GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חביב קצב: יש לנו בקורת של עולים, יש לנו בקורת של משרד האוצר, יבוא ויגיד שאנחנו משלמים כסף על דירות ריקות.
חביב קצב: אמרנו על מנת לעזור לאנשים האלה אנחנו מקפיאים את האכלוס.
חביב קצב: אנחנו מציעים להם לעבור כקבוצה ביחד לגדרה.
חביב קצב: המרחק הוא מאוד קרוב.
חביב קצב: אם הם לא רוצים לעבור אנחנו לא מחייבים אותם, אנחנו לא מכריחים אותם, אנחנו רואים בזה לטובתם.
חביב קצב: אנחנו במקום הזה אחרי 31 באוגוסט 2009 לא נמשיך.
חביב קצב: זה לא מקבץ שמתאים לנו, זה לא מקבץ שעונה על דרישתנו, הגיע הזמן כבר לעזוב אותו.
חביב קצב: אם הם רוצים בעל הבית ירצה לאשר להם שהם ימשיכו בדירות על חשבונו יחתמו איתו חוזה ישירות אין לנו בעיה.
חביב קצב: אין לנו התנגדות.
חביב קצב: בעל הבית יושב פה.
חביב קצב: הוא יצטרך לדעת שאנחנו ב-1 לספטמבר 2009 לא נהיה שם.
חביב קצב: יש שלוש אפשרויות.
חביב קצב: אפשרות אחת שילכו לגדרה הכי קרובה.
חביב קצב: אפשרות שנייה ללכת למקומות יותר רחוקים איפה שיש לנו מקומות.
חביב קצב: אני לא מציע אפילו.
חביב קצב: אני מציע להם את המקום הכי טוב, הכי קרוב.
חביב קצב: חדש.
חביב קצב: חדיש.
חביב קצב: חבר'ה תלכו לראות את המקבץ בגדרה ותדעו על מה אני מדבר, על איזה תנאים, על איזה איכות דירות, על איזה איכות מקום.
חביב קצב: זה דבר שני.
חביב קצב: דבר שלישי הם יכולים להמשיך בשכר דירה.
חביב קצב: לשכור דירה בבני עי"ש.
חביב קצב: לא במקום הזה.
חביב קצב: אף אחד לא יקפח אותם.
חביב קצב: הם ימשיכו לקבל את שכר הדירה המוגדל שלהם.
חביב קצב: ישכרו דירה בשוק הפרטי ואתם יודעים שיש למעלה מ-50 אלף קשישים שגרים בשכירות פרטית בשוק הפרטי.
חביב קצב: דבר אחרון אני חוזר מה שאמרתי בהתחלה אם הם רוצים להמשיך באותן הדירות ובעל הבניין מגיע איתם להסכמים אין לי שום עניין, אני מברך על זה.
חביב קצב: אני בא להציע את הדבר הכי טוב שיש כרגע אצלי.
חביב קצב: חבל על הזמן.
חביב קצב: אנחנו לא יכולים להשאיר דירות ריקות.
חביב קצב: אני לא אחכה להם עוד שנה, זה ברור.
חביב קצב: אני אחכה עוד שבועיים ואני אחכה עוד חודש.
חביב קצב: אני אחכה עוד חודש וחצי.
חביב קצב: אני גוף מבוקר.
חביב קצב: אני משרד ממשלתי.
חביב קצב: אני מחר אתן את הדין על דירות ריקות.
חביב קצב: אני לא אוכל להמשיך את זה לעולמי עד.
חביב קצב: אם הם לא ינצלו את המומנטום כרגע אז חבל.
חביב קצב: אני יכול להציע להם כל מה שאני יכול, לתת להם סיוע לוגיסטי.
חביב קצב: אנחנו נעזור להם כמו שעזרנו לאחרים.
חביב קצב: כמו שפינינו את ארגמן לנוה ספיר בתוך עכו.
חביב קצב: עשינו את זה.
חביב קצב: וזה היה סופר מוצלח ואנשים היום מברכים אותנו על זה.
חביב קצב: ממש מברכים אותנו.
חביב קצב: אז אני אשמח שזה יהיה אותו הדבר.
חביב קצב: זה התנאים האלה.
חביב קצב: שיחליטו מה שמתאים להם.
חביב קצב: אני לא הולך להגיש נגדם תביעות משפטיות.
חביב קצב: אני לא הולך להיאבק נגדם בדברים משפטיים חס וחלילה, דבר אחרון שעולה בדעתנו לעשות דבר כזה, אנחנו אף פעם לא עשינו ולא נעשה.
חביב קצב: עמדתנו ברורה וחדה.
חביב קצב: אנחנו בדירות המפוזרות האלה לא נוכל להמשיך.
חביב קצב: יש גבול למה שאנחנו יכולים להמשיך בדירות שהן לא תקניות.
חביב קצב: עכשיו אם לא היתה אפשרות, אם לא היתה חלופה, אם לא היו לנו דירות חלופיות, היינו איך אומרים תופסים את הגרון שלנו ככה, והיינו הולכים לאוצר ואומרים חבר'ה אין לנו, אין לנו.
חביב קצב: פתחתי ואמרתי אני כל הזמן מותקף בזה שאני לא מפנה בזה שאני אומר אין לנו חלופות.
סופה לנדבר: יכול להיות שאנחנו לא תרגמנו את זה מספיק חזק.
סופה לנדבר: אבל הם אמרו את זה עוד יותר חזק.
סופה לנדבר: לבן אדם קשיש לעבור ממקום למקום זה לעיתים קרובות שווה, אני לא יודעת, אתה יודע, אני עקבתי עכשיו אחרי בן אדם בגיל 70 פלוס.
סופה לנדבר: היה צריך לנסוע לתל אביב לאיזושהי ועדה.
סופה לנדבר: איזו התרגשות.
סופה לנדבר: כמה טלפונים קיבלתי.
סופה לנדבר: כמה הייתי צריכה להרגיע.
סופה לנדבר: שטויות.
סופה לנדבר: בעיניי נסיעה של שעה וחצי לכיוון אחד ושעה וחצי בחזרה.
סופה לנדבר: אבל מיליון פעמים, ואיך זה יהיה, ומתי, ואיזה אוטובוס, ואיך מורידים אותי, ואיך מעלים אותי, אמרתי אפשר לחשוב שאתם עושים אני לא יודעת מה.
סופה לנדבר: זה אנשים בגיל מסוים.
סופה לנדבר: אם הם רגילים לתרופה אז הם רגילים לתרופה.
סופה לנדבר: אם הם רגילים לרופא.
סופה לנדבר: זה מאוד מאוד קשה.
חביב קצב: אני לא מזלזל.
חביב קצב: אבל נוצר פה מצב שלהערכתי, על פי מצפוני, יש להם פתרון יותר טוב מהפתרון שבו הם נמצאים, הפתרון הוא ליד הדלת של הבית שלהם.
חביב קצב: זה לא מרחק.
חביב קצב: זה לא מקום רחוק.
חביב קצב: אין שום סיבה שימשיכו לגור בבניין שאין בו מעלית.
חביב קצב: בבניין שהדירות לא מתאימות.
חביב קצב: אין שום סיבה שבעולם.
חביב קצב: אם יש חלופה ויש לנו חלופה נהדרת.
חביב קצב: אם לא היתה חלופה הייתי אומר אין, מה אני יכול לעשות, אין לי ברירה.
חביב קצב: אבל אלה הנתונים האלה.
חביב קצב: זה מה שאני מציע.
שלמה שוקרון: תראה חביב כשאני כשנגשתי למכרז הזה וקנינו את זה, עשינו את התחשיבים, אני לא העליתי על הדעת בסיכונים וסיכויים, שבמדינת ישראל יקחו אנשים שגרים 10 או 12 שנה, בני שמונים כמו שאנחנו שומעים את הסיפורים האלה, לעקור את העץ ושיעבירו אותם.
שלמה שוקרון: הסיפור פה הוא באמת נוגע ללב.
חביב קצב: מה אתה יכול לעזור בנושא הזה?
חביב קצב: תמשיך איתנו באותו חוזה לפי שכר הדירה שהם משלמים.
שלמה שוקרון: עניין מסחרי אני ואתה יכולים לשבת ואתה יודע שבסך הכול אנחנו מאוד גמישים.
חביב קצב: אצלנו זה לא מסחרי.
חביב קצב: חשוב לי שתדע הנושא הוא לא מסחרי.
חביב קצב: הנושא הוא עקרוני שהדירות האלה לא מתאימות לנו כמקבץ.
חביב קצב: אני לא מנהל ביזנס פה.
שלמה שוקרון: אני מדבר על הדירות הריקות מתוך ה-97.
שלמה שוקרון: אני מוכן להגיע לקראת, שבוא נגיד שכל דירה שמתפנה והיא ריקה אז אנחנו נעשה איזה פרק זמן מסוים, ניקח אותה לרשותנו, ניתן להם לגור, שיהיו בריאים, עד מאה ועשרים.
חביב קצב: תן להם.
חביב קצב: אנחנו לא שותפים.
שלמה שוקרון: אני התחלתי מזה כשאני ניגשתי למכרז הזה עשיתי חישוב כלכלי וחישבתי את הסיכונים והסיכויים.
שלמה שוקרון: בהתאם לכך המחיר נגזר.
שלמה שוקרון: אני מוכן, כל דבר שעושה שכל כלכלי, אז יש על מה לדבר.
שלמה שוקרון: אבל אני מוכן לבוא לקראת בצורה כזאת שכל דירה שמתפנה אנחנו ניקח אותנו לרשותנו ותיתן לאנשים הנחמדים האלה שימשיכו לגור עד מאה ועשרים.
חביב קצב: שלמה אנחנו מסיימים ב-31 באוגוסט 2009.
חביב קצב: אתה רוצה להיות טוב איתם.
חביב קצב: יש לך יכולת כלכלית להיות טוב איתם תחתים אותם על מה שאתה רוצה, תעשה מה שמתאים לך.
שלמה שוקרון: זה לא עובד ככה.
שלמה שוקרון: אפשר לעשות קצת משהו.
שלמה שוקרון: אני אבוא לקראת.
שלמה שוקרון: בגבול הכלכליות.
שלמה שוקרון: כי בסך הכול גם אני קניתי דירה.
שלמה שוקרון: כשאתה קונה דירה אתה משלם עליה משכנתא.
שלמה שוקרון: יש לי חוב לבנק שאני צריך לשלם.
מרק בסין: שני דברים.
מרק בסין: נוצרה איזושהי אווירה כאילו מאשימים את משרד הקליטה באי עמידה בהסכמים או משהו כזה.
מרק בסין: חד משמעית לא.
מרק בסין: נוצרה פה סיטואציה ומשרד הקליטה לא אשם בסיטואציה הזאת אני רוצה להבהיר את זה.
מרק בסין: בעקבות הסיטואציה אנחנו נמצאים פה עם בקשה.
מרק בסין: בקשה לשקול אפשרות בכפוף לחוקים ומגבלות שקיימים על המשרד.
מרק בסין: יש כאן איזושהי יוזמה של היזם שמוכן לבוא לקראת.
מרק בסין: יש איזושהי נכונות.
מרק בסין: פה בסעיף הזה לצורך פרוטוקול, זה לא אשמה של המשרד, זה חוזה בין היזם לבין הדיירים.
מרק בסין: מה שאמר חביב זה אכן כתוב כאן, בכפוף לתנאים של עמידר אבל מצוין במפורש גם תאריכים של החוזה.
מרק בסין: וזה חשוב.
מרק בסין: חוזית כתוב ככה: תקופה תהיה החל מ-1.6.06, ועד ליום 31.3.2011 ובכל מקרה לא תהיה תקופת השהייה מעבר למועד סיום ההתקשרות עם עמידר.
מרק בסין: הדיירים לא יודעים מה תקופת ההתקשרות עם עמידר.
מרק בסין: או אולי יש פה תרגיל משפטי של היזם שחתם אבל הוא ציין תאריכים, ואדם מן השורה, מן הרחוב, יודע לקרוא את המספרים.
מרק בסין: לא כל אחד יודע לפרש את כוונת המשפטן שכתב פה את הדברים.
מרק בסין: הם נכתבו על ידי עורכי דין שהם חתמו.
מרק בסין: הוא רואה תאריכים ממתי עד מתי.
מרק בסין: ועוד התייחסות אחת.
מרק בסין: אני ציינתי גם בדבריי ואני מכיר את זה.
מרק בסין: הדירות האלה לא נבנו כמקבץ.
מרק בסין: זה נכון אבל 10 שנים הם מושכרים כמקבץ.
מרק בסין: מה קרה עכשיו?
מרק בסין: מה קרה פתאום היום?
חביב קצב: יש אלטרנטיבה.
מרק בסין: בעניין האלטרנטיבה.
מרק בסין: יש עוד מקבצים שלא עומדים בסטנדרטים ולמרות זה יש הארכת תקופה.
מרק בסין: יש אלטרנטיבה זה נכון.
מרק בסין: אנחנו מבקשים לבדוק אפשרות.
מרק בסין: הרי אם אתם תעבירו ואם התושבים יסכימו זה לשיקולם לעבור לגדרה, אתם תפסידו 97 יחידות.
מרק בסין: יש לכם מחסור ביחידות.
מרק בסין: את ה-97 שאתם שומרים עבור תושבי בני עי"ש אתם יכולים לאכלס מאשדוד, רחובות, שרעבים לזה.
מרק בסין: כלומר יש הפסד פה.
מרק בסין: יהיה לכם מחסור בדירות.
חביב קצב: אנחנו הולכים על הפסד.
חביב קצב: המקום לא מתאים.
מרק בסין: לא התאים גם 10 שנים.
מרק בסין: ואף אחד לא מתלונן על המקום.
מרק בסין: בוא תחתים את התושבים שמודעים שלא מתאים כמקבץ והם מסכימים למרות זה.
מרק בסין: חברים לסיום מבחינתי אני מבקש לשקול באמת, אם בעיה כלכלית אני לא שמעתי את זה ממך שאין תקציב למשרד להמשיך להחזיק את זה.
מרק בסין: תגידו את זה.
מרק בסין: תעזרו לנו לעזור לכם.
מרק בסין: אולי נפנה למשרד האוצר.
מרק בסין: תראה מחר מגיע לראיין אותי ערוץ 9 על הסוגיה הזאת.
מרק בסין: מה אני הולך להגיד?
מרק בסין: שמשרד הקליטה בצורה עקרונית כמו שהתבטאת לא מתכוון להמשיך.
מרק בסין: לא נראה טוב.
מרק בסין: בואו תשקלו.
מרק בסין: תנסו לבדוק את האלטרנטיבה.
סופה לנדבר: לסיכום הדברים.
סופה לנדבר: אני אבקש, אני לא יכולה לדרוש.
סופה לנדבר: אתה יודע שכאשר אנחנו שנינו מדברים אתה מבין אותי ואני מבינה אותך.
סופה לנדבר: אני מבקשת אותך תתנו לנו עוד שבועיים.
סופה לנדבר: תנסו לשבת עם הבעלים ולהגיע למשהו.
סופה לנדבר: תנסו חביב.
סופה לנדבר: אני אסביר עוד פעם בשפה הכי עדינה.
סופה לנדבר: המקום 10 שנים היה מתאים.
סופה לנדבר: משהו מפריע לי.
סופה לנדבר: ובגלל זה אני מבקשת ממך תיקח עוד שבועיים, תשב עם הבעלים.
סופה לנדבר: אולי תגיעו למשהו.
חביב קצב: אנחנו חברים.
חביב קצב: בסדר.
חביב קצב: שלא תביני שיש בינינו חילוקי דעות.
חביב קצב: אני בשבוע שעבר ישבתי עם העולים שמה.
חביב קצב: זה תחילת העבודה.
חביב קצב: אנחנו מכירים, מצפים.
חביב קצב: זה בסדר.
חביב קצב: זה לגיטימי.
חביב קצב: אבל שיבינו שזו התמונה, זה המצב.
סופה לנדבר: עכשיו אם הם יישארו בשכירות ויעשו התקשרות ישירות מול בעלים את השכירות המוגדלת אתה ממשיך?
חביב קצב: זוג יקבל 1000 שקל.
חביב קצב: בלי התוספת.
שלמה שוקרון: אם משרד הקליטה לא ישכיר את הדירות בתור גוף אני לא יוכל להשכיר להם משהו.
שלמה שוקרון: אני פשוט לא אוכל טכנית כי אני מחויב כלפי הבנקים.
שלמה שוקרון: הבנקים מצפים לקבל תזרים.
שלמה שוקרון: הם נותנים הלוואה בגלל משרד הקליטה.
שלמה שוקרון: לא בגלל משהו אחר.
שלמה שוקרון: אם בכל זאת אני רוצה לשבת עם חביב שוב ואם הוא רוצה אני מוכן.
שלמה שוקרון: הוא יבוא לקראת ואני אבוא לקראת.
יעקב מרגי: אתה שומע שיש גם ביקוש גם תור, גם תור בסביבה.
יעקב מרגי: שגם גדרה יכולה להתאכלס וגם המקבץ הזה בבני עי"ש יכול להתאכלס.
יעקב מרגי: הרוב בגלל הרגישות של האוכלוסייה המבוגרת.
יעקב מרגי: אני פונה באמת לבוא ולשקול.
יעקב מרגי: להודות לכולם על המאמצים.
סופה לנדבר: היא פונה אליך שתנסה לחשוב רק דבר אחד שאנחנו הורים.
סופה לנדבר: האם היית עושה את זה להוריך.
סופה לנדבר: אנחנו כבר בדרך לשמה.
סופה לנדבר: אני אומרת שאני פשוט נותנת לך שבועיים ואני מבקשת בכל לשון של בקשה, תנסו.
סופה לנדבר: תגיעו הגעתם.
סופה לנדבר: אבל רצוי שתגיעו.
חביב קצב: אני אתן לך תשובה.
חביב קצב: לפני שבועיים, אני אתן תשובה תוך כמה ימים.
סופה לנדבר: אנחנו נעבור למציאות של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: מה נשמע?
סופה לנדבר: אנחנו מקיימים ישיבה שמינית בנושא.
סופה לנדבר: אנחנו נעבור ליושב ראש הוועדה.
סופה לנדבר: תתחיל להציג לנו את הדברים.
גיל שבתאי: אנחנו נפגשנו לדעתי לפני חג הפסח כאשר הודענו לכם שקיבלנו החלטה שאנחנו החלטנו לפרסם מכרז.
גיל שבתאי: אנחנו בתקופה הזאת עבדנו יחד עם משרד הבריאות, יחד עם כל אנשי הוועדה להכין את מסמכי המכרז.
גיל שבתאי: התכנון היה תוך חודשיים, שלושה להפיץ את המסמכים.
גיל שבתאי: אנחנו ממש נמצאים בשלב האחרון.
גיל שבתאי: המסמכים נכתבו, הם כמעט גמורים, וההערכה שלי שהשלב הראשון יפורסם עד סוף החודש, בלי נדר כמובן, אבל אנחנו היום נמצאים בשלב שבו המסמכים גמורים.
גיל שבתאי: ועדת המכרזים תאשר אותם לפני סוף החודש והם יפורסמו.
סופה לנדבר: אז תסביר לנו מה זה שלב הראשון ומה זה שלב השני כדי שאנחנו נבין מה הם השלבים במכרז.
מרינה סולודקין: גם לי יש שאלה.
מרינה סולודקין: עוד כמה ישיבות אנחנו זקוקים לשבת כאן כדי שיהיה בית חולים באשדוד?
מרינה סולודקין: אני מתגעגעת לסטלין.
מרינה סולודקין: הוא ידע מה לעשות.
גיל שבתאי: במכרזי תשתית מהסוג הזה ובטח בסדרי גודל שאנחנו מדברים פה ובסדרי גודל של מאות מיליוני שקלים בכל מכרזי התשתית, גם בכבישים, אנחנו נוהגים לפצל את המכרז לשני שלבים.
גיל שבתאי: השלב הראשון נקרא שלב של מיון מוקדם שבשלב הזה מתפרסמים תנאי הסף, מי מותר לו לגשת למכרז, תיאור כללי של מסמכי המכרז, על מה הולך להיות המכרז, מה אנחנו נדרוש במכרז, איזה מחלקות בבית החולים, תנאים בריאותיים וכו' וכו' ממש יש פירוט מלא של כללי המכרז.
גיל שבתאי: ההליך הזה הוא בדרך כלל נערך כשלושה חודשים.
גיל שבתאי: במסגרתו מתגבשות קבוצות, שואלים אותנו שאלות, על המבנה, וזה גם עוזר לנו תוך כדי כך לכתוב את מסמכי המכרז.
גיל שבתאי: יש פירוט כפי שאתם יודעים בכל תחום במערכת הבריאות זה פעם ראשונה אנחנו מפרסמים מכרז כל כך מורכב לבית חולים ובאמת התחום מורכב וכשמתחילים לכתוב את הדברים אז עולות שאלות והדברים באמת מורכבים, ואנחנו רוצים בסופו של דבר שיהיה לנו מכרז טוב שבסופו של דבר ייבחר זוכה שיבנה את בית החולים הכי טוב שאפשר לאשדוד.
גיל שבתאי: ככה זה עובד.
גיל שבתאי: ככה אנחנו פועלים ואתם תראו את זה לקראת סוף החודש, את העבודה שנעשתה ושהשלב הזה יפורסם בתקווה שאנחנו נצליח להשלים את כל התהליך הזה כפי שצריך.
סופה לנדבר: אנחנו נפגשנו לפני 3 חודשים.
סופה לנדבר: מה לקח כל כך הרבה זמן?
סופה לנדבר: למה זה לקח 3 חודשים כדי להכין את השלב הראשון?
גיל שבתאי: קודם כל אנחנו נפגשנו לפני החג.
גיל שבתאי: היו החגים.
גיל שבתאי: לכתוב את המסמכים מדובר בהליך מאוד מאוד מורכב.
גיל שבתאי: הערכנו שהוא ייקח חודשיים.
גיל שבתאי: אמרנו חודשיים או שלושה לדעתי.
גיל שבתאי: זה גם מה שהסברתי בפעם האחרונה.
גיל שבתאי: בהודעה לבג"ץ באמצע מאי דיברנו על חודשיים.
גיל שבתאי: פחות או יותר עמדנו בלוחות הזמנים שקבענו.
גיל שבתאי: ההליכים מורכבים.
גיל שבתאי: שעושים טעויות בסופו של דבר לא מצליחים להגיע ליעד.
סופה לנדבר: טוב, תסביר לי, בסוף החודש שאתם מפרסמים את השלב הראשון ש המכרז.
סופה לנדבר: מה זה כלפי האנשים שירצו לגשת למכרז הזה?
גיל שבתאי: לא הבנתי את השאלה.
סופה לנדבר: הם יכולים להגיש מועמדות?
גיל שבתאי: כן, כן.
גיל שבתאי: זה השלב שבו הקבוצות שרוצות להקים את בית החולים רואות מה הם תנאי הסף שדרשנו, מה הם התנאים שבהם אנחנו דורשים מהם להקים את בית החולים, מה התנאים הפיננסיים שאנחנו דורשים כדי להקים את בית החולים, מה תהיה מתוכנת ההפעלה, כל הדברים האלה הם רואים, שוב אתם צריכים לזכור, ההשקעה בכאלה מכרזים זה השקעות מאוד גדולות מצד המציעים.
גיל שבתאי: אנחנו בדרך כלל מקיימים את שני השלבים האלה כדי לא להגיע בסופו של דבר לפרסם את המכרז, להגיע לשלב האחרון שכבר מגישים לנו הצעות, השקיעו כסף, ובסוף האנשים בכלל לא עומדים בתנאי הסף.
סופה לנדבר: בשלב הראשון הם לא יכולים להגיש את המועמדות שלהם?
גיל שבתאי: מגישים.
גיל שבתאי: מי שעומד בתנאי הסף יקבל בסוף התהליך הזה את מסמכי המכרז.
גיל שבתאי: מפורטים.
צבי צילקר: אתם תבינו בשפה הפשוטה שלי.
צבי צילקר: אני מבין שניגשים 7 מועמדים.
צבי צילקר: 3 עונים על תנאי הסף.
צבי צילקר: הם עולים לשלב הבא.
יהודה רון: אתה מכיר מכרז דו שלבי.
יהודה רון: אתה מוצא את אלה שעונים על תנאי הסף, אלה שנמצאים מתאימים.
יהודה רון: רק לגביהם השלב הבא רלוונטי.
גיל שבתאי: זה גם נורא מקצר תהליכים.
גיל שבתאי: בגלל שהמכרז הוא כל כך מורכב במקביל הוועדה עובדת יחד עם משרד הבריאות כמובן ובסופו של דבר אחרי שנחליט מי עבר את תנאי הסף מייד הם יקבלו את מסמכי המכרז והתהליך יגיע לגמר.
צבי צילקר: אנחנו מדברים על מורכבות.
צבי צילקר: כדי שגם אני אבין מבלי לתת הגנה לא למשרד הבריאות ולא לאף אחד איך שזה יתנהל.
צבי צילקר: מתי בפעם האחרונה בניתם בית חולים מהיסודות עד הגג?
יהודה רון: מתי בנו בית חולים חדש?
יהודה רון: לדעתי בשנות השבעים.
צבי צילקר: 40 שנה לא בנו.
צבי צילקר: צריך להבין את המורכבות.
יהודה רון: המורכבות היא לא בבניה.
צבי צילקר: אני חוזר וטוען, זה לפרוטוקול, תנו למנהל ליישר את המגרש.
צבי צילקר: חסכנו הרבה, את אותם חודשים שאנחנו רוצים להרוויח.
צבי צילקר: כולם התרשמו שזה רציני.
צבי צילקר: זה מכירת החולות.
צבי צילקר: זה עסק לא נורמלי.
צבי צילקר: זה עשרות מיליוני שקלים.
צבי צילקר: נכון שזה יקשה על מי שניגש למכרז כי הוא רואה בזה אוצר חולות, אבל לפחות הוא יהיה ריאלי, הוא אומר, יש מגרש, אני מוכן לעשות א' ב' ג'.
מרינה סולודקין: אני רציתי רק להוסיף שבזמן שמדינת ישראל שולחת לוויינים לחלל, לדבר על כמות לבנות על אדמת מדינת ישראל בעיר מאוד מפותחת כמו אשדוד בית חולים שכולם מחכים לו עשרות שנים, אני מעדיפה לא לדבר על מורכבות.
מרינה סולודקין: זה לא מורכבות.
מרינה סולודקין: זה משהו אחר.
יהודה רון: לא.
יהודה רון: עם המורכבות של הפרויקט אנחנו מתמודדים.
יהודה רון: חדרי ניתוח, טיפול נמרץ, מעבדות, מכונים, כל הדברים האלה ויש לנו קאדר מספיק מכובד בארץ שמסוגלים.
יהודה רון: המורכבות היא לא בבנייה עצמה.
יהודה רון: זה בתכנון.
יהודה רון: המורכבות היא מהמציעים שיעמדו בדרישות האלה.
יהודה רון: שלא חס וחלילה ניפול אל איזה מישהו שלא מסוגל.
מרינה סולודקין: אני מעדיפה לא לשמוע בגלל שאנחנו ציביליזציה די מפותחת.
מרינה סולודקין: תכנון, מכרז, עושים מכשולים.
יהודה רון: המורכבות היא להבטיח שיהיה יזם שהוא רציני.
יהודה רון: זה הכול.
סופה לנדבר: טוב רבותיי, תסבירו לי דבר שאני מתקשה להבין.
סופה לנדבר: אז למה עשיתם RFI?
גיל שבתאי: ה-RFI נועד לכך שרצינו לדעת אם באמת יש סיכוי להקים את בית החולים.
גיל שבתאי: תזכרו שחוות הדעת הכלכליות שלנו הראו שזה יהיה בלתי אפשרי, לכן הלכנו על ההליך הזה, ובאמת תוך כדי ההליך הזה, קודם כל ראינו שיש כאלה שמתעניינים, שנית, ראינו מודלים אחרים שהם שילוב של רפואה פרטית וכל מיני דברים כאלה שאולי לא חשבנו להקים את זה בצורה הזאת באשדוד וזה עוד שלב בדרך שעזר לנו לקבל החלטות.
סופה לנדבר: השלב הזה לקח כמה חודשים.
סופה לנדבר: השלב השני לוקח הכנה שלושה חודשים.
סופה לנדבר: עכשיו זה יקח עוד שלושה חודשים.
סופה לנדבר: אז משכנו את השנה.
גיל שבתאי: שוב, צריך להסתכל על זה בפרספקטיבה של השנים האחרונות.
גיל שבתאי: היו שני מכרזים שלא הצליחו.
גיל שבתאי: אנחנו לא רוצים להגיע למכרז השלישי שלא יצליח.
גיל שבתאי: התהליכים האלה שעשינו הם תהליכים שצריך לעבור אותם כדי להגיע למצב שבסופו של דבר יהיה זוכה.
גיל שבתאי: אם זה ייקח עוד חודש, עוד חודשיים, עוד חצי שנה, ובסופו של דבר יהיה מי שיקים את בית החולים אז הרווחנו.
סופה לנדבר: תסבירו לי מה עם מנהל מקרקעי ישראל.
סופה לנדבר: יש אפשרות להתחיל להכין את הקרקע?
אפרת שטראוס: הבעיה היא שאם אני מוציאה את החולות שלא בהתאם לתוכנית הבנייה אז זה יכול ליצור נזק ליזם כי הבור למשל, צריך להיות בהתאם למיקום של המבנה.
אפרת שטראוס: כשאין לי את התוכניות של המבנה אז אני מתקשה.
אפרת שטראוס: אני יכולה כמובן להוציא מכרז, לגרוף את הכסף, וזהו.
אפרת שטראוס: אבל לא אכפת לי שהיזם שיבוא, זה ייכלל במסמכי המכרז בהתאם לתוכניות שלו הוא יוכל לחפור במקומות הנכונים, בעומק הנכון, במקום שאני אצטרך אחר כך לרדוף אחרי גנבי החול ושירדו לי לעומק כדור הארץ.
אפרת שטראוס: אז אחרת פשוט יהיה לי נוח להוציא את החול ולגרוף הכנסות לקופת המדינה.
אפרת שטראוס: אבל נראה לי, למרות שזה אומר ביצוע, ואני מבינה את הרצון, שסוף סוף רואים משהו על השטח, הייתי רוצה לראות איזושהי תוכנית של יזם כדי לדעת כמה להוציא, איפה להוציא, איזה עומק להגיע.
גיל שבתאי: יכול להיות עכשיו זכיין שייבחר במכרז.
גיל שבתאי: בדרך כלל ככה עושים.
יהודה רון: היזם הוא זה שמתכנן את הפרויקט, את הבית חולים לפי כמובן הפרוגרמות והנחיות התכנון שמופיעות במסמכי המכרז.
יהודה רון: אבל אנחנו משאירים את האופציה הזאת בשבילו.
יהודה רון: איך לתכנן את בית החולים.
אפרת שטראוס: בהיתר בנייה, למשל העומק של מקומות החנייה, כל הדברים האלה משפיעים על איך בדיוק להוציא את החול ומאיפה.
אבי הלוי: שתי שאלות.
אבי הלוי: (1) מה קורה עם רק יזם אחד עובר את שלב א'?
אבי הלוי: האם יש צורך במכרז בכלל.
אבי הלוי: (2) למה אתם צריכים שלושה חודשים לשלב הראשון?
אבי הלוי: למה לא תסתפקו בחודש, חודש וחצי?
גיל שבתאי: לגבי השאלה השנייה דווקא אם אין קשר שלב ה-RFI לשלב PQ בשלב הזה של המיון המוקדם.
גיל שבתאי: יכולים לגשת גורמים נוספים.
גיל שבתאי: יכולים לא לגשת כל מיני אנשים שהגישו לנו הצעות ב-RFI.
גיל שבתאי: זהו הליך לא מחייב.
גיל שבתאי: השלב הזה של המכרז זה כבר שלב מחייב.
גיל שבתאי: אנחנו ברגע שמוציאים אותו זה כבר שלב ראשון במכרז.
גיל שבתאי: זה לא איזשהו שלב שמבקשים מידע וכו'.
גיל שבתאי: אנשים רוצים לתת לנו מידע, לא רוצים לתת לנו מידע.
גיל שבתאי: זה כבר שלב שהוא מחייב.
גיל שבתאי: לכן אין קשר בין שני ההליכים האלה.
גיל שבתאי: לגבי אם יהיה רק אחד שיעבור, לא יודע.
גיל שבתאי: נקווה שזה לא יקרה.
גיל שבתאי: אם יהיו כמה שיעברו אז אנחנו נוכל לבחור מישהו שיהיה הכי טוב שיבנה את בית החולים.
מוטי מורל: תסלח לי אתה ממשרד האוצר?
מוטי מורל: יש חוק שמחייב את המדינה לבנות בית חולים.
מוטי מורל: באה עיריית אשדוד ואומרת, לא רוצים את הכסף שלכם, אנחנו נביא את הכסף, רק תנו רישיון.
מוטי מורל: ממתי משרד האוצר מבין בבריאות?
מוטי מורל: אני לא רואה פה את משרד הבריאות שמנהל את התהליך ומוביל אותו.
מוטי מורל: משרד הבריאות הוא הסמרטוט של האוצר.
מוטי מורל: והאוצר בעצם מוביל את כל העסק.
מוטי מורל: ממתי אתם מבינים בזה?
מוטי מורל: למה אתם רוצים להשתלט על התהליך.
מוטי מורל: יש חוק במדינה.
צבי צילקר: אני מבקש למחוק את המילה "סמרטוט" מהפרוטוקול מאחר והוא עובד בכספי עיריית אשדוד שישמור קצת על פיו ועל לשונו.
צבי צילקר: אני חוזר על השאלה של אבי הלוי כי אני חושב שהיא חשובה מאוד.
צבי צילקר: קורה מקרה, בכלל אמינות של מכרזי ממשלה וכדומה, יש הרבה מאוד סימני שאלה.
צבי צילקר: הממשלה בהתלבטויות, ויגידו כספים, ועוטף עזה.
צבי צילקר: אפשר לשמוע הרבה מאוד דברים שמתרחשים בתקופה הזו.
צבי צילקר: עברו חודשיים וקורה שרק אחד ניגש, מה אנחנו עושים?
צבי צילקר: מוצאים עוד פעם מכרז?
צבי צילקר: אז אם כן אז צריך להחליט שהמכרז יוצא תוך 3 ימים ולא תוך 30 יום.
צבי צילקר: ולא להפסיד עוד פעם שלושה חודשים.
צבי צילקר: אפילו לא לבדוק.
צבי צילקר: צריך להחליט מראש, הפרקליטות, אני לא יודע מי מחליט, ניגש אחד, תוך 3 ימים מכרז אחר, ולא להמשיך בתהליך בקצב שבו זה היה.
צבי צילקר: כולנו יודעים שזה קצב איטי מאוד.
צבי צילקר: גיל שבתאי: למה אתה מדבר על השאלות האלה.
צבי צילקר: אנחנו מקווים שאנחנו לא נגיע לשלב שבו יהיה רק אחד.
צבי צילקר: אנחנו מקווים שיהיו כמה.
צבי צילקר: כל האפשרויות פתוחות.
צבי צילקר: וחבל עכשיו.
צבי צילקר: צריך לראות מי עובר, מה יהיו השיקולים.
יעל טויסטר: אין מניעה חוקית גם אם יש הצעה של מציע אחד לקבל את ההצעה שלו, לנהל משא ומתן, או דברים כאלה.
יעל טויסטר: אין מניעה.
יעל טויסטר: לכן דווקא היום להחליט שלא לקבל הצעה יחידה זה לא נכון.
גיל שבתאי: אנחנו לא כותבים את זה.
גיל שבתאי: בדיוק בשביל זה יש את שני השלבים כדי שאנחנו נגיע המכרז ובו יש לנו ודאות כמה יגישו הצעה.
543: רק איזשהו עדכון קצר לגבי לוחות הזמנים, מתי אמור להתפרסם קדם המכרז הזה?
גיל שבתאי: זה השלב הראשון במכרז ואנחנו מקווים שעד סוף החודש הזה.
543: וכמה זמן אחרי כן אמור להתפרסם המכרז השני העיקרי?
גיל שבתאי: ברגע שאנחנו נסיים ויהיו ההצעות אנחנו מעריכים כשלושה חודשים.
גיל שבתאי: זה מניסיון קודם של תהליכים אבל שוב פעם כל תהליך הוא לגופו.
גיל שבתאי: מי ישאל אותנו שאלות, מי לא.
543: כמה זמן לוקח המכרז השני.
543: נניח שעמדנו בלוחות הזמנים, שלושה חודשים ופורסם מכרז שני?
גיל שבתאי: לא יודע להגיד עכשיו.
גיל שבתאי: זה באמת עוד מוקדם כדי להגיד.
גיל שבתאי: סדרי גודל דומים.
543: סדר גודל כזה.
543: אחרי שעברתם את קדם המכרז נבחרו אנשים.
גיל שבתאי: שוב אנחנו כותבים את מסמכי המכרז.
גיל שבתאי: מיד הם יקבלו את מסמכי המכרז.
גיל שבתאי: הליך מכרזי.
סופה לנדבר: זאת אומרת באיזה חודש אנחנו מקבלים את הזכיין של המכרז הזה?
גיל שבתאי: התהליכים האלה הם תהליכים מורכבים.
סופה לנדבר: זה אנחנו שמענו.
סופה לנדבר: אתה יודע שיש לי סימפטיה אליך.
סופה לנדבר: גם יש לי סבלנות, אבל אני מרגישה שהסבלנות שלי פוקעת.
גיל שבתאי: הבעיה היא שאנחנו אומרים לוחות זמנים ואנחנו אחר כך מנסים לעמוד בהם, אחר כך אומרים עוד שבוע פה ועוד שבוע פה.
גיל שבתאי: הדברים האלה בדרך כלל סדרי גודל של כשלושה חודשים.
סופה לנדבר: זאת אומרת בסוף חודש הזה אתם מוציאים מכרז.
סופה לנדבר: עוד שלושה חודשים, באוקטובר יש לנו זכיין?
גיל שבתאי: זה השלב הראשון ואחרי זה מתפרסם המכרז, ינואר 2009.
543: באוקטובר רק יוצאים למכרז השני.
גיל שבתאי: זה לא השני.
גיל שבתאי: זה המכרז.
543: בשלב הזה הם אומרים בעצמם שהם לא יודעים כמה זמן זה יכול לקחת.
543: שלושה חודשים ואז עוד שלושה חודשים.
543: שלב השני מתחיל באוקטובר.
543: אז זה יוצא בינואר.
543: ואז אולי יש זכיין.
543: מתי נהיה יותר חכמים?
543: כשנראה את המכרז הראשון בסוף החודש הזה.
543: התוכן שלו יתן לנו איזושהי אינדיקציה.
543: אני מציע שמיד עם צאת המכרז הראשון בסוף החודש הזה, שבוע שבועיים נלמד אותו ונתכנס לדיון כאן.
543: אנחנו לפי התוכן שלנו נדע לאן פני האוצר מועדות.
543: האם באמת לטוב ולחיוב ולכנות, או עוד פעם איזה תרגילים שעלולים לעכב.
543: לדעתי המבחן הגדול הוא עכשיו.
543: כי עד עכשיו לא יכולנו לעשות כלום.
543: אני חייב להודות, אני בתוך תוכי עדיין לא משוכנע שהאוצר ומשרד הבריאות רוצים להקים בית חולים באשדוד.
543: בתוך תוכי אני לא משוכנע.
543: אני עדיין חושב שהם מכינים לנו איזשהם מכשולים, מהמורות בדרך.
543: אבל אנחנו לא יכולים לעשות כלום.
543: מה אתה יכול לעשות?
543: יש הודעה לבג"ץ שמפרסמים מכרז.
543: אי אפשר לעשות שום דבר.
543: המבחן שלנו יהיה באמת כשנראה את המכרז הראשון ונראה סימנים של כוונות.
אבי הלוי: אני רוצה תשובה אבל לפרוטוקול.
אבי הלוי: אני מבין שאם ניגשים מספר יזמים לשלב הראשון ואתם כמשרד האוצר פוסל את כולם מלבד אחד אין טעם לעבור לשלב הבא אלא משא ומתן איתו.
גיל שבתאי: לא אמרתי את זה.
גיל שבתאי: אתה עוד פעם שואל כאן שאלות שהן היפותטיות.
גיל שבתאי: יש פה ועדת מכרזים שהיא זאת שמקבלת את ההחלטות.
גיל שבתאי: אני באמת לא יודע לבוא ולחזות עכשיו מה יקרה בעוד איקס חודשים שרק אחד יגיש ורק אחד יעבור.
גיל שבתאי: באמת לא יודע לבוא ולחזות עכשיו מה ההחלטות שנוכל לקבל.
סופה לנדבר: אנחנו בשבועות הקודמים דיברנו והעלו כאן את העניין של עלות הקרקע.
סופה לנדבר: אני רוצה להבין שעלות הקרקע זה לא התרגיל הנוסף שיהיה לנו ויצפה לנו בדרך.
סופה לנדבר: תסבירו לנו מה קרה מאז כל הישיבות שאנחנו העלינו את הנושא.
סופה לנדבר: מה קורה עם עלות הקרקע?
צבי צילקר: מה עלות הקרקע?
צבי צילקר: אנחנו מצפים שהעלות שלו תהיה שלילית.
צבי צילקר: חד משמעית.
צבי צילקר: כי אין מה לעשות עם זה.
צבי צילקר: זה רק לבית חולים.
צבי צילקר: שזה יהיה מובן.
גיל שבתאי: אלה דברים שעדיין לא נסגרו עם מנהל מקרקעי ישראל.
סופה לנדבר: למה לא נסגרו עד כה?
צבי צילקר: אז גם את זה אנחנו מבקשים שתסגרו.
גיל שבתאי: יש שטחים מסחריים.
סופה לנדבר: אני רואה בכך מריחה.
סופה לנדבר: אנחנו כן, אנחנו לא, אנחנו סביב, אנחנו שם, אנחנו פה.
סופה לנדבר: אתה יודע אני יוזמת החקיקה ואני אומרת לך החקיקה דיברה על כך שתוך חצי שנה אין מכרז, אני רואה בכך שכמעט אין מכרז, בגלל שזה סתם, אתם משכתם זמן.