GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרית לביא: זה נורא.
סופה לנדבר: זה נורא ולכן אני אומרת שהבירוקרטיה עברה את כל הגבולות, אנחנו נתקלנו במלחמות עם האוצר בנוגע לחקיקות.
סופה לנדבר: אתה אומר שאלפי אנשים יצטרכו לקבל את אותן ההטבות שהחוק נתן, אנחנו פשוט מצאנו יחד עם המוסד לביטוח לאומי ומשרד הרווחה, אנחנו קיבלנו אלפי פניות של אנשים שחיים בדיוק עם אותו סכום ולפעמים בהפרש של תשעה, שמונה שקלים.
סופה לנדבר: קטגוריות של אנשים שהם מבוגרים, זקנים, הם מקבלים את אותו סכום שמקבל בנאדם עם השלמת הכנסה, אבל הוא לא מקבל הטבות בשווי ההטבות שיש היום במדינת ישראל זה כמה מאות שקלים בחודש, ואז הוא אומר למה לו כן מגיע?
סופה לנדבר: אני בקושי מסיים את החודש ולי לא מגיע?
סופה לנדבר: והבירוקרטיה של השלמת הכנסה, בשורה של השלמת הכנסה לא נותנת, כאשר אדם הוא נכה והוא הגיע לגיל קשיש והוא ממשיך לקבל קצבה של נכות ואין לו קצבה עם השלמת הכנסה ואז הוא לא מקבל שום הטבה.
מרית לביא: לא קוראים לזה השלמת הכנסה אלא השלמה לנכות, היו פה אנשים שדיברו על שישה שקלים, באיזה שלב אנחנו צריכים לחתוך כי עוד שישה ועוד שישה, מתי יהיה הסוף?
סופה לנדבר: בגלל זה אנחנו הגענו לכך שאנחנו צריכים לעשות חקיקה לאנשים האלה, תאמרו לי איך אנחנו נמצא את ה- חמישים אלף האלה?
יואל מיכלסון: אנחנו ניסנו להוציא להם מכתב ורוב המכתבים חזרו, אנחנו לא יודעים מה לעשות.
סופה לנדבר: צריכים להעביר את הרשימות האלה למשרד הפנים?
מרית לביא: לא, הכתובות שלנו הן ממשרד הפנים, ניסינו בהתחלה לשלוח לפי הכתובות שלנו ואז כל המכתבים חזרו אלינו, כמיליון וחצי שקל עבור מכתבים ירדו לטמיון, אז ניגשנו למשרד הפנים כדי לשפר את המצב.
מרית לביא: הדואר מסתדר יותר עם הכתובות של משרד הפנים, הם יודעים לאתר אותם.
סופה לנדבר: אולי צריכים לפרסם את זה בתקשורת?
יואל מיכלסון: התקשרו אלינו כחצי מיליון אנשים.
ישראל מובשוביץ: מרית לביא, אנחנו לא דיברנו איתך על זה, אבל מעשית אנחנו יכולים להעביר אליכם חזרה את הרשימה של חמישים אלף אנשים.
מרית לביא: זה לא יעזור, הכתובת זו אותה כתובת.
ישראל מובשוביץ: אני חושב, הרי אתם בקשר איתם כל הזמן?
מרית לביא: לא, הכתובת בשבילנו היא לא מדד, אנחנו צריכים את מספר חשבון הבנק שלהם.
ישראל מובשוביץ: אני מדבר כרגע על השם, אתם בקשר עם אותו בנאדם?
ישראל מובשוביץ: לא קשר פיזי.
סופה לנדבר: אתם מעבירים לאנשים האלה את קצבת הזקנה?
מרית לביא: ברור אבל הפרטים שלנו הם לא כפי שהפקיד רשם.
מרית לביא: אנחנו יושבים על קובץ של משרד הפנים ומשתמשים בנתונים של משרד הפנים, השיבושים הם אצלם, אנחנו לא יכולים לבדוק איך השיבושים נוצרו.
מרית לביא: ברור לי שיש אצלם שיבושים כי כשאני מדברת איתם הם כותבים למשל פאולינה עם א' ובמשרד הפנים כתוב בלי א', כל מיני בעיות שאצלנו מושכים ממשרד הפנים ואצלם לא, אנחנו לא יכולים לעזור לכם.
יואל מיכלסון: אצלנו מספר תעודת זהות מוביל ו- 80% מהשם, עם א' ואו בלי א' אנחנו מצליחים ואנחנו נותנים, לא מעניין אם פאולינה עם א' או בלי, הוא יקבל אוטומטית, אין לנו בעיה עם זה.
ישראל מובשוביץ: כדי לא להקשות אפשרנו במהלך הבקרה שלנו, כי הרי בסוף אנחנו מגישים את הרשימות שלנו ואנחנו מקיימים תהליך של בקרה, אז כל הדברים שהבנו בהגיון שזו טעות כתיב, חסר או מלא, אנחנו משחררים.
מרית לביא: לנו אין אפשרות לשנות את הנתונים, הנתונים הם של משרד הפנים.
ישראל מובשוביץ: אני התכוונתי לזה שמאחר ולקוחות הם לקוחות שלכם במגוון נושאים.
מרית לביא: אין לנו קשר איתם, לפעמים אדם הגיע אלינו 1986 ולא ראו אותו.
ישראל מובשוביץ: אולי בהתכתבות שוטפת אליהם תוכלו לציין אדוני אתה לא מימשת את הזכויות שלך.
מרית לביא: אין לנו התכתבויות איתם.
ישראל מובשוביץ: אין התכתבות.
מרית לביא: זו אוכלוסיה שמקבלת את הקצבה באופן אוטומטי, אין לנו איתם קשר.
סופה לנדבר: אז מה הפתרון, בכל זאת מדובר על חמישים אלף?
מרית לביא: הדרך היחידה לפרסם שאם מישהו שהוא מקבל השלמת הכנסה ועדיין לא קיבל הוא צריך לבדוק אם הכתובות שלו בחברת החשמל היא נכונה .
קריאה: הם לא מקבלים דוח שנתי וכדומה?
מרית לביא: אצלנו הכתובות הם של משרד הפנים, חד וחלק, לא כתובות אחרות, כי יכול להיות שהוא הגיע אלי בשנת 1980 ומסר לנו כתובת או בשנת 1990-1 כשרובם באו, אף אחד כמעט ואינו גר בכתובת שהוא היה אז, חלק הגישו את התביעה כבר בשדה התעופה, אנחנו משתמשים בקובץ של משרד הפנים, וכל מי שהגיע בגיל מבוגר הוא מקבל את הקצבה ברגע שהוא נוחת בארץ ואז אין לו עדיין כתובת בכלל, אז הכתובת של משרד הפנים היא היחידה שהיא תקפה.
ישראל מובשוביץ: אני מציע שאנחנו ניקח על עצמנו, למרות שאני מטיל ספק בתוצאות אבל בכל אופן נצליח, אנחנו נשלח מכתבים נוספים לאותה אוכלוסיה, זאת אומרת לאותם החמישים אלף.
סופה לנדבר: אבל אם הם חזרו אז מה יצא?
ישראל מובשוביץ: כל לקוח שרשום אצלנו זו כתובת סטנדרטית של המוסד לביטוח לאומי.
סופה לנדבר: אנחנו נתקלנו ש- חמישים אלף לא ניצלו את ההטבות של חוק תעריפי חשמל סוציאלי, וחמישים אלף המכתבים חזרו ואנחנו חושבים למצוא דרך לאתר אותם.
מרית לביא: אם הכתובת אצלכם שונה, אתם לא משנים לכתובת שאצלכם?
מרית לביא: אחת המחשבות שלנו זה לאתר כתובות באמצעותכם, אנחנו רוצים לפנות אליכם ולשאול מה הכתובת כי גם אלינו חוזרים מכתבים ואצלכם האדם צריך את הכתובת האמיתית.
ישראל מובשוביץ: אותה הבעיה הקיימת אצלך קיימת אצלנו, ישנם עשרות לקוחות שאינם רשומים אצלנו בשם הנכון, כל מיני דיירים הגרים בשכירות לא מקפידים, הם משלמים את חשבונות החשמל בזמן והכל טוב ויפה, והוא לא מקפיד לשנות את השם, או שהוא שכח או שלא בא לו, והדירה על שם בעל הבית.
סופה לנדבר: צריכים לאתר את האנשים האלו ולרשום אותם.
סופה לנדבר: בוקר טוב אני מתכבדת לפתוח את הוועדה.
סופה לנדבר: אנו נדון בחלק השני של חוק משק חשמל תעריף סוציאלי.
סופה לנדבר: אנחנו צריכים למצוא פתרון איך למצוא את חמישים אלף האנשים.
סופה לנדבר: זהו אותו הסיפור כמו שלא מצאו את ניצולי השואה כאשר בעצם לכולם נשלח החומר של משרד האוצר.
קריאה: יש מצב שחלקם עברו לבית אבות?
סופה לנדבר: חלקם כן, אבל לא חמישים אלף אנשים.
קריאה: חלקם לא מעבירים את השם כי הם לא מוכרים את הדירה.
סופה לנדבר: חלקם אבל חמישים אלף זה יותר מדי.
סופה לנדבר: אנחנו ערכנו גם ישיבה באשדוד, ואתם ראיתם שאני ניסיתי למנוע את הכעס של הקשישים.
סופה לנדבר: הכעס היה גדול כי בעצם האנשים האלה חיים בדיור מוגן, ואנחנו מכירים שאין להם מונה אישי.
סופה לנדבר: לפני כמה שנים כשבנו את הדיור המוגן החליטו שהאנשים האלה צריכים לגור תחת קורת גג אחד, אני לא יודעת של מי היתה הרשלנות ומי לא שם לב על כך שבעצם כל קשיש כזה שגר בדיור מוגן מקבל את החשבון לפי מונה משותף שיש בכל קומה וקומה, וקורה שאלפי אנשים שחיים בדיור משותף למרות שאין להם מונה בדירתם, הם לא נהנים מההטבות שלדעתנו מגיעות לאנשים האלה.
סופה לנדבר: אתם אמרתם ששבועיים לפני הישיבה הזאת אתם תקיימו ישיבות ותמצאו את הדרך שתתן פתרון לאנשים האלה.
משה בן יאיר: ראשית ברצוני לתקן, אנחנו לא התחייבנו שאנחנו נמצא פתרון ושנגיע לישיבה עם איזה פתרון סופי וסגור.
סופה לנדבר: אמרתם שתשתדלו מהר.
משה בן יאיר: נכון, אני אמרתי בישיבה שקיים פתרון טכני לבעיה.
משה בן יאיר: הבעיה שעלתה מלכתחילה היתה הנושא של המונים, שהעלות של פיצול מערכות מניה היא מאוד יקרה.
משה בן יאיר: זאת אומרת שכל צרכן צריך להזמין חיבור חדש, העלות היא בסביבות החמשת אלפים שקלים, וזו עלות כבדה מידי.
משה בן יאיר: היום פתרונות, ואחת ההוכחות זה שבאחד מההוסטלים שבו הינו אכן יש מונים כאלו, והם לא של חברת החשמל, אבל הם מונים קיימים והם יודעים לעשות את העבודה ואולי גם יותר טוב ממנה.
סופה לנדבר: יותר טובה.
משה בן יאיר: זה תלוי בסוג המונה.
משה בן יאיר: אני משמש כראש אגף הנדסה, הבעיה מבחינה הנדסית עד כמה שזה נוגע לעמדה שלי,היא פתורה, אך היא לא תהיה פתירה לגבי מקומות שאין בהם מערכות מניה,על מנת שכן יהיה יש צורך להתקין מניה בשוק המסחרי או על ידי חברת חשמל במידה שהצרכנים ירצו לעשות את זה באמצעותה.
משה בן יאיר: קיימנו שורה של דיונים אינטנסיביים ברשות.
משה בן יאיר: קיימנו גם דיון עם חברת החשמל בנושא, וצפו ועלו בעיות משפטיות כבדות משקל שאני מוכרח להודות שאני לא הייתי ער להן לגמרי במהלך הדיון שהתקיים בהוסטלים.
משה בן יאיר: נמצאת כאן היועצת המשפטית של הרשות, ואני בטוח שהיא תביע את עמדתה בנושא הזה מכיון שיש לזה השלכות כבדות משקל לגבי ההמשך.
אורית פרקש-הכהן: אני התוודעתי לנושא הזה בפגישה שזימן משה בן יאיר בנושא בשבוע שעבר ברשות החשמל ביחד עם החברה.
אורית פרקש-הכהן: הסעיף הזה שנוסף בשנה שעברה לחוק משק החשמל הוא חריג לכלל, למה אני מתכוונת?
אורית פרקש-הכהן: אנחנו גוף ממשלתי ציבורי שפועל לפי דין .
אורית פרקש-הכהן: אנו רגולאטור של משק החשמל ובפרט של חברת החשמל.
אורית פרקש-הכהן: חלק מהדברים שאנחנו באים לוודא כחלק מהפיקוח על החברה הזאת שהיא מונופול ממשלתי, וחלק מהעובדה שהחברה הזאת עומדת בפני שינויים אלה ואחרים, לנסות לוודא שהחברה תתנהל כחברה עסקית, דהיינו אנחנו קובעים לה את התעריפים, אנחנו מוודאים ואנחנו אוסרים בעצם.
אורית פרקש-הכהן: לחברה אסור לגבות תשלומים שלא לפי הקביעה שלנו, וגם לנו אסור לקבוע תעריפים שמהווים סבסודים, כלומר היא צריכה להתקדם לעולם כדי שתהיה כמו חברה עסקית ושהיא תפעל אך ורק משיקולים עסקיים, וזה בא לידי ביטוי בתעריפים שאנחנו קובעים.
אורית פרקש-הכהן: יש כלל ברזל והוא שכל צרכן שמשלם חייב לשקף את העלות שלו, שלא את חשבון החשמל שלך מישהו אחר יסבסד, זהו הכלל שמנחה.
אורית פרקש-הכהן: התיקון הזה משנה שעברה, הוא תיקון שהוא חריג לכלל, כי יש בו סבסוד.
אורית פרקש-הכהן: הוא אומר ככה אנחנו לוקחים אוכלוסיה עם בעיה שאנחנו רוצים להטיב עימה.
אורית פרקש-הכהן: ואני לא מזלזלת חס ושלום במטרה של התיקון הזה, אנחנו בעצם כופים על החברה ועלינו שאם עד עכשיו אסור לי לעשות סבסודים אז, הצרכן הספציפי שהוא נתמך ועונה על הקריטריונים האלה שכתובים כאן בחוק, יקבל איזו שהיא הנחה שבעצם המשמעות שלה היא סבסוד שאני וכל השאר מסבסדים את ההטבה הזאת כל חודש בתעריפי החשמל.
סופה לנדבר: שני שקלים בחודש.
אורית פרקש-הכהן: שני שקלים ועוד שני שקלים בצורה מצטברת.
אורית פרקש-הכהן: החברה הזו היא קופה קורצת לעין של הרבה מגזרים.
אורית פרקש-הכהן: אני יכולה להגיד שבחמשת השנים כאשר אני היועצת המשפטית של הרשות, אנו קיבלנו הצעות חוק לסבסוד לבתי מלון כשהיה מימון, ובנוסף קיבלנו הצעות חוק לסבסד מגזרי תעשיה שנקלעו לקשיים, אני לא מזלזלת.
סופה לנדבר: אני מנסה לענות לך על מה שאת אומרת אבל לא מצליחה להבין איך זה קשור לכמה אלפי קשישים וזקנים שמגיע להם לפי החוק, הרי חשבון הם מקבלים, הרי הם משלמים על החשמל, הם זכאים לאותן הטבות, אז לדעתי זו עקשנות יתר.
אורית פרקש-הכהן: לא, אני אסביר אני לא באתי לפה כדי להיות עקשנית, באתי כדי להסביר את הבעיה.
אורית פרקש-הכהן: הבעיה היום היא כזאת שיש חלק מההוסטלים בלי מונים בכלל.
אורית פרקש-הכהן: בסיטואציה שאם נפרק את זה, אנחנו רוצים לוודא שלא יהיה מצב שכל ההטבה הזאת והסבסוד הזה, הממנה הנהנה היחידי הוא business man שהוא בעצם מנהל ההוסטל.
סופה לנדבר: אנחנו כבר דיברנו על זה, ואנחנו כבר אמרנו שבכל הוסטל יש רשימות, והנה ישנו כאן משרד הקליטה שיכול ומסוגל למסור רשימות, וכך אמר לי אתמול חביב קצב.
סופה לנדבר: המוסד לביטוח לאומי צריך לאשר מי מהאנשים האלה זכאי בכל קומה.
סופה לנדבר: למשל אדם שגר בקומה מסוימת הוא משלם חשבון, אתם בחברת חשמל או ברשות, אני לא יודעת מי נתן אולי ממשרד התשתיות, מישהו נתן אישור לבניינים האלה כדי שיהיה מונה אחד לבעל הבית.
סופה לנדבר: מישהו זכה במכרז והוא מנהל את הבית הזה, אבל בבית הזה חיים מאות קשישים שמקבלים את אותו סכום כמו קשישים אחרים שיש להם השלמת הכנסה והם אנשים שחיים בקשיים רבים והם אומרים לשכן שהוא גר בדירה, אפילו בשכירות מגיע ואני משלם לפי החשבון שאני מקבל בבית ולא משנה אם החשבון הוא לא מחברת חשמל.
סופה לנדבר: אנחנו דיברנו על זה מיליון פעמים מספטמבר, וצריכים לפתור את זה.
סופה לנדבר: זה לא יכול להמשך.
סופה לנדבר: יש כאן חוסר רצון להחליט, מישהו צריך לקחת על עצמו החלטה, הקשישים האלה משלמים עבור החשמל, אז בבתים המשותפים האלה תתנו וואצ'רים מחברת חשמל, אבל תחליטו, לאנשים האלה מגיעה ההנחה אז שיקבלו את ההנחה הזאת.
אורית פרקש-הכהן: אנחנו לא באים לומר חס ושלום שלאנשים האלה לא מגיעה ההנחה, בכלל לא, זאת לא המטרה של מה שאני אומרת.
אורית פרקש-הכהן: כשאנחנו סוגרים את הפתרון לכיוון הזה, אנחנו צריכים לוודא שמי שיהנה מההטבה הזאת זה מי שמגיע לו, ולא שבעלי ההוסטלים יעשו כסף על גבם, זה מה שאני אומרת ואני אומרת לך באינטואיציה.
סופה לנדבר: את אומרת באינטואיציה ואני אומרת מניסיון החיים.
סופה לנדבר: אני הייתי בהוסטלים האלה, אנחנו מקבלים מאות פניות מהאנשים האלה, ואני חושבת שזה לא יכול להמשיך.
סופה לנדבר: אנחנו את זה כבר שמענו, ובגלל הספק שמישהו הרוויח ממשהו שאני לא חושבת שהוא יכול להרוויח, ישנה שם הפרדה בין חשבונות של המדרגות לבין חשבון אישי שבנאדם מקבל, אז צריכים לעשות השוואה.
אורית פרקש-הכהן: ומה עם ההוסטלים שלא תהיה בהם הפרדה כזאת?
סופה לנדבר: בהוסטלים שאין שם מונה, גם הקשישים שם מקבלים חשבון.
סופה לנדבר: לפי מה הם מקבלים חשבון?
אורית פרקש-כהן: אני לא יודעת, מה אתם רוצים?
אורית פרקש-כהן: יש פושעים במשרד הקליטה שיודעים שאין שם מונה וכל בעל בית לוקח את זה מראש והוא שולח את החשבון לקשיש, זה לא יכול להיות, זה לא קורה כך.
דורית נגב: בחלק מההוסטלים ובמקבצים יש באמת מונה אישי לכל אחד ושם אין בעיה.
דורית נגב: בחלק מההוסטלים ובמקבצים שאין מונה בעל המקום, היזם הוא זה שמחלק את זה.
סופה לנדבר: הוא מחלק לפי מה?
סופה לנדבר: לפי מונה שיש לו?
מירב ישראלי: לפי מטר לא לפי צריכה.
קריאה: לא יכול להיות דבר כזה אולי לפי מטר מרובע.
סופה לנדבר: במקום שאין, משרד הקליטה חייב לשים פיקוח ולשים לב איך מחלקים את זה.
סופה לנדבר: זה צריך להיות לפי צריכה ולא לפי הכמות הנדרשת.
סופה לנדבר: אני מדברת על אותם בניינים על אותו דיור מוגן, איפה שראינו שיש מונה כמו באשדוד ואני ראיתי במקומות אחרים.
דן ויינשטוק: אני רק מבקש להבהיר על מה שנאמר פה לגבי מטר מרובע באותם מקומות שבהם אין מונים.
דן ויינשטוק: זאת אומרת אין מונים לדיירים הבודדים, ובוודאי שיש מונה אחד.
דן ויינשטוק: אז מבחינת משרד הקליטה זה לא שמישהו משלם מיליון שקלים לבעל ההוסטל בעוד שהוא צרך חשמל בחצי מיליון שקלים, מעבירים לו חצי מיליון, הוא שילם חצי מיליון, איך הוא מחלק את זה בין הדיירים?
דן ויינשטוק: אני מניח שזה לפי מטר מרובע או לפי הערכה, הסטייה פה היא לא גדולה.
סופה לנדבר: זה מרגיז מאוד, אם קיים דבר כזה, אז הקשישים צריכים לעלות על בריקדות, רבותיי מה קרה?
סופה לנדבר: לפי המטר?
סופה לנדבר: כל אחד משתמש לפי הצריכה האישית שלו, ולא יכול להיות, אני הייתי בהוסטל ששם יש מונה וערכנו שם ישיבה וכל אחד לפי המונה הכללי, לכל אחד יש מונה לפי הדירה שלו, זאת אומרת לפי הצריכה.
דן ויינשטוק: את חושבת שמתוך החצי מיליון מישהו יכול להגיד שלקשישים הלך חמישים אלף שקלים וכל השאר הלך לתאורת מדרגות או הפוך.
דן ויינשטוק: הסטיות פה לא כל כך גדולות, אפשר להעריך את זה באופן סביר, זה לא כזה פשע.
אורית פרקש-הכהן: בהמשך למה שאת אומרת גם לי היתה סבתא זכרונה לברכה.
אורית פרקש-הכהן: אני יודעת שיש מקומות שלוקחים דמי ניהול גלובלי ותשלום החשמל מעורבב בתוך זה, והם מגלגלים את זה בסכום קבוע.
אורית פרקש-הכהן: אני חושבת שצריך לעשות הפרדה בין המקומות שיש מונים לבין המקומות שאין מונים.
סופה לנדבר: נגיע למקומות שיש מונים.
אורית פרקש-הכהן: אוקיי, את מוכנה להתמקד במקומות שיש בהם מונים?
סופה לנדבר: איפה שאין מונים אז מי שזכה במכרז הוא צריך לשים מונה שיהיה מקובל על הרשות וחברת חשמל, איך אנחנו יודעים?
משה בן יאיר: אני נתתי את הפתרון בכל ההכנות.
משה בן יאיר: את הפתרון צריכים לתת המשפטנים כדי שלא תהיה התנגשות בין החוק והתקנות, ושהמערכת תהיה סגורה ומושלמת.
משה בן יאיר: הפתרון ההנדסי קיים ואת ראית אותו עובד.
שבתאי אלבוחר: אני חושב שצריך לגבות את הפתרון באמות מידה מכיוון שזהו תפקידה של הרשות.
משה בן יאיר: באותם מקרים שיש שם מונים.
אורית פרקש-הכהן: אני אמקד לך את הבעיה כדי שנראה אם אנחנו יכולים להתמקד.
אורית פרקש-הכהן: קודם כל אנחנו אומרים שאנחנו מדברים אך ורק על הוסטלים שיש בהם מונים, ודייר שנמצא בהוסטל מסוים שאין מונה שלא ילך אליו.
סופה לנדבר: לא, שילך למשרד הקליטה.
סופה לנדבר: אני יודעת על הוסטלים שיש מונה, זה מרגיז אם יש דבר כזה שבנאדם מחויב לפי מטר מרובע, וזה לא יכול להמשך כך.
סופה לנדבר: פה אתם בעצם צודקים, זה מאוד מכעיס אותי שמישהו צריך לשלם לפי המטר מרובע, זה לא הגיוני.
סופה לנדבר: אתם הוצאתם מכרז אתם צריכים לבדוק את כל הנתונים ואם יש הוסטל אחד או שניים, אתם מיד צריכים לתקן את הסיפור הזה, בגלל שאם זה לפי מטר מרובע אז נוצר מצב ששכן משלם על שכן, זה לא יכול להיות.
אורה חבושה: זה ממוצע, אם אחד מדליק תנור ואחד לא מדליק כי הוא חוסך, הוא לא רוצה לשלם.
סופה לנדבר: אחד עם מזגן והשני בלי מזגן, אחד עם קומקום והשלישי עם דוד, זה לא יכול להיות, אחד לא יוצא מהאמבטיה ומהמקלחת והשני לא משתמש בזה, תשמעו זה לא יכול להיות.
סופה לנדבר: עד כמה שמוזר לנו הם חוסכים לעיתים קרובות, מי שחי על קצבת זקנה ועם השלמת הכנסה הוא לעיתים קרובות לא מסוגל לקנות שוקולד לילד ולנכד, בכל זאת צריך להיות הגיון, איפה שיש מונה.
אורית פרקש-הכהן: אם אנחנו מדברים על איפה שיש מונה, אז בעצם החוק אומר, צרכן שזכאי לזקנה וכדומה, הוא ישלם את התשלום המופחת.
אורית פרקש-הכהן: אמרנו שברגע שחברת חשמל רואה רק את ההוסטל אז לא צריך צרכן שזכאי לגמלה אם אין לו מונים בפנים, וכל השאלה מה עם הוסטלים שיש בפנים מונים, אנחנו התמקדנו בסיטואציה שאין מצב שינצלו את הקשישים ומישהו אחר ייקח את הקטע של החשמל, יש להם מונים והם בעצם מקבלים חשבונות מבעל ההוסטל, נכון?
אורית פרקש-הכהן: כאן יש שתי אפשרויות, אני אומרת שאחד הוא בטוח, נקי ואחד שאני צריכה לחשוב עליו ולראות אם אפשר לסגור את זה עם משרד ולשמוע דעות אחרות.
אורית פרקש-הכהן: ברגע שלהוסטל יש מונים בתוך המוסד שלו, הוא בעצם עושה פעולה של חלוקת חשמל לפי החוק.
סופה לנדבר: ואז הוא קבלן?
אורית פרקש-הכהן: לא הוא לא קבלן.
אורית פרקש-הכהן: פעולת חשמל על פי חוק משק החשמל, נקרא ספק שירות חיוני בדיוק כמו שחברת חשמל היא המחלקת הגדולה ברובד הגדול.
אורית פרקש-הכהן: אם יפנה ויקבל רישיון לחלוקה הזאת אז הבעיה נפתרה, הוא יקבל רישיון חלוקה.
סופה לנדבר: ימותו עוד לפני שהוא יקבל רישיון.
אורית פרקש-הכהן: למה?
אורית פרקש-הכהן: באים אלינו לרשות.
סופה לנדבר: תשמעו רבותיי, זה לא רציני.
אורית פרקש-הכהן: למה את אומרת את זה?
סופה לנדבר: אני אומרת את זה כי אם החוק הזה מחודש ספטמבר עובד, ומחודש ספטמבר אני לא יכולה לפתור את הבעיה של ארבעת אלפים האנשים שנמצאים מתחת לקורת גג אחת, זאת אומרת בדיור מוגן ובמקבצים, יכול להיות שאני עקשנית, יכול להיות שחשבתי שאני חיה במדינה אחרת, אבל זה נורא מרגיז אותי.
אורית פרקש-הכהן: בואי נראה איזו אפשרות נוספת ניתן לעשות?
סופה לנדבר: אנחנו נדבקים להוראות בחוק ולהוראות שגורמות לנו להיות בירוקרטים במקום להדבק לרצון לתת לאנשים האלה להנות, כמה נשאר להם?
סופה לנדבר: תשמעו אם המדינה נתנה רק היום לניצולי שואה, אחרי שישים שנה, שלכבודם ובגללם קמה המדינה הזאת, ואני לא צריכה לתאר את זה, אני מבקרת בבתים של הקשישים האלה מאז שאני התחלתי להתנדב בפדרציה הישראלית לדוברי רוסית, זה קרה שנתיים אחרי שאני הפכתי להיות אזרחית מדינת ישראל, אני פשוט אומרת שזה צועק לשמיים.
סופה לנדבר: מה אנחנו עושים, אנחנו על זה כבר דיברנו, בלי יועצים משפטיים.
אורית פרקש-הכהן: אמרתי את האפשרות האחרת וכפי שאת אומרת היא נקיה לפי החוק, ולא ניסנו אותה, אני לא יודעת על מה את מדברת מספטמבר, אבל אני צריכה לשים אותה על השולחן כי זה דבר אחד שפותר את כל הבעיות.
אורית פרקש-הכהן: אני חושבת אגב שזה יכול לפתור גם את בעיות הבטיחות שם.
קריאה: יש שם בעיות בטיחות?
אורית פרקש-הכהן: אני לא יודעת אתה היית שם.
סופה לנדבר: יש שם בעיות בטיחות?
סופה לנדבר: איך חברת חשמל אישרה את ההוסטלים האלה אם יש שם בעיות?
אורית פרקש-הכהן: האפשרות השניה, הבעיה באמת היא, שצרכן מוגדר היום בחוק כמי שרוכש שירותים מספק שירותים חיוני נכון?
שבתאי אלבוחר: גם בתקנות זה צרכן רשום של חברת חשמל.
שבתאי אלבוחר: חברת חשמל מכירה אותו כאדם שצורך, התקנות מתייחסות לזה.
סופה לנדבר: חברת חשמל, מה אנחנו עושים?
זהבית נגל-אדר: אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר בלי הרשות לצערי.
סופה לנדבר: הרשות מה אנחנו עושים?
קריאה: אבל יש לכם הצעה שחשבתם עליה?
קריאה: אולי שיציעו.
אורית פרקש-הכהן: ההצעה היא מתחת לאמות המידה, אנחנו לא נוכל לפקח עליה כרגע.
דן וינשטוק: אפשר סתם לשמוע את ההצעה?
ישראל מובשוביץ: ההצעה שאנחנו הצענו, וזה מתחבר לשיחה הקודמת שאני כבר לא מתווכח ויכוחים אידיאולוגים, אלא רק ויכוחים פרקטיים.
ישראל מובשוביץ: הויכוח האידיאולוגי שהוא לגיטימי אני משאיר אותו לשעה אחרת של הדיון, זה לא להתייחס לנושא אם יש מונים או אין מונים, אלא מתוך הנחה שישנה אפשרות שגורם מסוים על דעת כל מי שנמצא פה, מסוגל לחתום על כך שגרים בהוסטל הזה, גרים אנשים שהם זכאים על פי חוק, ואני לא קובע מי, אתם תקבעו מי זה.
ישראל מובשוביץ: אותו אחד שהוא קובע מגיש לנו את הרשימה אחת לחודש או אחת לחודשיים ואנחנו נותנים לו שיק על הסכום הזה, לא מודדים, זה מתחבר לדיון הקודם כשאמרתי לך את דעתי על הסיפור הזה, זה לא משנה אם הוא צרך ב-שמונים שקלים או ב- שבעים שקלים, שהוא יקבל את ה- מאתיים שקלים לחשבון וזה שווה לכולנו מאשר להתקין מונים, שכולם אומרים שזה זול ושזה לא, להתקין מונים, להתקין מערך חשבונות שההוסטל הזה יתחיל פתאום לעשות את הבלגן שאנחנו עשינו.
ישראל מובשוביץ: אני לא הייתי מאחל לאף אחד אחר שיעשה את זה, להפיק שיק אני יכול, להכניס אחר כך את החשבון לרשות אני גם יכול, הרשות אכן צריכה להתמודד עם זה.
קריאה: עבור מי השיק?
ישראל מובשוביץ: למי שמקבל ממני חשבון שזהו בעל ההוסטל.
ישראל מובשוביץ: אני מפיק לו שיק מיוחד, אני אכתוב על השיק הזה, אני אומר לכתוב בצורה וירטואלית, החזר על פי רשימה שהגשת, שיחתום עליה רואה חשבון, שיחתום עליה עורך דין, שיחתום משרד הקליטה, לא אכפת לי, מי שתחליטו שיחתום, וכל חודש אני אבצע פעולה שהיא עולה לנו הרבה בהיבט העבודה הידנית שלנו, אבל היא יותר זולה מאשר להתחיל שם מונים ל- ארבעת אלפים אנשים, ולקרוא את המונים ולעשות את החישוב המסובך של כמה הוא צרך לחודש וכמה לא.
אורית פרקש-הכהן: את זה לא אתם תעשו את זה יעשה ההוסטל.
אורית פרקש-הכהן: לא אתם תקראו את המונים האלה, גם לא אתם תתקינו אותם.
ישראל מובשוביץ: אם ההוסטל יתקין את המונים ויגיש את החשבון אז שהוסטל גם יעבוד מולכם ישירות, אין לי בעיה.
דן וינשטוק: אני מכיר את ההצעה כי שמעתי אותה קודם ודיברתי עליה עם השר ואנחנו לא מתנגדים להצעה.
סופה לנדבר: לא מתנגדים, אז איך אנחנו עושים את זה?
דן וינשטוק: כדאי שנשמע את הרשות.
אורית פרקש-הכהן: מבלי שיהיו מונים ספציפיים לקשישים אין לנו שום דרך לקדם את זה.
אורית פרקש-הכהן: כמו שאת הבנת את ההבדל ולצבוע איזה שיק ולמסור אותו לבעל ההוסטל ולעצום עיניים ולא לראות מה קורה אחרי זה, לא נראה לי שגם את זה אנחנו נקבל.
סופה לנדבר: מבחינה משפטית את צודקת, מבחינה אנושית, אני לא יודעת אם את נכדה של אנשים שהם ניצולי שואה.
סופה לנדבר: רבותיי, אני לא רוצה לשמוע יותר, אני רוצה שתתנו לי מיד פתרון, אני לא מוכנה יותר לסבול שחצי שנה אנשים האלה אינם מקבלים את ההטבות, ואני רוצה שאת ההטבות הם יקבלו מחודש ספטמבר, מפני שיש כאן רשלנות, יש כאן חוסר רצון לפתור את הבעיה ואני לא מוכנה יותר לשמוע את הדברים האלה, אין לי יותר סבלנות לעשות עוד ישיבה ועוד ישיבה, אני חושבת שזה הגיוני אתם תקבלו את ההחלטה עכשיו, מיד ולא מחר ולא מחרתיים.
סופה לנדבר: יש במשרד הקליטה נתונים על כל קשיש וקשיש, היה מישהו שהתרשל בזה שנתנו מונה אחד לזכיין במרכז הזה, ישנה כאן בעיה ואני לא מעוניינת לעשות חקירה על כך, הרי ידעתם שלאנשים האלה אין מונה, ומישהו נתן אישור שאנשים האלה יקבלו את החשבון לפי מטר מרובע.
אורית פרקש-הכהן: זה לא קשור כלל אלינו.
סופה לנדבר: למי זה קשור?
אורית פרקש-הכהן: אני לא יודעת.
אורית פרקש-הכהן: באה אלי המדינה ואומרת לי תוציאי ש'יקים לעניין הזה, אני מבחינת מה שאת מעלה עכשיו אני הכסף, אני הקופה.
אורית פרקש-הכהן: אין לי שום בעיה לתת את זה, אני צריכה לתת את זה לאנשים שיש להם מונים שלא משלמים את זה בתוך תשלום גלובלי לבעלי ההוסטלים, אומרים מהחברה שאין להם בעיה להעביר את זה להוסטלים כדי שיעבירו את זה לצרכנים, אבל דרישת המינימום היא שיש להם מונים, כפי שאת הסכמת איתי בהתחלה, אם מדובר בהוסטלים שיש בהם מונים אז הדרישה היא שלא נוכל לוותר עליה.
אורית פרקש-הכהן: אנחנו לא נתחיל לתת ש'קים גלובליים להוסטלים שלא יודעים אחר כך מה קורה איתם והם יחשבו את זה בכל מיני דרכים ואולי כן ואולי לא.
אורית פרקש-הכהן: אני לא יודעת מהו מנגנון האכיפה של משרד הקליטה, עובדה שעד היום הם הוציאו מכרזים על הוסטלים גם בלי מונים, אז אני יודעת עד כמה הם הקדישו לעניין הזה מחשבה, זה לקח לעתיד, אבל אנחנו עם כל הכבוד לא גורם שאמור עכשיו לטפל בבעיות הפנימיות של ההוסטלים.
דן וינשטוק: אני רואה את הקשיים שיש לך מול האנשים האלה, אני לא חושב שזה יהיה כל כך פשוט רטרואקטיבית.
סופה לנדבר: זה לא לי זה למדינת ישראל, אני פשוט אספתי את האנשים האלה.
סופה לנדבר: אתם יודעים שאני החזקתי את האנשים האלה, כי יכול היה להיות שם רעש כזה שלא הייתם יכולים לצאת משם, מפני שאף קשיש לא מבין את זה.
דן וינשטוק: למרות שאנחנו לא הבנו את השפה הבנו את האווירה ואת הטון, התכוונתי שאת כנבחרת ציבור, אבל בכל זאת אני מבקש לומר לך שזה לא יהיה פשוט רטרואקטיבית.
דן וינשטוק: הדבר השני שאני מבקש לומר, הבעתי קודם תמיכה בפתרון שהציעה חברת חשמל.
דן וינשטוק: אורית פרקש-הכהן אמרה קודם שהמינימום זה המקומות שקיימים המונים, אני חושב שזה חלק גדול מהחוק.
סופה לנדבר: עם זה אני יכולה להסכים.
דן וינשטוק: ובפרט ההוסטל הזה שהיינו, אבל אני חושב שיש בעוד הרבה הוסטלים.
דן וינשטוק: אני חושב שאם נסיים את הפתרון הזה במקומות שיש בהם הוסטלים אין לי ספק שמהר מאוד יהיו מונים במקומות אחרים, QLC תאמיני לי אין להם בעיה לספק אותם, הם ישמחו והן חברות אחרות.
דן וינשטוק: אני בטוח שאת התמיכה ההנדסית נקבל גם מאגף ההנדסה בנושא הזה, לכן אני חושב שכדאי ללכת על הדבר הזה, אנחנו פותרים חלק גדול מהבעיה אני לא יודע כמה מתוך ה- ארבעת אלפים האנשים אבל לא לשני אנשים אלא להרבה יותר, ורק בהוסטל באשדוד ראינו כמה עשרות, שישים או משהו כזה, ובוודאי בעוד הוסטלים אחרים.
סופה לנדבר: אלו הן משפחות לכן זה.
דן וינשטוק: אני אומר שישים, נקרא לזה בתי אב.
דן וינשטוק: בוודאי בכל חדר יש לפחות שני אנשים, ואז נתחיל לגלגל פה כדור שלג חיובי שיגרום להוסטלים אחרים שאין להם, מהר מאוד זה יעבור מפה לאוזן ובעיתונות וכדומה, אז בואו נתחיל בדבר הזה וגם נפתור את הבעיה להרבה אנשים, וגם לסמן את הדרך לפתרון מלא של כל הארבעת אלפים האנשים.
ישראל מובשוביץ: אני חושב שצריך להבהיר שהמונה הוא אמצעי.
ישראל מובשוביץ: המטרה כפי שאני מבין שכולם מתכוונים אליה, היא שהלקוח, אותו זכאי מקבל חשבון זה שלא שמותקן אצלו מונה, שהוא מקבל חשבון עבור הצריכה שלו.
ישראל מובשוביץ: המשמעות היא שרק במקומות שמכלכלים חשבון על פי צריכה באותם מקומות יקבלו.
קריאה: ברגע שיש מונה.
ישראל מובשוביץ: האינדיקציה צריכה להיות, ופה אני הולך על מה שאת אמרת, שבאותו מקום שבעל ההוסטל מחייב את הלקוחות שלו על השימוש בחשמל על פי מונה שהוא מתקין, אגב אני לא יודע באיזה תעריף הוא מתקין אבל את זה כל אחד צריך לבדוק לעצמו.
סופה לנדבר: הם יכולים?
ישראל מובשוביץ: במקום שבו בעל ההוסטל גובה את הכסף עבור החשמל על פי חשבונות שהוא מגיש, ופה אני שומע שיש פיקוח מסוים של משרד הקליטה על מרכיבי חשבון החשמל שמגישים, ואם באותם מקומות שבהם משלמים על פי חשבונות אפשר לגרום לכך שבעל ההוסטל יחויב לזכות כל לקוח ב- מאתיים שקלים לחשבון ומאיתנו הוא יקבל את הכפולה של מאתיים שקלים כפול מספר הזכאים.
סופה לנדבר: ממתי אנחנו נתחיל את זה?
ישראל מובשוביץ: מה שתקבעו.
ישראל מובשוביץ: לפי רשימות לי זה לא משנה.
ישראל מובשוביץ: כל רשימה שאני אקבל כשהיא חתומה על פי מה שאתם תחליטו שזה יהיה גורם מוסך לחתום שזה רואה חשבון, עורך דין או משרד הקליטה.
סופה לנדבר: תאמרו לי מי צריך להיות חתום על הרשימה הזו, לפי ההיגיון משרד הקליטה, כן?
דורית נגד: מקבצי דיור, זה לא הוסטלים זה מקבצי דיור, כי אם זה הוסטלים?