GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל כהן-פארן: כך, כמו שאמרה מישהי, יש פה בלגן של שני משרדים אז לפחות תתחילו לסדרו גם את זה אנחנו לא מקבלים, זה בכלל לא חשוב להם, לא אכפת להם.
איל בן ראובן: כן, שם ותפקיד.
<צבי גלין: ד"ר צבי גלין, אני וטרינר העיר תל אביב, אני רוצה בנושא הזה להבהיר, פקודת העיריות קובעת באופן ברור חמישה תפקידים שחייבים להיות בכל עיר, קרי: מנכ"ל, גזבר, מבקר, רופא וטרינר, ראש עיר ומהנדס, אלה תפקידים שחייבים להיות.
<צבי גלין: זאת אומרת אין פה בכלל שאלה, זה הדבר שקבעו הבריטים שהיו כאן במנדט הבריטי.
<צבי גלין: עכשיו, מה שמשרד הפנים צריך לקבוע וקבע בעבר ויש, מאחר ואני מהוותיקים אני מכיר את החומר הזה, מפתח שבעיר שיש בה מעל 40 אלף תושבים תהיה משרה אחת של רופא וטרינר, זאת אומרת זאת נקודת המוצא שממנה צריך לצאת, זה לא משהו שאנחנו מדברים פה שאין, כנראה אנשים לא מכירים את זה.
<צבי גלין: אבל יש דברים מאד ברורים, 40 אלף איש צריכים משרה אחת של רופא וטרינר, מפה צריכים להתחיל לעבוד.
<צבי גלין: כמובן שמגיעים לכל רשות ורשות יש עניין של תקציבים וכך הלאה וברור שראש העיר מחלק את העוגה בצורה כזאת והשאלה אם הוא ייתן קודם לקשישים ולילדים ורק אחר כך לבעלי חיים וזו שאלה שהיא לא שלנו, אבל כדי להציף בפני יושב הראש את הנקודות הבסיסיות – התפקיד הוא אחד מחמשת התפקידים שכל רשות מחויבת למנות ושניים, בבסיס שהיה כל 40 אלף תושבים חייבים משרה של רופא אחד בפועל, לא המלצה, זה היה ממשרד הפנים ומפה צריך להתחיל ללכת הלאה.
איל בן ראובן: דפנה דעואל.
<דפנה דעואל: תודה.
<דפנה דעואל: אני מעמותת SOS חיות ואני עולה פה להרבה מאד דיונים ואני מרגישה שאנחנו מגיעים לאותן נקודות.
<דפנה דעואל: משרד החקלאות, אני לא מבינה כיצד הוא, שאחראי על חוק צער בעלי חיים, אין לו שום מחויבות לתת תקציבים לבעית הכלבים במדינת ישראל.
<דפנה דעואל: מתוך תקציב משרד החקלאות יש פחות מרבע אחוז שהולך לטובת עיקור וסירוס חתולי רחוב, 4.5 מיליון שקל.
<דפנה דעואל: התקציב הזה הוא לפחות חצי ממה שצריך כדי שכל הרשויות שמוכנות לעשות משהו יעשו.
<דפנה דעואל: אז זה גם תקציב מאד קטן, הוא גם לא מגיע בזמן לרשויות וגם זה לא פותר את הבעיה.
<דפנה דעואל: יש תקציב, אבל אין תכנית לעיקור וסירוס חתולי רחוב, איך לעשות את זה, באיזה תקופות, באיזה אזורים, זכרים או נקבות, איך לעשות כדי למקסם אותו.
<דפנה דעואל: לכלבים יש אפס שקלים, אין שום דבר ואני לא מבינה כיצד משרד החקלאות הוא רק הרגולטור, הוא רק עושה את התכניות, אבל הוא לא מוכן לתת תקציבים.
<דפנה דעואל: וכן, צריך לפתור את הבעיה כי יש בישראל עשרות אלפים אם לא מאות אלפי כלבים משוטטים, הרבה בשטחים פתוחים, הרבה במועצות בדרום שאין להם כסף לעשות את זה לבד ששם זה המרבית.
<דפנה דעואל: שמענו פה בפגישה הקודמת את וטרינר ירושלים שלא יכול לעמוד בפרץ, אין לו מספיק – מילא יהיה וטרינר, יש הסגר, אבל אין מקום, אין תנאים, אין תקציב וחייבים לעשות עקר, חסן החזר.
<דפנה דעואל: אז יש ועדה ומנסים לעשות תכניות ולראות איך מבצעים מדיניות כשגם לא משתפים את הנציגים של הארגונים, אנחנו נמצאים בשטח ועושים את זה כל הזמן וגם רוצים לעשות את זה בלי תקציב.
<דפנה דעואל: אז אני חושבת שאנחנו נבוא ונדבר פה עוד הרבה מאד שנים ולא יקרה שום דבר, כי המצב נהיה חמור יותר ויותר.
איל בן ראובן: גולדברג – צער בעלי חיים ירושלים?
<שושי גולדברג: זאת אני, הסתכלתי על השעון ואמרתי שזה הזמן להעלות עוד נושא שעלה בדיון הקודם, פה לא עלה בכלל ואני כן רוצה בכל זאת להציף אותו.
<שושי גולדברג: הנושא היה, שגם אז אמרנו, מה קורה אם כל האנשים בחדר הזה חוזרים הביתה בסוף הדיון ועל כביש 1 יש כלב דרוס – למי מתקשרים ומה עושים.
<שושי גולדברג: אז אמרנו שהרוב בטח יתקשרו לאתי או יעל, מישהו שמכיר מישהו, אבל מה עושה אזרח שרואה כלב דרוס בכל שעה של היממה, אבל בעיקר אחרי השעות הסטנדרטיות של רוב הרשויות, 2.30-3.00, זה נושא שעלה בפעם הקודמת וזה אחד הנושאים שביקשתם ממשרד החקלאות תשובה ואני מבינה שעוד אין תשובה.
<שושי גולדברג: מאז אנחנו קצת התקדמנו – העמותות עם הרופאים הרשותיים ועם נציגים של משרד החקלאות – נפגשנו ולא התקדמנו.
<שושי גולדברג: זה משהו שאני פונה פה דווקא למקום הזה שלא התקדמנו מסיבות שונות, בין אם אי הבנה של הבעיה, כלומר מצד אחד אומרים: אנחנו מטפלים בזה תמיד, הכל בסדר, אבל אנחנו יודעים שרופאים רשותיים, לפחות באזור ירושלים חלקם הם באחוזי משרה מאד קטנים ובטח לא מספיקים ל-24/7.
<שושי גולדברג: לא התקדמנו כי אולי, אני חושבת שבעיקר כי לא התמודדנו עם הבעיה, כי אין תקציבים, כי אין הבנה, כי אין רצון לשיתוף פעולה – אפילו הרעיון שלנו היה לעשות פיילוט, כל פרוזדור ירושלים וגם עם זה כשלנו בתור פיילוט משותף ולכן, אני דווקא פה פונה לפורום הזה, בשדרך שהכנסת יכולה לעבוד לעזור לנו לקדם את הנושא, כאמור שאם יש חתול דרוס או כלב דרוס בכל נקודה בארץ, עכשיו בשעה הזאת, יהיה טלפון אחד שאותו אזרח יכול להתקשר והטלפון הזה יריץ מערכת שתתן לו פתרון.
<אורלי שגב: אני יכולה להוסיף בעניין הזה, אני מהמשרד להגנת הסביבה, היום מה שקורה זה שהטלפון הזה הוא במשרד להגנת הסביבה ואנחנו מעסיקים מחלצים, שלושה מחלצים שזכו במכרז והם יוצאים לשטח לחלץ את בעלי החיים ואחרי זה- - -
איל בן ראובן: יש חלוקה אזורית ארצית בין השלושה האלה?
<אורלי שגב: לא.
<אורלי שגב: הם פרושים על כל הארץ, הם נותנים מענה בכל הארץ.
איל בן ראובן: זה מה שאני שואל, אם הם פרושים בכל הארץ.
<אורלי שגב: בכל הארץ, כן, אבל הם לא מחולקים לפי אחד בדרום, אחד מרכז ואחד צפון או משהו כזה, לפי הצורך ולפי האפשרות, לפי היכולות שלהם אם הם יכולים לחלץ בעל חיים קטן כמו חתול או גדול כמו סוס, הם נשלחים לשטח והרבה פעמים אם צריך אחר כך מקום לבעל החיים, אז זה מגיע לעמותות.
איל בן ראובן: הציבור הישראלי יודע שיש דבר כזה?
איל בן ראובן: שיש איזה טלפון למי להתקשר?
<אורלי שגב: הציבור הישראלי אני חושבת שמגיע דרך שושי, יעל, אתי ופונים אלינו.
<אורלי שגב: אם מתקשרים למספר חירום של המשרד להגנת הסביבה הם גם יודעים לתת את המענה הזה של המחלצים.
<קריאה: בקטע הזה באמת אם מישהו התקשר אלי, על כביש 1, אנחנו נפנה למשרד לאיכות הסביבה והם ישלחו את המחלץ.
<קריאה: ואנחנו נממן נקבל אותו ונממן את הטיפול, כי אחרת לא מחלצים, כי אין לאן להביא את בעלי החיים.
איל בן ראובן: ברור, כן, יעל.
<יעל ארקין: יעל ארקין, מנכ"ל תנו לחיות לחיות, אני רוצה קודם כל- - -
איל בן ראובן: מאד בקצרה.
<יעל ארקין: כן, אני יודעת שלא נשאר לי זמן וחבל, כי קודם כל אני רוצה להגיד לגבי הוטרינרים הרשותיים, יושבים פה דווקא וטרינרים מרשויות מאד חזקות- - -
<יעל ארקין: פחות מהרשויות החלשות, אני רוצה להגיד לכם שיושבת פה גם וטרינרית ואני לא אנקוב בשמות, שהגיעה לרשות שהייתה קטסטרופלית, אבל בעקבות לחץ ועבודה מול ראש העיר היא לחצה והיום יש לה תקציבים גם לעיקור וסירוס כלבים וגם לעיקור חתולים, כלומר הרבה מאד מזה זה לחץ מול הרשות.
<יעל ארקין: אנחנו בתנו לחיות לחיות ביקשנו בקשת חופש מידע למשרד החקלאות, שהם מבצעים את הביקורות על הכלביות הרשותיות, משנת 2013 עד שנת 2016.
<יעל ארקין: כפי שאתם יכולים לראות, אין נתונים מסודרים כמה כלביות בכלל יש בישראל, אף גורם לא יודע ובכל זמן נתון תקבל תשובה אחרת.
<יעל ארקין: יש גם כלביות רשותיות ויש גם פרטיות, משרד החקלאות לא יודע כמה כלביות גם אם תשאל אום עכשיו, הם לא ידעו לענות לך והנתונים יהיו שונים, זו אחת הבעיות כי הם גם לא יודעים כנראה על חלק מהכלביות וגם לא מבצעים שם ביקורות.
<יעל ארקין: סתם לדוגמה, כמה כלביות בעצם מאושרות יש בהתאם לנוהל כלביות?
<יעל ארקין: למיטב ידיעתנו היחידה שעובדת כרגע עם אישור קבוע זו כלביית שדרות, מתוך 61 רשויות- - -
<קריאה: זה מידע לא נכון.
<יעל ארקין: זה מבקשת חופש המידע שלכם, זה מה שאנחנו קיבלנו.
<יעל ארקין: שוב, יתכן והם לא מעודכנים, אבל זה מה שאנחנו קיבלנו.
<יעל ארקין: אם אתם רוצים לדעת הנגשת מידע לציבור, סתם, רשימת הכלביות שאושרו – אני רוצה להראות לכם מה מצופה מאדם שרוצה לאמץ כלב או שאבד לו הכלב או שהכלב שלו נשך ונלקח להסגר, איך הוא אמור לדעת איפה הכלביה?
<יעל ארקין: הוא צריך לגזור ולהדביק ולהתחיל לחפש, אין מידע מונגש, אנשים לא יכולים לדעת וזה עצוב מאד כי הרבה פעמים אנשים פשוט פונים אלינו ואנחנו נותנים להם את האינפורמציה.
<יעל ארקין: אנחנו מדברים על זה שהביקורות נעשו ב-32 כלביות רשותיות ו-10 פרטיות, 0-4 ביקורות בשנה, הביקורות אמורות להיות ביקורות פתע, אבל ביומן בכלביה כתוב:
<יעל ארקין: מחר ביקורת פתע של משרד החקלאות.
<יעל ארקין: למעלה מ-70 ביקורות ללא תיעוד וללא מילוי טופס ביקורת, יש כל מיני טפסים, שלושה סוגים ותכף תראו את האבסורד- - -
איל בן ראובן: יש לנו שתי דקות כי אני ב-4 חייב לסיים את הדיון בכלל שמתחילה מליאת כנסת.
<יעל ארקין: אוקיי, אז תסתכל על טופס בדיקה של משרד החקלאות, מצד ימין כתוב לך חמישה נושאים: הסדר טיפול וטרינרי, ניהול יומן טיפולים, תדירות ביקור וטרינר – כל על החמישה האלה אתה יכול לכתוב אם היה ליקוי קל, ליקוי בינוני, ליקוי חריג או לא רלוונטי.
<יעל ארקין: לא הגיוני, מחברים חמישה דברים, יש מעל רובריקות שם, סתם לדוגמה הפרות בולטות בכלביות, יש כלביות שבכלל לא מגיע וטרינר על בסיס יומי למרות שיש נוהל כלביות וחייב להיות כל יום וטרינר בכלביה.
<יעל ארקין: חייב להיות יום יום, אין חדרי טיפולים, שמים זכרים ונקבות יחד, לא מעקרים – אז הכלבות ממליטות בתוך ההסגרים, זה קיים היום.
<יעל ארקין: נכון, יושבות פה רשויות חזקות שאצלן זה לא קורה, רובם פה דרך אגב מעקרים/מסרסים, מה לעשות שיש 61 רשויות פחות 15 חזקות, כל היתר לא מתבצעים הדברים כמו שצריך, אין אמצעי חימום וקירור בחלק מהכלביות.
איל בן ראובן: בואי, אני חייב לסיים התמונה ברורה.
איל בן ראובן: זה לא עוזר לנו.
<יעל ארקין: אלה הליקויים, אין מחסן לאחסן מזון, הכלבנים לא מחוסנים, זה הכל מתוך הביקורות.
איל בן ראובן: מאה אחוז, אני מתנצל שאני צריך להפסיק אותך, אני חייב- - -
<אבי צרפתי: יש לי הרגשה שהוועדה הולכת לפספס את העיקר, משרד הפנים הולך ל'רדת מהוו', אני חייב לציין שמה שד"ר גלין ציין לגבי נושא של פרוט התפקיד נכון – משרד הפנים צודק, לאחרונה נעשה רביזיה של תאור התפקיד של רופא וטרינר עירוני, התפקיד הזה יש בו כל כך הרבה דברים שאתה לא תאמין שבן אדם אחד אמור לבצע את זה, זו הרביזיה החדשה שנעשתה.
<אבי צרפתי: יחד עם זה, התפקיד של הוטרינר העירוני הוא סטטוטורי ויחד עם שאר התפקידים הסטטוטוריים בעירייה, אני לא ראיתי עיריות שבהן מעסיקים גזבר ב-20 אחוז משרה או עשרה אחוז משרה.
איל בן ראובן: בסדר, אנחנו הבנו את התמונה.
איל בן ראובן: מילה אחרונה שלך, דקה.
<הילה מיקולשיק: ד"ר מיקולשיק הילה, אני הוטרינרית של קריית ארבע ומיתר, אני פה ביחד עם וטרינרים שמייצגים את הרשויות הקטנות בעלות התקציב המינימלי שצריכות להתמודד עם בעיה מאד מאד גדולה של כלבים משוטטים במינימום תנאים.
<הילה מיקולשיק: אני בניגוד למה שנאמר פה על הנושא של TNR חושבת שצריך לחשוב גם על הכלבים עצמם, אני שמעתי פה שכששולחים כלב לרחוב ומעקרים/מסרסים אותו אף אחד מהעמותות פה לא עשה מחקר, לכן אני כן רוצה להעלות לדיון פה את כל הנושא של טיפול בכלבים משוטטים.
<הילה מיקולשיק: כן צריך להקצות תקציבים גם לרשויות הקטנות, אם אני צריכה להתעסק גם בביקורות בעסקים וגם בכלביה ב-34 אחוז משרה, אז מן הסתם אני לא יכולה להיות כולי למען הכלב.
<הילה מיקולשיק: הסכנות מאד גדולות, אנחנו ביקשנו ממשרד הפנים לפני ארבע שנים תקציב, קיבלנו אישור ל-400 אלף שקל ועד היום אנחנו מחכים לכסף הזה והוא לא מגיע.
<הילה מיקולשיק: אז אנחנו כן חושבים שתקציב צריך להיות, אבל לא לחשוב שזה שאנחנו נשחרר את הכלבים, הרבה שמעתי את חברי הכנסת המכובדים שהם רוצים להחזיר את הכלב, לדעתי זו נטישה חזרה לרחוב, הכלב הזה ימות תוך 4 שנים בסבל ויסורים.
<הילה מיקולשיק: אני נמצאת במקצוע הזה כבר 21 שנה, עוד לפני שהתחילו כל העמותות להיכנס לעבודה, אני עוד זוכרת את תנו לחיות לחיות, יש לנו את צער בעלי חיים באר שבע שאנחנו עובדים אתו בשיתוף פעולה מעולה והנושא של להחזיר כלב, לתת לו למות בחוץ, בתנאים של הרעבה, התעללות, מחלות, קרציות ופרעושים, בצורה כזאת שאתה מעקר/מסרס אותו, מוציא ממנו את כל היכולת להגיב – זה צער בעלי חיים במדרגה ראשונה ואלו דברים שאנשים צריכים לחשוב עליהם לפני שהם אומרים אותם.
איל בן ראובן: ברור, תודה, אנחנו סיימנו.
שרן השכל: אני רק רוצה לשאול כי כתוב שם שמשרד החקלאות הודיע שיש איזו שהיא יוזמת תמיכה בשישה מיליון שקלים כדי לשפר את התנאים בכלביות והייתי רוצה לשמוע איפה זה מחולק ואיפה הכסף הזה נמצא.
איל בן ראובן: לצערי אין לי את הזמן לזה, אין לי כרגע.
איל בן ראובן: אנחנו נבקש, אני תכף אגדיר בדיוק מה אנחנו עושים.
איל בן ראובן: תראו, אנחנו עוסקים פה בנושא שהוא ברמה הלאומית, זה אמנם חיות, אבל אנחנו מדברים על משהו שהוא ברמה הלאומית, גם לאזרחים ובוודאי לחיות.
איל בן ראובן: אני אומר פה שכשאנחנו נגיע לדיון המקצועי לגבי מה בדיוק צריך לעשות ואיך, זו תהיה שמחה גדולה, אנחנו עוד מאד רחוקים משם כרגע כי אנחנו כנראה צריכים עוד לפתור כמה מדרגות שנמצאות מעל, עד שלא נפתור אותן אז המצב לא ישתפר בהרבה.
איל בן ראובן: אני לפחות מזהה פה את הבעיה המרכזית, אני כרגע מציין שני משרדים: משרד החקלאות, משרד הפנים, שאינם מחוברים ביניהם כאשר האחריות, כשהיא מתחלקת, לצערי בממשלה זה קורה לא מעט פעמים, אבל אז צריך לייצר מנגנוני חיבור.
איל בן ראובן: המנגנון הזה כרגע הוא מנגנון חולה, לא קיים כמעט בעניין הזה ואז, אין פה קשר בין האחריות לסמכות, פשוט מאד.
איל בן ראובן: יש פה מי שאחראי למקצוע, להגדרת מדיניות ויש פה מי שאחראי או אמור להיות באיזו שהיא צורה אחראי למימוש של הדבר והדברים לא מתחברים ואז אנחנו באמת שומעים פה את האנשים שנמצאים בשטח ואומרים לנו: רבותי, אין לנו יכולת לבצע את המשימה שמוטלת עלינו.
איל בן ראובן: אחריותה של מדינה בעניין הזה, של כל גוף, זה קודם כל לתת לאנשיו את היכולת לבצע את משימתם, ברגע שהם לא יכולים לבצע את משימתם אז זה כישלון.
איל בן ראובן: אני מבקש ככה, משרד החקלאות – איך קוראים לך?
<שלמה גראזי: שלמה גרזי.
איל בן ראובן: שלמה, אתה חדש הבנתי, יש תקווה.
<שלמה גראזי: תקווה תמיד יש, אין הנחות.
איל בן ראובן: יש תקווה, אני ביקשתי בפעם הקודמת ולא קיבלתי, אני כן מבקש ממשרד החקלאות להציג פה את המסמך של המדיניות.
איל בן ראובן: שמחתי לשמוע שיש איזו ועדה שקמה, אני מבין שהיא כרגע רק לנושא כלבים, נכון?
<קריאה: חבל שהעמותות לא בפנים.
איל בן ראובן: רק שניה, לכלבים משוטטים, אני מבקש בתוך חודשיים מהיום, לקראת המושב הבא, שיהיה פה מסמך בוועדה של המדיניות, אני מבקש מהוועדה לעקוב, נצטרך שהפעם תביאו את המסמך הזה לדיון המעקב הבא, אני מבקש לראות את המסמך הזה.
איל בן ראובן: תנסו באמת לראות שהמסמך הזה הוא עוטף במדיניות, לא ברמה פרטנית, אבל הוא צריך לתת איזה שהם כלים כולל הכוונה למה צריך להיות ברשות, מה צריך להיות ברשות בגודל מסוים בסיפור הזה.
איל בן ראובן: הבנתי שיש משהו לגבי 40 אלף, תבדקו את הדברים האלה ותנו תשובות ברורות, קודם כל שנדע מה צריך.
איל בן ראובן: הדבר השני שאני מבקש זה כן לקבל עדכון לגבי הוועדה הזו, כי זה איזה שהוא חידוש או חיבור בין גופים שיכולים באמת לקדם דברים, אז אני מבקש מכם, ממשרד החקלאות, לוודא שהוועדה הזו מתקדמת במשימתה על מנת שנשמע באמת איזה שהן בשורות ולא נחזור לאותו דבר שלא קורה ממנו דבר.
איל בן ראובן: מבחינת משרד הפנים, אני באופן אישי ואני גם מבקש מפגש בעניין הזה עם השר או אני אבדוק בדיוק עם מי, צריך לסגור את הפלונטר הזה, זה פלונטר של אני לא אחראי – אני כן אחראי, אני מודה שאני לא הצלחתי הפעם לצאת מפה עם ההבנה, בסופו של דבר, מי צריך בסופו של דבר לדאוג שהמדיניות לצורך העניין של משרד החקלאות, שנאמר פה שבכל עירייה, בכל ישוב, צריך להיות וטרינר.
איל בן ראובן: איך צריך לדאוג שהדבר הזה יקרה, מי אחראי לזה שזה יקרה ואחריות זה הכל.
איל בן ראובן: זה לדאוג- - -
שרן השכל: לבדוק אם זה קבוע בחוק.
איל בן ראובן: יש תזכיר חוק לנושא של כלבת, שאמור להגדיר וצריך – אני הבנתי שהוא נמצא פה בדף הכחול בעניין ואני מקווה שבתחילת המושב הבא הוא אכן יחוקק, הוא אמור להסדיר לפחות את העניין שניתן לכפות על עירייה לבצע את משימתה ואם היא לא מבצעת את משימתה של וטרינר במשרה כפי שצריך, אז ניתן פשוט לקחת ממנה משאבים ולהשתמש בהם על מנת שזה יקרה.
איל בן ראובן: אנחנו נראה את החוק הזה ונלמד אותו קצת יותר טוב, אבל אני מבקש ממשרד הפנים, אני אנסה להבין קצת יותר טוב איפה אתם נמצאים ובדיון המעקב הבא, אני לפחות, אבקש לקבל תשובות ברורות איך מתקדמים.
איל בן ראובן: כלומר איך מיישמים את המדיניות, המצב כרגע אני מגדיר אותו: הוא שערוריה.
איל בן ראובן: אי אפשר להמשיך ככה בעניין הזה, זה לדבר ולדבר ולדבר, היום הדיון, אני אומר לכם שאני יוצא פה היום וגם מהדיון הקודם לא יצאתי שמח במיוחד, אבל אני מרגיש שאנחנו טוחנים מים עד שאנחנו לא נגיע פה לאיזו שהיא הגדרה ברורה של אחריות וסמכות.
איל בן ראובן: דיברתי על מדיניות, יש אחריות ויש סמכות, ברגע שהדברים האלה לא ברורים, והם לא ברורים כרגע, אז זה המצב, אנחנו לא נתקדם לשום מקום ואת זה אנחנו נצטרך להבהיר וזו אחריות משרד החקלאות על שלו, אחריות משרד הפנים על שלו ואם צריך אנחנו נעזור בעניין הזה – הן בפגישות עם השרים.
איל בן ראובן: יש לי עוד הרבה שאלות, אבל זממנו כבר תם בעניין הזה, אבל אנחנו נמשיך ואנחנו נקיים.
איל בן ראובן: נמשיך לקיים דיוני מעקב על מנת לוודא התקדמות בנושא הזה, ככה זה לא יכול להישאר, זה פשוט רע, תודה רבה.
קארין אלהרר: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה, מתנצלת על הקול הלא מוצלח.
קארין אלהרר: היום ה-7 במרץ 2017, ט' באדר התשע"ז.
קארין אלהרר: נושא הדיון הבוקר: בקשה לחוות דעת מבקר המדינה בנושא טיפול המדינה בריבוי תאונות דרכים בכביש 66 – ישיבת מעקב שנייה.
קארין אלהרר: בוקר טוב לצוות מבקר המדינה, חברי כנסת, מבוקרים ואורחים.
קארין אלהרר: כאמור, דיון שלישי שלנו מאז יולי האחרון.
קארין אלהרר: אני רוצה שוב לומר תודה ליוזמים של הדיון, חבר הכנסת פריג', חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, איציק שמולי, איתן ברושי ואיל בן ראובן.
קארין אלהרר: דיברנו על הנתונים הקשים.
קארין אלהרר: בדיון הראשון ניסינו להבין ממשרד התחבורה האם אפשר להכניס את הכביש לתכנית החומש.
קארין אלהרר: לא קיבלנו תשובות עד לדיון השני.
קארין אלהרר: בדיון השני תכנית החומש נסגרה ונחתמה ואז ניסינו לברר פתרון לדברים קונקרטיים.
קארין אלהרר: לגבי פניות שמאלה שהשר התחייב להסדיר ואנחנו ביקשנו, נאמר על ידי נציגת משרד התחבורה שתוך חודשיים מהדיון הראשון יסיימו את המיפוי של כל הפניות, תהיה החלטה איזה פניות משפרים ואיזה לא.
קארין אלהרר: עברו חודש וחצי, אני מקווה לשמוע מהמשרד שעוד שבועיים יוצאים לדרך, יהיו דחפורים ונתקן.
קארין אלהרר: לגבי מפרדה קשיחה בין מגידו לג'נין, נאמר שב-21 בינואר תהיה פגישה שבה תתקבל החלטה.
קארין אלהרר: ביקשנו מ"נתיבי ישראל" לעדכן אותנו מה קרה בעקבות הפגישה ולא קיבלנו עדכון.
קארין אלהרר: מזל שיש דיון, נשמע את התשובה היום.
קארין אלהרר: תאורה, בעניין הזה נחשפנו לקטסטרופה גמורה.
קארין אלהרר: ישבו נציגי הרשויות הרלבנטיות עם השר, הוא התחייב להן ומשרד האוצר אגף תקציבים לא הכיר, לא קיבל פנייה מ"נתיבי ישראל".
קארין אלהרר: אם זה לא חלם אז אני לא יודעת מה כן.
קארין אלהרר: חוסר התקשורת בין המשרדים עולה בחיי אדם והגיע הזמן לטפל בזה.
קארין אלהרר: אני מודה שהייתי רוצה לקיים דיון היום בנושאים אחרים שעל שולחן הוועדה, אבל אמרתי שאנחנו נקיים עוד דיונים עד שנקבל תשובות ראויות ולכן הדיון הבוקר כאן.
קארין אלהרר: אני חושבת שללא דיחוי נוסף נעבור לתשובות עצמן.
קארין אלהרר: עורך הדין סעד, אתה רוצה אולי?
<צחי סעד: בוקר טוב.
<צחי סעד: קודם כל מילה טובה לוועדה על זה שהיא נחושה להמשיך לטפל בנושא תאונות הדרכים בכלל וגם בנושא של הכביש הספציפי הזה.
<צחי סעד: אני מזכיר שהדיון הראשון היה פה ביולי 2016 וזה כבר יותר משמונה חודשים מאז הדיון הראשון בנושא הכביש הספציפי הזה.
<צחי סעד: שתי נקודות שאני חושב שכדאי להתייחס אליהן בדיון של היום.
<צחי סעד: אחת, אין עוררין על המסוכנות של הכביש ועל הצורך לטפל בו ולהקטין את מספר הנפגעים בו.
<צחי סעד: הכביש לא הצליח להיכנס לתכנית הרב שנתית לשדרוג הכבישים - - -
איתן ברושי: מה זה נקרא "לא הצליח"?
איתן ברושי: הוא ניסה ולא הצליח?
איתן ברושי: מישהו לא נתן לו להיכנס, כדאי להגיד.
<צחי סעד: משרד התחבורה הציג לנו שהוא לא הצליח להיכנס, הוא לא עמד מספיק בקריטריונים הנדרשים ובדיון שהיה בוועדה הזאת, לפני, נדמה לי, כשבועיים, בנושא תאונות הדרכים, שהשתתפה בו מנכ"לית משרד התחבורה, ניתן היה להבין שמשרד התחבורה לא מעוניין בשדרוג הכביש, בין היתר בגלל שיש לו תכניות לגבי הסבת התנועה המרכזית שנעשית בו היום, בעיקר תנועת משאיות ורכבים כבדים, למקומות אחרים.
<צחי סעד: הייתי מאוד שמח אם תוצג לנו התכנית החליפית הזאת שאמורה להפחית את העומס הזה על הכביש, שזה חלק מהתחליף שמשרד התחבורה הציע לשדרוג הכביש עצמו.
<צחי סעד: לגבי הטיפול במוקדי הסיכון הנקודתיים בכביש, דיברנו כבר בדיון הקודם שלאור המסוכנות הגבוהה של הכביש ולאור זה שהוא היה 'מועמד בכיר' להיכנס לתכנית ולא צלחה דרכו, ראוי לבנות מסלול מהיר לטיפול במוקדי הסיכון הנקודתיים בכביש הזה ולא להתייחס אליהם כאל מוקדי סיכון אם אפשר לקרוא לזה רגילים בכבישים אחרים או בכבישים שהם פחות מסוכנים.
<צחי סעד: אלו שתי נקודות שאני חושב שכדאי להתייחס אליהן גם היום.
<איציק חולבסקי: אני יכול?
<איציק חולבסקי: קודם כל, חברת הכנסת קארין אלהרר, יושבת ראש הוועדה, אני מודה לך על העלאת הנושא בפעם השלישית בתשעה החודשים האחרונים ותודה לחברי הכנסת איל בן ראובן ואיתן ברושי.
<איציק חולבסקי: אני רוצה לעשות איזה יישור קו של תמונת מצב.
<איציק חולבסקי: כיוון שאני מלווה ומוביל את המאבק על הכביש אז אני יודע מה נאמר ומה סוכם.
<איציק חולבסקי: אני מתפלא, אולי מתפלא, אולי לא מתפלא, שכל סיכום שנעשה נשחק ועכשיו כבר שואלים מה סוכם.
<איציק חולבסקי: בפגישה שלי עם שר התחבורה ישראל כץ ועם מנכ"ל "נתיבי ישראל" ניסים פרץ, ב-5 לספטמבר, בלשכת שר התחבורה בתל אביב, סוכמו שלושה דברים.
<איציק חולבסקי: האחד, "נתיבי ישראל" מבצעים תכנון מפורט של הכביש ברמה ש"נתיבי ישראל" רוצים לשדרג אותו לשני מסלולים לכל כיוון, ארבעה מסלולים, זה דבר אחד שסוכם.
<איציק חולבסקי: דבר שני שסוכם זה טיפול מיידי בכל הכניסות והיציאות מהיישובים, שזה קיבוץ מגידו, מושב מדרך עוז, קיבוץ משמר העמק, מושב היוגב וקיבוץ הזורע.
<איציק חולבסקי: חמש כניסות.
<איציק חולבסקי: זה מה שסוכם.
<איציק חולבסקי: והדבר השלישי, שמול קיבוץ משמר העמק, קטע שאורכו שני ק"מ, משרד התחבורה, קשה לו לממן את הקטע הזה, אז במימון של משרד הכלכלה, בגלל הקרבה למפעל "תמה" שצריך להתפתח, שמוכר 2 מיליארד שקל בשנה ומייצא אותם, שהקטע הזה יוזז גם כן, בטווח מיידי.
<איציק חולבסקי: בעקבות זה ובעקבות הישיבה האחרונה בוצע סיור בכביש לפני שבוע ויומיים ביום ראשון שעבר.
קארין אלהרר: עם מי?
<איציק חולבסקי: עם עוזר של ניסים פרץ, גונן סער, ועם מנהל פרויקטים בכיר בחברה, אני לא זוכר את שמו, יחד אתי ועם מהנדס החברה.
<איציק חולבסקי: עברנו צומת צומת וסוכם עקרונית, עוד לא מעשית, עקרונית, מה צריך להיות, כיכר או רמזור בכל מקום.
<איציק חולבסקי: מה שעכשיו צריך זה להכניס את זה מהר לתכניות ולבצע.
<איציק חולבסקי: אני מזכיר לך, חברת הכנסת אלהרר, שאמרת בישיבה שאת רוצה שבישיבה הזו יהיה פה שר התחבורה.
<איציק חולבסקי: לא שר התחבורה ולא מנכ"לית, אני לא יודע מי כן, אבל זה לא מכובד כלפי ועדת ביקורת המדינה שלא יושבים פה היום ישראל כץ וניסים פרץ, שהיו שותפים לסיכום מ-5 לספטמבר.
<איציק חולבסקי: ואז כל אחד יכול בדרגים יותר נמוכים לשחוק או להגיד שהם לא יודעים מה סוכם ולא יודעים כמה סוכם, למה וכמה.
<איציק חולבסקי: אני ממש מצר על זה.
איתן ברושי: אני רוצה לומר שהעומס רק הולך וגדל.
איתן ברושי: העומס על הכבישים הצרים והכבישים שיוצרים את החיבור בין הכבישים שמתחזקים ומשתפרים, הופך אותם ליותר מסוכנים.
איתן ברושי: אחד הפתרונות זה נוכחות יותר גדולה של משטרה במקומות כאלה.
איתן ברושי: את זה אנחנו לא רואים.
איתן ברושי: אם היו באים ואומרים: אוקיי, אנחנו מקצים כוח אדם של המשטרה ואומרים להם, "אתם אחראים מפה ועד פה", נוכחות משטרתית צריכה להיות יותר גדולה.
איתן ברושי: בי"ת, מה שאתה אמרת, על העניין ש"לא הצליחה" להיכנס לתכנית, זה היה הקרב הגדול לפני תקופה ארוכה, שראש המועצה מנהל את המאבק.
איתן ברושי: השאלה הגדולה הייתה מה יהיה בתכנית החומש.
איתן ברושי: בעצם, הדיונים פה הם במידה מסוימת בדיעבד, אחרי שלא הצליח, כמו שאתה קורא לזה, הכביש, מה זה לא הצליח?
איתן ברושי: שמישהו החליט שהוא לא ייכנס לתכנית החומש.
איתן ברושי: אם לא מכניסים לתכנית החומש גם לא מתכננים.
איתן ברושי: כלומר התכנון המפורט, שהוא עולה הרבה כסף, הוא בתנאי שאתה בתכנית חומש.
<איציק חולבסקי: ישראל כץ אמר, "אני ממשיך לתכנן".
איתן ברושי: תבדוק, אני בכל זאת אומר מה העקרונות.
איתן ברושי: תכנית החומש מחייבת את כל מה שמתחייב ממנה.
איתן ברושי: כשאתה לא בתכנית החומש אתה ילד חוץ, מה שקוראים בתנועה הקיבוצית, אתה בחוץ, וזה לא הדבר הנכון.
איתן ברושי: לכן אני חושב שצריך להתרכז כרגע באלטרנטיבות.
איתן ברושי: למשל, נוכחות משטרתית.
איתן ברושי: למשל, דובר על כמה דברים בכניסות ליישובים.
איתן ברושי: תראו, אלה דברים שאפשר לעשות אותם מעכשיו לעכשיו.
איתן ברושי: כדי לעשות מעגל תנועה, עם כל הכבוד, לא צריך תכנית חומש, זה גם לא סיפור תכנוני גדול.
איתן ברושי: הכביש קיים, היישובים קיימים, השוליים ידועים ואני בטוח שאפשר גם להפקיע כמה מטרים אם צריך.
איתן ברושי: לכן אני חושב שצריך להפוך פה את הדיון, צריך ללחוץ על הדברים הגדולים, אבל צריך להתחיל לטפל בכמה דברים שימנעו את הנפגעים הבאים.
קארין אלהרר: משרד התחבורה.
קארין אלהרר: קודם כל, ביקשנו שהשר יגיע, מה קרה?
<מיטל הומינר: הבנתי שהייתה שיחה מלשכת השר אליכם.
<חנה פריידין: כך אמרו לנו, שהיה סיכום שהם לא יגיעו ויגיעו רק הגורמים המקצועיים.
קארין אלהרר: איתי לא דיברו.
<מיטל הומינר: אמרו שדיברו עם הלשכה שלכם.
<קריאה: אמרו שהשר דיבר איתך.
קארין אלהרר: השר דיבר איתי?
<קריאה: כך אמרו לנו.
קארין אלהרר: יכול להיות שחלמתי בלילה, אבל לא.
איתן ברושי: - - - מיאיר לפיד לחלום חלומות על שר התחבורה, זה לא יכול להיות.
קארין אלהרר: ברושי, אפילו לך זה מתחת לרמה.
קארין אלהרר: פניות שמאלה.
<מיטל הומינר: במסגרת הפניות שמאלה, כפי שהובטח בעבר, תטופל התאורה בצמתים.
<מיטל הומינר: אני רוצה לתת פה לאגף המקצוע בחברת "נתיבי ישראל" לתת עדכון.
קארין אלהרר: אוקיי, אז אם כבר "נתיבי ישראל", מה קרה לתשובה אחרי הפגישה ב-21 בינואר, בנושא המפרדה בין מגידו לג'נין?
קארין אלהרר: אתה לא יודע.
<יצחק עייש: בנושא הזה אין לי שום ידיעה, אני לא יודע גם מאיפה - - -
קארין אלהרר: אתה היית בדיון הקודם?
<יצחק עייש: לא, לא הייתי בדיון הקודם.
קארין אלהרר: מי היה בדיון הקודם?
קארין אלהרר: מר פרץ, אתה זוכר את הדיון הקודם?
<יצחק עייש: אני יצחק עייש.
<יצחק עייש: אני זוכר את הדיון הקודם.
<יצחק עייש: אנחנו קיימנו ועדה שבה עלה הנושא הזה.
<יצחק עייש: הנושא הזה צריך להידון בוועדה שתתכנס, בוועדה הבין משרדית.
קארין אלהרר: מה היה ב-21 לינואר?
<יצחק עייש: ב-21 בינואר לא התקיימה ישיבה, הישיבה הזאת התקיימה בתחילת פברואר.
<יצחק עייש: העלינו את הנושא הזה כהמלצת ממונים לכלול את זה במסגרת מוקדי סיכון.
<יצחק עייש: הנושא נבחן, אם הוא יעמוד בקריטריונים הוועדה תחליט להכניס אותו בדיון הבא.
קארין אלהרר: תראה, אני לא יודעת אם אתם מנסים לבלבל אותי, אבל אתם מצליחים.
קארין אלהרר: היה דיון?
<יצחק עייש: היה דיון.
קארין אלהרר: הנושא עלה?
<יצחק עייש: הנושא עלה.
<יצחק עייש: אני העליתי את הנושא.
קארין אלהרר: חשבתם לעדכן אותנו או לא?
<יצחק עייש: אנחנו מעדכנים עכשיו.
קארין אלהרר: ביקשתי מיד אחרי הדיון, זה גם בסיכום הדיון של הוועדה שנשלח אליכם.
קארין אלהרר: מה, סתם אני כורתת עצים?
<יצחק עייש: אני הגבתי לדיון.
<יצחק עייש: דיבר איתי נציג משרד התחבורה ואני אמרתי לו שהנושא עלה בוועדה וצריך להידון שוב, אחרי שיבדקו את הקריטריונים.
<יצחק עייש: את התשובה הזאת אני כן נתתי.
קארין אלהרר: למי נתת אותה?
<יצחק עייש: לנציג משרד התחבורה שהתקשר אליי ושאל אותי, כי הוא היה צריך לתת לכם תשובות.
<חנה פריידין: הייתם בנפרד בסיכום, שאתם צריכים להעביר אלינו ולא העברתם.
<יצחק עייש: אני כן העברתי התייחסות.