פרופ' איתמר גרוטו: קיבלנו היתר מיוחד לקלוט - - -
קארין אלהרר: מחר הן מתחילות?
<פרופ' איתמר גרוטו: לא, ביום ראשון.
<פרופ' איתמר גרוטו: קיבלנו את ההיתר אתמול.
<פרופ' איתמר גרוטו: פנינו לחברת כוח אדם כי זה לא מצוי בשירות הציבורי.
<פרופ' איתמר גרוטו: בשירות הציבורי עובדים לפי תקנים.
<פרופ' איתמר גרוטו: גם את התקנים שלכאורה הוקצו, לא הגיעו.
<פרופ' איתמר גרוטו: ארבעה עובדים שנקלוט לעומת המצב היום זה אומר להכפיל את מהירות העבודה.
קארין אלהרר: אז אתה מתחייב שמיום ראשון נתחיל לשחרר את צוואר הבקבוק.
שרן השכל: כמה תיקים אתם בודקים כל חודש?
<פרופ' איתמר גרוטו: הבעיה אינה רופאים, יש מספיק רופאים.
קארין אלהרר: אתה מדבר על קלדניות שיפתחו את המסמכים - - -
<פרופ' איתמר גרוטו: זה לא רק פתיחת מסמכים, זה בדיקה - - -
קארין אלהרר: אוקיי, עבודת משרד.
קארין אלהרר: Back office חשוב מאוד.
קארין אלהרר: אני רוצה להבין, זה בנוסף ל-12 מוקדניות?
<פרופ' איתמר גרוטו: לא, לא.
<פרופ' איתמר גרוטו: 12 המוקדניות מועסקות על-ידי המוקד של משרד הבריאות.
<פרופ' איתמר גרוטו: קיבלנו אישור מיוחד ששלוש מהן ישבו אצלנו.
<פרופ' איתמר גרוטו: עדיין יושבת רק אחת, כי לא מצליחים לגייס, והיתר יושבות היכן שיושב מרכז המענה הקולי של כל משרד הבריאות, בקרית מלאכי.
<פרופ' איתמר גרוטו: הן עונות – זה 10 מוקדניות ולא 12.
<פרופ' איתמר גרוטו: לאחרונה קיבלנו הוראה להעלות את מספרן ל-12.
<פרופ' איתמר גרוטו: אלה המוקדניות שעונות לטלפון, זה משהו אחר והן לא של היק"ר.
קארין אלהרר: רק להבנה – כשמתקשרים ומנסים לדבר איתם, גם שם יש המתנה של שעה עד למענה.
<דנה בר-און: שלוש וארבע שעות.
<דנה בר-און: שעה בממוצע.
קארין אלהרר: שעה בממוצע.
<קריאה: תלוי באיזו שעה.
קארין אלהרר: אתם מבינים שזו בעיה.
<פרופ' איתמר גרוטו: אלה האמצעים שהוקצו לנו.
<פרופ' איתמר גרוטו: אם יקצו לנו 20, זה יתקצר בחצי.
<יובל לנדשפט: קודם כל צריך להשקיע בטיפול, שיטפלו מהר.
<יובל לנדשפט: לגבי הביקורת – אני חושב שאנחנו נשמח לביקורת.
<יובל לנדשפט: היות שאנחנו יושבים גם בוועדה הזאת, גם בוועדת הבריאות, אני חושב שאני הפקיד שהכי הרבה רואה את השר שלו, כי הרפורמה מאוד חשוב לשר שלנו, והרבה פעמים קוראים לה "רפורמת ליצמן".
<יובל לנדשפט: מדובר פה באמת במהלך חדשני.
קארין אלהרר: השר יודע שהרפורמה היא על שמו?
<יובל לנדשפט: ככה זה בכל אתר.
<יובל לנדשפט: דבר שני, המנכ"ל והמשנה למנכ"ל מעורבים באופן אישי.
<יובל לנדשפט: דבר שלישי, גם הוועדה של חברת הכנסת זנדברג – אנחנו נפגשים לפחות פעם בשבוע, אם לא פעמיים – וכך בוועדת הבריאות.
<יובל לנדשפט: גם מבקרת המשרד סיימה דוח שלם.
<יובל לנדשפט: יותר מכך, אנחנו בקשר גם עם מחלקת הפניות והזמנו את משרד מבקר המדינה לבוא ופשוט לראות מה קורה.
<יובל לנדשפט: נשמח על כל ביקורת.
<יובל לנדשפט: כל הביקורות שהיו מצאו את מה שאנחנו אומרים.
<יובל לנדשפט: דרך אגב, ובזה אני אסיים, לעשות רפורמות, במיוחד כאלה, לא קל.
<יובל לנדשפט: לקלקל אותן, פשוט מאוד.
<יובל לנדשפט: הרפורמה הזאת מתקדמת ומיישמת את החלטת הממשלה למדיקליזציה.
<יובל לנדשפט: זו החלטה באמת רצינית, מאוד מאוד שקולה של הממשלה, עבדו הרבה מאוד משרדים ביחד – המשרד לביטחון פנים, משרד החקלאות, משרד הבריאות והרשות למלחמה בסמים, המכס וכל המשרדים החייבים – כדי לייצר את זה.
<יובל לנדשפט: השר גם אמר שאין לעוות את התהליך.
<יובל לנדשפט: התהליך הוא סדור וליצור בו קיצורים ומעקפים יכול שיביאו לקלקולו.
<יובל לנדשפט: למרות זאת, המשנה למנכ"ל, פרופ' גרוטו, בישיבה שהתקיימה, הגה דרך שנראית לנו ישימה ושתאפשר לרופאים שהכשרנו – הצלחנו לעשות שלושה מחזורי הכשרה שבהם היו כ-70 ואת מחזור ההכשרה הבא אנחנו נפתח ביום שישי הקרוב – 100 רופאים, להכניס אותם למערך האישורים הקיים, עדיין דרך המגדלים.
<יובל לנדשפט: קידום המדיקליזציה כולה אינו פשוט, זה תהליך מורכב שהמטרה שלו להסדיר את כלל הרבדים ולא רק אחד מהם ולא עם קיצורי דרך.
קארין אלהרר: מיקי, אני מבינה שעל-פי נוהל 106 היחידה אמורה לדון בכל בקשה שמעביר רופא ביחס למטופל שלו.
קארין אלהרר: אני אשמח לדעת איך מתנהל הדיון הזה.
קארין אלהרר: כלומר, האם זו ועדה?
קארין אלהרר: האם זה רופא אחד אצלכם?
קארין אלהרר: אתה רואה את כל הבקשות?
<ד"ר מיכאל דור: יש לנו צוות - אני עוזב את האונקולוגים בבתי-חולים שלא צריכים לעבור את כל התהליך הזה – ואני רוצה לדייק, זה לא כל רופא בארץ, אלא כל רופא בתחום המומחיות שלו.
<ד"ר מיכאל דור: הם אמורים להגיש את החומר, כפי שפירט יובל, עם כל המידע.
<ד"ר מיכאל דור: זה מגיע לצוות שלנו.
<ד"ר מיכאל דור: יש לנו קבוצה של כ-15 עד 20 רופאים, כי זה לא קבוע, והם עוברים על הבקשה.
<ד"ר מיכאל דור: אני מעריך שאחוז האישור מגיע לכ-80%, אולי טיפה פחות, זה משתנה.
<ד"ר מיכאל דור: אם הם מאשרים, זה חוזר ליחידה, הבנות מדפיסות את הרישיון וזה עובר לגופים האחרים.
קארין אלהרר: איך הם מאשרים?
קארין אלהרר: הם מתייעצים עם הרופא המטפל?
<ד"ר איליה רזניק: לאף אחד מהם אין הכשרה בכלל.
<ד"ר מיכאל דור: ד"ר איליה, במחילה, אתה לא דובר אמת.
קארין אלהרר: אני אעביר לך את רשות הדיבור אחר כך.
<ד"ר מיכאל דור: לגבי ה-80% שעוברים, אין שום דיון במשרד הבריאות.
קארין אלהרר: אין שום היוועצות עם רופאים מטפלים?
<ד"ר מיכאל דור: נורא פשוט, אם מאשרים 80%, אין שום צורך בשום התייעצות.
<ד"ר מיכאל דור: לגבי אותם אלה שיש ספקות, בדרך כלל הספקות נובעים מחוסר מידע – לא צורף דף תרופות, לא צורפו אבחנות או מקרים מעטים מאוד שהאבחנה לא מסתדרת עם ההנחיות – חוזר מכתב לרופא המטפל.
<ד"ר מיכאל דור: היו ביקורות עלינו שהמכתבים לא היו מספיק מפורטים, בזמן האחרון משתדלים שהמכתבים יהיו מפורטים.
<ד"ר מיכאל דור: על המכתבים האלה אני חתום והלחץ כולו מתנקז אצלי.
<ד"ר מיכאל דור: אני מוכרח לומר בפורום הזה שבמקרים רבים הוא גם אצל המשפחה שלי ואצל הילדים.
<ד"ר מיכאל דור: יש פה מערכת לחצים מאוד מכוערת, ולפעמים איומים קשים, עד להתערבות של משטרה במקרים מסוימים.
קארין אלהרר: זה לא לעניין.
<ד"ר מיכאל דור: אני אעמוד בלחצים, אין בעיה.
<ד"ר מיכאל דור: הרופא מקבל את התשובה - - -
<קריאה: היה כפתור אזהרה, לא השתמשת בו אפילו פעם אחת.
<ד"ר מיכאל דור: נכון, היה לי שעון גוגל להזעיק את המשטרה.
<ד"ר מיכאל דור: האדם נתפס.
<ד"ר מיכאל דור: אני מודה לך על זה שחיזקת את דברי.
<ד"ר מיכאל דור: לעניין עצמו, ברגע שהתשובה היא שלילית, יש לנו נימוקים והרופא הולך לרופא המטפל.
<ד"ר מיכאל דור: הוא רשאי להשיג על הדברים או להגיש ערר ובהרבה מקרים אנחנו אומרים לו: אתה לא בדיוק לפי הספר של ההנחיות, אנא תגיש ערר.
<ד"ר מיכאל דור: יש לנו מחלה מסוימת שיש לנו בעיה קשה מאוד, שרופאי המקצוע לא הסכימו להכניס את ההתוויה.
<ד"ר מיכאל דור: אני אגיד את זה בקול רם – פיברומיאלגיה.
קארין אלהרר: אני רוצה לעצור אותך בנקודה הזאת.
קארין אלהרר: בסוף זו מערכת והמערכת יכולה להיתפס בקלות לבירוקרטיה של עצמה.
קארין אלהרר: אם יש איזושהי שאלה שמתעוררת, איזשהו חוסר הסכמה בין הרופאים, למה במקום להגיש ערר לא ירימו טלפון לרופא המטפל להתייעץ איתו?
<ד"ר מיכאל דור: זה נעשה.
<ד"ר מיכאל דור: אני עושה את השיחות האלה.
<ד"ר מיכאל דור: אין בעיה גם להרים אלי טלפון.
<ד"ר מיכאל דור: זה בפירוש קיים, זה תלוי רק ברופא.
קארין אלהרר: דווקא בעניין הזה, הלשכה שלי העבירה אליכם בקשה להתייעץ עם הרופא המטפל כי התעוררה שאלה.
קארין אלהרר: התשובה שקיבלתי ב-14 במרץ היתה: לרופאים המטפלים ניתנת הזכות להציג את טענותיהם ושיקוליהם המקצועיים מול ועדת הערר.
קארין אלהרר: למה צריך לחכות לערר?
קארין אלהרר: למה לא עוד לפני?
<ד"ר מיכאל דור: לגבי ההתייעצויות בעל-פה – אנחנו מאוד משתדלים ומסודרים, כי יש עלינו בקרה.
<ד"ר מיכאל דור: מבקר הפנים של המשרד ומבקר המדינה בדקו כל דבר.
<ד"ר מיכאל דור: לכן ביקשנו את זה בכתב.
<ד"ר מיכאל דור: אם זה משהו שלא סובל דיחוי, מתקשרים אלי.
<ד"ר מיכאל דור: הרבה מהנוכחים, כולל חברות הכנסת המכובדות, יודעות להעביר אלינו או אלי חומר לבדיקה מיידית, ואני עושה את זה ברמה יום-יומית לעשרות פניות, בין אם של נבחרי העם ובין של מדיה, גם עוזרי השר מאוד עוזרים לנו בנושא הזה.
<ד"ר מיכאל דור: זה תהליך שקיים כל הזמן.
<ד"ר מיכאל דור: החלק של האי-שביעות רצון נובע בעיקר מהתשובות השליליות ולא לכולם ניתן לאשר מבחינה מקצועית.
<ד"ר מיכאל דור: ועדת ערר – זה אותו הדבר.
<ד"ר מיכאל דור: זה עולה שם לדיון.
<ד"ר מיכאל דור: לרופא המטפל יש גם אפשרות, אם הוא רוצה, להופיע בפני הוועדה.
<ד"ר מיכאל דור: דנים בזה בוועדה.
<ד"ר מיכאל דור: בוועדה האחרונה שהיתה אושרו בערר כ-40 פניות מתוך כ-50.
תמר זנדברג: אז למה זה צריך להגיע לערר?
<ד"ר מיכאל דור: מכיוון שכשזה לא לפי ההנחיות, צריך לדון בזה פעם נוספת, בעיקר אם יש בעיה של אמינות של מידע.
קארין אלהרר: ד"ר איליה רזניק.
<ד"ר איליה רזניק: תודה שאתם מקיימים דיון מאוד חשוב.
<ד"ר איליה רזניק: אני חושב שזה הרגע שזה הגיע למקום הנכון, היכן שצריך לדון בכל הדברים שקורים.
<ד"ר איליה רזניק: כמובן שהחולים שלנו לא יכולים לחכות עד שיהיה תהליך מדיקליזציה, עד שכולם יתיישרו עם זה.
<ד"ר איליה רזניק: אי אפשר לחכות.
<ד"ר איליה רזניק: את צודקת, יושבת-ראש הוועדה, כי כרגע ממתינים אלפי חולים ויש עוד 250,000 חולים בדרך, אלה שאנחנו צריכים לאשר להם ולתת להם אפשרות לקבל טיפול.
<ד"ר איליה רזניק: כבר שמונה שנים שאני מלווה את תוכנית הקנביס הרפואי ולא ייתכן שמי שידון בבקשה שלי יהיה רופא אלמוני שאין לו ניסיון בטיפול בקנביס והוא לא מכיר את החולה הזה.
<ד"ר איליה רזניק: לא ייתכן שהוא לא יתייעץ איתי.
<ד"ר איליה רזניק: הוא שולח לי מכתב: לא לפי ההנחיות, לא לפי ההתוויות.
<ד"ר איליה רזניק: זה הנימוק.
<ד"ר איליה רזניק: ובלי להרים טלפון, הוא שולל.
<ד"ר איליה רזניק: כל מכתב שמופנה אלי נשאר הרבה מאוד חודשים.
<ד"ר איליה רזניק: אני לא מבין איזה חומר צריך לספק לו – אני שולח לו כל דבר.
<ד"ר איליה רזניק: אני כל יום מגיש, אני אחד הרופאים הכי מנוסים בארץ איך להגיש.
<ד"ר איליה רזניק: אבל כשאני מקבל דבר כזה, זה מעליב אותי, מעליב את המקצוע שלי.
<ד"ר איליה רזניק: אף אחד לא מתייעץ איתי, אי אפשר להגיע למי שהוא ה-reviewer שלי.
<ד"ר איליה רזניק: הדבר הזה צריך להיפסק.
<ד"ר איליה רזניק: ועדות ערר לא מתקיימות כמו שצריך, אנחנו לא יודעים מה התהליכים שם, אנחנו לא יודעים מתי הן מתקיימות, אין פרוטוקולים, אף אחד לא דן שם.
<ד"ר איליה רזניק: מה שיותר גרוע משקר, זה חצאי אמת.
<ד"ר איליה רזניק: חצאי אמת, זה מה שכרגע מעביר משרד הבריאות.
<ד"ר מיכאל דור: זה פשוט שקר גס.
<ד"ר מיכאל דור: יש ועדת ערר פסיכיאטרית מיוחדת בראשותו של פרופ' קוטלר, מבכירי הפסיכיאטרים בישראל, ואם ד"ר איליה ירצה לבוא לדיון על החולים שלו הוא מוזמן.
<ד"ר מיכאל דור: אני אומר את זה רשמית, הוא מוזמן לבוא.
<קריאה: מתי ועדת הערר הבאה?
<ד"ר מיכאל דור: צריך לבדוק עם המזכירה מתי.
קארין אלהרר: מיקי, אתם אומרים שיש פרוטוקולים ויש נימוקים.
קארין אלהרר: האם יש נימוק שהוא: זה לא מתאים להתוויה?
<ד"ר מיכאל דור: בדרך כלל אני דורש מהרופא שכותב דבר כזה גם לציין לאיזה סעיף בהתוויה ועל מה בדיוק, כדי שזה לא יהיה כזה כוללני.
<פרופ' איתמר גרוטו: לפעמים הנימוק הוא לא בהתוויה.
<פרופ' איתמר גרוטו: למשל, מחלה שהיא לא בהתוויה.
קארין אלהרר: אז תכתבו ברחל בתך הקטנה, לא רק: לא בהתוויה.
<ד"ר מיכאל דור: משתדלים לכתוב.
קארין אלהרר: אני חייבת להגיד, משתדלים זה לא.
קארין אלהרר: עברנו את התהליך הזה עם הביטוח הלאומי, נעבור את זה גם אתכם.
קארין אלהרר: פעם הביטוח הלאומי היו כותבים: זה לא לפי סעיף 7(א).
קארין אלהרר: תשאלו כל אזרח פשוט מה זה אומר לו 7(א).
קארין אלהרר: זה שום דבר ולא כלום.
תמר זנדברג: 7א זה מדינה יהודית ודמוקרטית.
קארין אלהרר: זה לא החוק הזה, תמר.
קארין אלהרר: אני טוענת שזה יכול למנוע הרבה מאוד קונפליקטים.
קארין אלהרר: כי מתי יש קונפליקטים?
קארין אלהרר: כשאחד לא מדבר עם השני באותה שפה.
קארין אלהרר: אז דברו עם האנשים בשפה שהם מבינים.
קארין אלהרר: התוויה היא מילה גדולה.
קארין אלהרר: אני לא יודעת מה זו התוויה.
קארין אלהרר: אני יודעת שיגידו לי ש-: זה לא מתאים כי לא ניסית X, Y, Z; אני יודעת שיגידו לי: זה לא מתאים כי עם המחלה הזאת יכול להיגרם לך נזק גדול יותר אם תשתמשי.
קארין אלהרר: לא יודע, אני ממציאה דברים, אין לי מושג.
<ד"ר מיכאל דור: חברת הכנסת זנדברג ביקשה את זה מאיתנו ומאז אנחנו לוחצים שתהיה תשובה מאוד מנומקת ומפורטת.
קארין אלהרר: מה זה לוחצים, בסוף מישהו צריך להיות בעלבית.
<ד"ר מיכאל דור: פניתי לרופאים שכותבים את התשובות האלה – ברור שלא אני כותב לבד את התשובות האלה – וביקשתי פירוט יתר של הדברים האלה.
<ד"ר מיכאל דור: אני חושב שלאחרונה יש הרבה יותר פירוט ממה שהיה קודם.
קארין אלהרר: נציגת משרד המשפטים, נוכח הבעיות שעולות מהציבור, בעצם שאין נימוק ראוי, אין פרוטוקולים - - -
<ד"ר מיכאל דור: יש פרוטוקולים.
קארין אלהרר: הם לא מקבלים אותם.
קארין אלהרר: זו הטענה שלהם.
קארין אלהרר: אני לא המצאתי את זה.
קארין אלהרר: האם מצדכם נעשתה איזושהי בחינה של העניין הזה?
קארין אלהרר: למשל, עמידה בכללי מינהל תקין.
קארין אלהרר: אתם מעורים באיזושהי צורה בנושא?
<שי שניצר: אני עוסקת בנושא יותר מהכיוון של האי-הפללה.
<שי שניצר: אני מגיעה גם לישיבות כדי לשמוע, כי אני חושבת שיש השלכה – יש השלכה לעמדה הכללית על הנושא הזה.
<שי שניצר: את הדברים ששמעתי פה – ואני שומעת אותם לא רק פה – אני אעביר הלאה.
<שי שניצר: זה בעצם נושא של מערכת הבריאות ואני אעביר את זה למשנה שעוסק בזה.
<אריאל קשת: אני מטופל כבר כארבע שנים.
<אריאל קשת: אני יכול להגיד שעד היום לא קיבלתי את הטיפול שאני אמור לקבל, לפי ההמלצות של הרופא, וזאת אחרי ארבע שנים שאני כבר מטופל עם קנביס.
<אריאל קשת: שורש הדברים – זורים חול בעיניים של הוועדה.
<אריאל קשת: הנוהל 106 דרקוני מאוד.
<אריאל קשת: כשאת שואלת על עניין של טיפול במשככי כאבים, מדברים על אופטלגין, אבל ב-106 מדובר על שנה של תרופות הכי קשות.
<אריאל קשת: על אותו משקל – ענייני הגדלות המינון.
<אריאל קשת: ישנם תנאים דרקוניים.
<אריאל קשת: אני אישית נמצא במצב שבו מסרבים לי פעם אחר פעם בטענות שהן לא אמיתיות.
<אריאל קשת: טענה אחת שאני קיבלתי היא: לא ניתן לצרוך 120.
<אריאל קשת: זו תשובה שקיבלתי ממשרד הבריאות, כאשר קיימים בפועל רישיונות מעל.
<אריאל קשת: זו תשובה לא רפואית בכלל, לא שום דבר.
<אריאל קשת: התשובה היתה: אני אסביר בעל-פה.
<אריאל קשת: זאת התשובה, זה כתוב במכתב:
<אריאל קשת: אני אסביר בעל-פה למה.
<אריאל קשת: תשובות נוספות שקיבלתי הן תשובות שהן בלתי אפשריות, למשל שאני חייב המלצה של מנהל מרפאה ציבורית בבית-חולים ביחד עם הרופא שלי, דבר שבלתי אפשרי להגיע אליו.
<אריאל קשת: כי תור למנהל מרפאה - - -
<ד"ר מיכאל דור: המינון המקובל הוא להתחיל ב-20 גרם בחודש, ועולים ל-30.
<ד"ר מיכאל דור: הממוצע הארצי הוא 33.
<ד"ר מיכאל דור: כשמישהו מקבל 120, זה פי ארבעה מהמקובל.
<ד"ר מיכאל דור: יש אנשים בודדים - - -
<קריאה: יש מאות מטופלים שמקבלים מינון אחר.
<ד"ר מיכאל דור: לא מאות, יש פחות מעשרה כאלה.
<ד"ר מיכאל דור: לכן הבקשה היתה שבקשה כל כך חריגה תאושר על-ידי מנהל מערך הכאב.
<ד"ר מיכאל דור: הבקשה היא מקצועית, היא ביושר.
<אריאל קשת: ברור שלא ניתן להגיע ביותר משנתיים למנהל.
<אריאל קשת: אני עשיתי את התהליך ובמהלך כל הזמן הזה אי אפשר להגיע למנהל מרפאת כאב.
<אריאל קשת: זה בלתי אפשרי.
<אריאל קשת: יש רופאים שמפנים אליו וזה בלתי אפשרי.
<אריאל קשת: זה תנאי שנעשה כדי לחסום את המעבר מעל 100 גרם.
<אריאל קשת: יש פה דברים שנעשים ושצריך לבחון אותם בצורה כזאת, הם תנאים שנעשו על מנת להקשות ולא בצורה רפואית.
<אריאל קשת: ה-106 כולו צריך לעבור בחינה, כי להגיד אופטלגין – אני גם מלווה הרבה חולים – ולא מוותרים על השנה הזאת של משככי הכאבים, ולא מדובר על אופטלגין, אלא בעד אופיאטים מאוד קשים עם תופעות לוואי מאוד קשות.
<אריאל קשת: אז לא לזרות חול בעיני הוועדה ולהגיד שאלה הדברים.
<דנה בר-און: אני רק אציין שיש לפני מקרים שבהם המלצות המינון של מנהלי מחלקות בתחום שלהם סורבו.
<דנה בר-און: אני מדברת על מנהלי מחלקות נוירולוגיות, מנהלי מחלקות אונקולוגיות.
<ד"ר מיכאל דור: יש שיקולים מקצועיים שזה לא המקום לדון בשיקולים המקצועיים למינון.
<ד"ר מיכאל דור: אני מבקש סליחה.
<ד"ר ברקת שיף קרן: אתם מתחבאים אחרי השיקולים המקצועיים ואומרים שכאן זה לא המקום לדון בהם.
<ד"ר ברקת שיף קרן: אני, בתור רופאה לכאב, אני יודעת מה השיקולים המקצועיים.
<ד"ר ברקת שיף קרן: אני אזכיר לחברי ממשרד הבריאות מה זה בריאות.
<ד"ר ברקת שיף קרן: בריאות, לפי ה-WUHO - - -
קארין אלהרר: גברתי, לא נהיה ציניים.
<ד"ר מיכאל דור: יש גבול - - -
<ד"ר ברקת שיף קרן: נוהל 106 זה דבר מאוד רחב.
<ד"ר ברקת שיף קרן: מה זה "מיצוי טיפול תרופתי"?
<ד"ר ברקת שיף קרן: איזה תרופות זה מיצוי טיפול תרופתי?
<ד"ר ברקת שיף קרן: כמה אופיאטים צריך חולה לקבל על מנת שתגידו שהחולה מיצה טיפול תרופתי?
<ד"ר ברקת שיף קרן: אם אני שולחת בקשה, הבקשה היא באמצעות טופס מקוונן.
<ד"ר ברקת שיף קרן: יחד עם הבקשה עם טופס מקוונן, אני צריכה לשלוח גם פקס.
<ד"ר ברקת שיף קרן: אם מנסים לשלוח את זה דרך מייל – יושבת כאן אחות מבית החולים רמב"ם.
<ד"ר ברקת שיף קרן: שלחו את המכתבים סרוקים עם החתימה הסרוקה והכל, והתשובה היתה: אנחנו לא יכולים להתפנות לראות המיילים.
<ד"ר ברקת שיף קרן: אז המייל לא עובד, והם אומרים שזה Fax to Mail .
<ד"ר ברקת שיף קרן: עכשיו, Fax to Mail - משום מה בדרך הזאת המון המון טפסים הולכים לאיבוד.
<ד"ר ברקת שיף קרן: איך ב-Fax to Mail טפסים הולכים לאיבוד?
<ד"ר ברקת שיף קרן: פלאי פלאים.
<ד"ר ברקת שיף קרן: למה צריכות להיות קלדניות שמכניסות את הפקס שמגיע למייל?
<ד"ר ברקת שיף קרן: בנוסף לתרופות האופיאטיות, שחברת הכנסת השכל, עם כל הכבוד, אין לה את הידע המקצועי - תרופות נרקוטיות הורגות אנשים.
<ד"ר ברקת שיף קרן: אנשים מתים מתרופות נרקוטיות.
<ד"ר ברקת שיף קרן: זה לא שכואבת להם הבטן מזה וזה לא שזה גורם לפגיעה באזורים פנימיים.
<ד"ר ברקת שיף קרן: זה גורם למוות.
<ד"ר ברקת שיף קרן: רבותי, כשאני מקבלת מכתב:
<ד"ר ברקת שיף קרן: החולה לא מיצה טיפול תרופתי – כמה טיפול תרופתי אני צריכה לתת לו.
<ד"ר ברקת שיף קרן: ויותר מזה, כשאני מקבלת "לא מיצה טיפול תרופתי", אז מי קובע שהחולה לא מיצה טיפול תרופתי?
<ד"ר ברקת שיף קרן: אני שולחת ליק"ר מכתבים של הרופאים שטיפלו בחולים חוץ ממני, כי מכיוון שאני רופאת כאב החולים היו מטופלים על-ידי אורולוג, על-ידי אורתופד או רופאים אחרים והם מגיעים אלי בסופו של התהליך.
<ד"ר ברקת שיף קרן: הרופאים האלה – דבריהם לא נשמעים.
<ד"ר ברקת שיף קרן: למשל, פסיכיאטר שכתב: לחולה שלי אני לא ממליץ לקבל תרופות נרקוטיות.
<ד"ר ברקת שיף קרן: אני מקבלת תשובה שלילית.
<ד"ר ברקת שיף קרן: למה?
<ד"ר ברקת שיף קרן: כי היא לא מיצתה טיפול תרופתי.
<ד"ר ברקת שיף קרן: זאת אומרת, היא חייבת לקבל תרופות נרקוטיות.
<ד"ר ברקת שיף קרן: ועדת ההתוויות – הוועדה הזאת התכנסה בפעם האחרונה לפני שנה, בקיץ האחרון.
<ד"ר ברקת שיף קרן: אין שום פרוטוקול של ועדת ההתוויות, למרות שבנוהל 106 כתוב שיפורסמו הפרוטוקולים של ועדות ההתוויות.
<ד"ר ברקת שיף קרן: איך זה שיושבים אנשים ודנים ואף אחד לא יודע מה הם דנו?
קארין אלהרר: אין פרוטוקולים של ועדת ההתוויות?
<ד"ר מיכאל דור: בוודאי שיש.
<ד"ר ברקת שיף קרן: הם לא מופיעים בשום מקום ציבורי.
קארין אלהרר: איפה הם מפורסמים?
קארין אלהרר: אני מבקשת לפרסם אותם.
קארין אלהרר: מתי זה יפורסם?
<מאיר יחיא קדוש: הילדה שלי באמצע פרכוס כרגע.
<מאיר יחיא קדוש: כרגע אנחנו מאושרים.
<מאיר יחיא קדוש: אתמול היינו בוועדה וביקשו לשלוח מחדש את הטפסים, כי הרופא לא קיבל את הפרטים.
<מאיר יחיא קדוש: אני לא יודע מה קרה, אבל ממש עכשיו קיבלתי דיווח שאישרו לנו 20 גרם על-ידי "תיקון עולם".
<מאיר יחיא קדוש: כרגע היא מפרכסת ואם אני רוצה לטפל בה – אם היה לי שמן, הייתי שמח, בגלל שיש לי כבר אישור, לעשות את הניסוי הזה, כדי שכולם יראו ויבינו מה זה לעצור פרכוס של ילדה.
<מאיר יחיא קדוש: זה עוצר בשניות את הפרכוס.
<מאיר יחיא קדוש: אני ראיתי את זה בעיניים שלי על ילדים שקיבלו את האישור.
<מאיר יחיא קדוש: זאת היא הללי, היום היא בת עשרה חודשים.
<מאיר יחיא קדוש: בגיל חצי שנה גילו לה אפילפסיה.
<מאיר יחיא קדוש: עשינו טיפול של ACTH, שזה סטרואידים.
<מאיר יחיא קדוש: הייתי מזריק לה כל יום זריקות לשריר ברגל, בשתי הרגליים, כדי לאזן את הדקירות.
<מאיר יחיא קדוש: יש לזה תופעות לוואי מחרידות.
<מאיר יחיא קדוש: הילדה שלי לא חייכה שלושה חודשים, כאשר לפני כן – אפשר לראות בסרטונים – היתה צוחקת, פעילה, זזה, היתה מתהפכת מהבטן לגב.
<מאיר יחיא קדוש: בגלל הסטרואידים היא הפסיקה להתהפך.
<מאיר יחיא קדוש: היינו שמים אותה על הרצפה והיא לא זזה.
<מאיר יחיא קדוש: אמרו לנו הרופאים: אתם תשנאו אותנו.
<מאיר יחיא קדוש: עזבי את החורים – סליחה על הביטוי – שנהיו לה בטוסיק.
<מאיר יחיא קדוש: הייתי שם לה קורנפלור וקמח תפוחי אדמה כדי לעצור את הדימומים.
<מאיר יחיא קדוש: קנינו גם משחות ושם דבר לא עוזר, כי אלה תופעות לוואי.
<מאיר יחיא קדוש: בדף שחילקתי – וסליחה שלא ידעתי שצריך אישור לזה – אתם יכולים לראות שלוש תרופות שהילדה שלי קיבלה: סברילן; סינקטין, וכל התופעות לוואי של הסינקטין קרו לילדה שלי.
<מאיר יחיא קדוש: אחרי שביררנו וחקרנו וגילנו הלכנו לנוירולוג וביקשנו אישור לקנביס, כי הבנו ששמן הקנביס יכול לעזור לנו.
<מאיר יחיא קדוש: אמרו לנו: לא, קודם כל אתם צריכים לנסות שנה טיפולים, חמישה סוגי תרופות, כאשר כל תרופה יותר מפחידה מהשנייה.
<מאיר יחיא קדוש: הכי קלה שבהן עלולה לפגוע בראייה, לקצר שדה ראייה.
<מאיר יחיא קדוש: למה שאני אעשה ניסוי על הילדה שלי ואני אתן לה תרופות, השם ישמור, בזמן שאפשר לנסות ולראות אם שמן הקנביס הזה - - -
קארין אלהרר: קיבלתם היתר?
<מאיר יחיא קדוש: עכשיו.
<מאיר יחיא קדוש: היום קיבלנו היתר.
<קריאה: אחרי לחץ ציבורי, כמו כל המקרים.
תמר זנדברג: הוא היה אצלי בוועדה.
תמר זנדברג: הישיבה של הוועדה שלי היום התחילה ב-9 בבוקר ועדיין לא היה לו היתר.
תמר זנדברג: הוא דיבר, שמעו אותו כאן - - -
<קריאה: זה ממש לא בגלל זה - - -
<מאיר יחיא קדוש: סליחה, אולי זו מקריות.
<מאיר יחיא קדוש: לא קטעתי אתכם.
<מאיר יחיא קדוש: התאפקתי כל הדיון לא לדבר.
<מאיר יחיא קדוש: ברגע זה הפכתי ללוחם חופש.
<מאיר יחיא קדוש: ברגע שאישרו לילדה שלי את זה, אני מבטיח כאן, על השולחן הזה, שאני אהיה לוחם וכל אדם שירצה עזרה בנושא הזה, ואני אקים קבוצות הנחיה בבתי-חולים, כי יש בורות.
<מאיר יחיא קדוש: אני לא אומר שמישהו פה אשם, אבל אם נותנים אישורים, אז בואו ניתן אישורים לפי אבחנה.
<מאיר יחיא קדוש: אם יש אבחנה של אפליפסיה, למה צריך להביא אישור מנוירולוג?
<מאיר יחיא קדוש: למה לתת את זה כטיפול קו אחרון, רק אחרי חמש תרופות שננסה ויהיו נזקים לילדה שלי לכל החיים?
<מאיר יחיא קדוש: זה אומר פיגור שכלי, בעיות ראייה, בעיות שמיעה, בעיות דיבור.
<מאיר יחיא קדוש: כל הבעיות – הם רושמים הכל אפילו אם זה לא יקרה, כדי לכסות את התחת שלהם, שלא יגישו נגדם תביעה.
<מאיר יחיא קדוש: הם אומרים, הנה אמרנו לכם.
<מאיר יחיא קדוש: כל התרופות אפילו עלולות לגרום למוות.
<מאיר יחיא קדוש: אני מכיר אימא שהילד שלה מקבל שמן קנביס – ילד בן 7 חולה אפילפסיה.
<מאיר יחיא קדוש: הוא לקח את כל השמן, שתה את כל הבקבוק.
<מאיר יחיא קדוש: מה קרה לו? היא הלכה מהר לבית-חולים, מהר, תרופה, מנת יתר – שלושה ימים הוא לא פרכס לגמרי.
<מאיר יחיא קדוש: אז מה זה אומר?
<מאיר יחיא קדוש: זה אומר שיש משהו שהוא פשע נגד האנושות, כי זה משהו שכל בן אדם, לא רק חולה, צריך את זה בגוף שלו.
<מאיר יחיא קדוש: זו מערכת אנדוקנבואידית שקיימת וגילו שהוא בחלב אם.
<מאיר יחיא קדוש: כרגע אני במצב שאישרו לנו את זה.
<מאיר יחיא קדוש: אני יודע שעכשיו זה הליך ופרוצדורה.
<מאיר יחיא קדוש: אני שואל למה שלא יהיה אישור כזה דרך הרופא?
<מאיר יחיא קדוש: הרופא יודע, מחליט אם זו אפילפסיה, פיברומיאלגיה, סרטן.