GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אדם ויטנברג: יש לי שאלה לנציג המשטרה.
אדם ויטנברג: אולי הוא יוכל להישאר רגע כדי להשיב לי.
עוזי לנדאו: מר בן-אריה, אולי אתה מוכן להמתין שנייה, לאחד האורחים כאן יש שאלה.
עוזי לנדאו: אתה נפגע של איזה בנק?
אדם ויטנברג: בנק לאומי.
עוזי לנדאו: אתה מוכן להציג את השאלה שלך?
אדם ויטנברג: קודם כול, אני רוצה להתייחס לפעילות של המשטרה.
אדם ויטנברג: ב4- ביוני פניתי לרב פקד משה פישמן שעומד בראש היחידה הארצית לחקירות הונאה, ואני רוצה לצטט חלק מהמכתב: "הנדון: חקירת אשראי לקרנות נאמנות בבנק לאומי".
אדם ויטנברג: בין השאר, כתבתי לו ש"יש בידי מידע אישי רב: 1.
אדם ויטנברג: לחשד לזיופים.
אדם ויטנברג: 2.
אדם ויטנברג: להטעיה ומרמה עקב אינטרס אישי של אחד המנהלים ושל יועץ השקעות.
אדם ויטנברג: 3.
אדם ויטנברג: נתינת אשראי במאות אלפי שקלים ללא כל ביטחונות לרכישת קרנות נאמנות של הבנק.
אדם ויטנברג: 4.
אדם ויטנברג: הסתרת מידע במזיד".
אדם ויטנברג: בתשובה שקיבלתי נאמר: "1.
אדם ויטנברג: אנו מאשרים קבלת מכתבך שבנדון.
אדם ויטנברג: איננו מוצאים לנכון להיפגש עמך בשלב זה.
אדם ויטנברג: במידה ואתה מוצא לנכון, יש באפשרותך להגיש תלונה בתחנת המשטרה בעיר בה בוצעה העבירה.
אדם ויטנברג: אנו מודים לך על הצעתך לעזרה פעילה, ושומרים לעצמנו את הזכות לפנות אליך באם נידרש".
אדם ויטנברג: זה מתייחס לבנק לאומי.
עוזי לנדאו: פנית לתחנת המשטרה הקרובה?
אדם ויטנברג: לא.
עוזי לנדאו: היית יכול לעשות מה שהוא הציע.
אדם ויטנברג: כי הסקתי שאם היחידה המרכזית מתייחסת בצורה זו - - -
עוזי לנדאו: יש לי בקשה, מר ויטנברג, אולי תהיה מוכן להעביר לוועדה לענייני ביקורת המדינה את העתק המכתב שלך, ואנחנו נבקש תשובה מאנשי המשרד לביטחון פנים מדוע התשובה שקיבלת היתה כזו.
עוזי לנדאו: אחר כך נוכל להמשיך לטפל בזה, אלא אם כן מר בן-אריה מכיר את המקרה וזוכר אותו.
סנ"צ חגי בן-אריה: הואיל ולא הייתי מעורב אישית בחקירה, אני מציע שאדוני יפעל כפי שהוא מציע ויוכל לקבל תשובה.
עוזי לנדאו: אני מודה לך, אדוני.
עוזי לנדאו: מר הדומי, אולי אתה מוכן להציג כמה דברים מנקודת המבט שלך ואולי גם כמה שאלות.
עוזי לנדאו: רק תאמר את מי אתה מייצג, לצורך הפרוטוקול.
רו"ח יעקב הדומי: אני הייתי נפגע של בנק הפועלים, אני מדבר בלשון עבר.
רו"ח יעקב הדומי: הבנק תבע אותי בתביעה על סך כ90,000- שקל.
רו"ח יעקב הדומי: נלחמתי בצורה מאוד עקשנית ומסובכת וכמעט בלתי אפשרית.
רו"ח יעקב הדומי: התוצאה הסופית של הפרשה האישית שלי - ותיכף אעבור הלאה, כי לא באתי לדון על הענין האישי שלי - היא שהבנק מחק את החוב שהוא טען שאני חייב לו, אותם 90,000 שקל, ונוסף לכך, לפנים משורת הדין ובלי להודות בעובדות, הוא שילם לי עוד 70,000 שקל על מה שהוא גרם לי, ובכך סיימתי בעצם את הענין האישי שלי.
עוזי לנדאו: אם היית פונה לוועדת הבוררות, הייתי נחשב כמי שנכלל במסגרת הקריטריונים שלה או כמי שנמצא מחוץ לקריטריונים?
רו"ח יעקב הדומי: לא הייתי עונה על הקריטריונים, כי אני לא במצב כלכלי קשה, אני רואה חשבון במקצועי.
רו"ח יעקב הדומי: לא פניתי וגם לא עלה בדעתי לפנות, כי מראש ראיתי בוועדה גוף - - -
עוזי לנדאו: אני רק רוצה להציג בפני הדוברים את מסגרת הזמן.
עוזי לנדאו: את הדברים הכי חשובים שאתם מסוגלים לומר, תאמרו במסגרת של ארבע דקות, ולא, לא נעמוד בלוח הזמנים.
רו"ח יעקב הדומי: יהיה לי קצת קשה לעמוד במסגרת של ארבע דקות, כי אמרו פה כל מיני דברים שדי מרגיז לשמוע אותם.
יצחק טל: אז תדבר במקום שלושה אנשים.
רו"ח יעקב הדומי: אומרים שבכל כלל יש יוצא מן הכלל.
רו"ח יעקב הדומי: מה שאני אומר עכשיו, אין בו יוצא מן הכלל.
רו"ח יעקב הדומי: מבחינתם של הנפגעים, מדינת ישראל מתחלקת לשניים: אלה שקיבלו רשות להתגונן, ואלה שלא קיבלו רשות להתגונן.
רו"ח יעקב הדומי: אלה שקיבלו רשות להתגונן, הבעיה שלהם נפתרה לחלוטין בצורה כזאת או אחרת, ואלה שלא קיבלו רשות להתגונן נרדפים עד צוואר בכל התחומים האפשריים, בכל הרשויות האפשריות, ולא יודעים לאן לברוח.
עוזי לנדאו: זה על פי החוק.
רו"ח יעקב הדומי: הכל על פי החוק, יושב ראש הוועדה.
רו"ח יעקב הדומי: שום דבר לא נעשה פה שלא על פי חוק.
רו"ח יעקב הדומי: אלה שקיבלו רשות להתגונן זכו בכל הקופה ברגע שהם קיבלו רק רשות להתגונן, כי הבנקים, מסיבות טובות מאוד, לא מוכנים להבהיר בבתי משפט את מה שקרה באותה תקופה.
עוזי לנדאו: אדוני מדבר מול בנק הפועלים.
רו"ח יעקב הדומי: לא, אני מדבר על כל הבנקים.
רו"ח יעקב הדומי: הבנקים לא מוכנים להבהיר בבית משפט את מה שקרה באותה תקופה, ויש להם סיבות מאוד טובות לכך.
רו"ח יעקב הדומי: כדי לא להבהיר את הנקודה הזאת למי שכן קיבל רשות להתגונן, הם פשוט סוגרים את התיקים בצורה כזאת או אחרת.
רו"ח יעקב הדומי: אני חוזר לרגע לענין של בנק ישראל.
רו"ח יעקב הדומי: בבדיקה של בנק ישראל אני לא עניתי על הקריטריונים של מי שזכאי לקבל ממנו סעד, אבל, כנראה, מתוך רוחב לב החליט הבנק בכל זאת לוותר על החוב - למרות דעתו של בנק ישראל בענין הזה.
רו"ח יעקב הדומי: אני רוצה להתייחס למשפט קצר שנאמר פה בהתחלה על ידי נציג משרד מבקר המדינה, שהחומר נמצא על שולחנו של מבקר המדינה.
רו"ח יעקב הדומי: אנחנו כולנו עומדים בפני מוסד שהוא מורם מעם.
רו"ח יעקב הדומי: כשמבקר המדינה אומר שהחומר נמצא על שולחנו, הוא שוכח להגיד כמה זמן הוא נמצא על שולחנו.
עוזי לנדאו: סליחה, אדוני, אני מציע שלא תיכנס לסוגיה הזאת, תשאיר את זה לוועדה לענייני ביקורת המדינה ולמבקר.
עוזי לנדאו: אני מציע שאת עיקר הדברים תייחד לבנקים ולמערכת היחסים בינם לבין הנפגעים.
רו"ח יעקב הדומי: אנחנו כציבור נפגעים בכל זאת מצפים בקוצר רוח לדו"ח הזה של מבקר המדינה, כי למרות זה שמבקר המדינה לא חוקר את הבנקים עצמם, היות שהוא חוקר את כל המערכת מסביב ובודק אותה, אולי הוא יתן תשובות לעשרות שאלות שאתה שאלת בהתחלה ולא קיבלת עליהן תשובה: כמה נפגעים, כמה אשראי וכו'.
רו"ח יעקב הדומי: עברו כל כך הרבה שנים וקיימו כל כך הרבה דיונים בענין הזה, ואין מספרים חד משמעיים בנדון, ואנחנו מצפים ממבקר המדינה או שיתן תשובות או שיגיד: אני לא יכול לתת את התשובות ואני מבקש שתקום איזו ועדה שתחקור.
רו"ח יעקב הדומי: מבחינתנו, זו ועדת חקירה ממלכתית.
רו"ח יעקב הדומי: גם בנושא של חקירת המשטרה לא קיבלנו את התשובות, כי אנחנו יודעים שהפיקוח על הבנקים הגיש כ16- או 17 תלונות ספציפיות, כנראה כלפי אנשים מסויימים.
רו"ח יעקב הדומי: בדיון האחרון או לפני האחרון שהיה בענין הזה אמר המפקח על הבנקים שאין לו מושג מה קורה, והוא גם לא התעניין מה קורה בתביעות האלה, ואני מבין שזה גם המצב כיום, ומעבר לבדיקה המשטרתית בנושא חקירת אשראי, אין לנו מושג מה קורה בחקירות הספציפיות האלה, שגם הן יכולות לשפוך אור ולעזור לנפגעים, כי בהרבה תחומים בענין הזה רב הסתום על הנגלה.
עוזי לנדאו: מר טל, אני לא נכנסתי לשאלות האלה ואני גם חושב שלא כדאי להיכנס לתוך נבכי החקירה בשעה שהיא מתנהלת, גם לא לפרסם שמות, אבל באופן עקרוני בנק ישראל כן צריך לדעת אם נעשית או לא נעשית חקירה לגבי 16 איש, או מספר כזה של אנשים שבנק ישראל התלונן עליהם.
יצחק טל: נדמה לי שאתה מתייחס למפקח הקודם.
רו"ח יעקב הדומי: בשבילי זה הפיקוח על הבנקים, זה המוסד.
יורי שטרן: זה התפקיד, זה לא האיש.
יצחק טל: אבל הישיבות האחרונות של הוועדה לענייני ביקורת המדינה התקיימו כשאני הייתי מפקח, וכשזה התחיל אני הייתי שבועיים בתפקיד של מפקח, או משהו מעין זה.
יצחק טל: אז אני לא מבין בדיוק על מה את המדבר.
עוזי לנדאו: מר טל, מר הדומי דיבר על משהו פשוט מאוד.
עוזי לנדאו: הוא אמר, שלפי מיטב הידוע, המפקח על הבנקים התלונן על כ16- אנשים ספציפיים.
עוזי לנדאו: מה שהוא ביקש לדעת זה האם המפקח על הבנקים עוקב אם מתקיימות או לא מתקיימות נגדם חקירות, אם הנושא הזה נבדק.
יצחק טל: לגבי התקופה שבה אני מפקח - בוודאי.
יצחק טל: המשטרה הגיעה אלינו, אנחנו התבקשנו למסור מידע.
עוזי לנדאו: אז יש תשובה.
עוזי לנדאו: מר הדומי, אנחנו נמתין עד לסיום חקירת המשטרה, ואז נדע.
רו"ח יעקב הדומי: הדבר החשוב שאני רוצה להסביר כאן מבחינת נקודת הראות של הנפגעים הוא הסצנריו של סוף 1993, כי היתה פה חלוקה בין נפגעים חסרי נסיון לבין נפגעים בעלי נסיון וכו', ואני רוצה להציג את הנקודה שמבחינתי היא הנקודה העיקרית.
רו"ח יעקב הדומי: כשהבנקים העמידו לרשות הנפגעים אשראי ללא כל ביטחונות, הם עשו שני דברים: ראשית, הם יצרו אצל מקבל האשראי מצג שווא שמדובר בהשקעה בטוחה, כי בנק שידוע שהוא מחמיר מאוד בכל נושא האובליגו שלו ובכל נושא הביטחונות - מה פתאום בנק כזה בא ונותן אשראי של 100,000, של 200,000, 800,000 ומיליון וחצי שקלים ללא כל ביטחונות?
רו"ח יעקב הדומי: אנשים היו משוכנעים שמדובר במשהו קבוע.
רו"ח יעקב הדומי: ואני חייב לומר לכם שהשבוע בנק הפועלים פנה לאימא שלי, אישה בת 86, שיש לה כסף פנוי מפיצויים, ושאל אותה אם היא רוצה להשקיע אותו בקרנות נאמנות.
רו"ח יעקב הדומי: זאת אומרת, הייעוץ הלקוי של הבנקאים עדיין ממשיך ועדיין לא הסתיים ועדיין לא קרה שום דבר.
עוזי לנדאו: זה לא אומר שזה ייעוץ לקוי.
רו"ח יעקב הדומי: להכניס אישה בת 86 לבורסה?
רו"ח יעקב הדומי: תעזוב את השם "קרן נאמנות".
רו"ח יעקב הדומי: קרן נאמנות זו בורסה.
רו"ח יעקב הדומי: לבוא לאישה בת 86 ולהגיד לה להכניס כספים לבורסה, כשלא יודעים מתי היא תזדקק לכסף הזה שהיא שמה בצד לעת צרה - - -
עוזי לנדאו: קרן נאמנות זה לא כסף נזיל?
רו"ח יעקב הדומי: אתה נופל עכשיו בדיוק באותו פח שבו נפלו כולם בשנת 1993.
רו"ח יעקב הדומי: עוד פעם, קרן נאמנות זו בורסה.
עוזי לנדאו: מר הדומי, כשלאדם יש סכום כסף מסויים והוא מבקש להבטיח אותו ולשמור עליו, הוא יכול להשקיע חלק בבורסה וחלק בדברים אחרים, וזה סביר.
עוזי לנדאו: בכל הכבוד, עדיין לא ברור שפניית בנק הפועלים אל אמך - היה בה משהו שיש בו כוונה רעה.
עוזי לנדאו: כלומר, זו עדיין לא דוגמה.
רו"ח יעקב הדומי: לא כוונה רעה.
רו"ח יעקב הדומי: דבר נוסף בענין מצג השווא.
רו"ח יעקב הדומי: היות שהזרימו בתקופה קצרה אשראי במיליארדים לקרנות הנאמנות, לניירות ערך ולבורסה, הבורסה התחילה לפרוח ולתסוס, ועליות המחירים, שהיו בעצם מחירים מלאכותיים, גרפו אחריהן גם משקיעים מסודרים ואנשים שפעילים בבורסה.
עוזי לנדאו: אלה שנופלים בתחום ההגדרה של המשקיע הקבוע.
רו"ח יעקב הדומי: כן.
רו"ח יעקב הדומי: אדם שלא ידע שיש מבצעים ושלא ידע שבעצם הזרימו כספים, חשב שמדובר באיזו שהיא פריחה וקפץ על העגלה, ונוסף לכל המיליארדים שהזרימו הוא גם הביא כסף מהבית ונפל בפח, וזה יצר מצג שווא.
רו"ח יעקב הדומי: גם במקרה הספציפי שלי, כשבאו והציעו לי את מה שהציעו - ואני לא הייתי פעיל בבורסה לפני זה - הסתכלתי בעיתונים וראיתי בורסה פורחת.
רו"ח יעקב הדומי: אני רק לא ידעתי שהפריחו אותה בכוח.
עוזי לנדאו: תודה רבה, מר הדומי.
עוזי לנדאו: אולי מר מזרחי יעיר מספר דברים על בנק המזרחי.
עוזי לנדאו: רבותיי, אני רוצה לשמוע נפגעים מבנקים שונים.
עוזי לנדאו: אני לא חושב שנספיק לשמוע היום את כולם, ואם לא היום, אני מקווה שאולי בהזדמנות אחרת נצליח לעשות זאת.
עוזי לנדאו: את הישיבה עוד מעט נצטרך לסיים, ולפני כן אני ארצה לשמוע כמה מהנפגעים, ואחר כך עוד לקבל תשובות מהירות מן הבנקים.
יהודה מזרחי: אני חבר אגד.
יהודה מזרחי: יצאתי לגמלאות באמצע 1992, לאחר 33 שנות עבודה.
יהודה מזרחי: לקחתי את המניה שלי וחיפשתי היכן להשקיע, כדי שאוכל להשלים עוד 1,000 או 1,500 שקל למשכורת שלי כפנסיונר.
יהודה מזרחי: עברתי בבנקים והגעתי לבנק המזרחי.
יהודה מזרחי: שכנע אותי פקיד הבנק שהדבר הכי טוב היום זה בורסה.
יהודה מזרחי: ומעולם לא התמצאתי ולא ידעתי מה זו בורסה.
יהודה מזרחי: הוא אמר לי: אתה לא חייב להשקיע בעצמך, יש ברוקר, הוא יעשה לך את העבודה.
יהודה מזרחי: ואכן עשיתי כך, שמעתי בקולו.
יהודה מזרחי: והנה לאחר תקופה קצרה אני שומע על אשראים מאשראים שונים, פקיד הבנק תופס אותי ואומר לי: כדאי לך לקחת 300,000 שקל, וזה בקרנות נאמנות.
יהודה מזרחי: זה ניתן לי בקלות, חתמתי על טפסים, ללא ערבות כלשהי - הכל בקלי קלות.
יהודה מזרחי: הוא שכנע אותי.
יהודה מזרחי: לא רק זה, אלא הוא גם התנה ואמר: אני אקנה לך את קרנות הנאמנות של הבנק שלנו.
יהודה מזרחי: הייתי תמים, סמכתי עליו.
יהודה מזרחי: והנה לאחר מספר חודשים בא אליי מנהל הבנק ואמר: תשמע, לוחצים עליי מלמעלה, אני רוצה שתשעבד את הכספים של המניה שהשקעת קודם, שתשעבד את האשראים, אין לך מה לדאוג, הכל יהיה בסדר.
יהודה מזרחי: ברוב טיפשותי הסכמתי וחתמתי.
יהודה מזרחי: עוברת תקופה והנה הבורסה מתחילה ליפול.
יהודה מזרחי: כולנו ציפינו שסוף סוף היא תתאושש, אבל שום דבר לא קרה.
יהודה מזרחי: בנק ישראל נכנס לתמונה.
יהודה מזרחי: שלחתי מכתבים כמו יתר הנפגעים.
יהודה מזרחי: התשובות היו מתחמקות, תשובות סתמיות כאלה, והקמנו את האוהל.
יהודה מזרחי: והנה ערב אחד אני שומע ברדיו מהמפקח על הבנקים, זאב אבלס, שעזרו ל30%- מהנפגעים.
יהודה מזרחי: כל הלילה לא יכולתי להשלים עם האיפה ואיפה, כי אני מכיר אנשים שהם עזרו להם אולי בגלל קשרים.
עוזי לנדאו: למי עזרו?
יהודה מזרחי: אזכיר שמות?
יהודה מזרחי: אדם בשם מוטי פיין - - -
עוזי לנדאו: לא, לא, הבעיה שלי היא לא השמות.
עוזי לנדאו: כשעזרו ל30%- מן הנפגעים, זה מספר גדול.
קריאה: מקורבים.
עוזי לנדאו: חבר'ה, 30% זה לא מקורבים.
עוזי לנדאו: זו צריכה להיות איזו שהיא גישה יסודית רצינית.
משה סעדה: אני הגשתי בקשה לבנק ישראל בשנת 1995.
משה סעדה: הבנק עצמו שלח לי מכתב שהוא תובע אותי, ולפני זה הגשתי בקשה לבנק ישראל.
משה סעדה: בנק ישראל אמר לי: יש ענין פלילי במה שקרה לך, בפירוש פלילי.
משה סעדה: מר אורנשטיין שלח לי מכתב תשובה: כיוון שהבנק תבע אותך בבית משפט, אנחנו לא יכולים לפעול.
משה סעדה: אני נפלתי בין הכסאות.
משה סעדה: בנק ישראל אמר שזה ענין פלילי.
משה סעדה: פתחו לי חשבון בסניף שמעולם לא נכנסתי אליו ונתנו לי אשראי.
משה סעדה: מעולם לא נכנסתי אליו.
עוזי לנדאו: באיזה בנק?
משה סעד: בבנק הפועלים ברמת הנשיא בבת ים.
משה סעד: לא הייתי שם בחיים שלי, לא נכנסתי לשם מעולם.
עוזי לנדאו: וההליכים נגדך נמשכים גם כרגע?
משה סעדה: נמשכים.
משה סעדה: ועדת הבוררות, עם כל הכבוד, היא המוצא האחרון שיש לי.
עוזי לנדאו: פנית אליהם?
קריאה: בוודאי, וקיבלתי אישור להגיע אליהם, ואני שמח על כך.
קריאה: זה המפלט האחרון שלי, אין לי יותר.
קריאה: עכשיו החתימו אותי על מסמך שאני לא יכול לתבוע את הבנק.
קריאה: בסדר, מקובל עליי, אבל למה הבנק ממשיך לתבוע אותי?
עוזי לנדאו: רגע, אתם לא פניתם לבנק שיפסיק מיד את ההליכים נגדו?
פרופ' יורם עדן: --
משה סעדה: רק לפני שלושה ימים קיבלתי מכתב מבית משפט שממשיכים, ויש לי עוד חקירת יכולת ב20- במאי.
משה סעדה: אני לא מבין, או שעוצרים את הכל או שלא.
עוזי לנדאו: זה דבר שצריך להיות די ברור.
עוזי לנדאו: בבקשה, מר דאובר.
יוסי דאובר: ההסכם היה שברגע שהולכים לוועדה והוועדה מקבלת, נפסקים ההליכים על ידי שני הצדדים.
יוסי דאובר: ימסור לי אדוני את שמו ואני אבדוק.
יורי שטרן: שם הבנק יש לך.
עוזי לנדאו: כאן השאלה לבנק ישראל היא לא פורמלית.
עוזי לנדאו: כאן זו כבר סוגייה משפטית.
עוזי לנדאו: אם אתם כבר סבורים שמשהו פגום אצל אחד הבנקים, והבנק הפעיל הליכים משפטיים, אולי אינכם יכולים להתערב באופן הפורמלי, אבל יש לכם כלי לבוא ולתבוע או לנסות להסדיר ולמצוא פתרון לבעיה שהיא סבוכה.
יצחק טל: השאלה היא מה בדיוק היה שם ומה בדיוק הפגמים.
עוזי לנדאו: כל מה שאני יכול לומר לך זה שמר אורנשטיין היה שם, כך הבנתי.
משה סעדה: כן, כן.
משה סעדה: הוא אמר לי שזה ממש פלילי, ואחרי שבוע קיבלתי מכתב מוזר מאוד.
משה סעדה: ניגשתי אליו עוד פעם, והוא אמר לי: אני מצטער, הם תבעו אותך - נגמר, אנחנו יצאנו מהקריטריון - - -
עוזי לנדאו: אני אציע לך לשלוח את המכתב הזה למבקר המדינה שבודק את המפקח על הבנקים ותציג את הענין.
משה סעדה: עכשיו אני כבר אגיע גם לביקורת המדינה.
קריאה: לא, נורא, תמשיך.
עוזי לנדאו: אדוני, חשוב שזה יגיע.
משה סעדה: אני כבר התייאשתי.
משה סעדה: כבר שש שנים אני OUT לגמרי.
עוזי לנדאו: אדוני, אני מוכרח לומר שבישיבה זו אתה נראה הרבה יותר טוב, במיוחד מול ועדת הבוררות.
עוזי לנדאו: אני מקווה שהדברים יסתדרו.
עוזי לנדאו: מר מזרחי, בבקשה, תמשיך בדבריך.
ידידיה מזרחי: כפי שאמרתי, שמעתי את מר אבלס אומר:
ידידיה מזרחי: עזרנו ל30%- מהנפגעים.
ידידיה מזרחי: לא יכולתי להשלים עם האיפה ואיפה, לא ישנתי כל הלילה.
ידידיה מזרחי: הכנתי שלט ענק ובאתי לבנק ישראל והפגנתי הפגנת יחיד מול הבנק ואמרתי: למה עזרתם להם ולי לא? מה אתי?
ידידיה מזרחי: אני יודע שאני עומד בקריטריונים ושהיו יכולים בהחלט לעזור לי.
ידידיה מזרחי: כעבור כמה שעות ירד אליי, כנראה, איזה פקיד בכיר של בנק ישראל.
ידידיה מזרחי: הוא שמע את הסיפור שלי ואמר:
ידידיה מזרחי: אני אחראי שתוך יום-יומיים יקבלו אותך לפגישה.
ידידיה מזרחי: כעבור יום-יומיים באמת צלצלו אליי, באתי לפגישה עם אדם בשם אורנשטיין, הוא שמע את הסיפור שלי והביע את הרצון לעזור.
ידידיה מזרחי: הוא תיווך ביני לבין בנק ישראל, תוך הבטחה שיהיה בסדר.
ידידיה מזרחי: ואני הייתי כסהרורי.
ידידיה מזרחי: בסוף הסתבר שהפילו אותי מהפח אל הפחת, מחזרו לי שוב את ההלוואה ומשכנו את הבית שלי.
ידידיה מזרחי: הבית שלי כיום ממושכן.
ידידיה מזרחי: עוד מספר חודשים הבנק ישים עליו את היד.
ידידיה מזרחי: כי כספי המניה הולכים ונגמרים.
ידידיה מזרחי: כל חודש הם מורידים לי 4,000 שקל.
ידידיה מזרחי: יש לי טווח של עוד מספר חודשים.
ידידיה מזרחי: אני מרגיש שאני חי על זמן שאול.
ידידיה מזרחי: זה גם פגע בי מבחינה משפחתית.
ידידיה מזרחי: משפט אחרון.
ידידיה מזרחי: בהתחלה היינו אלפים.
ידידיה מזרחי: נותרו עוד מתי מעט שאין להם מפלט.
ידידיה מזרחי: כל אלה שנמצאים פה הם בשואה, ולדעתי, הטרגדיה תתחיל עכשיו לגבי אלה שאין להם שום מוצא.
ידידיה מזרחי: לשאר היה מוצא, ולא צריך לחזור ולומר איך הם יצאו מהענין.
ידידיה מזרחי: לכן אני פונה אל חברי ועדת הבוררות שיצילו את המסכנים האלה.
ידידיה מזרחי: תודה.
עוזי לנדאו: הייתי מבקש לשמוע מישהו שהיה מעורב עם בנק לאומי.
עוזי לנדאו: ישנו כאן מר עמנואל דניאלי?
עמנואל דניאלי: אני נותן לאחרים שידברו.
עוזי לנדאו: אני רוצה לשמוע דוגמה מכל בנק.
יהודית רובינשטיין: אני מבקשת לדבר.
יהודית רובינשטיין: אני מופיעה פה בשמי ובשם בני, שהיה בזמנו טרום גיוס צה"ל, והיום הוא חייל משוחרר וסטודנט.
יהודית רובינשטיין: אנחנו נתבעים יחד.
עוזי לנדאו: מאיפה הגברת?
יהודית רובינשטיין: מטבעון.
יהודית רובינשטיין: כספי הפיצויים שלו נלקחו והועברו לבנק בל"ל על ידי מנהל סניף, ובקשתנו היתה לראות חתימה אחת מתוך 30 הלוואות שקיבלנו.
יהודית רובינשטיין: הבנק לא המציא לנו אפילו חתימה אחת שלי.
יהודית רובינשטיין: 30 הלוואות בסדר גודל של מעל מיליון שקל הועמדו לי בחשבוני ובשם בני.
יהודית רובינשטיין: מעולם לא הייתי לקוחה של בנק לאומי.
יהודית רובינשטיין: אני שייכת לסניף בנק הפועלים בטבעון.
יהודית רובינשטיין: נפתח לי שם חשבון רק לצורך המשחק באשראי בבנקאות.
יהודית רובינשטיין: החשבון שלי היה באופציות ובהנפקות.
יהודית רובינשטיין: זה נודע לי בדיעבד, כשפתחתי שני שקים של הודעות שקיבלתי כדי להתגונן.
עוזי לנדאו: יש בידי הגברת ובידי בנה כסף רב והיא ניגשת להשקיע את הכסף הזה כדי להניב רווחים.
עוזי לנדאו: הגברת לא בודקת מה עלול לקרות אם, חלילה, הבורסה - - -
יהודית רובינשטיין: כספי לא היה בבנק בל"ל.
יהודית רובינשטיין: כספי היה באיגרות חוק.
יהודית רובינשטיין: מנהל הבנק הגיע לביתי והציע לי את זה, כשמולי הוא מעמיד את חשבון אשתו שהתנהל באותו בנק והוא אמר לי: כשם שאני עושה לאשתי, כך אדאג לך.
יהודית רובינשטיין: וזאת ביודעו שאני אם חד הורית.
יורי שטרן: אולי היה איזה רמז - - -
יהודית רובינשטיין: אולי היה רמז, אבל לא בזה אנחנו עוסקים עכשיו.
יהודית רובינשטיין: באותו זמן הוא היה שולח לביתי פקיד כדי להחתים אותי על ערימות גדולות אחת לחודש.
עוזי לנדאו: והגברת חותמת כך על ערימות כאלה של ניירות אחת לחודש בלי לראות - - -
יהודית רובינשטיין: כן, ככה בדיוק.
קריאה: אם הבנק נותן לך מיליון שקל, לא תיסחף?
קריאה: הוא נותן לך, הוא שותף אתך בהכנסה.
קריאה: ממה יש לפחד?
קריאה: הוא לא מחתים אותך על שום דבר.
עוזי לנדאו: רבותיי, מזה צריך לפחד.
יהודית רובינשטיין: היום אנחנו יודעים.
עוזי לנדאו: אני רוצה לומר משהו לנפגעים, בכל הכבוד.
עוזי לנדאו: רבותיי הנפגעים, גם על מי שנכנס להשקיע כסף בבורסה או בכל מקום אחר מוטלת אחריות מסויימת של התנהגות סבירה של מי שבא להשקיע בבורסה.
עוזי לנדאו: אם אדם הוא תמים, הוא לא משקיע רגיל, והוא יוצא מתוך הנחה שהפיקוח על הבנקים דואג לכך שהבנקים יתנהגו כשורה, יש דברים מסויימים שסביר שהוא יעשה ויש דברים אחרים שסביר שהוא לא יכול לדעת אם הם נעשים.
עוזי לנדאו: אם היה, למשל, ניפוח של המערכת הבורסאית על ידי הבנקים, איש רגיל לא היה יכול לעמוד על הדברים האלה.
עוזי לנדאו: אם יש מערכת שממריצה את הפקידים באופן בולט ומדרבנת אותם לפתות אנשים, על זה אדם תמים לא יכול תמיד לעמוד, אבל - - -
עוזי לנדאו: אבל, רבותיי, מה שאני מציע זה לא לבוא ולומר: החתימו אותנו על ערימה כזאת של טפסים, ואנחנו חתמנו.
קריאה: כללי הפרוצדורה מחייבים קודם כול לכתוב את זה בכתב, לקרוא את זה בפני האדם ולהגיד לו את כל הדברים האלה לפני שנותנים לו.
עוזי לנדאו: ואתה טוען שהבנקים לא אמרו את זה.
קריאה: לא אמרו.
יהודית רובינשטיין: סליחה, אני לא סיימתי את דבריי.
יהודית רובינשטיין: כל ההחתמות היו בדיעבד, אחרי הנפילה.
יהודית רובינשטיין: בשום הלוואה לא הוחתמתי לפני הנפילה.
יהודית רובינשטיין: לא קיבלתי מסמך אחד שבו שמי מופיע.
יהודית רובינשטיין: היום, כשאני רוצה 1,000 שקל כדי לגמור את שכר הלימוד, אני נדרשת לחתום על ערימה כזאת.
יהודית רובינשטיין: כל זה היה אחרי הנפילה.
יהודית רובינשטיין: בזמן הנפילה לא היו החתמות.
יהודית רובינשטיין: ודבר נוסף, אני רוצה לדעת למה אני לא יכולה לקבל מסמכים מהבנק.
עוזי לנדאו: אין לך העתק מכל המסמכים שחתמת עליהם?
יהודית רובינשטיין: לא היו מסמכים, לא חתמתי.
יהודית רובינשטיין: אין אפילו חתימה על פתיחת חשבון.
יהודית רובינשטיין: אני רוצה לראות את החתימה על פתיחת החשבון.
יהודית רובינשטיין: היא איננה.
עוזי לנדאו: אדוני, רצית להעיר הערות אחרונות.
עוזי לנדאו: יש לך דקה לומר את מה שאתה מבקש לומר.
אברהם דרעי: הייתי רוצה להתייחס לכל הנושא במישור המקרו.
אברהם דרעי: מתוך חוברת שהוציאה הרשות לניירות ערך אנחנו יודעים שמשנת 1988 עד שנת 1992 עלתה הבורסה ב750%-.
אברהם דרעי: אנחנו גם יודעים שב19- בינואר 1993 המפקח על הבנקים שלח מכתב סודי להנהלות הבנקים והוא ביקש שיקיימו פיקוח או בדיקה מחדש של כל מדיניות האשראי שלהם ברכישת ניירות וקרנות נאמנות של הבנק.
אברהם דרעי: אנחנו יודעים שהמצב הכלכלי בבורסה לא השתנה מינואר, מועד הוצאת המכתב, עד לספטמבר.
אברהם דרעי: אנחנו גם יודעים שבנק ישראל מימן בין 30% ל40%- מסך האשראי שמר טל ציין בהלוואות מוניטריות לבנקים.
אברהם דרעי: כשאנחנו יודעים שיש סיכוי סביר שהמפולת היתה ניתנת לצפייה, אני שואל שאלה פשוטה: למה המפקח על הבנקים לא הזהיר את הציבור?
אברהם דרעי: ואני עברתי על כל - - -
עוזי לנדאו: אדוני, למה לך להתעסק עם המפקח על הבנקים, כשהשמועה אומרת שמבקר המדינה יתעסק אתו?
עוזי לנדאו: חשוב לי לשמוע דווקא את הפן האישי של כל אחד מול הבנק.
עוזי לנדאו: זה החלק החשוב לי.
אברהם דרעי: מדוע הנושא הזה לא נבדק בישיבות ועדת שוק ההון ובישיבות הוועדה לענייני ביקורת המדינה?
אברהם דרעי: מדוע הנושא הזה לא נבדק כתנאי יסודי לוועדת הבוררות?
אברהם דרעי: כלומר, לפני שהם בודקים את הפעולות ויחסי בנק-לקוח במישור האישי, מדוע לא לקבוע עמדה לגבי המעשים של הבנק?
אברהם דרעי: שהרי אם נוכח שהבנק יכול היה לצפות את המפולת, זו שאלת השאלות - - -
עוזי לנדאו: אדוני, אני הבנתי את זה.
עוזי לנדאו: לצערי, לוח הזמנים צפוף.
יצחק טל: אני רק רוצה לשאול שאלה, חבר הכנסת לנדאו.
עוזי לנדאו: בבקשה, שאלה אחת.
יצחק טל: בעקבות המכתב הזה שיצא ממר אבלס, הדירקטוריונים של הבנקים התכנסו, ופה הם מתחילים להגיד שהיו ישיבות בדירקטוריונים לגבי הנושאים של האשראים.
יצחק טל: כשהם התחילו לראות שחברי הכנסת יוסי כץ ואפי אושעיה התחילו לבקש מהם את הדברים האלה, כל אחד מהם אמר:
יצחק טל: היום נכנסתי לתפקיד, אתמול נכנסתי לתפקיד.
יצחק טל: וכל הזמן הם דוחים את הבאת הדברים האלה, כמו שמר יצחק טל התבטא עכשיו ואמר שהוא היה אז חדש בתפקיד.
יצחק טל: אבל אם תיקח את הפרוטוקולים, תראה שהוא ישב בארבע-חמש ישיבות - - -
עוזי לנדאו: אדוני, זה נרשם בפרוטוקול.
אברהם דרעי: יש לי עוד הערה קטנה.
עוזי לנדאו: סליחה, לא.
עוזי לנדאו: אדוני, בבקשה, רצית להעיר.
עוזי לנדאו: באיזה בנק מדובר?
יצחק עזרן: בנק הפועלים.
יצחק עזרן: אני הגעתי למצב שכבר היה לי כונס נכסים לגבי הבית ואת כל קופות הגמל שלי ושל הילדים הם לקחו.
יצחק עזרן: הם לקחו הכל, נמחקתי טוטאלית.
יצחק עזרן: לא היתה לי ברירה, הגעתי אתם להסדר, חתמתי.
יצחק עזרן: אני משלם להם קרוב ל4,700- שקל לחודש.
יצחק עזרן: אני לא עובד, אני נכה, יש לי ארבעה ילדים.
יצחק עזרן: אני לא עומד בתשלומים.
יצחק עזרן: אני מחכה לסיבוב השני.
עוזי לנדאו: למה הגעת להסדר?
יצחק עזרן: כי לא היתה לי ברירה, הבית הלך.
עוזי לנדאו: ולוועדת הבוררות אתה עדיין יכול לפנות?
יצחק עזרן: פניתי לוועדה.
יצחק עזרן: אני לא יודע אם אני עומד בקריטריונים שלהם.
עוזי לנדאו: פנית לפני ה2- במאי?
עוזי לנדאו: יכול להיות שכדאי שתפנה לוועדת החריגים שחבר הכנסת כץ יושב בה.
עוזי לנדאו: אינני יודע אם פנית לפני הזמן או אחרי הזמן.
יצחק עזרן: פניתי בזמן.
אנה שניידר: אבל הוא הגיע להסדר עם הבנק.
עוזי לנדאו: אני מציע שתברר אם אתה עדיין יכול לקבל מהם סעד.
עוזי לנדאו: זה דבר חשוב לך לעשות ולבדוק.
ירדנה דיטמן: לי יש מכתב מהמפקח על הבנקים.
עוזי לנדאו: ועם איזה בנק היתה הגברת קשורה?
ירדנה דיטמן: עם בנק הפועלים.
ירדנה דיטמן: זה גם סניף שבו לא היה לי אף פעם חשבון.
ירדנה דיטמן: בסניף שבו יש לי חשבון שלושים שנה אני לא חייבת שקל אחד, לא נתנו לי אשראים.
ירדנה דיטמן: שם שלושים שנה אני בסדר גמור, לקוח מאוד מכובד.
ירדנה דיטמן: בבנק שבו לא היה לי חשבון - אני לא רוצה להיכנס לפרטים - קיבלתי מהמפקח על הבנקים מכתב שבו נאמר שהוא מבקש מהבנק לשלם לי נזק ופיצויים, מאחר שהבנק חרג וכו'.
ירדנה דיטמן: הראיתי לך אז את המכתב, אבל כרגע לא הבאתי את המכתב אתי.
ירדנה דיטמן: כך נאמר במפורש, אי אפשר לטעות בכיתוב.
ירדנה דיטמן: הלכתי עם זה למנהל הבנק ואמרתי לו: הנה המכתב, בבקשה תחזיר לי פיצויים ונזק.
ירדנה דיטמן: כמו שאמרת, אדוני היושב ראש, לאותו אדם שדיבר כאן לפנות לתחנת המשטרה הקרובה, גם אני פניתי לבנק עם המכתב וביקשתי לקבל את הכסף.
ירדנה דיטמן: מנהל הבנק חייך חיוך נחמד ואמר לי: את רוצה כסף?
ירדנה דיטמן: אמרתי: כן.
ירדנה דיטמן: אמר לי: אז תלכי למפקח על הבנקים.
עוזי לנדאו: והלכת למפקח על הבנקים?
ירדנה דיטמן: כן, הלכתי אליו חזרה, כתבנו מכתב.
ירדנה דיטמן: קיבלתי מכתב עוד יותר טוב מהראשון - ואני אומרת את זה ברצינות, לא בציניות - שאמר שאם אני אוותר על התביעה המשפטית שלי, אזי הוא יכפה את דעתו, כפי שכתב במכתב לבנק מה8- במאי, וכאן אני מצטטת, וזה כתוב גם בפרוטוקול.
ירדנה דיטמן: כבר הראיתי את המכתב, הדברים רשומים אצלכם בפרוטוקול.
ירדנה דיטמן: אשלח לך שוב את כל המכתבים האלה.
ירדנה דיטמן: בינתיים לא ידעתי מה לעשות, האם לוותר או לא לוותר על התביעה שלי, ויש לי תביעה ויש לי עורך דין והכל, ברוך השם.
ירדנה דיטמן: מצד אחד, עלול להיות מצב שאני אוותר, והבנק יתן לי רק 10,000 שקל, כשהבנק לקח לאימא שלי גם פיצויי גרמניה, לאחר כל מה שכבר לקחו.
ירדנה דיטמן: אחרי חצי שנה הוציאו כבר 75,000 אלף שקל - כל מה שהיה לה.
ירדנה דיטמן: היא היתה בחשבון הזה שלושים שנה ולא היתה חייבת שקל אחד.
ירדנה דיטמן: גם את זה קיזזו.
ירדנה דיטמן: כתבתי למפקח על הבנקים שאני כן מעוניינת להגיע אתם להסדר.
ירדנה דיטמן: בעקבות זאת הם כותבים לי עכשיו, שכיוון שלא הסכמתי אז, עכשיו אני צריכה להמשיך בתביעה המשפטית.
ירדנה דיטמן: אז מה לעשות?
עוזי לנדאו: רבותיי, אני מוכרח לומר שהמסקנה היא פשוטה: לבנק ישראל יש תמיד תשובה טובה.
צבי מרדכי: אדוני היושב ראש, אני מבקש להתייחס לאשראי.
קריאה: תרשה לי לומר דבר אחד.
עוזי לנדאו: רבותיי, לא תהיה כרגע שום שאלה נוספת של ציבור הנפגעים.
עוזי לנדאו: אני ממש מתנצל.
צבי מרדכי: אני מוועד הפעולה של נפגעי הבורסה.
צבי מרדכי: דקה אחת אני מבקש.
עוזי לנדאו: לצערי, לא היום.
עוזי לנדאו: אולי נעשה זאת בדיון נוסף.
עוזי לנדאו: היום - לא.
קריאה: אני מבקש רק דקה.
קריאה: אחרי שתשמע אותי לא תצטער.