GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אמיתי נחשון: ' הוא חיפש לבוא אליי למשק, לראות שבטעות יש לי איזו חממה שהיא לא מסודרת עכשיו ואז לתעד אותה, אבל איפה כל התיעודים שהיו אצלי עם צביקה?
<אמיתי נחשון: תראה לי את התיעודים האלה.
<אמיתי נחשון: בתיק שלך שום דבר לא מתועד.
<אמיתי נחשון: אני הבאתי את כל התיעודים.
<אמיתי נחשון: שנייה, השמאי פה.
<משה אשר: מה, אנחנו ועדת ערר?
<אמיתי נחשון: שנייה, אני לא מדבר על זה, אני מדבר על עקרונות.
<אמיתי נחשון: לא התייחסתם לנזק האמיתי, התייחסתם רק לכספים.
<אמיתי נחשון: ל - - - וכספים, זה לא קשור בכלל.
<אמיתי נחשון: יש פה דבר עקרוני.
<אמיתי נחשון: יש פה הקלטה של השמאי שלהם, יש לי הקלטה, ואת אמיר שצרח עלי בטלפון כשאמרתי לו שהורדתי לבן שלי את התפרים.
<אמיתי נחשון: הייתי בבאר שבע בבית חולים, יש את ההקלטה הזאת גם והוא צרח עליי, 'למה אתה מקליט?' אמרתי לו, 'אני רוצה להקליט הכול, ממה אתה מפחד?' הם לא הסכימו.
<אמיתי נחשון: הם כאילו פחדו לדעת מה הנוהל שאנחנו עושים.
<אמיתי נחשון: זו בושה שהוא בא ואומר לי דבר כזה.
<אמיתי נחשון: אמרתי לו, 'כן, אני מקליט, מה הבעיה?
<אמיתי נחשון: ' הוא צרח עליי ואמרתי לו, 'אני עכשיו חזרתי עם הבן שלי', הבן שלי פתח את כל הרגל, היה חודש שלם בבית, עזב את הלימודים, אמרתי לו, 'אני עכשיו חזרתי עם הבן שלי עם תפרים', שומעים את הכול ויש גם תיעוד מבית החולים, אני יכול להביא לפה ולהראות לכם את התמונות של מה שהיה, הוא צרח עליי בטלפון וזה היה כשהיינו אצל כחלון.
<אמיתי נחשון: לשמאי הסברתי.
<אמיתי נחשון: למה אנחנו הולכים למסלול אדום?
<אמיתי נחשון: כי במסלול ירוק אנחנו לא מיוצגים נכון.
<אמיתי נחשון: זאת אומרת, אני בניתי, למשל, חממה מסוימת, שהיא לא הייתה שם שנים לפני כן, אז אתה לא יכול לבוא לעשות לפי מסלול ירוק לראות את זה.
<אמיתי נחשון: אמרתי לשמאי שלהם, יש את ההקלטה פה, אני יכול להשמיע לכם, יש פה את זה, תעבירו להם שהם יראו, אני אקריא לכם מה הוא אמר לי.
<אמיתי נחשון: אני אומר לו שהחממות האלו לא היו לפני כן אז הוא אומר לי, 'אז אני לא משווה'.
<אמיתי נחשון: מה זה אתה לא משווה?
<אמיתי נחשון: אז לפי מה אתה הולך?
<אמיתי נחשון: איזה שמאי אתה?
<אמיתי נחשון: הוא לא השווה.
<אמיתי נחשון: אמרתי לו והדגשתי, ויש את ההקלטה, אני אביא לך אותה, אמרתי לו, 'תקשיב, תעשה לי טובה, לפני שאתה סוגר את התיק, תבדוק את הדברים, תבדוק את הדברים.
<אמיתי נחשון: החממות שלי לא היו לפני כן', אז מה הוא אומר לי?
<אמיתי נחשון: 'מה אתה חושב, שאנחנו טמבלים?
<אמיתי נחשון: בטח.
<אמיתי נחשון: בטח הם כבר שנתיים שלוש'.
<אמיתי נחשון: אני אומר לו, 'אבל לא, הן חדשות, יש הוכחות, יש אישור הקמה, יש הכול, לא היה לי לפני כן'.
<אמיתי נחשון: מה הוא אומר לי?
<אמיתי נחשון: 'בטח שכרת לפני כן ממישהו אחר'.
<אמיתי נחשון: מה זה כל הדברים האלה, מה זה, כאילו אתה עושה אותי שקרן?
<אמיתי נחשון: קח את הכסף.
<אמיתי נחשון: אני כמעט פשטתי רגל, אני בהלוואות בבנק, לקחנו גם הלוואות ממקומות לא מתועדים בשביל להתקיים היום, אבל כשאחד בא ואומר לי: או אפס - - - אחר כך כשהייתי אצל השר כחלון, דרך ערוץ 2, הרי לא היו מקבלים אותי ככה, אני ועוד חקלאי אחר שהיה אמור להגיע לפה והחליט לא להגיע כי הוא אמר שהוא מפחד שאחר כך ייקחו לו גם את מה שנתנו לו.
<אמיתי נחשון: כן, הוא היה אמור להגיע לפה, יש פה תיעוד עם גלית, שאנחנו דיברנו עם חקלאים שאחד אחד החליטו ברגע האחרון ביום חמישי לא להגיע, מפַּחד.
<אמיתי נחשון: מפַּחד.
<אמיתי נחשון: ולי, אחרי שהייתי אצל השר כחלון, הם באים אליי ואומרים לי, 'תביא לי ככה ניירת', יצקן גם היה אצלי בבית, היו את החשבוניות שהם מדברים, נכון?
<אמיתי נחשון: הוא מדבר שלפי החשבוניות הוא יכול לראות את הנזק הזה, הוא לא ראה נזק.
<אמיתי נחשון: איך?
<אמיתי נחשון: הנה, ראיתם את הנזקים.
<אמיתי נחשון: הוא לא ראה נזק.
<אמיתי נחשון: באתי עם כל החשבוניות, הם לא לקחו אותן.
<אמיתי נחשון: הם אמרו, 'עזוב, קח את ה-100,000 ותלך הביתה'.
<אמיתי נחשון: אמרתי: אם זה ככה, אני אחזיר את הכול, אני אפשוט רגל.
<אמיתי נחשון: אני הייתי במצב נפשי מאד קשה כל התקופה הזאת.
<אמיתי נחשון: אצלכם הייתי במשרד ארבע שעות, אני לא אגיד לך מה כמעט קרה לי כשיצאתי מהמשרד ואמרתי, מבחינתי אני בן אדם שאני נמצא בעוטף עזה, הגעתי לשם מאיזושהי אידיאולוגיה, עבדתי במכבי אש בהרצליה, הייתי יכול לעבוד שם, להמשיך, 30,000 שקל, להתראות.
<אמיתי נחשון: לא, באתי לחקלאות, חזרתי, אבא שלי בן שמונים, עוד חקלאי במושב.
<אמיתי נחשון: בין הבודדים, הוא הקים את המושב.
<אמיתי נחשון: אנחנו אנשים ציוניים, גם בפעם הבאה, גם אם אני אהיה בלי עבודה, אני אעזור לחיילים ואני אראה לכם את התמונות שיש פה, הבאנו כמויות של חיילים וכל היום היינו מסביבם.
<אמיתי נחשון: יש לי פה תעודת הוקרה, אז לא יכול להיות שמישהו קורא לי שקרן וגנב.
<אמיתי נחשון: הנה כל התמונות, כל הנזקים.
<אמיתי נחשון: תגידי לו, למה לא התייחסת לנזק?
קארין אלהרר: יוחנן אילן.
<אילן יוחנן: שלום לכולם.
<אילן יוחנן: אני רוצה למעשה לדבר בשמם של חקלאים חדשים.
<אילן יוחנן: ב-2014 אני רכשתי עסק חקלאי - - - והמשכתי את הפעילות העסקית שלו.
<אילן יוחנן: הגשתי בקשה במסלול הירוק כמו כולם וקיבלתי תשובה שלילית, מכיוון שהעסק למעשה נפתח רק שנה קודם ולא היו לי מספיק הוכחות מבחינת ניירת ותשלומים היסטוריים, כי העסק הוא עסק חדש.
<אילן יוחנן: אני הייתי במלחמה שם ואני עבדתי שם, אני לא מבין למה אני צריך היסטוריה.
<אמיר דהן: לחלקם הצלחנו למצוא פתרונות, מצאנו.
<אמיר דהן: לא לכולם יש מחזורים.
<אמיר דהן: מאיפה אתה?
<אילן יוחנן: מושב עין הבשור.
<אמיר דהן: הוא יכול להגיש את זה באדום.
<משה אשר: למה לא הגשת את זה באדום?
<אילן יוחנן: לא יכולתי להגיש את זה כי - - -
<משה אשר: כי במסלול הירוק הוא משווה מחזורים ואם זה עסק חדש אז זה בעייתי.
<משה אשר: למה לא באדום?
<אילן יוחנן: אני אגיד למה.
<אילן יוחנן: אולי אני נאיבי, אולי אני תמים, אני חקלאי.
<אילן יוחנן: אני מדבר אליך כבן אדם אל בן אדם.
<אילן יוחנן: אני פעם ראשונה יושב במקום כזה.
<אילן יוחנן: מס רכוש מבחינתנו, אנחנו, החקלאים, נתפס כאיזשהו משהו מפחיד.
<אילן יוחנן: הרבה חקלאים, אין להם את האומץ לשבת סביב השולחן הזה מתוך פחד.
<אילן יוחנן: זו עובדה, אני נבחרתי כנציג כדי לבוא ולדבר בשמם.
<אילן יוחנן: מסלול אדום, מבחינתי כחקלאי הוא איזשהו מסלול שאתה צריך לבוא ולהוכיח שאתה לא אשם.
<אילן יוחנן: אני אומר, כאדם, ישבתי בזמן המלחמה, ניהלתי שם עסק, אם מגיע לי מהמדינה כי המדינה החליטה לתת לנו פיצוי כי היינו שם, אז תנו לנו, לפי הפרמטרים שקבעתם.
<אילן יוחנן: אם לא, אז לא, זה בסדר.
<אילן יוחנן: אתה שואל למה לא ניגשתי - - -
<משה אשר: לא, אבל יש פה בעיה.
קארין אלהרר: בסדר, אני אתן לך להשיב לעניין הזה.
<משה אשר: אבל יש גם פתרון.
<משה אשר: הפתרון שלו הוא לעבור למסלול האדום.
<משה אשר: במסלול הירוק יש לו בעיה כי אין לו מחזור בסיס.
<משה אשר: אין לו פרמטרים לנוסחה, בשביל זה במיוחד אצלו - - -
קארין אלהרר: מישהו הציע לו לעבור למסלול האדום אחרי שפסלו את המסלול הירוק?
<אילן יוחנן: לא.
קארין אלהרר: זה לא בסדר.
<אמיר דהן: במקרה הזה אני לא יודע, בכל התיקים של מי שמבקש לעבור מסלולים, לכולם אישרנו לעבור.
<אילן יוחנן: אבל יש לי יועץ.
<משה אשר: הגשת את זה לבד או עם יועץ?
<אילן יוחנן: מייצג.
<אמיר דהן: מי המייצג?
<אמנון חניה: זה אנחנו, אבל - - - המקרה שלו מאוד פשוט, אמיר, הוא עסק ממשיך לכל דבר.
<אמנון חניה: איפה שיכולתם בחנתם ואישרתם עסק ממשיך.
<אמנון חניה: חקלאים חדשים, בכלל אין לכם פתרון.
<אמנון חניה: הנוסחה באה ללמד מה הצפי שיכתוב ב - - -
<משה אשר: אני מקווה שהנוסחה אמורה לטפל גם ב - - -
<אמנון חניה: כתוב בתקנות, משה, שהמנהל יקבע.
קארין אלהרר: אדוני, תודה, תודה רבה.
קארין אלהרר: תראו, אני מבקשת מרשות המסים, אנשים שהם חדשים והגישו בקשות, תפשפשו בניירת שלכם, תוציאו להם הודעה שהם יכולים לגשת למסלול האדום.
<משה אשר: הם מיוצגים.
קארין אלהרר: אדוני, אתה יודע שיש לי הערכה גדולה אליך.
קארין אלהרר: אם המייצג לא עשה את עבודתו נאמנה זו לא צריכה להיות הבעיה של האדם, בסוף אם מגיעה לו זכות הוא צריך לקבל אותה.
קארין אלהרר: אני מבקשת מכם, מר אשר, רק כי אתם באמת באתם לעשות את המעשה הנכון וזה התפקיד, אני מבקשת מכם לקחת את היוזמה הזאת.
קארין אלהרר: לא מדובר בהרבה אנשים.
קארין אלהרר: יש לכם את הנתונים, אתם יודעים את מי פסלתם ועל איזה בסיס.
<אמיר דהן: אנחנו יכולים לחפש בחקלאות את העסקים החדשים אבל סתם דוגמה במקרה הזה, אותו מייצג שלו בעשרות תיקים ביקש מאיתנו לעבור מסלול ואישרנו לו לעבור מסלול, מירוק לאדום, מאדום לירוק, אז ככל הנראה גם במקרה הזה הוא יכול היה לדרוש מאיתנו בדיוק את אותו הדבר.
<אמנון חניה: אנחנו בכלל לא מעוניינים.
<משה אשר: אין אחד שלא אישרתי לעבור מסלול.
<משה אשר: אין מקרה אחד כזה.
<אמנון חניה: אין בעיה, אמיר.
<משה אשר: זו לא בעיה של ידע.
<משה אשר: זה מה שהוא אמר.
קארין אלהרר: הנה, יושב כאן האדם המכובד ואומר לך - - -
<אמיר דהן: אנחנו נבדוק את התיק הזה.
<משה אשר: הוא מיוצג.
קארין אלהרר: שנייה, הוא מיוצג.
קארין אלהרר: אני לא יודעת, אולי המייצג לא - - -
<משה אשר: לא, המייצג אמר לו, 'אל תעבור'
<אמיר דהן: כי הוא רוצה שהוא יהיה עסק ממשיך.
<משה אשר: - - - איתך במשהו אחר שאי אפשר לתת.
<משה אשר: זה לא עניין של ידע.
<אמנון חניה: אני אענה בזמן.
<משה אשר: יש פוזיציה בתיק.
<דוד רוטנברג: גם עצם האמירה שמס רכוש מפחידים זה מקומם.
<דוד רוטנברג: הרי הם מכירים את מס הרכוש.
<דוד רוטנברג: חברי כנסת שישבו ותיאמו אתנו את המסלול, חבר הכנסת וקנין, חבר הכנסת כלפה, הם יודעים, החקלאים מכירים את מס רכוש.
<דוד רוטנברג: לבוא ולטעון שמס רכוש מפחידים, עוד כשהוא מיוצג על ידי מייצג, אני לא יודע אם זה מייצג, אבל על ידי מישהו שכבר היה בכמה וכמה מלחמות איתנו, זו אמירה מקוממת.
<דוד רוטנברג: אנחנו מפספסים פה נקודה אחת, גבירתי היושבת ראש, בהגשת תביעה זה המוציא מחברו עליו הראיה והוא צריך להוכיח את הנזק.
<דוד רוטנברג: פעם אחת טוענים למה לא הבאנו שמאי ופעם אחת למה כן הבאנו שמאי.
קארין אלהרר: אדוני, זה נכון שבישראל נהוגה שיטה אדברסרית והכול בסדר גמור.
קארין אלהרר: יחד עם זאת, אני באה ואומרת לכם, תראו, זה לא המוציא מחברו עליו הראיה בסיפור הזה.
קארין אלהרר: כי יש פה את מדינת ישראל שקבעה זכות מסוימת לאדם, עכשיו אנחנו בסך הכול מדברים על מימוש זכויות, אפרופו דיונים קודמים, מר אשר, זה מימוש זכויות פר אקסלנס כי המדינה קבעה בתקנות, בחקיקה, זה לא משנה במה - - -
<משה אשר: צריך להוכיח את הזכות.
קארין אלהרר: בסדר גמור, כמו בזכויות אחרות שגם אותן צריך להוכיח, אבל עדיין, אני חושבת שמצב הדברים הזה, שלא כמו כשאני מגישה תביעה נגד חברה מסחרית בבית המשפט, כאן אני חושבת שהמדינה, על מוסדותיה ורשויותיה, צריכה לעשות הכול כולל הכול על מנת להנגיש את הדרך הזאת, על מנת לתת את הידע, ואני יודעת שאתה מסכים איתי.
קארין אלהרר: אז אני מבקשת מכם, אני לא חושבת שמדובר בנטל גדול מדי.
<משה אשר: הידע קיים שם, האנשים מיוצגים.
<משה אשר: יש לנו חקלאים לא מיוצגים?
<אמנון חניה: אני חושב שמיותר כל ה - - - אני אסביר.
<אמנון חניה: אנחנו הולכים למקום שלא ביקשנו.
<משה אשר: אין בעיה של ידע.
<אמנון חניה: אני אענה לך על הכול.
קארין אלהרר: זה מה שהוועדה מבקשת.
קארין אלהרר: עוד שני דוברים, יש לכם ביחד שבע דקות, כי אני צריכה לסיים את הדיון.
קארין אלהרר: שלוש דקות לכל אחד.
קארין אלהרר: רון אסקוזידו.
<רון אסקוזידו: הגשתי תביעה במסלול האדום והגיע אליי השמאי בחודש רביעי 2015 ואחרי זה החליטו שמגיע לי בערך עשירית ממה שהגשתי.
<רון אסקוזידו: מאז אני מחכה.
קארין אלהרר: לְמה אדוני מחכה?
<רון אסקוזידו: לוועדת ערר.
<משה אשר: יש לו החלטה?
<משה אשר: יש לך החלטה בתיק?
<רון אסקוזידו: כן, יש החלטה.
קארין אלהרר: הוא מחכה לוועדת ערר.
<רון אסקוזידו: הגיע לוועדת ערר, עד היום אני מחכה.
<רון אסקוזידו: עד שקבעו את הישיבה הזאת.
<רון אסקוזידו: הוא בא ברביעי 2015, כבר לא היה כל כך מה לראות הכול כבר היה - - - אם הייתי במסלול הירוק והם לא היו שולחים הייתי מבין, אבל - - -
קארין אלהרר: אמנון אברהם.
<אמנון חניה: כן, זה אני.
קארין אלהרר: אתה לא רשום לי, אדוני.
<אמנון חניה: אני אמנון חניה, אני רוצה לעשות קצת סדר - - -
קארין אלהרר: לא, אמנון.
<אמנון חניה: ביקשת ממני לדבר.
קארין אלהרר: לא, אני מתנצלת.
<אמנון חניה: אמנון אברהם.
קארין אלהרר: נכון, אבל יש פה חקלאי שהגיע ואני רוצה לתת לחקלאים.
קארין אלהרר: אתה, לדעתי, מדבר הרבה בפני רשות המסים.
<אמנון חניה: לא, אני אדבר קצר וענייני, נאמרו פה דברים לא נכונים, יסודיים, וחבל.
<אמנון חניה: הטעויות
קארין אלהרר: לא, אדוני.
קארין אלהרר: אדוני, אתה מבזבז לחברך את ה - - - תודה.
<קריאה: אמנון, עזוב, אל תיכנס לזה.
<שי שקד: שמי שייקה שקד, חבר וחקלאי במושב נתיב העשרה.
<שי שקד: כל העוטף, יש עוטף, נתיב העשרה היא חובקת.
<שי שקד: בתוך נתיב העשרה, מי שנוגע בחומה זה אני.
קארין אלהרר: בתוך 0-7 אתה?
<שי שקד: אני באפס.
חיים ילין: היא מכירה מצוין.
חיים ילין: היא הייתה שם - - -
<שי שקד: היא הייתה ואני מעריך מאוד, עם כל המושב, הייתה התרגשות גדולה שהבאת את הוועדה אלינו.
<שי שקד: מכיוון שמצמצמים פה את הזמן אני רוצה לגעת בשורש הבעיה.
<שי שקד: שורש הבעיה הוא בהתנהלות של מס רכוש.
<שי שקד: אם מכל הדיון הזה לא נוציא את הבסיס, את העוקץ, שהוא נקרא שמאי ושמאות, לא עשינו כלום.
<שי שקד: לא היום, כי הם, גם במלחמה הקודמת, גם במלחמה הזאת וגם לקראת המלחמה העתידית, לא יהיו ערוכים.
<שי שקד: אי אפשר לנהל שמאות עם שמאי אחד, לא יכול להיות דבר כזה.
<שי שקד: שמאי אחד שיודע הכול הוקוס פוקוס על כל החקלאים במדינת ישראל – לא נראה לי.
<שי שקד: יש במדינת ישראל כלי נהדר שקוראים לו קרן נזקי טבע, הוא פרוס מדן ועד אילת, כל השנה, 365 יום, לא צריכים לחכות למלחמה.
<שי שקד: קרה משהו – אל תשתמש במספרים שלהם, אל תשתמש בשום מספר, אבל שייתן סקירה, יבוא לחממה, יגיד, 'הנזק פה הוא אחת, שתיים, שלוש', ייתן את העדויות, ינציח אותן ושהם ישברו את הראש עם המספרים שלהם.
<שי שקד: מה שקורה הוא שפיתחו קונספציה של מספרים, של נוסחה, שאם טיפה את זזהְ ימינה או שמאלה איך לָך סיכוי לשרוד שם.
<שי שקד: באופן תיאורטי, אם הפסדת שנתיים-שלוש ותהיה לך, תיאורטית, כל שנה מלחמה, בתהליכים האלה אף פעם לא תהיי זכאית לתשלום, כי זאת הנוסחה, כי זאת הנוסחה וזה שורש הבעיה.
<שי שקד: אי אפשר עם שמאי אחד שמתייחס לכולם, אני בטוח שזה אותו שמאי שלי ושלו ושל כולם, זה אותו שמאי, 'כולם שקרנים', 'כולם רמאים וכולם - - -
<שי שקד: זאת התחושה.
<שי שקד: אני אזרח ישר והגון שתורם ותרם למדינה כל חייו.
<אמיתי נחשון: דובי, אני רוצה לציין במשפט אחד בקשר לשמאי.
<שי שקד: הכול מונצח, הכול מונצח עם מסמך של המדריכה הארצית של גידול העגבניות במשרד החקלאות, בכתב ידה.
<שי שקד: מזלזלים בו ואומרים, זה לא יכול להיות, זו לא אמת.
<שי שקד: זה שורש הבעיה.
<משה אשר: רק תשאלי אותו אם הוא היה בוועדת ערר ואם הוא שם את הדברים בפני השופט.
<שי שקד: אני הייתי בוועדת ערר אחרי שנתיים, אחרי שיש לי חובות של מיליון שקל בבנק ועכשיו עומד בפניי השאלה האם למשוך עוד שנתיים או לקחת את מה שיש וללכת.
<משה אשר: יש לך החלטה בוועדת ערר?
<שי שקד: כן.
<שי שקד: לא, פשרה, על דרך הפשרה הייתה.
<משה אשר: נו, בסדר.
קארין אלהרר: תודה רבה, תודה לכולם.
<שי שקד: אני יכול להגיד לך, מתוך - - -
<אמנון חניה: אני חייב.
<אמנון חניה: לא יכול להיות שיעשו לי לינץ' ולא התבטאתי.
<אמנון חניה: נאמרו פה דברים לא נכונים.
קארין אלהרר: אדוני, אתה לא מדבר יותר, אני מצטערת.
קארין אלהרר: הדיון נגמר.
<שי שקד: אני חייב להגיד - - -
<אמנון חניה: אבל אני מופיע ברשימה, הגעתי במיוחד.
<אמנון חניה: מחילה, נאמרו פה דברים לא נכונים, חבל.
קארין אלהרר: מחילה.
קארין אלהרר: תשמעו, חברים, אנחנו יושבים כאן, לפי השעון שלי, כבר שעה וחצי על נושא שאני אומרת לכם, רשות המסים היקרה, שאני באמת מעריכה את פועלכם, אבל זה נושא שהיינו צריכים לסגור אותו מזמן.
קארין אלהרר: אני יודעת שהלב שלכם במקום הנכון, יכול להיות שזה לא מחלחל למטה.
קארין אלהרר: האמירות שנאמרות כלפי החקלאים הן אמירות מקוממות.
קארין אלהרר: או, 'לא מגיע לך כלום, אפילו לא שקל ואם תהיה ילד טוב תקבל שקל'.
קארין אלהרר: זה מקומם.
קארין אלהרר: גם אם זה נכון יש דרך להתבטא.
קארין אלהרר: מדובר באנשים שיושבים על הקו, או קרוב אליו מספיק כדי להינזק.
קארין אלהרר: אני מבינה שבסוף החוקים והתקנות מייצרים כללים מאוד אחידים ומאוד נוקשים.
קארין אלהרר: אני מבינה את זה, ואם צריך לתקן אותם נתקן אותם, אבל אני רק באה ואומרת את הדבר הבא, מקום שהרשות יכולה להקל על הפרוצדורה ולבוא לקראת האזרח היא צריכה לעשות את זה ולא להיפך.
<משה אשר: אני חושב שבגישה שלנו אנחנו באנו הרבה מאד לקראת, לא רק בנזק העקיף, גם בנזק הישיר, אז אני חושב שצריך למתן את ה - - -
קארין אלהרר: אדוני, העובדה היא ששמאים הגיעו באיחור, אם בכלל.
קארין אלהרר: אני מקבלת - - -
<משה אשר: אבל לא בכל תיק צריך להגיע שמאי.
קארין אלהרר: שוב, בעניין הזה כנראה שאנחנו חלוקים.
קארין אלהרר: אם הכול מסתדר ואתם מקבלים טענה, אני לא רוצה להטריח אף אחד לשווא, אבל אם אין הסכמה בין הצדדים ויש טענות שונות ומגוונות, על הרשות לעשות הכול כולל הכול על מנת, לפחות, אתה יודע מה, אפילו לנראות הציבורית של הדברים, לשלוח את הבן אדם לראות את הדברים, אבל בזמן ובמקום.
<משה אשר: אני אומר שוב, בעניין של הפקת לקחים, אנחנו פה ניקח את זה שחס וחלילה בלחימה הבאה, נשלח שמאים שימפו את השטח.
<משה אשר: אני לא יודע אם זה בסוף יעזור בנוסחאות - - -
קארין אלהרר: יכול להיות שלא - - -
<משה אשר: שנייה, יכול להיות שכן, אבל נמפה את השטח.
<קריאה: לא צריך נוסחאות, שיראה שיש נזק או אין נזק.
קארין אלהרר: אדוני, תודה.
קארין אלהרר: לא להתפרץ.
<קריאה: זה הכול, רק שיראה את הנזק.
<משה אשר: אנחנו ניקח את זה לתשומת הלב.
קארין אלהרר: אני מבקשת ממשרד המשפטים, שלא נמצאים כאן בדיון ואני אפנה אליהם, אני רוצה לקבל התייחסות לעובדה שלוקח כמה חודשים לקבוע דיון - - -
<קריאה: שנים.
קארין אלהרר: חודשים עד שנים לוועדת הערר.
קארין אלהרר: הדבר הזה הוא לא תקין בעיניי.
קארין אלהרר: משרד המשפטים צריך לתת את תשובתו תוך שבועיים בעניין.
קארין אלהרר: רשות המסים, אני מבקשת, מר אשר, לקבל פירוט לגבי 18 הפניות שעדיין בטיפול, מה הסטטוס של כל פנייה, מדוע היא עדיין בטיפול ומתי הטיפול צפוי להסתיים.
קארין אלהרר: בתוך שבועיים אני מבקשת את זה.
קארין אלהרר: ולבקשתי הקודמת, אנשים שלא צלחו את המסלול הירוק מסיבות כאלו ואחרות, אני מבקשת מכם לשלוח מכתב ולהגיד, 'לא צלחת במסלול הירוק, אנחנו מציעים לך, אתה לא מחויב, מציעים לך לפנות למסלול האדום'.
<אמנון חניה: הם לא מעוניינים בכלל.
<אמנון חניה: מקצועית לא מבקשים את זה.
קארין אלהרר: אני מבקשת, תראו - - -
<קריאה: אני לא רוצה לנהל משא ומתן על הירוק.
קארין אלהרר: אדוני, באיזו סמכות אתה מנהל משא ומתן כשאתה לא מציע לאנשים?
<אמנון חניה: אז ככה, הקטע המקצועי.
<אמנון חניה: אני אענה.
קארין אלהרר: זה היה רטורי, זה היה רטורי לחלוטין.
קארין אלהרר: אני אגיד לך, אני לא רוצה לשפוט אותך, כי אני לא בנעליים שלך, אבל אני אומרת לך שבמקום שבן אדם הוא השלוח של מישהו אחר והוא רוצה לייצג אותו, המינימום שהוא צריך לעשות לפני שהוא מקבל החלטה, זה לשאול את השולח מה הוא רוצה לעשות ולהסביר לו את כל המשמעויות.
קארין אלהרר: אם אתה לא עשית את זה, סלח לי אדוני, אתה חוטא לתפקיד שלך.
<אמנון חניה: יש כאן בלבול אחד גדול.
קארין אלהרר: היום 13 ביוני 2017, י"ט בסיוון התשע"ז, השעה 10:32.
קארין אלהרר: אנחנו דנים היום בהיבטים במערך השירותים לאנשים עיוורים – דוח מבקר המדינה 66א – ישיבת מעקב חמישית; ובמיצוי הטבות המס והשירותים לנישום – דוח מבקר המדינה 66א – גם זו ישיבת מעקב חמישית.
קארין אלהרר: בוקר טוב לצוות מבקר המדינה, לנציגי הגופים, אורחים נכבדים.
קארין אלהרר: פתחתי ואמרתי, זו ישיבת מעקב חמישית.
קארין אלהרר: אנחנו מציינים היום בכנסת את ה-Blind day.
קארין אלהרר: בשנתיים האחרונות הובלתי אותו, והיום מובילה אותו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
קארין אלהרר: אני מודה לה על כך.
קארין אלהרר: חשוב מאוד שכל אחד מאתנו יתרום להגברת המודעות לנושא.
קארין אלהרר: גם במקום הזה שבו מתקבלות ההחלטות בנוגע לסדר עדיפויות, למשאבים, ליכולות לקדם את הנושא, חשוב שגם כאן יהיו מודעים לקשיים שמלווים אנשים עם עיוורון ומוגבלות בראייה וחשוב שנבין את האחריות שלנו כנבחרי ציבור לסייע בתחום, לסייע להשתלב בחברה כמו כולם.
קארין אלהרר: אני מוצאת את עצמי חוזרת מדי דיון על הנתונים: יש 24,000 אנשים עם עיוורון, 60% מהם בערך הם מעל גיל 66.
קארין אלהרר: ואז אנחנו מגיעים לעניין השירותים שהם מקבלים מן המדינה, איך מתייחסים לאדם בקצה, זו השאלה הרלוונטית תמיד.
קארין אלהרר: היו דברים שכן הצלחנו לגעת בהם וחשבנו שגם לשפר אותם בדיונים בוועדה אבל אני מרגישה כאילו אנחנו הולכים ברוורס.
קארין אלהרר: לא רק שלא התקדמנו קדימה, גם אפילו צעדנו כמה צעדים אחורה.
קארין אלהרר: עלו כמה דברים.
קארין אלהרר: סקר הצרכים שלא נערך למעלה מ-20 שנים – אני מבינה, ויתקנו אותי אנשי משרד הרווחה והביטוח הלאומי, שאחרי דיונים כאן בוועדה יוצאים לדרך עם משהו, אז זה דבר שנרצה לקבל עליו תשובות.
קארין אלהרר: היה אמור להתחיל "פרה-טסט" ביוני, ביולי כבר לעבוד ולקבל תוצאות בספטמבר.
קארין אלהרר: אשמח לדעת אם עומדים בלוח הזמנים.
קארין אלהרר: היינו צריכים להתאמץ מאוד כדי לקבל את לוח הזמנים הזה.
קארין אלהרר: אני מקווה שיעמדו בו.
קארין אלהרר: נדבר על הוראות התע"ס (תקנון עבודה סוציאלית) לגבי סגירת תיקים ברשויות המקומיות.
קארין אלהרר: בדיון הקודם שמענו כאן סוג של ויכוח או חוסר הסכמה בין השלטון המקומי לבין משרד הרווחה.
קארין אלהרר: אני רוצה לקוות שהיום יש הסכמה.
<אילנה גלייטמן: לא.
קארין אלהרר: אילנה גלייטמן, למה את אומרת לי לא? אין הסכמה.
קארין אלהרר: לגבי אמצעים טכנולוגיים – בישיבה הקודמת אמרו שזה או-טו-טו מאושר.
קארין אלהרר: נשמח לשמוע.
קארין אלהרר: תעודות עיוור – אני מקווה שבהקדם נראה שלכולם יש תעודות עם תאריך נכון, תאריך הזכאות.
קארין אלהרר: ביקשנו גם שיוציאו מכתבים כדי שהעיוורים שהוכרו ב-7 השנים האחרונות יוכלו להזדכות.
<אילנה גלייטמן: הם יצאו.
<אילנה גלייטמן: גם תעודות חדשות שהוכרו מ-2016.
קארין אלהרר: תיכף אתן לך לפרט.
קארין אלהרר: לגבי הכרה הדדית – היה כאן משהו חמקמק.
קארין אלהרר: משרד הרווחה העביר ואז ביטוח לאומי לא העביר ואיכשהו כולם נסוגו לאחור.
קארין אלהרר: אני מתארת את זה נכון?
קארין אלהרר: נרצה להבין מה קרה עם עניין ההכרה ההדדית.
קארין אלהרר: המפעלים המוגנים שדיברנו עליהם – יש לי מספר שאלות.
קארין אלהרר: יש הרבה מאוד נושאים ואני רוצה, אם אפשר, שנצא בסוף הדיון עם כמה נקודות אור בסיפור הזה.
קארין אלהרר: נתחיל עם אילנה גלייטמן לגבי תעודות עיוור עם תאריך הזכאות הנכון.
<אילנה גלייטמן: כל התעודות החדשות שהונפקו החל משנת 2016, כולל אנשים שהחליפו תעודה כי היא אבדה להם או בלתה להם, החל מ-2016 הכול יוצא עם תאריך תחילת זכאות.
<אילנה גלייטמן: המכתבים יצאו לכל האנשים.
קארין אלהרר: דרך אגב, איך יצאו מכתבים?
קארין אלהרר: באופן נגיש?
<אילנה גלייטמן: לאנשים יש אמצעים לקרוא.
קארין אלהרר: תסבירי לי איך אדם עם עיוורון אמור לדעת מה כתוב.
<אילנה גלייטמן: יש כמה דרכים.
<אילנה גלייטמן: אני חושבת שאנשים פה יכולים לספר לך, או שיש להם- - - או שיש להם סורק מקריא, או שיש להם שכן או בני משפחה שיכולים לסייע.
<אילנה גלייטמן: יש גבולות סבירים.
<אילנה גלייטמן: להוציא 7,000 מכתבים בשמע – יש לנו תקווה שיהיה לנו בעזרת השם מסד של כתובות האימייל ויהיה לנו באמת הרבה יותר פשוט ונגיע למאה העשרים-ואחת.
<אילנה גלייטמן: אני רוצה לספר לך שהיום במאה העשרים-ואחת אין לנו אפילו כתובות מעודכנות של העיוורים משום שאנשים עוברים דירה ולא מעדכנים את הכתובת במשרד הפנים ואנחנו לא מאתרים אנשים.
<אילנה גלייטמן: כל האנשים שגרים בכפרים, ואפילו לא בכפרים, גם במזרח ירושלים בשכונת בית צפאפה, אין לנו כתובת מדויקת שלהם.
<אילנה גלייטמן: כך מתנהלים הרבה מאוד דברים, כאשר אנחנו רוצים ליידע אותם, כאשר אנחנו רוצים לשלוח חומר עדכני כדי לתת זכויות.
קארין אלהרר: אבל איך עברנו ממצב שבו אני שואלת לגבי האחריות שלכם- - -
<אילנה גלייטמן: אני מספרת על הבעיות שבהן אנחנו נתקלים.
קארין אלהרר: נכון שכאשר מספרים על בעיות של מישהו הצד השני מייד מספר על שלו.
<אילנה גלייטמן: ברור שזה לא מכובד.
<אילנה גלייטמן: שיעדכנו אותי לפחות בכתובות.
קארין אלהרר: אני מניחה שיש לפחות 2-3 אנשים שעדכנו את כתובתם הנכונה והיו ממש בסדר.
קארין אלהרר: הם רוצים לקבל חומר בצורה שנגישה להם.
קארין אלהרר: מה עושים?
<אילנה גלייטמן: גם החוק וגם תקנות ההתאמות קובעות "בגבולות הסביר".
<אילנה גלייטמן: יש באמת את גבולות הסביר.
<אילנה גלייטמן: להוציא מכתבי שמע של שתי שורות: "זכאותך מתחילה בחודש זה וזה" – זה גם לא יעזור לו אחר-כך כשהוא ילך להשיג ארנונה.
<אילנה גלייטמן: מה הוא יעשה עם קובץ השמע הזה?
קארין אלהרר: זה נשלח רק לחדשים או גם לישנים?
<אילנה גלייטמן: דיברנו על 7 שנים.
קארין אלהרר: ומה עם התעודות?
<אילנה גלייטמן: המכרז עומד לצאת בספטמבר.
קארין אלהרר: בישיבה הקודמת אמרו לנו שהוא עומד לצאת.
קארין אלהרר: חברים יקרים, אני מבינה שזה מסעיר אבל אני מבקשת מאוד, אני רוצה לקבל תשובות.
<קריאה: זה לא מסעיר.
קארין אלהרר: זה לא מצחיק, זה עצוב לי מאוד.
קארין אלהרר: אני מבקשת לא להתפרץ.
קארין אלהרר: אילנה גלייטמן, למה זה לא מתקדם?
<אילנה גלייטמן: מסתבר שהמכרז הזה יש בו הרבה מאוד קשיים והוא עבר הרבה מאוד גלגולים.
<אילנה גלייטמן: בשלב הקודם הגענו למסקנה שהעלויות יהיו מאוד לא סבירות ואז התחברנו עם משרד התחבורה, ואז התברר שגם הם לא כל-כך רוצים לצרף אותנו למכרז שלהם, גם להם היו קשיים במכרז שלהם.
<אילנה גלייטמן: בסופו של דבר הגענו לאיזו תבנית יפה מאוד, מרשימה מאוד, שבה מערכת המחשוב של המשרד מוציאה לנו החוצה ומנגישה, עם כל האבטחות שצריך לעשות פה, והן לא פשוטות, את האפשרות שהחומרים יוזנו על-ידי האזרח או על-ידי מי שיעזור לו, ישירות למערכת המחשוב של המשרד.
<קריאה: כרגיל, מגלגלים אלינו.
<אילנה גלייטמן: זה גם יוזיל עלויות בצורה בלתי רגילה, אבל הפיתוח של החלק הזה אורך זמן.
<אילנה גלייטמן: עד ספטמבר.
<עמליה גבאי: אותו אדם מבית צפאפה, את מאמינה שיכתוב לך את הכתובת שלו?
<בני לב: למה אתם לא מתחברים למשרד הפנים?
קארין אלהרר: אדוני, סליחה.
קארין אלהרר: אילנה גלייטמן, בדיון הקודם גם אמרתם שזה יהיה תוך חודש-חודשיים.
קארין אלהרר: עברו מאז 7 חודשים.
קארין אלהרר: עכשיו אנחנו מדברים על ספטמבר.
קארין אלהרר: זה "סגור"?
<אילנה גלייטמן: כנראה זה "סגור".
<משה ברדוגו: צריך ללמוד מעמותת "צמד".
<משה ברדוגו: אני לא בא להלל אותם.
<משה ברדוגו: אני בעל כלב נחייה.
<משה ברדוגו: את כל המכתבים אני מקבל גם על דיסק וגם כמכתב רשום.
<אילנה גלייטמן: כמה אנשים אתם בעמותה?
<אילנה גלייטמן: 225?
<משה ברדוגו: לא משנה, דין פרוטה כדין מאה.
קארין אלהרר: אילנה גלייטמן, אגיד לך עם מה לא נוח לי.
קארין אלהרר: לא נוח לי עם זה שביקשנו עדכון ולא רק שהמכרז לא עובד אלא גם הוועדה לא עודכנה וזה לא נעים לנו.
<אילנה גלייטמן: לוועדה הזאת קיבלתם.
קארין אלהרר: לא, לא קיבלנו.
<קריאה: עדיף שיסגרו את השירות למען העיוור.
<אילנה גלייטמן: יש דפוס שחוזר על עצמו, שאת אומרת שהעברת אך הוועדה לא קיבלה.
<אילנה גלייטמן: את מציעה שנעשה עוד פעם דיון על הדואר שלא עובד?
<אילנה גלייטמן: אנחנו העברנו ואין לי מושג מדוע זה לא עבר.
קארין אלהרר: כל פעם אין לנו מושג.
קארין אלהרר: זה דפוס שחוזר על עצמו.
קארין אלהרר: זה מתחיל להדאיג אותי.
קארין אלהרר: לשלוח שליח לקחת את הדברים?
<אילנה גלייטמן: למשרד הרווחה יש נשות קשר עם הכנסת: לי קטקוב וענת צצה.
קארין אלהרר: הן בקשר עם הוועדה?
<עוזרת של קארין אלהרר: מכתב כזה לא עבר.
<אילנה גלייטמן: אתם תוקפים אותי על משהו שאין לי שליטה עליו.
<אילנה גלייטמן: אני הוצאתי את המכתב והעברתי אותו בנהלים המקובלים.
<אילנה גלייטמן: המכתב לא הגיע אליך ואני מתפלאת על כך משום שהמכתב אמור היה להיות אצלך לפני שבועיים.
<אילנה גלייטמן: יש גבולות למה שאני יכולה להיות אחראית עליו.
<אילנה גלייטמן: אשמח שהוועדה תעיר את ההערה שלה ומישהו יגיש את זה.
קארין אלהרר: תגידי לי למי להעיר את ההערה כי אני רוצה להעיר.