GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל בירן: איך פתאום נהיה מזג אוויר כזה?
מיכל בירן: אתם גרמתם לזה שאין פה מספיק רופאים ואין פה מספיק אחיות ואז אתם מתלוננים שהם רבים על הרופאים הטובים.
מיכל בירן: זה מוגזם לגמרי.
<רן רידניק: דווקא ממקום שבו רופא משפחה מסוים, רופא - - - בעבר לפני חמש שנים היו - - -
מיכל בירן: כי הם נואשים.
מיכל בירן: כי אין מספיק אנשים.
<רן רידניק: דווקא זה ממקום שנועד בעיקר להביא מבוטחים.
<רן רידניק: זה רק משקף שהדבר הזה שהוא גם מאד מאד בעייתי רפואית, מאד בעייתי אתית, מאד בעייתי כלכלית, זה אחד מהדברים שמשרד הבריאות כבר הצהיר, וגם אנחנו, - - - חלק מהמשחק, כי הדבר של בזבוז כספי ציבור משווע.
קארין אלהרר: אבל אתה מבין שאם לא יהיה להם רופאים זה פוגע בשירות?
<רן רידניק: לא, הרופאים עצמם לא מחולקים לשניים או משוכפלים.
<רן רידניק: זה אותו רופא.
<רן רידניק: פשוט מישהו אחד לוקח אותו עם המבוטחים שלו, מישהו שני לוקח אותו עם המבוטחים, אותם מבוטחים, אותו רופא - - -
מיכל בירן: בסדר, הם כולם נואשים.
מיכל בירן: הייתי בדיוק בביקור בבית החם, ששמעתי איך הם רבים על הפסיכיאטר - - -
<דן בנטל: היו שני דו"חות חמורים על התופעה הזאת.
מיכל בירן: שזה אותו פסיכיאטר, וההוא הספק גנב לו את זה, הציע לו עוד ככה והם כולם נואשים והם כולם שואלים אחד את השני, תגיד, יש לך איזה רופא שאתה יודע?
מיכל בירן: פשוט אין במערכת מספיק כוח אדם ואתם אחראים לזה.
<רן רידניק: במקרה הזה מדובר באותו רופא, באותם מבוטחים - - -
מיכל בירן: בסדר, מה אתה מצפה שהם יעשו?
מיכל בירן: שוב, אם אני הייתי במקומם, הייתי רוצה לוודא שיש לי את כוח האדם הכי איכותי והייתי עושה מה שאני צריכה לעשות, לקחת אותו מכל המתחרים שלי.
<רן רידניק: - - - לפי מערך המבוטחים וזה לא משרת אף אחד.
מיכל בירן: אה, הם רוצים לשלם יותר כסף סתם?
מיכל בירן: לא, כאילו אין להם ברירה.
מיכל בירן: הם היו מעדיפים לקבל את הרופא הזה בפחות כסף.
<רן רידניק: השאלה היא קודם כל מה המטרה.
<אלי דפס: רן, בכללית יש 11,500 רופאים.
<אלי דפס: קיבלנו שלוש תלונות על רופאים ששילמנו להם לכאורה בעודף.
<אלי דפס: נבדק ונמצא שלא.
<אלי דפס: והיה וכן, זה לא המיליארד, השניים, שלושה, ארבעה מיליארד שחסרים.
<אלי דפס: תפסיקו להסיט את הדיון למקום שהוא לא רלבנטי.
<אלי דפס: הממשלה החליטה להקים בית חולים באשדוד.
<אלי דפס: למה דווקא שם?
<אלי דפס: עבר הדיון.
<אלי דפס: מאיפה ישיג בית החולים רופאים?
<אלי דפס: הוא ייקח מקפלן, ייקח מברזילאי וישלם להם מאות שקלים, אחרת הם לא יעברו.
<אלי דפס: כי כמות הרופאים חסרה.
<אלי דפס: ודאי שיש מאבק על רופאים.
<רן רידניק: - - - מסכים שבמגזר הקהילה קורים דברים מאד מורכבים.
<אלי דפס: כן, אבל הם בשולי שוליים.
<אלי דפס: בשולי שוליים.
<אלי דפס: אמרתי בוועדה הקודמת.
קארין אלהרר: אדוני, שם ותפקיד לפרוטוקול.
<אלי דפס: אלי דפס, מנכ"ל כללית.
<אלי דפס: המפקח על השכר, בממונה על השכר יש לו יחידת אכיפה, בודק אלפי תלושים כל שנה, לראות שלא חורגים בשכר.
<אלי דפס: אנחנו בהסכמים קיבוציים סך הכל ולא נמצא חריג אחד.
<אלי דפס: קיבלנו שבוע שעבר מכתב מיחידת האכיפה על 3,000 תלושי שכר שנבדקו.
<אלי דפס: אז חריגות השכר זה לא הבעיות של המערכת, כי אנחנו בהסכמים קיבוציים, משלמים מה שהממונה על השכר התיר לנו לשלם.
קארין אלהרר: בבקשה, אדוני, פרופסור רחמילביץ.
מיכל בירן: אולי תוכל לענות על השאלה האמיתית, מי הדביק את כל חברי יש עתיד בשפעת?
<אליעזר רחמילביץ: סליחה, מה השאלה?
קארין אלהרר: זה מכוון.
מיכל בירן: לא, לא, כי מישהו הדביק פה את כל חברי יש עתיד בשפעת.
יעל גרמן: אני נדבקתי.
מיכל בירן: אני תוהה מי מהגורמים אחראי.
<קריאה: קודם כל השאלה אם הם התחסנו בתחילת שנה.
<אליעזר רחמילביץ: תראו, אני רוצה להגיד לכם, אני רופא, כמו שחלק מכם יודעים כבר, כבר כ-50 שנה.
<אליעזר רחמילביץ: תראו, משהו כאן לא בסדר.
<אליעזר רחמילביץ: מה שאמרת, בסופו של דבר התפקיד של הרופא זה לתת טיפול לחולים והחולים צריכים לקבל טיפול, מה שמגיע להם.
<אליעזר רחמילביץ: במציאות, כבוד יושבת הראש, זה לא מתבצע.
<אליעזר רחמילביץ: אתם מדברים על תקציבים, אתם מדברים על גירעונות.
<אליעזר רחמילביץ: במציאות זה לא מתבצע והסיבה היא פשוטה מאד ואני אומר את זה כל פעם, ואתה ידידי, נציג האוצר, כשדיברת אתמול, או החבר שלך בישיבה אחרת, אומר שהאוכלוסייה גדלה ב-2% בתקציב.
<אליעזר רחמילביץ: נכון.
<אליעזר רחמילביץ: מוסיפים.
<אליעזר רחמילביץ: ואני מאמין שיש לכם רצון טוב, אבל בשורה התחתונה זה לא מספיק.
<אליעזר רחמילביץ: את יודעת, האם יושבת הראש יודעת מה המשכורת של רופא מומחה בבית חולים, אחרי 10 שנות עבודה?
<אליעזר רחמילביץ: אני חושב שהוא מביא נטו לו יותר מ-8,000-9,000 שקלים.
<אליעזר רחמילביץ: מזה אי אפשר להתקיים.
<אליעזר רחמילביץ: ואז הוא צריך ללכת לקופת חולים ובקופת חולים, נכון, לפי התעריף שיש לכם, מקבלים פר חולה ואז הוא מקבל 20 חולים, רואה חולה שבע דקות, מסתכל על המחשב, אפילו אין לו זמן לבדוק את החולה, ובסוף, נכון, הם מרוויחים יותר כסף.
<אליעזר רחמילביץ: זאת המציאות ומזה אי אפשר להתעלם.
<אליעזר רחמילביץ: פה צריך טיפול שורש.
<אליעזר רחמילביץ: לא שאתם תשבו איתם ותעשו והקופות עושות גם כן הרבה מאמץ.
<אליעזר רחמילביץ: אני יודע שעושות מאמץ.
<אליעזר רחמילביץ: וצריך להתייעל, כן, אבל יש פה בעיה הרבה יותר רצינית.
<אליעזר רחמילביץ: פה צריך להגיד אני רואה במה שקורה במערכת הבריאות היום משבר לאומי חריף ביותר, שצריך לנסות לתת לו טיפול שורש ולטפל בו.
<אליעזר רחמילביץ: זו משימה לאומית.
<אליעזר רחמילביץ: באמת, זה שאנחנו נשב פה עוד פעם ועוד פעם ודו"ח, זה לא יפתור את הבעיה.
<אליעזר רחמילביץ: כן, צריך עוד רופאים.
<אליעזר רחמילביץ: כן.
<אליעזר רחמילביץ: והרופאים, סליחה, הולכים למקום שאפשר לקבל בו יותר משכורת, ברור, כי המשכורות יותר מושכות.
<אליעזר רחמילביץ: למה שרופא יהיה רופא פנימי שהוא מרוויח 5,000 שקלים, 10,000 שקלים לחודש, כשהוא יכול ללכת במרפאה להרוויח יותר מאשר הוא ילך למקצוע אחר?
<אליעזר רחמילביץ: צריך להבין את זה.
<אליעזר רחמילביץ: זאת המציאות וצריך להתמודד עם זה, כולל פריפריה מרכז.
<אליעזר רחמילביץ: אתם רוצים שיהיו רופאים בפריפריה?
<אליעזר רחמילביץ: צריך לשלם להם יותר.
<אליעזר רחמילביץ: אין אפשרות לקחת רופא משפחה, להעביר אותו נניח מתל אביב לצפת.
<אליעזר רחמילביץ: זו בעיה שלמה.
<אליעזר רחמילביץ: אז צריך לעשות ויש פתרונות לשעת חירום.
<אליעזר רחמילביץ: זו שעת חירום.
<אליעזר רחמילביץ: אני רואה במצב הרפואה היום בארץ, במה שקורה היום, במתן שירות רפואי לציבור, אני רואה בזה מצב חירום שדורש טיפול חירום.
<אליעזר רחמילביץ: ועדה כמו הוועדה הזו יכולה לעשות הרבה כדי להכריז, ואני חושב שחברת הכנסת גרמן, שהייתה גם שרת בריאות, תסכים איתי.
<אליעזר רחמילביץ: הנה, 2 מיליארד שקלים, איפה 2 מיליארד שקלים?
<אליעזר רחמילביץ: ואתם יודעים כמה זמן הולך לקחת לבנות בית חולים?
<אליעזר רחמילביץ: שש שנים.
<אליעזר רחמילביץ: אז מה, אתה נותן 150 מיליון שקלים בשנה, אתה חושב שזה יפתור את הבעיה?
<אליעזר רחמילביץ: זה יקצר את התורים?
<אליעזר רחמילביץ: אני מאד מצטער.
<אליעזר רחמילביץ: צריך להתייחס לעניין הזה כשעת חירום, כדי שאזרחים יקבלו את הטיפול שמגיע להם.
<אליעזר רחמילביץ: תודה רבה.
<אליעזר רחמילביץ: (היור: מירב בן ארי)
איתן ברושי: כן, גברתי יושבת הראש - - -
מירב בן ארי: הזמנית.
איתן ברושי: בשבילי את יושבת ראש, לא חשוב איפה, וחברי פה.
איתן ברושי: אני חזרתי מסוף שבוע שעבר מביקור באילת ובערבה הדרומית.
איתן ברושי: יושב פה יושב ראש קופת החולים, במרפאה אזורית, מה שלא מצליחים בהרבה מקומות בערבה הדרומית, מה שקוראים חבל אילות.
איתן ברושי: יש רופא משפחה אחד שמטפל ב-2,400 תיקים, כשהתקן הוא 900.
איתן ברושי: הוא הודיע לי שהוא מפסיק את העבודה.
איתן ברושי: הוא גר שם ביישוב.
איתן ברושי: אני חושב שצריך להביע אי אמון.
איתן ברושי: זה לא יעזור שנביע אי אימון בממשלה, כי אני במקרה באופוזיציה, אבל מי שמכיר אותי יודע שזה לא אופוזיציה לשמה.
איתן ברושי: אבל יש פה אי אמון גדול במערכת הבריאות, שנובע בעיקר מחוסר תפיסה בתכנית כוללת, ששר הבריאות התחייב שתהיה, ואני אמרתי לשר הבריאות שאי אפשר להיות שר בריאות טוב בממשלה גרועה.
איתן ברושי: כי הוא נחשב לשר בריאות טוב.
איתן ברושי: עוד מעט יהיה צריך לבדוק אם זה מוצדק, התואר הזה.
איתן ברושי: בסופו של דבר, גם באילת אין פתרונות בריאותיים ועכשיו רוצים לסגור להם את שדה דוב.
איתן ברושי: כלומר, תעשו חשבון, מי שצריך לנסוע לרופא מומחה מאילת, יצטרך לצאת עד עובדה, לשדה תעופה חדש.
איתן ברושי: נקצר ולא נאריך, ומשם הוא יצטרך לנחות בבן גוריון ומשם צריך לנסוע לתל השומר או איכילוב, אז יכול להיות שהוא יוותר על כל העניין.
איתן ברושי: אמרו לי שם כמה זמן מחכים לתור לדברים פשוטים ובחלקם זה רפואה מונעת, כולל סרטן, שאם לא מגלים אז כל אחד יודע.
איתן ברושי: אני אומר לכם, ראשי קופות החולים, יש פה בעיה.
איתן ברושי: שמענו כבר, באמת הדיון הזה הוא קצת דיון מקרי אולי על דברים גדולים.
איתן ברושי: את הציבור זה לא מעניין יותר חלוקות של קופות חולים.
איתן ברושי: אלה חלוקות לא רלבנטיות והגיע הזמן להיגמל מהן.
איתן ברושי: אני בא מההתיישבות.
איתן ברושי: מה שמעניין את האנשים, שאומרים להם תרדו ליישב את הארץ, זה לא איזה קופת חולים, אלא מי ייתן להם שירותי בריאות.
איתן ברושי: בכל רמת הגולן אין מרפאה בין ארבע אחרי הצהריים לשמונה בבוקר.
איתן ברושי: זה נורמאלי?
איתן ברושי: את הפצועים הסורים לוקחים לצפת ונהרייה ולא משלמים על הטיפול.
איתן ברושי: עכשיו פגשתי פה את ד"ר ברהום.
איתן ברושי: אני דאגתי לדיונים האלה.
איתן ברושי: ככה לזלזל באזרחים ובפריפריה?
איתן ברושי: עולה לטפל בפצוע סורי, על פי קריטריונים של בריאות, לא של - - -
מירב בן ארי: גם את זה צמצמו עכשיו.
איתן ברושי: 10,300 שקלים ליום ונותנים 1,300 שקלים.
איתן ברושי: ומי לא משלם?
איתן ברושי: משרד האוצר ומשרד הבריאות, משרד הביטחון חלקית.
איתן ברושי: אני אומר לכם יש פה בעיה.
איתן ברושי: היא לא תיפתר בישיבות האלה, עם כל הכבוד.
איתן ברושי: סליחה, הישיבות האלה, אני חבר ועדה, הן לא כל כך חשובות, כי לא יקרה מזה שום דבר.
איתן ברושי: מקסימום יכתבו עוד.
איתן ברושי: מישהו יכול לקרוא את הספרים האלה?
איתן ברושי: זה טוב להרוג ג'וקים, אבל אי אפשר לעשות עם זה הרבה.
איתן ברושי: אני חושב שצריכה להיות פה דרמה יותר גדולה במה שנקרא בריאות של אזרחי ישראל, ואני רוצה לסיים ולומר שאני מבקש גם ממה שנקרא שירותי הבריאות וגם מהממשלה, להפוך את הערבה התיכונה, הערבה הדרומית ואילת לאשכול, לפחות לנושא בריאות ולחזק את בית החולים כמטה בריאותי ולתת שם חוזק.
איתן ברושי: גם רופאים שיגיעו במיוחד לטובת האוכלוסייה.
איתן ברושי: תראו, משפט אחרון, תבינו את גודל הדרמה.
איתן ברושי: מבאר שבע עד אילת זה 19%-20% מהאדמות של מדינת ישראל ויושב שם אחוז מהאוכלוסייה.
איתן ברושי: תעשו חשבון – אחוז מהאוכלוסייה.
איתן ברושי: יש בישראל חוק, בבריאות הוא קיים – שכל הנחלים זורמים לים וכל הכסף לתל אביב.
איתן ברושי: ובסוף בא איזה שניידר - - -
מירב בן ארי: אתה מדבר על בין גדרה לחדרה, זה לא רק תל אביב.
מירב בן ארי: זה מרכז הארץ.
איתן ברושי: בסדר, הנה, אתם רואים, לתל אביב הם דואגים.
איתן ברושי: עכשיו אני בא לליצמן ואני אומר לו אדוני השר, אין לך תכנית, אין לך מפת עדיפות, אין לך שיקול מה קודם ומה אחר כך.
איתן ברושי: אתה מזכיר לי את סנטה קלאוס או את מפקד האוגדה, שנותן ג'יפ לפלוגה המצטיינת, אבל אין תכנית באמת.
איתן ברושי: אז אתה בא, אתה נותן למישהו שירותים, אבל אין תכנית ולא מטפלים בזה נכון.
איתן ברושי: יש שתי אפשרויות – או שתעשו את מה שעשו בבית החולים הדסה ותגידו שאתם לא לוקחים את האחריות.
איתן ברושי: במשמרת שלכם קורים דברים דרמטיים.
איתן ברושי: או שתסירו אחריות, או שתיקחו אחריות אבל תתנהגו בהתאם.
מירב בן ארי: יושבת הראש, לפני שהיא יצאה ביקשה ממני לפנות לאוצר ולבריאות ולהבין.
מירב בן ארי: היא לא קיבלה תגובה על המכתב שלה.
מירב בן ארי: אתה יכול להסביר?
מירב בן ארי: היא ביקשה ממך הבהרות.
מירב בן ארי: הוועדה קיבלה מכתב ממשרד הבריאות והאוצר ב-22 בינואר.
מירב בן ארי: ב-24 בינואר הם השיבו לכם וכתבו לכם במפורש שהם לא קיבלו הבהרות לשאלות שלהם.
מירב בן ארי: אתה יכול?
מירב בן ארי: מי מהבריאות או מהאוצר?
<ליאור ברק: עיקר ההבהרות היו לגבי שנת 2017 והסברנו עכשיו שחלק גדול מהנתונים אנחנו עדיין לא יודעים.
<ליאור ברק: גם לא את היקפי התמיכה - - -
מירב בן ארי: גם לא את?
<ליאור ברק: היקפי התמיכות לשנת 2017 וכתוצאה מכך מרבית הנתונים שהתבקשו, שהשפיעו הן על הגירעון הצפוי לשנת 2017 והן על היקפי התקציב והיקפי התמיכות, עדיין לא ידועים לנו.
<ליאור ברק: עוד פעם, הבעיה מוכרת, ידועה, ואנחנו צריכים לשבת על זה בצורה רצינית ועמוקה עם קופות החולים.
מירב בן ארי: עם מי אתם יושבים, עם קופות החולים?
<ליאור ברק: משרדי האוצר, הבריאות וקופות החולים.
<ליאור ברק: עוד פעם, אחרי שנקבל את הנתונים המפורטים שביקשנו, שציינתי קודם, שאיתם נוכל לעבוד.
מירב בן ארי: ממי אתה אמור לקבל את הנתונים?
<ליאור ברק: מקופות החולים.
מירב בן ארי: אז אתה אמור לקבל את הנתונים ואז לשבת איתם?
<ליאור ברק: לקבל את הנתונים, לעבד, לנתח אותם בפרק זמן קצר מאוד, לאור לוח הזמנים שאנחנו נמצאים בו, ואז לשבת יחד עם הקופות ולנסות להגיע למתווה מסודר כדי להתחיל ל - - -
מירב בן ארי: אתה יודע שאתה צריך לתת לוחות זמנים לוועדה.
<ליאור ברק: אמרתי, את הנתונים מהקופות אנחנו צריכים לקבל בתוך כשלושה שבועות או חודש, אני לא זוכר בעל פה.
<רן רידניק: יהיה דו"ח - - - שתוכל להציג אותו בסוף יוני, יולי על שנת 2016.
<ליאור ברק: וודאי.
<רן רידניק: אני אומר הנתונים לגבי שנים 2015-2016 פומביים כולם.
<רן רידניק: אם גם בשנת 2016 יהיה דו"ח השוואתי מסודר, שיכין האגף לפיקוח, שבסוף יוני, תחילת יולי יפורסם אפשר יהיה גם להציג אותו בשמחה רבה.
מירב בן ארי: ביולי?
<רן רידניק: הדו"ח ההשוואתי עצמו של שנת 2016.
<רן רידניק: ולגבי כל הדברים מעבר, ליאור אמר שזה יהיה בהמשך השנה.
מירב בן ארי: אני רוצה לשאול את משרד הבריאות, אני לא יודעת אם אתם תוכלו לענות לי לגבי פתיחה של תקנים נוספים באוניברסיטאות לרופאים, לאור המחסור.
מירב בן ארי: מי עונה?
מירב בן ארי: למה לא פותחים תקנים נוספים לרופאים?
<ליאור ברק: הוא יכול לתת סקירה קצרה, אבל אם אתם רוצים הרחבה לנושא, אז הגורמים הרלבנטיים לא כולם כאן.
מירב בן ארי: שהוא יענה לי.
מירב בן ארי: נראה לי הוא יכול.
<רני פלוטניק: רני פלוטניק, כלכלן ממשרד הבריאות.
<רני פלוטניק: במסגרת ההסכם האחרון בין המשרדים סוכם על תוספת של סטודנטים, תוספת הדרגתית בשנים הקרובות.
מירב בן ארי: של תקנים לסטודנטים.
<רני פלוטניק: רגע, סטודנטים - - -
<רן רידניק: מכסות באוניברסיטאות, ודאי.
<רני פלוטניק: מכסות באוניברסיטאות, כן.
<רני פלוטניק: להגדיל את מספר הסטודנטים - - -
<רני פלוטניק: כלומר זה הדרגתי מ-750 בפועל ל-900 ובתנאים מסוימים.
<רני פלוטניק: תלוי מה קורה עם סטודנטים שלומדים מחו"ל, אולי אפילו ל-950.
מירב בן ארי: כן, גם את זה אני רוצה.
<רן רידניק: רגע, הות"ת עובד על איפה זה יהיה ואיך זה יתבטא.
<רן רידניק: הם צריכים ליישם את זה עדיין.
מירב בן ארי: רגע, מ-750 ל-900 סטודנטים זה התקנים בארץ?
<רני פלוטניק: נכון.
מירב בן ארי: לרופאים נוספים.
<רני פלוטניק: בשביל סטודנטים לרפואה במוסדות האקדמיים.
מירב בן ארי: הוספת עכשיו 150 בכל הארץ.
<רני פלוטניק: או הגדלה של 20% במספר הסטודנטים.
<רן רידניק: זו הגדלה משמעותית.
<רן רידניק: צריכים ליישם את זה.
<רן רידניק: הקיבולת של המוסדות לא מאפשרת את זה.
<רן רידניק: צריך למצוא את המוסד שיידע לעשות את זה.
מירב בן ארי: מוסדות.
<אליעזר רחמילביץ: יש כאן רעיון להקים בית ספר נוסף לרפואה באריאל.
<אליעזר רחמילביץ: מתבשל רעיון.
מירב בן ארי: כן, אבל אתה יכול גם למלא את בתי הספר הקיימים.
מירב בן ארי: גם אם לא באיזה אובר קפסיטי.
איתן ברושי: ברגע שזה אריאל אין שום בעיה של כללים.
איתן ברושי: יקימו, אל תדאג.
איתן ברושי: יקימו באריאל.
מירב בן ארי: מה התעוררת עכשיו, שמעת אריאל?
איתן ברושי: לא, שמעתי.
איתן ברושי: הייתי שותף לאוניברסיטה - - -
מירב בן ארי: יהיו לך יותר רופאים.
מירב בן ארי: זה מה שחשוב.
מירב בן ארי: מה זה משנה איפה?
מירב בן ארי: יש לך כאלה שלומדים בג'נין ובביר זית, מה?
איתן ברושי: באריאל זה עקום.
איתן ברושי: אם זה אריאל זה - - -
מירב בן ארי: הם רופאים פחות טובים?
מירב בן ארי: הם עוברים את ההכשרה והם טובים, אז הם טובים.
מירב בן ארי: תודה ברושי.
מירב בן ארי: בקיצור, עוד 150 בפועל?
<רן רידניק: בפועל, כן.
מירב בן ארי: היה לנו דיון גם בחינוך, גם ברווחה לגבי רופאים שיגיעו מחו"ל.
מירב בן ארי: מה לגביהם?
מירב בן ארי: יש הרחבה של התקנים שלהם?
<רני פלוטניק: הרחבה?
מירב בן ארי: זאת אומרת שהם גם, או שהם בתוך הקיימים?
מירב בן ארי: אתה לא יודע?
<רני פלוטניק: את מתכוונת להכשרה?
<רני פלוטניק: את מתכוונת לקלוט רופאים שהוכשרו בחו"ל ולקלוט אותם בארץ.
מירב בן ארי: כן, גם פה יש לנו בעיה.
<רני פלוטניק: בנושא הזה - - -
<רועי בן משה: כבוד יושבת הראש, נציג האוצר עזב את הדיון.
<רן רידניק: עניתי על כל השאלות.
<אליעזר רחמילביץ: כרגיל.
מירב בן ארי: סליחה, אני הייתי ממוקדת בו.
<רועי בן משה: אני יודע, בגלל זה.
<רועי בן משה: סליחה שאני התפרצתי.
מירב בן ארי: יכול להיות שראיתי אותו כאן חולף, חשבתי שהוא יוצא ונכנס.
<רן רידניק: אני לא יכול לשכפל את עצמי להיות בוועדות - - -
מירב בן ארי: לאיזו ועדה הוא הולך?
מירב בן ארי: לאן אתה הולך?
<רן רידניק: אני - - -
<קריאה: לבריאות ורווחה.
מירב בן ארי: אני הייתי עכשיו ברווחה, זה שירות לאומי, זה בכלל לא קשור אליו.
<קריאה: אולי עכשיו אפשר לפתור את כל הבעיות, כי הם לא פה.
<קריאה: הוא הולך לדיון של עודפי תקציב של שנת 2016, מה עושים איתם.
מירב בן ארי: זה לא קשור אליו.
<קריאה: בואו נשב עכשיו למשא ומתן.
<קריאה: עכשיו היד קלה על ההדק, אין בעיה.
<קריאה: חופשי.
<רני פלוטניק: טוב, מוזר.
<רני פלוטניק: בקיצור, אתה לא יכול להגיד לי על אלה שחוזרים מחו"ל?
<רני פלוטניק: אני לא יודע, אבל בכל הנושא של טיפול בכוח אדם אנחנו מסתכלים על זה כעל אתגר שמאד חשוב להתמודד איתו ועם השנים אנחנו מחפשים ומוצאים מענה בשביל להגדיל את מספר הרופאים שעובדים במערכת.
מירב בן ארי: ברח לך הנציג של האוצר.
מירב בן ארי: (היו"ר: קארין אלהרר).
קארין אלהרר: הוא חוזר.
<אליעזר רחמילביץ: מותר לי בנושא הזה רק להגיד מילה?
<אליעזר רחמילביץ: מה שאני יודע, במקרה הייתי גם בישיבה אחרת ואני יודע שהייתה פה אתמול ישיבה אצל אלאלוף בנושא של למשל רופאים צרפתים, רופאים שבאו מצרפת.
מירב בן ארי: כן, זה מה שאמרתי.
מירב בן ארי: היה לנו על זה דיון גם בחינוך וגם ברווחה.
<אליעזר רחמילביץ: אני מבין שיש פה שאלה איזה בחינות לדרוש מהם, מה צריכה להיות הרמה.
<אליעזר רחמילביץ: האם לקבל אותם?
<אליעזר רחמילביץ: חאג' יחיא אומר מי שהיה חמש שנים רופא, יכול לבוא וכבר לעבוד.
<אליעזר רחמילביץ: זה לא בא בחשבון.
מירב בן ארי: לא, לא, זו גם לא הייתה ההסכמה.
<אליעזר רחמילביץ: צריך בחינה.
<אליעזר רחמילביץ: השאלה איזו בחינה צריכה להיות, מה היא צריכה להיות ואני מבין שהנושאים האלה נמצאים בדיון.
<אליעזר רחמילביץ: רק לגבי קליטת רופאים ש - - -
מירב בן ארי: ובינתיים יש לך מחסור כזה גדול ברופאים ויש לך כאן רופאים שנמצאים בארץ ולא יכולים לעבוד בארץ, בגלל שהם בדיון על הבחינה.
מירב בן ארי: הוא הלך.
מירב בן ארי: מהבריאות הוא אמר שהם יושבים ביחד תוך מספר שבועות וביולי הם - - -
קארין אלהרר: ביולי?
קארין אלהרר: עד יולי, מר ברק?
<ליאור ברק: סליחה?
קארין אלהרר: עד יולי?
מירב בן ארי: ביולי יהיה דו"ח השוואתי.
<ליאור ברק: לא, ביולי אנחנו נפרסם נתונים מפורטים של שנת 2016, כפי שאנחנ מפרסמים כל שנה.
<ליאור ברק: אמרתי שלגבי המשא ומתן לשנת 2017, לצערי אני לא יודע לתת לוח זמנים.
<ליאור ברק: אנחנו מעריכים שהמשא ומתן הזה יהיה מורכב מאד ואני לא יודע להגיד לך כרגע לוח זמנים מתי נשלים אותו.
<ליאור ברק: בכל מקרה אנחנו נעשה את המאמצים להשלים אותו כמה שיותר מהר.
קארין אלהרר: מתי תעבירו את הנתונים?
מירב בן ארי: הקופות צריכות להעביר אליהם.
<ליאור ברק: אנחנו צריכים לקבל בתוך חודש מהיום, להערכתי חודש – אני לא זוכר אם שלושה שבועות או חודש – את הנתונים המפורטים שביקשנו מהקופות.
<אלי דפס: אני יכול להתייחס?
קארין אלהרר: כן, רק שנייה.
קארין אלהרר: הנציגים של הקופות דיברו?
מירב בן ארי: אני חייבת ללכת לרווחה.
קארין אלהרר: כן, בבקשה אדוני.
<אלי דפס: אני רוצה להתייחס בראשית למה שנאמר כאן בסוף לעניין הנתונים.
<אלי דפס: אנחנו נתבקשנו להעביר נתונים לפני כחודש והעברנו.
<אלי דפס: עליהם ביקשנו נתונים נוספים עד יום חמישי זה ונעביר.
<אלי דפס: נעמוד בלוחות הזמנים.
<אלי דפס: זה לא עוד שלושה שבועות, זה עד יום חמישי ונעביר את הנתונים.
<אלי דפס: אני אומר לכם, אין בנתונים דבר כדי שיעזור להם לקבל החלטות, כי הנתונים שהתבקשנו זה למשוך זמן.
<אלי דפס: כך כתבתי להם גם.
<אלי דפס: לדוגמא, כמה רופאים יש לך בתל אביב וכמה אחיות.
<אלי דפס: וכמה רופאים יש לך במחוז דן ומה השכר הממוצע של אורטופד בחיפה ומה השכר הממוצע של אורטופד בבאר שבע.
<אלי דפס: אני לא אומר סתם שאלות, שאלות שמופיעות שם בדו"ח.
<אלי דפס: מאות שאלות, לא רלבנטיות לכלום.
<אלי דפס: אז כך גם כשהן תהיינה בידיהם, לא יהיה בהן כלום כדי לתת לך איזו תשובה מסוימת כלשהי, שקשורה לדיון שלשמו התכנסנו.
<אלי דפס: זה אחד.
<אלי דפס: דבר נוסף.
<אלי דפס: אני אמרתי לצערי בדיון הקודם, אני לא מצליח להגיע להרבה דיונים בכנסת מפאת העיסוק העיקרי שלי, שזה לנהל את הקופה, אבל לדיון הזה אמרתי שאני חייב לבוא, כדי לראות שמה שאמרתי לפני חודשיים אכן יקרה, ומה שיקרה זה שלא יקרה כלום.
<אלי דפס: ולא קרה כלום.
<אלי דפס: מספרים סיפורים.
<אלי דפס: מביאים את זה לכל מיני נתונים.
<אלי דפס: מישהו מספר בכלל על המצוקה בגולן או על המצוקה באילת?
<אלי דפס: יש כאן ועדה שדנה בהתפתחות הילד, יש לי נציגים בוועדה, שהם מתנצלים ומתפתלים ומסבירים ומואשמים למה השירותים להתפתחות הילד חסרים.
<אלי דפס: והכל מתחיל ונגמר במשאבים.
<אלי דפס: במאי 2016 שר האוצר ושר הבריאות עמדו במסיבת עיתונאים, אמרו שיינתנו שלושה מיליארד שקלים לקיצור תורים.
קארין אלהרר: כן, שמעתי.
<אלי דפס: זה לא הגיע.
<אלי דפס: אני לוחץ בכל כיוון.
<אלי דפס: ואת יודעת למה זה לא מגיע, גברתי יושבת הראש?
<אלי דפס: זה לא מגיע כי יש ויכוח בין האוצר לבין הבריאות - הכסף שיינתן - כמה הנחה, מה שנקרא מע"מ או כמה מס מורידים ממנו במקור.
<אלי דפס: הם מתווכחים ביניהם, אגורה לא הגיעה.
<אלי דפס: כי הרעיון הזה של מצוקת מערכת הבריאות, מתבטא בראש ובראשונה בתורים.
<אלי דפס: ואני הוא זה שהולך לתקשורת ומתנצל ומסביר כל הזמן ולא יודע מה להסביר.
<אלי דפס: אני המואשם והכסף נמצא באיזה שהוא מקום.
קארין אלהרר: למה אתה לא מסביר את מה שבאמת מתרחש?
קארין אלהרר: שהם רבים ביניהם.
<אלי דפס: כן.
<אלי דפס: בנושא קיצור תורים התשובה היא כן.
<אלי דפס: יש שם ויכוח שנמשך כבר כמה חודשים ואף אחד לא מוכן להסכים לשום דבר אחר.
קארין אלהרר: לא, זה יופי.
קארין אלהרר: זה עושה תחושה טובה לאזרחים, אני חייבת להגיד.
<אלי דפס: דבר נוסף שאני רוצה לומר.
<אלי דפס: הוזכר פה מקרה הפריפריה על ידי חבר הכנסת ברושי.
<אלי דפס: יש מענקי פריפריה שכל שנה בשנה ניתנים.
<אלי דפס: בשנת 2017 הם הופסקו.
<אלי דפס: התרעתי על כך בנובמבר.
<אלי דפס: לא נותנים מענקי פריפריה.
<אלי דפס: אפשר לחשוב שהבעיה נפתרה בפריפריה.
<אלי דפס: אי אפשר להביא אנשים לאילת.
<אלי דפס: אי אפשר להביא לרמת הגולן.
<אלי דפס: גם לא לבאר שבע, לסורוקה.
<אלי דפס: בית חולים שכורע תחת עול הנטל.
<אלי דפס: אי אפשר להביא רופאים שעכשיו ייקחו את המשפחה, עם האישה שלא תמצא עבודה בבאר שבע.
<אלי דפס: הם צריכים לפרנס את כולם בשכר, כפי שחלק מהאנשים כאן – הרופא שלימיני – הציג שכר ממוצע במחלקות פנימיות.
<אלי דפס: זה פשוט לא הולך.
<אליעזר רחמילביץ: זה נכון מה שאמרתי.
<אליעזר רחמילביץ: נכון?
<אלי דפס: בהחלט.
<אלי דפס: דבר נוסף, הם משתכרים יותר כי הם עובדים יותר, 26 שעות ואז אני צריך להסביר למה הם עבדו משמרת כפולה ומרובעת ולמה הם רוקדים על שמונה חתונת כדי להביא שכר.
קארין אלהרר: אוקיי, רק להתכנס.
<אלי דפס: תוספות התקציב, התוספות האלה שאנחנו רוצים אותן זה כדי לטפל בדברים שהם הכרחיים לבריאות הציבור עד כדי סכנה לחייו.
<אלי דפס: כל מה שקשור לאיכות השירות, דברים שמתחת לפני הקרקע, לזיהומים, לניהול סיכונים.
<אלי דפס: זה כספים שחסרים ואנחנו עושים את זה לא הכי טוב שבעולם.
<אלי דפס: מבקר המדינה צולף בנו בדו"חות השונים שלו, על כך שאנחנו לא עושים את הדברים כהלכתם.
<אלי דפס: ודבר אחרון, אין גוף בעולם שלא יכול להתייעל.
<אלי דפס: אין דבר כזה.
<אלי דפס: אבל אנחנו כבר הוכחנו, גם הכללית וגם הקופות במדינת ישראל, שאנחנו מערכת מאד יעילה.
<אלי דפס: על פי כל מדד עולמי, יש הכרה בזה שאנחנו מערכת מאד יעילה.
<אלי דפס: כל התייעלות נוספת היא לא סבירה, כי היא באה על חשבון האנשים.
קארין אלהרר: מר רן סער, מנכ"ל מכבי.
<רן סער: אני אדבר בקצרה ברשותכם.
<רן סער: גם ביקשתי מרופאה מהשטח, שתגיע ותציג איך זה נראה מבחינתה.
<רן סער: מוכרח לומר לכם, אני עייפתי.
<רן סער: ההוכחה הכי טובה שהדיונים האלה, שמתקיימים יותר מדי דיונים, שחברי הכנסת שולטים בנתונים בצורה מצוינת.
<רן סער: הם שומעים את הדברים האלה.
<רן סער: הם מכירים את המונחים והם שולטים.
<רן סער: הכלבים נובחים – והכלבים זה כולנו – והשיירה עוברת.
<רן סער: ומה שהיה הוא שיהיה, לצערי.
<רן סער: ככה זה נקרא.
<רן סער: הכל חאפ-לאפ.
<רן סער: הקומבינה הישראלית במיטבה.
<רן סער: מדוע?
<רן סער: משום שאין תכנית ואין תהליך ארוך טווח ואין רצון לפתור את העניין.
<רן סער: יש רצון של כל אחד להראות שבמשמרת שלו הוא עשה הכי טוב.
<רן סער: האוצר צמצם הכי הרבה, הבריאות דאגה למה שהיא דאגה וחלק מהדברים זה לא הדברים האמיתיים ובסוף מה שנפגע זה השירות.
<רן סער: אני מבקש כמה דקות לתת לד"ר בסר-גליק.
<רן סער: היא אמנם רופאה בתל אביב, אבל היא תראה לכם גם איזה מצוקות יש בתל אביב למטופלים שלה.
<רן סער: אז תנו לה כמה דקות בבקשה.
קארין אלהרר: בבקשה גברתי.
<פנינה בסרגליק: שלום לכם.
<פנינה בסרגליק: גם בתל אביב בארזים נפלה שלהבת ותל אביב בכלל לא במצב טוב.
<פנינה בסרגליק: אני חייבת לומר לכם, זו פעם ראשונה שאני בוועדה הזאת.
<פנינה בסרגליק: כבר הייתי פעם בוועדה אחרת, אבל שמעתי שם דברים פחות חמורים מכאן.
<פנינה בסרגליק: היום אני כאזרחית מרגישה רע מאד ואני רופאת משפחה.
<פנינה בסרגליק: מר רן סער ביקש ממני לבוא היום ולהגיד לכם ולספר לכם מה קורה בשטח.
<פנינה בסרגליק: בקצרה אני אספר לכם, אבל אני חייבת לומר לכם שאני חשבתי לתומי שלפחות משרד הבריאות איתנו.
<פנינה בסרגליק: ומשרד הבריאות חייב להזדעק ולצעוק.
<פנינה בסרגליק: רבותי, מה זה גיל מטופלים עולה?
<פנינה בסרגליק: הרבה מחלות.
<פנינה בסרגליק: הרבה ביקורים לרופאים.
<פנינה בסרגליק: אתם מחפשים – האוצר – איפה המשכורות?
<פנינה בסרגליק: הרופאים בורחים.
<פנינה בסרגליק: אני עובדת כרופאה בגלל ציונות ואהבת המקצוע, אחרת מזמן הייתי מחפשת עבודה אחרת.
<אליעזר רחמילביץ: למה?
<פנינה בסרגליק: אתם לא יודעים מה קורה בשטח.
<פנינה בסרגליק: איך יתכן.
<פנינה בסרגליק: כל כך הרבה שנים.
<אליעזר רחמילביץ: למה את מחפשת עבודה אחרת?
<רן סער: רגע, רגע, תן לה.
<רן סער: תן לה.
<אליעזר רחמילביץ: תסבירי.
<אליעזר רחמילביץ: פרופסור רחמילביץ, לא להפריע.
<פנינה בסרגליק: רבותי, רופא בא לעבוד, לרפא, לעזור וגם לדאוג למשפחתו.
<פנינה בסרגליק: הוא לא בא להתעשר.
<פנינה בסרגליק: והמצב בשטח כל כך גרוע שהייתי חייבת לבוא היום ולהגיד לכם.
<פנינה בסרגליק: העומס הוא בלתי אפשרי גם בתל אביב.
<פנינה בסרגליק: רופאים בורחים מהמערכות כי אתם גוררים רגליים.
<פנינה בסרגליק: איך יתכן שלמעלה מ-20 שנה מקצצים בבריאות כל שנה, מתייעלים.
<פנינה בסרגליק: באים לרופאים ואומרים להם תשמרו על הכסף.
<פנינה בסרגליק: תשמרו את זה לבריאות.
<פנינה בסרגליק: תעשו את הטוב ביותר.
<פנינה בסרגליק: תתייעלו.
<פנינה בסרגליק: איפה אפשר להתייעל יותר?
<פנינה בסרגליק: אתם לא חיים במציאות.
<פנינה בסרגליק: איך יתכן?
<פנינה בסרגליק: באמת, סליחה, אבל זה יוצא מהלב.
<פנינה בסרגליק: לא יכול להיות שתימשך גרירת רגליים כזאת.