GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרק נשפיץ: כמה עולה שיפוץ של מחסן וכמה עולה שיפוץ של בנק דיסקונט.
מרק נשפיץ: נכון או לא נכון?
קובי סדן: עזוב, הם נותנים לנו את המקום מוכשר.
מרק נשפיץ: אני לא מדבר על זה שנותנים.
מרק נשפיץ: אני מדבר על עך שהעירייה צריכה לאשר את התקציב.
מרק נשפיץ: על זה אני מדבר.
קובי סדן: על איזה תקציב אתה מדבר?
מרק נשפיץ: התקציב של השטח המוצע.
מרק נשפיץ: או הראשון או השני.
קובי סדן: אני מסביר לכם שאנחנו סוגרים איתם ככה שהם נותנים לנו את המקום מוכשר.
מרק נשפיץ: ואתה אומר שזה ייקח שלושה שבועות?
מרק נשפיץ: אני מצטער מאוד, רק בחלום בלילה.
מרק נשפיץ: לסגור את התקרות, לבנות את כל הרצפה?
קובי סדן: בסדר, אז מה לעשות?
קובי סדן: לבטל את זה?
מרק נשפיץ: לא, את זה צריכה להחליט הועדה.
קובי סדן: מה שאתם תגידו, זה מה שיהיה, רק תגידו.
מרק נשפיץ: אם זה באמת ייקח שלושה שבועות אני מוריד את הכובע.
30700: לא, אתה צודק, אבל המשמעות היא לחכות שלושה חודשים לקבל את השטח של בנק דיסקונט, אתה לא ממליץ ללכת לבנק דיסקונט?
מרק נשפיץ: אבל הוא אומר שבעל הבית מי שלו עכשיו שייך הבניין של הספרייה, לא מסכים לחכות.
30700: בואו נעשה הפרדה בין לאן הולכים לבין איך יוצאים.
30700: זה לא אותו דבר.
סופה לנדבר: אנחנו עכשיו תוך שנייה עשינו סלט כזה שאף אחד לא יצא מזה.
מרק נשפיץ: אני רוצה לומר דבר אחד.
מרק נשפיץ: הגענו וגילינו שעכשיו אנחנו במצב שבעל הבית, של הבניין איפה שעכשיו נמצאת הספרייה בשום פנים ואופן לא מוכן שתהיה שמה ספרייה יותר.
מרק נשפיץ: הוא שלח פקס, כמו ששמענו, שב-9 בספטמבר, שהבניין צריך להיות ריק.
סופה לנדבר: אנחנו צריכים להבין שהבניין הזה לא שייך לעירייה.
סופה לנדבר: זה בניין פרטי שמכרו אותו ומי שקנה לא רוצה שהספרייה תישאר.
סופה לנדבר: אני חושבת שזה לגיטימי.
מרק נשפיץ: עכשיו פה במקום הועדה צריכה להחליט, וזאת הועדה שלנו.
מרק נשפיץ: או לחכות שלושה חודשים ואז לעבור לבנק דיסקונט, או שמייד מה שאומר קובי, ואז הספרייה תיכנס למחסן, לפי מה שאני התרשמתי.
מרק נשפיץ: אני שואל את קובי דבר אחר, הרי יש הבדל גדול מאוד בתקציב בין בנק דיסקונט לאותו מחסן.
סופה לנדבר: הוא שואל אותך, האם נעשה ביסנספלן כמה כסף זה, מה התוכנית, כמה כסף עולים השיפוצים.
קובי סדן: אז אני עונה לכם.
קובי סדן: לא צריך שום דבר לשיפוצים.
קובי סדן: אנחנו מקבלים את המקום לא כמחסן, אלא כמקום מתאים לספרייה.
קובי סדן: הם משפצים, אין שום בעיה.
קובי סדן: והם מתחייבים שזה ייקח שלושה שבועות.
קובי סדן: תהיה תוכנית בה אנו נגיד מה אנחנו רוצים, וזה מה שייכנס להסכם.
קובי סדן: בהסכם גם יהיה כתוב, אם הם אומרים שזה ייקח שלושה שבועות- חודש, הם מתחייבים שזה ייקח שלושה שבועות חודש.
קובי סדן: ואם זה לא יהיה, אז מה נעשה?
קובי סדן: אז הם מפירים הסכם.
קובי סדן: זה טווח הזמן שזה אמור לקחת, הרי הם התחייבו.
קובי סדן: אז אתה לא מאמין שזה ייקח שלושה שבועות או חודש.
קובי סדן: יכול להיות אתה צודק, ואז אם תהיה חריגה או כל דבר אחר, נתמודד איתה.
קובי סדן: אבל אתה לא יכול לדעת כל דבר במדויק מראש ולצפות מה בדיוק יקרה.
קובי סדן: אתה רק יכול להעריך.
קובי סדן: אתה מעריך שלושה חודשים כי ראית צינורות, הוא יכניס לשם פועלים ויגמור את זה תוך שלושה שבועות.
קובי סדן: מה אכפת לך?
קובי סדן: אז אם אתם לא רוצים את המקום הזה, ויש בו כל כך הרבה בעיות, וריח, ואוורור, וכל מה ששמעתי, אז נעבור למקום אחר.
30700: אסור בגלל הלחץ של הזמן להיכנס למקום פחות טוב.
30700: אני חושב שצריך להיכנס למקום הנכון בלבד.
קובי סדן: אז לא יורדים מהשוקניון, ואני אמשיך לחפש מקומות אחרים גם.
30700: בנק דיסקונט זו אופציה אפשרית נכון?
קובי סדן: אבל בנק דיסקנט יוצר מצב של שלושה חודשים המתנה.
30700: אז תפתור את הביעה הזאת.
קובי סדן: יש שלוש אפשרויות דרכן ניתן לפתור את הביעה הזאת.
קובי סדן: אפשרות אחת היא לסגור את המקום, אפשרות שנייה הינה לקבל עוד הארכה, והאשפרות השלישית היא לעבור למקום אחר לשלושה חודשים.
קובי סדן: כלומר- לא מעשי , לא מעשי ולא מעשי.
30700: יש עוד חלופה, חלופה רביעית.
30700: אני מציע שהחל מהראשון באוגוסט, בכל יום בבוקר יבוא חבר כנסת ויפתח את המקום, עם קהל.
30700: בראשון לאוגוסט או בשלישי, נעשה ישיבת ועדה בספרייה, ובכל יום בבוקר יבוא חבר כנסת אחד, כי לחברי כנסת יש חסינות, עם הקהל הרחב, ויפתח את המקום.
דוד רותם: לא, אתה מתכוון מספטמבר, שאסור לנו להיות שם, לא מאוגוסט.
דוד רותם: אני חושב שכן, שיבוא בכל בוקר חבר כנסת, יישב במקום, יפתח את הספרייה, ויבוא קהל רחב.
קובי סדן: להמשיך עם השוקניון, או לרדת, זה מה שאני שואל.
30700: זה רק אם אנחנו מדברים על החלופה היותר טובה בבנק דיסקונט, לא החלופה הפחות טובה.
לידיה בלוצקי: קובי, אני אגיד דבר אחד.
לידיה בלוצקי: השיפוצים ייקחו אותו זמן שמינימום שווה לזמן המתנה לדיסקונט.
לידיה בלוצקי: וגם אפילו פחות כסף.
קובי סדן: טוב, אז אנחנו נמתין לבנק דיסקונט.
סופה לנדבר: מהלך הדברים היה כזה, בישיבה הקודמת החלטנו לעשות ישיבת מעקב היות והבנו שהעירייה הציגה לנו דברים, והדברים שהיא הציגה דיברו על כך שבעצם עד 15 בספטמבר יהיו מסוגלים להיכנס למקום החדש המשופץ במצב טוב, שבעצם הספרייה מתוכננת להיפתח שם.
סופה לנדבר: אני צודקת קובי, כך זה היה?
סופה לנדבר: נקבע כי האישורים הנדרשים צריכים לעבור במועצת העיר ולהיות מאושרים בועדות העירייה.
סופה לנדבר: מה שקרה, זה שקובי הגיע עכשיו והודיע כי יש כמה אפשרויות.
סופה לנדבר: יש שני מקומות, אחד מהם תפוס מספר חודשים נוספים, שכרגע נמצא בו בנק דיסקונט והפינוי יתבצע בעוד שלושה חודשים, החוץ ממנו יש מקום פחות טוב, בו השיפוץ צריך להיות מאוד מאוד יסודי כיוון שבינתיים המקום נראה קטסטרופה.
סופה לנדבר: מדובר במקום הנמצא צמוד לבנק דיסקונט, וזה עניין של חודש בו בעלי המקום מתחייבים לעשות עבודות שיפוצים במקום וכך העירייה לא צריכה כסף לשיפוצים, היות ובעלי המקום התחייבו לזה.
סופה לנדבר: קובי, אני הבנתי נכון?
קובי סדן: הם לא קשורים לארונות ספרים וכו', פיסית הוא מכשיר את האולם כמתאים למיקום הספרייה בפנים.
30700: ולא נעשה מאמץ ציבורי של ראש העירייה.
30700: חבר הכנסת יחידי שאל את מספר הטלפון של מי שרכש את הנכס, בשביל להפעיל לחץ ציבורי ולבקש ציבורית הארכת זמן, ואני מבין ממך שראש עיריית ירושלים לא עשה דבר.
30700: אתה כפקיד עשית את שלך, אין לנו בעיה, אבל לא נעשה לחץ ציבורי להשאיר את הספרייה פתוחה עוד שלושה חודשים כדי לעשות את המעבר בצורה מכובדת שהספרייה תישאר פתוחה.
דוד רותם: לא אכפת לי אם במקום הראשון או במקום השני.
דוד רותם: האם עד אז הספרייה תישאר פתוחה במקומה הנוכחי?
קובי סדן: אם בוחרים את האופציה של השטח הנחות יותר אם אפשר לומר, אז אין מצב שהיא תהיה סגורה, אולי לכמה ימים כן, כי בכל אופן זאת לא העברה של ספר או שניים, אלא מדובר בהעברה של אלפי ספרים.
30700: זה לא כך, זה לא נכון מה שהוא אמר.
דוד רותם: אתם אומרים שהמקום הטוב יותר זה בנק דיסקונט ושמה זה עניין של שלושה חודשים נוספים.
דוד רותם: האם מישהו פנה לבעל הנכס וביקש ממנו להרשות לנו להשתמש בנכס לעוד שלושה חודשים?
30700: כן, ודאי.
דוד רותם: פניתם, ומה הייתה התשובה?
קובי סדן: אין בעיה, אבל זה לא מועדף כי בשלושה החודשים האלה צריך לחשוב איפה הם יהיו.
דוד רותם: אתה לא מקשיב למה שאני שואל, האם פנו לבעל הנכס הנוכחי?
קובי סדן: כן, עשיתי את זה.
דוד רותם: ומה הייתה התשובה?
קובי סדן: התשובה הייתה חד משמעית, שההארכה האחרונה היא עד ל-1 לספטמבר.
דוד רותם: אתה דיברת עם בעל הנכס?
קובי סדן: לא, אני לא מדבר עם בעל הנכס עצמו, אני מדבר עם עורכי הדין שלו.
דוד רותם: מי זה עורכי הדין שלו?
קובי סדן: ישראל פוקס, יעקב נאמן.
דוד רותם: יעקב נאמן הוא בעצמו?
קובי סדן: לא, לא דיברתי עם יעקב נאמן בעצמו.
דוד רותם: אז תגיד לי מי מטפל בזה מולכם, עם מי אתם דיברתם.
קובי סדן: אריאל ועוד יעל אחת, הבת של נאמן.
קובי סדן: אני דיברתי עם אריאל, ממנו קיבלתי את הפקס.
דוד רותם: ומי בעל הנכס?
קובי סדן: אין לי מושג, לא שאלתי.
דוד רותם: אתם לא יודעים אפילו מי קנה את הנכס?
קובי סדן: זה גם לא מעניין אותי, מי שקנה קנה.
קובי סדן: אני מבקש דרך עורכי הדין.
דוד רותם: אזרח בריטי שקוראים לו רייכמן, שמו הפרטי זה אחד מהדברים הכי נעלמים במדינת ישראל היום, שאי אפשר לדעת מי האיש.
קובי סדן: אדוארד, מי זה, אחד מהאחים?
דוד רותם: עד כמה שאני מבין זה לא אחד מהאחים.
קובי סדן: השאלה אם זה חשוב כל כך.
30700: ודאי שזה חשוב, לא רק חשוב, זה קריטי.
30700: אתם לוקחים את זה כנתון, כאילו נפלה משמיים ההחלטה הזאת.
דוד רותם: אנחנו דיברנו פה בישיבה הקודמת.
דוד רותם: אנחנו כחברי כנסת נעשה כל מאמץ שהספרייה לא תיסגר אפילו ליום אחד.
דוד רותם: גם אם אנחנו נצטרך לשבת שם ולקרוא ספרים, ויכול להיות שזו השיטה שבה אני אלמד רוסית.
דוד רותם: אני אשב שמה במשך חודשיים, יום ולילה ואקרא ספרים.
דוד רותם: תוציאו אותי בכוח.
דוד רותם: עיריית ירושלים פעלה ברשלנות שאין כדוגמתה, תסלחו לי.
דוד רותם: בעיה בשביל עיריית ירושלים לפנות לאדם שקנה נכס ולומר לו- תשמע אדוני, יש לנו בעיה ציבורית , מדובר באלפי קוראים, תן לנו עוד חודשיים?
קובי סדן: למה אתה חושב שזה לא נעשה, זה נעשה כבר במשך שנה.
30700: קובי, עם כל הכבוד הפנייה שלך זה לא פנייה של ראש העיר.
קובי סדן: אני יודע שגם היו פניות של אנשים אחרים.
30700: אני לא מאמין.
30700: אם זה מבחן התוצאה אני לא מאמין.
זאב אלקין: מי אלה האנשים האחרים?
קובי סדן: לא יודעת, אבל אני יודע שהיו אנשים שפנו.
זאב אלקין: אתה מייצג את העירייה, אתה לא מייצג אנשים אחרים נכון?
קובי סדן: יש הרבה אנשים שרוצים לעזור לספרייה הרוסית, אז אני יודע שאנשים אחרים פנו בחודשים קודמים.
דוד רותם: יש הרבה אנשים שרוצים לעזור, רק שעיריית ירושלים לא רוצה לעזור.
30700: זה תפקיד של ראש העיר.
סופה לנדבר: רבותיי, הוא לא ראש העיר.
סופה לנדבר: קובי לפחות עושה מאמצים.
דפנה סידס כהן: יש פה איזושהי סתירה ותתקנו אותי אם אני טועה.
דפנה סידס כהן: אתם מצד אחד במכתב של רוקסנה מודיעים כי רק בראשון בדצמבר הספרייה תיפתח, כלומר אתם מדברים על ארבעה חודשים.
דפנה סידס כהן: מנגד אתם באים ואומרים, דיסקונט יהיה פנוי לנו רק בעוד שלושה חודשים.
דפנה סידס כהן: כלומר זה עדיין לפני המועד שאתם מתכוונים לפתוח בשוקניון .
דפנה סידס כהן: אז למה מלכתחילה לא ללכת על האפשרות הטובה יותר?
דפנה סידס כהן: יש פה פער של חודש.
דפנה סידס כהן: בנק דיסקונט אומרים שאנחנו יכולים כבר ב-1 בנובמבר לקבל את המקום, להפעיל אותו.
דפנה סידס כהן: מצד שני, אתם אומרים, את השוקניון רק עוד ארבעה חודשים נהיה מוכנים לפתוח.
דפנה סידס כהן: כלומר גם בדיסקונט זה מוקדם יותר, וגם אתם מעדיפים אתה החלופה הפחות טובה?
דפנה סידס כהן: יש פה איזושהי סתירה לא מובנת.
רוקסנה פטלרסקי: כשאני מדברת על סגירת הספרייה בתקופה הספציפית הזאת, אני מדברת רק על הנכס, לא של בנק דיסקונט, אלא הנכס המצורף .
רוקסנה פטלרסקי: כמו שהסברתי אני הזמנתי אנשי הובלה והם נתנו לי הערכה שייקח חודש ימים לארוז את הספרייה.
רוקסנה פטלרסקי: מכיוון שהמקום שם טרם הוכן, אני יכולה לנסות לפי ההמלצה שלך להעביר את זה מודולרי, אבל כרגע אין לי אפשרות.
רוקסנה פטלרסקי: אז אני מניחה שתוך חודש ימים הם יארזו את הספרייה, ואז אני מניחה שלא פחות מחודש ימים ייקח לחברה להחזיר את הדברים למקומם, כי כמו שלוקחים, כך מעבירים.
רוקסנה פטלרסקי: זה פחות או יותר אותו זמן.
רוקסנה פטלרסקי: אני אומרת שגם להעביר ספרים ממקום למקום זה לוקח זמן.
רוקסנה פטלרסקי: אני רוצה להיות מציאותית.
רוקסנה פטלרסקי: אם אני אצליח לפתוח את הספרייה לפני אני אשמח מאוד.
רוקסנה פטלרסקי: מצד שני אני לא רוצה לאכזב את קהל הקוראים ולדבר על ייעדים שאני לא אוכל לעמוד בהם.
דפנה סידס כהן: אבל בשטח של דיסקונט, אתם מקבלים שטח שהוא בסדר גמור.
דפנה סידס כהן: רק להכניס את הספרייה פנימה וזה הכל.
30700: אני לא הייתי ממליץ לוותר על דיסקונט בשום מקרה.
דוד רותם: אני רק רוצה להבין משהו.
דוד רותם: קובי, נגיד שמחליטים על דיסקונט שזה גם לדעתך וגם לדעת כולם האופציה המועדפת.
דוד רותם: את דיסקונט אפשר לקבל באמצע נובמבר.
דוד רותם: זה לא טעון שיפוצים.
דוד רותם: זאת אומרת שאם אפשר לקבל הסכמה מבעלי הבניין הנוכחי עד ל-15 לאוקטובר, אז אתה סוגר עד 15 לאוקטובר, אורז עד 15 לנובמבר, ב-15 לנובמבר עובר לשטח של דיסקונט ומרים את הספרייה.
קובי סדן: זה מהלך הדברים.
30700: זה הדבר הכי חשוב.
30700: אסור לוותר על המקום הטוב בגלל המצוקה הרגעית.
30700: המעבר נעשה להרבה שנים הבאות, ואנחנו לא נסלח לעצמנו אם נוותר על המקום המתאים.
סופה לנדבר: נאמן הוא עורך דין לצורך הזה, או הוא בעלים?
לידיה בלוצקי: הוא עורך הדין.
לידיה בלוצקי: בפועל הוא בעצם בעלים כי הוא מחליט החלטות לפי מה שידוע לי.
30700: אגב, ואני בכל מקרה ממליץ לחברי הכנסת לחשוב ולעשות את הועדה שם, ולבוא באמת לפתוח את הספרייה כי בינתיים עיריית ירושלים מדברת בשני קולות.
30700: מנהלת הספריות הוציאה מכתב בו היא מורה לסגור את הספרייה בראשון לאוגוסט.
30700: נכון או לא נכון?
רוקסנה פטלרסקי: נכון מאד.
30700: לכן אנו כאן מדברים, אבל בפועל יש הוראה וכאן נמצאת הבחורה שנתנה את ההוראה, לסגור את הספרייה בראשון לאוגוסט.
קובי סדן: היא עושה משהו אחראי .
קובי סדן: כי היא יודעת שב-1 לספטמבר היא צריכה לעזוב את המקום.
קובי סדן: היא צריכה בראשון לספטמבר לעזוב את המקום כשהכל ארוז.
קובי סדן: ואם לא יפנו אותו, אז לא יפנו.
30700: עדיין יש פה נייר ממנהלת הספריות לסגור את הספרייה בראשון לאוגוסט.
30700: והבקשה שלי לחברי הכנסת, תבואו כל בוקר לפתוח את המקום לציבור.
סופה לנדבר: אתה פורץ לדלת פתוחה, אנחנו אמרנו לפני שקובי הגיע ולפני שחברי הכנסת הצטרפו שאנחנו קוראים לא לסגור את הספרייה ושאנחנו לא ניתן לשזה יקרה בגופנו.
סופה לנדבר: לכן אנו אומרים לא לארוז דבר עד שהמקום החדש לא יהיה מוכן.
סופה לנדבר: אם נצטרך לעשות שם תורנות, נעשה שם תורנות.
30700: אני ממליץ לך לשנות את ההחלטה הזאת, אבל היא שליחה של מי שלא הגיע.
30700: צריך לפנות למנכ"ל העירייה.
דוד רותם: היא עובדת וגם מנהלת הספריות.
דוד רותם: אנחנו לא יכולים להטיל עליהם תפקידים.
30700: לכן אני פונה לחברי הכנסת.
30700: לי אין חסינות, לכם יש חסינות.
30700: אני אבוא איתכם בשמחה רבה, ויבוא קהל רחב ואנחנו נדאג לזה, צריך לפתוח את המקום ולהעביר את המסר לעיריית ירושלים, כי אני יודע מה יהיה.
30700: מי שיבוא לשם, העירייה רק מחכה לבוא עם המערכת המפשטית, עם נזקים, עם סיפורים.
30700: אנחנו מכירים את התהליך הזה.
30700: וכדי למנוע אותו, אני חושב.
30700: לפי החוק, כמובן אני לא רוצה להפר את החוק, היחידים שיכולים להפר זה חברי הכנסת.
30700: מנכ"ל עיריית ירושלים צריך לשנות את ההחלטה.
30700: אני אפנה אליו.
זאב אלקין: גברתי יושבת הראש, אני מציע בהמשך להצעה של ניר והדברים של דודו לעשות שני דברים.
זאב אלקין: קודם כל אני חושב שיהיה טוב אם חבר הכנסת רותם יפנה בשם כולנו לעורך הדין נאמן ויבהיר לו שגם מבחינתו של בעל הנכס עדיף לו להגיע להסדר שקט מאשר לעמוד במצב שהוא בסופו של דבר יצטרך להוציא מהבניין גם חברי כנסת עם סערה ציבורית גדולה שתקום ועם כל ההשלכות שאני לא בטוח שרצויות לו, ולא למי שמייצג אותו.
זאב אלקין: זה נתיב אחד.
זאב אלקין: אם יושג עוד השבוע ההסדר הזה, מה טוב.
זאב אלקין: המכתב הזה יוכל להתבטל לאלתר והספרייה תוכל לעבוד בשקט.
זאב אלקין: במידה ולא יושג ההסדר, אני הייתי מציע בהמשך לדבריו של ניר, שהועדה שלך, תזמין גם את החברים מוועדת התרבות.
זאב אלקין: כדאי שגם הם יתנו את דעתם, כי הרי זה אירוע לא שגרתי שספרייה כזו, מרכז תרבות כל כך חשוב, נמצא תחת סכנת סגירה.
זאב אלקין: אני מציע לקיים את הישיבה שם במקום, ביום ראשון או שני, ממש בתחילת שבוע הבא, כשלכאורה הנכס עוד בשכירות של העירייה ואין שום סיבה שהעירייה תמנע מהועדה של הכנסת לקיים שם ביקור ולקיים שם דיון.
זאב אלקין: מצד שני לכאורה הסגירה כבר תופעל, ועל ידי זה אולי נפתח את דלתות הספרייה ונזמין לשם גם את מנכ"ל העירייה.
זאב אלקין: אם הוא היחיד שמוסמך לתת הוראה לבטל את המכתב על הסגירה, אז ננהל שם מולו את הדו שיח.
זאב אלקין: אני חושב שהצירוף של שני הדברים האלה, גם האמירה ההפגנתית של הכנסת שהיא תהיה במקום ולא תיתן לו להיסגר, גם כועדה וגם כבודדים אחר כך, בתורנות אם זה יידרש, ובמקביל ניהול משא ומתן מול עורך הדין נאמן, אם זה לא ייסגר השבוע, אולי זה ייסגר שבוע הבא.
זאב אלקין: אם הוא יראה שהכנסת רצינית בכוונות שלה, אז הוא גם יבין שכדאי לו להגיע בשם בעל הנכס להסדר.
זאב אלקין: מצד שלישי, העירייה צריכה פה להיות קואופרטיבית.
זאב אלקין: אם היחיד שמסוגל לעשות את זה הוא מנכ"ל העירייה או מי שמעליו, נצטרך לזמן לשם את מנכ"ל העירייה.
קובי סדן: לא לארוז, ולהפר את ההסכם כך שבראשון לספטמבר אנחנו לא מוסרים את הנכס.
קובי סדן: זו החלטה שמישהו צריך לקחת עליה אחריות.
קובי סדן: אם דוב אייכמן או מי שקנה בסופו של דבר יתרצה ויאריך, מצויין.
קובי סדן: אם לא , מיד אנחנו נחטוף תביעה.
זאב אלקין: העירייה לקחה אחריות שלא להיערך מראש לכל התסריט הזה?
זאב אלקין: לקחה.
קובי סדן: זה לא נכון כל כך.
זאב אלקין: מה זאת אומרת זה לא נכון כל כך, מי שלקח את האחריות, מי שהכניס את המצב למצב הנתון, צריך לדעת לקחת אחריות.
קובי סדן: יש הסכם אם בן אדם פרטי.
קובי סדן: אם בתום לב נשארת, אתה לא יודע שאתה צריך לפנות, זה דבר אחד.
קובי סדן: אבל אתה יודע שאתה צריך לפנות.
קובי סדן: אז היא חובתה להיערך כך שבראשון לספטמבר אפשר יהיה למסור את הנכס.
קובי סדן: מי שמוסמך להגיד לה אל תסגרי, אנחנו ניקח את הסיכון, נחטוף את התביעה, נשלם, אבל לא נצא משם, זה מנכ"ל העירייה או ראש העיר.
מרק נשפיץ: רק שני משפטים.
מרק נשפיץ: אנחנו שכחנו לדבר על כוח האדם בספרייה.
מרק נשפיץ: משרד הקליטה נותן את התקציב למשכורות.
מרק נשפיץ: לפי החוק אנו משלמים משכורות עבור הפעילות.
מרק נשפיץ: אני מבקש מכולם לקחת בחשבון שהזמן שהספרייה תהיה סגורה, הספרנים לא יקבלו משכורות.
מרק נשפיץ: אני לא מדבר על חודש אחד.
מרק נשפיץ: הלוואי ואני טועה, אבל למיטב ידיעתי בזמן שהספרייה אינה עובדת, עובדים אינם מקבלים משכורות.
קובי סדן: נראה לך שדבר כזה צריך להוסיף עכשיו?
קובי סדן: זה בכלל עולה על הדעת שכשהם אורזים אז הם לא מקבלים משכורות?
מרק ישראלי: אני ממטה המאבק, שמי מרק ישראלי.
מרק ישראלי: אני לא ידוע מה המיומנות של בעל הנכס של המחסן, או של הקבלן.
מרק ישראלי: איך משפצים מקום שמיועד לספרייה.
מרק ישראלי: אני רציתי לשאול את פליקס.
מרק ישראלי: מישהו התייעץ איתכם איך צריך להיראות המקום הזה?
מרק ישראלי: אם יקרה איזשהו אסון במקום, משהו ינזול או כדומה, כל הספרייה הלכה.
מרק ישראלי: יש שמה אוורור, יש שם אור?
קובי סדן: היה שם מהנדס.
סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו חוזרים כמה צעדים אחורה.
סופה לנדבר: אנחנו סיכמנו שלא משפצים את המקום הזה שנראה כמו מחסן, אנחנו עוברים למקום שבינתיים תפוס על ידי בנק דיסקונט.
סופה לנדבר: זה נכון קלרה?
סופה לנדבר: אתם לא רוצים את המקום שממליצים, אתם מוכנים רק לקחת את המקום שנמצא שם כרגע בנק דיסקונט?
קלרה אלברט: בודאי, המקום בו נמצא כרגע בנק דיסקונט ללא ספק מתאים יותר עבור הספרייה.
קלרה אלברט: לגבי המחסן, אני יודעת שכרגע מפחיד אפילו להיכנס אליו.
קלרה אלברט: הוא גם צמוד לחנות פירות, אבל אפילו לא זה העניין.
קלרה אלברט: המקום ההוא דורש שיפוצים קולוסאליים וייסודיים.
מרק ישראלי: מכרסמים למשל יכולים להיכנס ולאכול בפה מלא את הספרים, הרי זה שוק.
מרק ישראלי: וזה גובל עם חנות של פירות.
דוד שמואלי: רצינו להודיע כאן, שיש לנו 15 ארגונים שהקימו מטה מאבק להצלת הספרייה.
דוד שמואלי: הארגונים האלה ב-11 לחודש בשעה 17:00 אחר הצהריים מארגנים בכיכר ספרא אירוע מחאה תרבותי, עם תאטרון ועם מוסיקה והופעות.
דוד שמואלי: כל חברי הכנסת מוזמנים, כל מועצת עיריית ירושלים הוזמנו, אנחנו לא ניתן לסגור את הספרייה.
דוד שמואלי: אני חושב שעצם העובדה שאנחנו מדברים כרגע על להכניס את הספרייה למחסן של שופרסל או למחסן של בנק דיסקונט, זה מצב חמור מאוד שהעירייה אחראית עליו במחדלים הקשים שלה.
סופה לנדבר: בנק דיסקונט גם לא מתאים עכשיו?
דוד שמואלי: לא, העירייה צריכה לדאוג לספרייה כזאת למשכן הולם, לא זמני, לא חלקי, לא כזה שמפנים אותך למחרת בבוקר.
דוד שמואלי: מהפרוטוקולים של הועדה אפשר לראות טוב מאוד שהעירייה ידעה שדבר כזה מתגבש והולך, העירייה הייתה צריכה להגיב ולתת לזה מקום ראוי, מה שהיא לא עשתה, והיא עדיין צריכה לתת לזה מקום ראוי.
מוטי שמידט: גברת היו"ר, אני בטוח שכל היושבים פה בחדר בסופו של דבר פה בשביל אותה מטרה.
מוטי שמידט: אין בן אדם שיכול להגיד אני לא מסכים.
מוטי שמידט: השאלה איך.
מוטי שמידט: ואם אפשר לקצר את כל הנאום של מוטי, להוציא פנייה של הועדה לראש העיר, נא בקשה תעזור כמה שאתה יכול, אנחנו נעמוד מאחוריך בבקשה שלך להפר את החוזה עם הקונה.
מוטי שמידט: נבקש מהקונה להתאפק עד 15 באוקטובר.
מוטי שמידט: ובכך נוכל סך הכל, גם טכנית וגם נפשית לצאת מהמצב הזה.
סופה לנדבר: אני מחליטה את הדבר הבא.
סופה לנדבר: ביום רביעי תתקיים עוד ישיבה, אני אודיע על מועד.
סופה לנדבר: אני רוצה שמנכ"ל העירייה יגיע לכאן.
סופה לנדבר: בינתיים תדברו עם נאמן בעצמכם, גם אנחנו נצטרך לבוא בדברים איתו, אני אצטרף לחבר כנסת רותם במשא ומתן מול נאמן, אבל אתם לא נערכתם בזמן ואני לא רוצה לאיים, אני אומרת שאנחנו נהיה שם במקום ונעשה תורנות של חברי כנסת.
סופה לנדבר: אנחנו לא נעשה ישיבה נוספת, אני חושבת שזה מיותר, אנחנו עכשיו קוראים לעיריית ירושלים לא לפנות את המקום.
סופה לנדבר: אם תרצו לפנות את המקום בכל זאת, רק דרכנו.
סופה לנדבר: עכשיו נבנה לוח זמנים, בכל יום יגיע לשם חבר כנסת, לא ניתן לפנות את המקום עד שהמקום החדש המיועד לספרייה לא יהיה מוכן.
סופה לנדבר: עכשיו תחזרו לעירייה, למנכ"ל של העירייה ותגידו- עד כה היינו ממש עדינים, אצילים.
סופה לנדבר: אני לא חושבת שמטה המאבק וכולנו יחד צריכים לעלות על בריקדות, אבל אני אומרת בשפה מאוד מאוד עדינה קובי, ואתה שמעת ממני היום, אנחנו הקשבנו, ושיתפנו איתכם פעולה.
סופה לנדבר: לא נערכתם בזמן, תשברו את הראש לבד.
סופה לנדבר: אנחנו לא ניתן לארוז את הספרים עד שהמקום החדש לא יהיה מוכן, משום שאם ניתן לארוז את הספרים, מחרתיים לא תישאר ספרייה.
סופה לנדבר: אני לא מאמינה יותר לעיריית ירושלים.
סופה לנדבר: אני מכבדת אותך קובי, אותך רוקסנה, אבל אני לא מכבדת את בעלי ההחלטות בעירייה הזאת.
סופה לנדבר: לכן אני אומרת שתפתרו את הבעיה עד יום רביעי, אחרת אתם בבעיה.
סופה לנדבר: והבעיה הזאת היא לא רק מטה מאבק, זה כבר נוגע לכל חבר כנסת באופן אישי שלא רוצה שדבר כזה יקרה בירושלים.
סופה לנדבר: אנחנו אמרנו ואתה לא היית כאן, היינו בישיבות בקונגרס במוסקבה, ועיריית מוסקבה נערכת לעזור לספרייה הזאת, אבל הם אומרים- אחזקה והמקום זה לא מענייננו.
סופה לנדבר: הספרים, הקידום של הדברים והנושאים שהספרייה מקדמת – כאן אנחנו איתכם ואנחנו נאשר תקציב בשנת 2009 על מנת לעזור ולקדם את הספרייה הזאת.
סופה לנדבר: אתם צריכים לפתור את הבעיה.
סופה לנדבר: אני ביום רביעי רוצה שתגיעו לכאן יחד עם המנכ"ל, ואם הוא יחליט.
סופה לנדבר: לפני זה אני מוכנה שלא לקיים את הישיבה ביום רביעי, אבל שיהיה כתוב שבעצם אנחנו לא מפנים את הספרייה עד שהמקום החדש שנמצא בו בנק דיסקונט כרגע לא יהיה ערוך ומוכן לקבל את הספרייה באופן ראוי.
סופה לנדבר: אני מאוד מצטערת, עשינו ישיבה ראשונה לפני יותר מחצי שנה.
סופה לנדבר: אתם ידעתם שהמצב בעייתי ושעליכם לפתור אותו.
סופה לנדבר: הייתם צריכים לפתור אותו אז.
סופה לנדבר: תפתרו אותו עד יום רביעי, אחרת, אם לא תפתרו את הבעיה, נחסום את הפינוי הזה בעזרת גופנו.
סופה לנדבר: רבותיי, אנחנו היום מציינים 3 שנים לפינוי גוש קטיף ובכנסת צריך לציין ששלוש שנים במגורים זמניים ללא תקווה באופק, הטיפול במפונים, בלשון המעטה, ממשלת ישראל הפקירה אותם ואנשים נתקלו בביורוקרטיה קשה.
סופה לנדבר: לעיתים קרובות אני שואלת את עצמי מדוע המדינה מתעללת במפונים.
סופה לנדבר: אנשים שחשבו שהכול יסתדר ולא האמינו שבעצם הבירוקרטיה כזאת מאוד קשה, אטימות לב גדולה כלפי אזרחים שביום אחד חרב עליהם עולמם.
סופה לנדבר: אני לא צריכה להמשיך.
סופה לנדבר: אני לעיתים קרובות חושבת ונתקלת כשיושבת ראש הוועדה בבירוקרטיה ולעיתים קרובות אני חושבת שמשהו קרה למדינת ישראל.
סופה לנדבר: תאמינו שאנחנו נתקלים בבירוקרטיה כזאת שאני לעיתים חושבת או צריכים חוק שיחסל את הבירוקרטיה הזאת או צריכים להחליט שיהיה שר למלחמה בבירוקרטיה, בגלל שהבירוקרטיה במדינת ישראל והסחבת הפכו להיות לפי דעתי אויב הראשון של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: אנחנו לפני כמה ימים העברנו איזה תיקון סוציאלי ואני לא האמנתי שאני חיה עם בירוקרטיה כל כך קשה.
סופה לנדבר: פשוט לא האמנתי.
סופה לנדבר: לא מובן למה אנשים נתקלים בדברים שלא היו צריכים לעמוד בדרכם, ואנחנו היום נשמע את האנשים שהתלוננו לוועדה ואנחנו גם נשמע את המנהלת מה קורה, ויש לנו גם דעות מה צריך לעשות עם כל הדברים ששלוש שנים עומדים בדרכם של אנשים שלדעתי היו צריכים כבר להסתדר.
סופה לנדבר: מי מהמפונים מדבר ראשון?
ליאור כלפה: בוקר טוב.
ליאור כלפה: אני מציג פה נקודה אחת שקשורה לישוב ניצן.
ליאור כלפה: כרקע כללי קודם כל, הישוב ניצן מיועד עבור תושבי נווה דקלים במסגרת תוכנית ההתנתקות.
ליאור כלפה: נכון להיום כמאתיים משפחות הגרילו מגרשים בישוב ניצן.
ליאור כלפה: החלה בניית הבתים בישוב ומבחינת המשפחות הפרטיות המערכת התחילה לנוע קדימה.
ליאור כלפה: אני לא אומר שאין בעיות אצל משפחות כאלה ואחרות, אבל באופן כללי משפחות החלו את הבנייה של הישוב.
ליאור כלפה: בתוך הישוב יש מספר שכונות ויש שכונה אחת שנקראת מתחם ליברמן, היא גם בתצלום שיש אצלך, מוקף בקו.
ליאור כלפה: השכונה הזאת, ופה אני חייב לומר, שאם גדי צור או כל משרד אחר ידבר, הוא ידבר יותר טוב ממני בהקשר של הבירוקרטיה, בהקשר הספציפי של השכונה הזאת.
ליאור כליפה: אני אומר עוד פעם, שכונות הישוב נמצאות כרגע בפיתוח מתקדם.
ליאור כליפה: זאת אומרת יש כבר אספלט, יש כבר מצע ראשון למדרכות וכדומה, בנית הבתים החלה.
ליאור כליפה: במתחם ליברמן שזה 142 מגרשים העבודות הופסקו בגלל סכסוך בין מועצה אזורית חוף אשקלון שזה המזמין מטעם משרד השיכון לבין הקבלן עקב תביעה על התייקרויות בחוזה.
סופה לנדבר: ב-2 מיליון.
ליאור כליפה: ב-2 מיליון שקל נכון.
ליאור כליפה: מה שכרגע המצב בשטח הוא מצב אבסורדי ככל שהשכונות מפותחות חברת חשמל הפסיקה את העבודות שלה כולל חיבור לשכונה הצפון מזרחית ששמה גם החלה בנית הבתים, אז ככה שאין חיבורים פיזיים בין השכונות.
ליאור כליפה: מרכז הישוב נראה כאתר בניה.
ליאור כליפה: השטח הזה אין לו אתר בטיחות כי משרד השיכון ניער מעצמו את האחריות והעביר את האחריות למועצה האזורית.
ליאור כליפה: זאת אומרת מחר, מחרתיים, הרי יש שם גניבה של מכסי ביוב וכדומה, ילד נופל לשמה, לא יודע מי אחראי.
ליאור כליפה: מה שברור אותו ילד שיפול אני לא יודע מה יהיה איתו.
ליאור כליפה: מעבר לזה זה מעכב אותנו עכשיו באכלוס.
ליאור כליפה: מבחינת המנהלת והמנהל אנחנו אמורים לצאת, בעזרת השם, בתחילת אוגוסט תחילת ספטמבר להגרלה, מה שנקרא ללא זכאים בהגדרת החוק וזה בדיוק המגרשים המיועדים לאותן משפחות עם קשיים כאלה ואחרים מבחינה כלכלית שזה מגרשים קטנים יותר.
ליאור כליפה: המגרשים האלה לא יכולים לצאת להגרלה כל עוד הסוגיה הזאת לא נפתרת.
ליאור כליפה: ולמה לא נפתרת?
ליאור כליפה: הרי כבר ביוני 2007 כבר ועדת מכרזים העליונה של משרד השיכון, הנושא הזה הועלה והתקבלה החלטה לגמור את הסיפור הזה ולשלם את ההפרש.
סופה לנדבר: אבל יש התחייבות כבר לקבלן?
ליאור כליפה: יש התחייבות של המועצה לקבלן ואז זה נכנס לבתי משפט.
ליאור כליפה: מצד שני, אני אומר עוד פעם, ביוני 2007 הנושא הזה עלה לוועדת מכרזים עליונה במשרד השיכון והתקבלה החלטה לגמור את הסיפור הזה.
ליאור כליפה: מי שעצר את זה זה חשב המשרד בזמנו דן ג'ונה, ממשיכה את זה חגית.
ליאור כליפה: לא משנה שהמשמעות של הסיפור הזה כרגע עיכוב התשתיות, חוסר הבטיחות במקום, עיכוב האכלוס וכל מי שאתה מדבר, אומר אתה צודק, אין לי מה לעשות.
ליאור כליפה: פנינו גם לשוקי הורן החשב הכללי.