GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דפנה כהן: אתם לא יודעים את הפילוח של העולים מתוך הנכשלים?
יגאל יהודה כהן: אני יכול לומר מתוך הניסיון שלי, פילוח זהה לחלוטין לוותיקים ולעולים.
דפנה כהן: אגב, כל מכללה ציינה לגבי הפילוח של העולים משהו אחר, אחת אמרה שאין ספק.
יגאל יהודה כהן: אני אגיד לך גם למה, אין לי הרבה דרישה לקורסים האלה, לגבי מכללת אפיק ואני לא יודע מה המועצה, כמות הנהגים שנרשמים אצלי פחותה הרבה יותר מהמועצה הלאומית למניעת תאונות, אני לא יודע לגבי המכללה למינהל, אין לי הרבה נהגים שעושים אצלי את הקורסים האלה.
דפנה כהן: המועצה הלאומית למניעת תאונות הציגה את הנתון לגבי הנכשלים.
ציון בוריה: דפנה כהן, הפילוח של ה- 100% מתחלק באופן ששעקב היותם הבלעדיים של המועצה הלאומית למניעת תאונות בדרכים, 50% שייכים למועצה הלאומית.
דפנה כהן: איך החלוקה?
ציון בוריה: יותר מ- 50.
חנן אהרון: יש לי כאן את המספרים ואני לא רוצה להיכנס אליהם, אתם ואפיק בערך אותו מספר והם מספר יותר גדול ויש לכך כמה סיבות.
בוריס ליברמן: גברתי היושבת ראש, רק שאלה, אני לא יכול להבין, נהג שעשה רישיון אחרי חמש שנים הוא צריך לעשות רענון, נהג שנוהג 20 , 25 שנה הוא לא צריך לעשות רענון?
חנן אהרון: אני רוצה לומר ששר התחבורה בחודשים האחרונים בוחן, ויש כמה ועדות במשרד שבוחנות בדיוק את הסוגיה הזאת, אולי אם הם ישבו פה הם אולי גם ירווחו או יפסידו, אנחנו הולכים עם הקורסים האלה, הוא אולי לא כל כך אוהב ואנחנו מכירים את דעתו, הוא הולך לחייב הצעה שמתגבשת, אני לא יודע אם זה יספיק או שהיא תתקבל על דעתו, שאחת לעשר שנים בחידוש רישיון של הנהג, כל נהג במדינת ישראל בוריס ליברמן, כל נהג בחידוש הרישיון פעם בעשר שנים יגיע לעשות קורס נהיגה מונעת, נהיגה נכונה במכללה, פעם בעשר שנים.
חנן אהרון: אני מניח, אני לא בפוליטיקה, אני מניח שהחלק הזה ירד.
דפנה כהן: ממש מפעל כלכלי.
שמואל לוי: מבחינת אחוזי הנכשלים, אני חושב שזה עומד על סדר גודל של 2% נכשלים בסך הכל אין הרבה נכשלים בקורסים האלה, לנו אין פילוח של עולים חדשים או לא עולים חדשים, לקראת הענות לקורסים בשפה הרוסית, כשאני דיברתי עם דפנה כהן אני חשבתי שאצלי אין בכלל קורסים בשפה הרוסית, כשהתחלתי לבדוק את זה אצלי במערכת נאמר לי שיש לנו קורס שהוא פתוח בשפה הרוסית, יש לנו נרשם אחד מנובמבר 2005, אחד שנרשם.
קריאה: כי אנשים לא יודעים הם יכולים להירשם.
שמואל לוי: כל החומר קיים ברוסית, חוברות ברוסית, בחינות ברוסית, ובכל השפות האחרות, אין הענות לקורסים האלה ואני גם בדקתי אצלי במאגר המרצים מצאתי שיש לי שני מרצים שהם אכן מסתובבים בכל הארץ, אחד בחיפה ואחד בירושלים.
ציון בוריה: על מה שצריך לתת דגש בעניין הזה, אנחנו כל הזמן מדברים על השפה הרוסית, אנחנו שוכחים באמת כמה עליות היו.
סופה לנדבר: אתם לא צריכים לדעת כמה עליות היו, היו מיליון וחצי של דוברי רוסית שהגיעו למדינת ישראל
ציון בוריה: כל עולה חדש הולך לאולפנה, אנחנו רואים את זה ברכב ציבורי ובכל מה שקשור לזה.
סופה לנדבר: זה לא משנה, רמת המבחן היא קשה מאוד, ואני חושבת שבני אדם שצריכים לגשת לקורס הם צריכים לדעת שיש אפשרות לעבור את הקורס.
ציון בוריה: אני רוצה לומר לך שכל מי שפנה אלינו, אני מקבל את כל הפניות של החריגים האלה, אני תמיד כותב להם "אתה רשאי להבחן בעל פה" ואני מיידע את מנהלי המכללות, אמת?
ציון בוריה: הנה מנהלי המכללות פה.
סופה לנדבר: פעם אחת אני נוכחתי בסוכנות באיזו ישיבה, שבשנת 1990 השער מברית המועצות נפתח והגיעה עליה מאסיבית למדינת ישראל, הם בקושי קיבלו אותם כי המאסה של האנשים שהגיעו לכאן היתה מאסה מאוד גדולה וכבדה, המצב השתנה, והיום במקום שהם ידפקו על הדלת של הסוכנות, הסוכנות צריכה לחפש את האנשים האלה, אני רוצה להפוך את הסיפור לסיפור שלנו, יש רגעים שבנאדם צריך לחפש אתכם ויש רגעים שאתם צריכים להסביר לבנאדם שיש לו אפשרות לעשות את זה בשפות שהוא מכיר ויודע ויוכל ללמוד את החומר, הרבה יותר קל וגם לעבור את הקורס בשפה הזאת.
סופה לנדבר: לכן אני מבקשת מכם שכאשר אתם חוזרים הביתה, תקבלו החלטה המאפשרת שמשרד התחבורה יציין בכתב בפניה לכל אזרח שחייב לעבור קורס נהיגה מונעת שיש וקיימת אפשרות לעשות קורס בשפה רוסית, ערבית, אמהרית, אנגלית, צרפתית וספרדית.
דפנה כהן: ואז תראו אם יש דרישה או לא ותראו אם יש לכם כסף לזה או לא, קודם תפרסמו ורק אחרי זה תקבעו אם יש דרישה או לא.
חנן אהרון: אנחנו קיבלנו את זה עלינו, אני יכול לציין בכתב.
סופה לנדבר: יש לי עוד המלצה אחת שברגע שאתם מאפשרים למתורגמן להיות נוכח בבחינה צריך לאפשר לו גם להיות נוכח בקורס.
קריאה: זה קיים בשטח, זה קיים.
שלומית אבינח: צריך לכתוב את זה חד משמעית.
ציון בוריה: גברתי העניין הוא שהנהגים הם חסרי סובלנות, אנחנו יכולים להגדיר תאריך מסוים לשפה, הם לא מוכנים לחכות.
ציון בוריה: הם רוצים לסיים את הקורס.
קריאה: הם לא מעוניינים לחכות ולהמתין, הם רוצים להיכנס לקורס בשפה העברית.
סופה לנדבר: אם הוא יושב שעות והוא לא מבין דבר?
קריאה: יש לי הרבה תלמידים רוסיים בבית הספר להנדסאים, הם לומדים ואין שום בעיה, המרצה מסביר קצת יותר לאט.
סופה לנדבר: אתה יודע שאם אנחנו נסגור את האוזניים ולא נשמע שום דבר, זה אותו דבר שבנאדם יושב באולם והמרצה מדבר בשפה שהוא לא מבין, הוא לא מבין שום דבר, הוא סתם מעביר שעות.
חנן אהרון: אנחנו בעוד שבועיים נתחיל להעביר את הקורסים האלה במולטי מדיה, זה בכלל סרט והוא רואה תמונות, הוא לא צריך לשמוע, הוא לא צריך להבין.
קריאה: כמו שבתיאוריה מוצגים לו מצבים מסוימים והוא צריך לתת תשובה.
חנן אהרון: אני חושב שהפתרון החוקי שאנחנו הולכים עליו, אני רוצה לומר את האמת, לא היה מצב שאזרח כזה בחוסר ידיעה של השפה נגרם לו עוול בעניין, לא עוקב רישיון, לא לא חודש רישיון, או שהוא לא עשה קורס, אנחנו כמובן צריכים לדאוג, יכול להיות שעל גבי הזימונים אנחנו נכתוב לאזרחים, נמצא את הדרך ליידע שיש גם קורס בשפות, נפנה למכללות.
קריאה: צריך לבדוק במכרז מה כתוב, איזו התחייבות יש למכללות.
דפנה כהן: הוא מחייב אתכם לשני קורסים בשפות האלה.
חנן אהרון: אמרתי שיש לנו את השפות, ערבית רוסית.
דפנה כהן: יש לי שאלה למשרד הרישוי, האם אתה יכול או מישהו כאן יכול להסביר לי איך החלוקה היום מגיעה למצב כזה ש- 70% מהתלמידים נמצאים במועצה הלאומית והיתר מתחלקים בין יתר המכללות, השאלה הזו אינה סתם, כי פשוט אני שומעת כל הזמן "אין דרישה, אין דרישה, אין מספיק תלמידים, אין מספיק תלמידים", אז ראשית או שבנושא של העולים החדשים יאחדו את הקורסים בין שלושת המכללות או לחלופין תעשה חלוקה יותר צודקת ואולי זה ישפיע על אחוז הנרשמים בכל המכללות, כי מכללה אחת אמרה לי בשביל שמונה תלמידים אני אפתח קורס כזה, ומכללה אחרת אמרה לי שבשביל עשרים תלמידים רק אז היא תפתח קורס כזה, כך שיש לזה קשר ישיר והשפעה ישירה על פתיחת קורסים בשפות הזרות.
חנן אהרון: משרד התחבורה אגב כשהוא שולח זימונים לקורסים, בזימון הוא מציין את שלושת הכתובות, אנחנו בתחילה כתבנו בדירוג של מלמעלה ללמטה ואז באו אלינו בתלונות ובצדק, שאדם בוחר להתקשר לראשון, אנחנו רשמנו אותן כרגע לרוחב, יש לזה סיבות ולא ניכנס לזה.
חנן אהרון: אנחנו כאגף הרישוי כמובן לא מפנים, אנחנו לא מתערבים ולא מפנים לאן האדם הולך, יש לך שלוש אפשרויות, כמובן שאנחנו לא מפנים לאף אחת מהאפשרויות, זכותו לפנות לאן שהוא רוצה, אם הוא פונה לאחת מהמכללות, יש כאן עניין וזה לא מהעניין שלנו, העניין הוא שהמועצה עבדה הרבה מאוד שנים, עשרות שנים וכמובן שאנשים מכירים יותר, לגבי הפריסה אני אמרתי בתחילת דבריי, יש פריסה של 75 אתרים כאשר לכל מכללה יש 25 אתרים, בכל הארץ יש 75 אתרים, בערים מסוימות יש לכל שלושת המכללות, זאת אומרת שמהבחינה הזאת זה פתוח לציבור, אני לא יכול להתערב היכן הציבור בוחר ללכת, אני חושב שזה פתוח לציבור, את רואה את המספרים, אני אמרתי שהסיבה העיקרית היא שהציבור הכיר את המכון, ישנם דברים אחרים שניתן לעשות ואנחנו איתם בישיבות שוטפות, אנחנו מכירי ם את הבעיה, אולי נוכל להשפיע עליה אולי לעשות חלוקה אחרת אבל לא מעבר לזה.
שלומית אבינח: אני חושבת שאם במכתב שאתם שולחים תכתבו שיש אפשרות להבחן בשפות אני חושבת שזה יפתור את הבעיה.
דפנה כהן: גם, וגם לאחד את הקורס בשלושת המכללות הללו.
חנן אהרון: אמרתי שאנחנו קיבלנו את ההערה של היושבת ראש, ואנחנו ננסה למצוא את הדרך לכתוב על גבי הזימונים את השפות שקיימות.
דפנה כהן: אז למה שלא יאחדו בינתיים?
דפנה כהן: קורס אחד לכל שלושת המכללות.
חנן אהרון: אני לא נכנס לתוך העניין העסקי של המכללות, אם הם רוצים.
דפנה כהן: אתה יכול לדורש.
חנן אהרון: אני לא יכול לחייב אותו לפתוח קורס לתלמיד אחד.
קריאה: אני מוכן לחלוקה שווה של כל הנהגים ולתת להם את כל הרוסים, אין לי בעיה עם זה.
ציון בוריה: דפנה כהן, מנהל אגף הרישוי אישר בישיבה בשבוע שעבר עם מנהלי המכללות בקשר לזכיינים, הוא אישר לצרף תלמידים ממכללה אחת לשניה, את זה אני כבר אומר לך.
דפנה כהן: הם כבר עושים את זה?
ציון בוריה: בנושאים של קורסים ייעודיים.
סופה לנדבר: צהריים טובים, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה.
סופה לנדבר: אנחנו היום מקיימים ישיבת ועדת פניות ציבור לגבי מדיניות לשכות רווחה כלפי הורים נכים וילדים שלהם.
סופה לנדבר: אני רוצה להתחיל כרגיל עם סבב היכרות, אני חברת הכנסת סופה לנדבר, יושבת ראש ועדת פניות הציבור, שולמית מנהלת הוועדה.
נחום עידו: אני נחום עידו, אחראי על פניות הציבור במשרד הרווחה.
איציק ניסני: אני איציק ניסני חבר הנהלה של עמותת נאמן וחבר קו התמיכה של עמותת נאמן.
סופה לנדבר: במה העמותה עוסקת?
איציק ניסני: היא עוסקת בנפגעי אירוע מוחי.
איציק ניסני: יש חמישה עשר אלף בשנה ואנחנו מטפלים עשר שנים, הקמנו חמישה עשר מועדונים בארץ, ומנסים לעזור להם במועדונים וגם לתת להם אינפורמציה כמה שאפשר, לתמוך בהם ולקדם נושאים כמו גם הנושא של פעילות, הכנת מרכזי ספורט בכל בית חולים כדי שתהיה אפשרות לתת מייד את הזריקות המתאימות ולהגדיל את המודעות לאירוע מוחי לצורך מניעה.
סופה לנדבר: איזה זריקות?
איציק ניסני: TPA.
איציק ניסני: זו זריקה מיוחדת שחודרת למוח שאם יש קריש תוך שבע שעות היא יכולה למנוע שיתוק, ותרופה נוספת, לא בטוח שהיא מתאימה לאלה שיש להם שטף דם, אבל נדמה לי שהורידו אותה מהאפשרות שהיא תעזור.
איציק ניסני: אבל התרופה הזאת יכולה להציל לפחות אלף איש בשנה שלא יהיו משותקים.
איציק ניסני: הציבור לא יודע, ולא בכל בית חולים יש את הזריקה הזאת.
סופה לנדבר: אנחנו נעשה ישיבה על זה, זה דבר מאוד מעניין.
סופה לנדבר: אתה יודע שאני קלינאית תקשורת במקצוע ואני עבדתי תקופה קצרה גם בבית חולים עם שיתוק ילדים, עם אפזיה, כשאדם מאבד את הדיבור אחרי שטף דם במוח.
איציק ניסני: אז אני לפני ארבע שנים לא יכולתי לדבר.
איציק ניסני: גם פה יש לי את החוסר תחושה, אבל עברתי.
סופה לנדבר: אנחנו קיימנו שורת ישיבות עם הצלחה די רבה ואחת מהישיבות לפני חודשיים היתה בנושא חולים כרוניים שבעצם יש סכום מוגבל שכל קופת חולים צריכה לסל תרופות שחולה כרוני מקבל לקחת מאנשים.
סופה לנדבר: והתברר שאלפי אנשים לא ידעו על כך ושילמו סכומים יתר, ורק עכשיו קיבלנו ממאוחדת לפי בעצם הבדיקה שלנו יותר מאלף איש קיבלו החזר כספים.
סופה לנדבר: והתרופה הזאת גם לא ידענו.
איציק ניסני: אני רוצה להגיד לך לגבי קלינאי תקשורת, יש לי חבר ששילם כסף, הוא לא דיבר ולא זכר, אבל קלינאית תקשורת נותנים בקופת חולים כללית רק שנתיים, עשרים וארבע פעמים.
איציק ניסני: אנחנו במאבק, אנחנו רוצים להגדיל את זה מעבר לשנתיים.
סופה לנדבר: אנחנו על זה נעשה ישיבה, זה מעניין.
סופה לנדבר: מי רוצה לפתוח ולספר בשם הפונים?
קובי כהן: אני אגיד כמה מלים.
קובי כהן: קודם כל אני רוצה להודות לוועדה שהתכנסה, אני רוצה להודות ליושבת הראש, אנחנו מודים על ההיענות והרגישות.
קובי כהן: אנחנו חושבים שהנושא הזה מאוד חשוב, מאוד עקרוני.
קובי כהן: מדובר בהתייחסות לנכים כנכים, ומדובר בנושא הכי רגיש שמתעסקים בו בחיי היום יום וזה הילדים שלהם.
קובי כהן: אנחנו כארגון נתקלנו בהרבה מאוד פונים שנתקלים במצוקות קשות מאוד בנושא משמורת, חזקה, כאשר העניינים מגיעים לנושאים של ילדים, אחזקת ילדים ובצד השני יש גם נכות אז גילינו שיש הרבה מגבלות והרבה התניות, חלקן כתובות, חלקן לא כתובות, חלקן שלא מדברים עליהן בכלל אבל פועלים על פיהן.
קובי כהן: ואנחנו פונים לוועדה ומבקשים מהוועדה להעלות ולהציג את הנושא בצורה כזאת, אני חושב שנכות היא לא סיבה לניתוק ילדים מההורים שלהם, אני חושב שנכות היא לא סיבה להטלת קשיים ומגבלות ואני חושב שיש צורך לעשות כאן שינוי בעניין.
קובי כהן: אני מודה ואני מעביר את הדיבור לפונים.
פונה 1: כמנכ"ל ארגון הפעולה של הנכים ויושב ראש עמותת "ענבל", לפני אחת עשרה שנה נולדו לי שתי בנות.
פונה 1: אשתי היתה בחופשת לידה שלושה חודשים, תאומות, ואחרי שלושה חודשים היתה חייבת לחזור לעבודה.
פונה 1: כלומר כל נטל הטיפול בבנות ירד עלי.
פונה 1: אני טיפלתי בהן, אני החלפתי להן, עם המוגבלות שלי, אני האכלתי אותן, אם היה צריך לרחוץ אותן הייתי רוחץ אותן, עם כל המוגבלות שלי.
סופה לנדבר: איך אתה עשית את זה?
פונה 1: זה מתת אלוהים כמו שאומרים.
פונה 1: ולשחק איתן וגם לקחת אותן למעון, כי אשתי מתחילה לעבוד, בשעה שש וחצי היא כבר לא בבית.
פונה 1: אז כל הטיפול בבנות נפל עלי.
פונה 1: אז אני לא חושב שנכה יכול להיות מוגבל מבחינת טיפול בילדיו לעומת בנאדם רגיל.
פונה 1: ההיפך, לנכה יש יותר זמן לתת לילד.
פונה 1: וזה מה שלכאורה אני רואה את זה היום, עם הבנות שלי, שהן יותר קשורות אליי מאשר לאם.
פונה 1: זה מאוד מאוד חשוב לדעת שלנכה יש יותר זמן לטפל בילד.
פונה 2: אני רוצה לדבר על הנושא של בעלי, הוא גרוש לשעבר ואנחנו נשואים.
פונה 2: לנו יש במשותף שלושה ילדים, בנישואים הראשונים שלו היו לו גם שלוש בנות.
פונה 2: הוא נפל בתאונת עבודה, גרושתו פשוט זרקה אותם לרווחה, הוא לקח עורך דין כדי לקבל את הילדים חזרה לאחר שהוא השתקם, הרווחה בשום אופן לא הסכימה, הביאו את הילדים לאמא שהיא זרקה אותם למעשה לרווחה.
פונה 2: ואחר כך היו כל מיני האשמות, שהוא אנס את הבנות, הוא פוגע בהן, הוא מרביץ להן, וזה נוצר מצב שזה הופך להיות גם אצלי בבית.
פונה 2: לי נלקח ילד בגלל זה.
פונה 2: אחר כך אמרו לי סליחה, טעינו, אבל מי סובל פה, זה הילדים סובלים פה.
פונה 2: ועכשיו גם הרווחה רומסת לי את הבית.
פונה 2: נתנו לי מישהו מבחוץ, זה של "דורי דורות", זו איזו מן עמותה, לנהל לי את הבית.
פונה 2: זה לא נראה לי הגיוני.
פונה 2: אנחנו נשואים כדת ודין, יש לנו משפחה, ילדים, עד היום ניהלתי את הבית בסדר גמור.
שאלה: למה נתנו לך אפוטרופוס?
פונה 2: אין לי מושג, היא ממש רמסה אותי בבית משפט.
פונה 2: דברים שממש לא נכונים.
פונה 2: היא רשמה שאנחנו מתגרשים, זה לא נכון.
פונה 2: היא רושמת פה שלוקחים לי את כל הילדים, זה לא נכון.
פונה 2: יש פה דברים מאוד, זה לא יכול להיות שמישהו אחר יבוא לנהל את הבית שלי.
פונה 2: זה לא נכון.
פונה 2: זה פקידת סעד אומרת ככה, העובדת סוציאלית אומרת משהו אחר, היא באה אלי, היא אומרת לי ריקי, אנחנו לא לוקחים לך שום ילדים.
פונה 2: אמרתי אני לא יודעת, פה רשום בבית משפט, ממש רשום לי שהם לוקחים לי עוד שני ילדים.
פונה 2: אני יש לי שלושה ילדים משותפים איתו, בני שלוש עשרה, עשר ושמונה.
פונה 2: דברים ממש חמורים.
פונה 2: אני לא יודעת למה אני צריכה לקבל ממקום אחר, מקרן, כאילו זו עמותה, ולמה הוא צריך לסבול כל השנים האלה בגלל שהוא נפל.
פונה 2: הוא מטפל יותר טוב מאישה.
פונה 2: אני אומרת לך, אישה לפעמים אין לה סבלנות.
פונה 2: לגבר יש לו הרבה סבלנות.
פונה 2: את האמת אני אומרת לך, אני בתור אישה.
פונה 2: אישה יש לה את התעסוקה, הולכים, חוזרים, בית ספר, אבל הגבר אני מאמינה שבתור, אפילו שהוא נכה.
פונה 2: זה לא קשור.
פונה 2: אמרו לי הבנאדם הוא פסיכיאטרי, לכי תתגרשי.
פונה 2: למה שאני אתגרש, למה?
פונה 2: בגלל שהוא עבר תאונה?
פונה 2: זה לא הולך ככה.
פונה 2: או שהיא אומרת לו לך תשכיר דירה.
פונה 2: או שאתם באים לתקן או שאתם באים להרוס.
פונה 2: זה משהו, את חיה עם זה יום יום, ואת לא יכולה.
פונה 2: את נמצאת במצב, חסרת אונים.
פונה 3: קודם כל אני רוצה להודות לכם, זו פעם ראשונה שניתנת לי במה, אני מתרגש.
סופה לנדבר: אל תתרגש, אנחנו בני אדם, בשר ודם.
פונה 3: פעם ראשונה בארבע שנים שנותנים לי להתבטא.
פונה 3: אני גרוש, אב לשתי בנות, בת עשר וחצי ובת שמונה ושלושה חודשים.
פונה 3: מסכת הייסורים שלי התחילה לפני כארבע שנים.
פונה 3: אחרי עשר שנות נישואים, התחתנתי עם אישה שזה גירושים שניים שלה, גרושתי החליטה שהיא מסיבות שלה רוצה להתגרש, היא החליטה לחיות את החיים הפרטיים שלה, ואני סירבתי לחיות נישואים פתוחים כמו שהיא רצתה.
פונה 3: אנחנו החלטנו להתגרש, להיפרד, היתה הסכמה בינינו שנגור אחד ליד השני, נגדל את הילדות ביחד.
פונה 3: היא היתה בדיוק בשלבים של סיום הלימודים שלה.
פונה 3: שמונה ימים לפני תחילת שנת הלימודים שהילדה הגדולה היתה צריכה להיות בכיתה א' בבית ספר לאומנויות בתל אביב לקחתי שמונה ימים חופש, בבוקר עמדתי לצאת עם שתי הילדות לשבוע, האישה מגיעה הביתה, כמה דקות לפני תשע, אנחנו באים לצאת, היא מביימת מריבה, ואחרי שתי דקות קוראת למשטרה שאני מכה אותה, כמובן המשטרה לקחה אותי, הרחיקה אותי, אני אשתדל לקצר, הרחיקו אותי שישה ימים מהבית.
פונה 3: אני רוצה לומר, החוקרים שהיו בבית אמרו לי רואים שהיא מביימת, החוקר שחקר אותי אמר לי תשמע, בנימה מתנצלת, הוא אומר אם הייתי לרגע חושב שעשית את זה היית במעצר.
פונה 3: אני נאלץ לתת לך את העונש הקל ביותר, רק להרחיק אותך שישה ימים מהבית.
פונה 3: האישה הלכה למעון נשים מוכות, אני גם יודע שהיא קיבלה ייעוץ מתאים, עם הילדות, למעלה מארבעה חודשים לא ראיתי את הילדות.
פונה 3: אגב בגין העבירה הזאת אני עמדתי למשפט, וזוכיתי לחלוטין.
פונה 3: זו היתה עלילת שווא.
פונה 3: ואז התחילו הליכים משפטיים, היינו בבית המשפט, שופטת שלחה אותנו לוועדת מסוגלות הורית.
פונה 3: אחרי בסביבות ארבעה חמישה חודשים של ועדת מסוגלות הורית, הרבה תחקירים של הילדים, של כולם, קבעה בצורה חד משמעית, טובת הילדות אצל האבא.
פונה 3: השופטת אמרה מה שוועדת מסוגלות הורית ימליצו את זה אני אאמץ.
פונה 3: נתנה השופטת, יש לי את הכל כאן בכתב, הוראה.
פונה 3: עכשיו האמא עברה לגור אצל הסבתא, בעיר אחרת, ברמלה.
פונה 3: השופטת נתנה הוראה לרשום את הילדות במוסדות חינוך בתל אביב, גם הילדה הגדולה שהיא ילדה מוכשרת והתקבלה לבית ספר לאומנויות בתל אביב, נתנה הוראה ששני ההורים ילכו וירשמו אותן.
פונה 3: כמובן שהאמא הערימה המון קשיים, לא נתנה.
פונה 3: מה שבינתיים עשתה האמא, הלכה הגישה תלונות שווא נגדי במשטרה, שאני מכה את הילדה הקטנה.
פונה 3: היא גם עשתה בכל מיני הליכים משפטיים, היא קיבלה ייעוץ משפטי חינם מהמדינה, גם את זה היא הצליחה להוציא במרמה.
פונה 3: היא בינתיים ניסתה למשוך את הזמן, השופטת נתנה הוראה לרשום את הילדות בתל אביב, להעביר את הילדות למשמורת האב, כמו שהיא אמרה, שמה שימליצו מסוגלות הורית היא תעשה, ונתנה הוראה לרשום אותן בתל אביב, לא העבירה את הילדות אליי.
פונה 3: אחרי כן השופטת אמרה אולי ככה, ואולי ככה, אני רוצה ועדת מסוגלות הורית נוספת.
פונה 3: אמרתי אני מסכים.
פונה 3: האמא התנגדה.
פונה 3: ואז האמא התחילה במסכת של תלונות שווא במשטרה, החמורה ביותר בהן היא טענה שאני עשיתי מעשים מגונים בילדה הגדולה שלי.
פונה 3: ואני על זה נלחמתי, ואני אמרתי במשטרה אם אני עשיתי את זה מקומי מאחורי סורג ובריח, אין לי זכות לראות את הילדות.
פונה 3: בהתחלה חקירות והשפלות אין סוף.
פונה 3: אני התעקשתי ואמרתי אם אני עשיתי דבר כזה אין לי זכות להיות אבא, מקומי אחרי סורג ובריח, אבל אני רוצה כאן צדק.
פונה 3: אני עברתי חקירות, השפלות, הכל.
פונה 3: בהתחלה סגרו את התיק מחוסר ראיות, אמרתי לא, חוסר ראיות זה לא ניקיון מוחלט.
פונה 3: אני רוצה, אם ביצעתי את זה תענישו אותי הכי חמור ואני מתחייב לא לערער.
פונה 3: כמובן שבסוף פרקליטות, קראו לי, חקירות וכל זה, זיכוי מוחלט בנושא הזה.
שאלה: מה קורה עם הילדות היום?
פונה 3: הילדות היום אצל האמא, לא הועברו אליי, בניגוד לכל היגיון.
פונה 3: ביקשתי מהשופטת שתקבל החלטה שאני אוכל ללכת לבית משפט גבוה יותר.
פונה 3: הרי את התחייבת לדברים, למה את לא עומדת בזה.
פונה 3: מסוגלות הורית המליצו, את תעשי את זה.
פונה 3: פשוט השופטת לא היתה מוכנה לקבל החלטה, ארבע שנים היא מושכת אותי, כשהאמא כל הזמן קיבלה סיוע משפטי מהמדינה.
פונה 3: אגב גם על זה, אני הגשתי לסיוע משפטי למדינה מכתבים, שזה שקר.
פונה 3: האישה הוציאה סכומי עתק, למעלה ממאה אלף שקלים מהבנק.
פונה 3: היא נתנה מסמכים שקריים.
פונה 3: אני יודע שהיא קיבלה ייעוץ.
פונה 3: לקח ללשכה לסיוע משפטי עד שהורידו לה את זה, כי אז היא יכלה למשוך משפטים, לעשות דחיות וכו'.
פונה 3: היום הילדות גרות יחד עם האמא אצל הסבתא, המטפל העיקרי בילדות זאת הסבתא.
פונה 3: זה לא טוב לילדות.
פונה 3: אני רוצה להגיד, היתה מסיבת יומולדת של הילדה, אצלי בבית.
פונה 3: שאלתי אותה מה את רוצה מתנה, אמרה לי אבא רק דבר אחד, אני רוצה לגור איתך.
פונה 3: כשהיא כיבתה את העוגה עם הנרות היא הביעה משאלה.
פונה 3: היא אמרה לי אחר כך המשאלה שלי שאני אעבור לגור עם אבא.
פונה 3: אני רוצה לציין מקרה נוסף.
פונה 3: אם הייתי מאחר ולו חמש דקות להחזיר את הילדות לאמא זה מייד תלונה במשטרה.
פונה 3: היא פשוט ריססה אותי בתלונות.
פונה 3: היה מקרה נוסף שבאתי להחזיר את הילדות, והילדה הקטנה במיוחד, הילדה הגדולה נורא מפחדת מהאמא ומהסבתא, אני גם יכול להוכיח לכם את זה.
פונה 3: ביקשה השופטת חוות דעת של פקידות סעד.
פונה 3: ברמלה הם התייחסו בצורה עויינת אליי בצורה בלתי רגילה, ודו"חות שקריים.
פונה 3: אני הגשתי ערעורים על זה, כולל הגעתי לרונית צור, לא נעשה בזה כלום.
סופה לנדבר: אתה בעצם אומר שטובת הילדות זה להיות עם שני הורים.
פונה 3: יש לי חוות דעת של תל אביב שאני מוכן להציג לכם שהורה, שההורה העיקרי ולא עיקרי, היחידי שטיפל בילדות זה הייתי אני.
פונה 3: אני הייתי יושב ראש ועד ההורים במעון, הייתי יושב ראש ועד ההורים בגן.
פונה 3: הילדה הגדולה שלי היתה שלוש שנים בתכנית אתגר, ויש מכתבים, ההורה היחידי שלקח אותה לאתגר זה אני.
סופה לנדבר: אתה נכה?
פונה 3: כן, אני נכה פוליו בשתי הרגליים.
פונה 3: אני אומר, יש לי מגבלה, נושא הנכות לכל אורך הדרך, גם פקידות סעד, אז איך אתה כנכה יכול לטפל בילדות.
פונה 3: גם השופטת כל כך הרבה פעמים, אתה נכה.
פונה 3: לא קשה לך, אתה תוכל לעשות את זה?
סופה לנדבר: אתה יודע, אורי גורדון ז"ל, מנהל מחלקת קליטת עלייה בסוכנות היהודית גם היה חולה פוליו וגם היה נכה.
פונה 3: אני נכה פוליו, למרות הנכות שלי אני התנדבתי לצבא, שירות מלא, שירות מילואים שלושים ושלוש שנים ושלושה חודשים, השתחררתי בדרגת רב סרן.
פונה 3: אם אני אחראי להיות מפקד על כל כך הרבה חיילים, אני גם כנציג הצבא הייתי איש הקשר עם עיריית תל אביב בכל נושא המתנדבים.
פונה 3: בכל זה אני אחראי, גם בעבודה שלי אני מנהל מחלקה.
פונה 3: אני לא אחראי לטפל בילדות שלי?
פונה 4: הגברת מכירה אותי מהוועדה הקודמת.
פונה 4: לצערי מהוועדה הקודמת לוועדה של היום המצב שלי החמיר מאוד.
פונה 4: דיברנו בוועדה הקודמת על איסור לעכל קצבאות נכות.
פונה 4: ומה שקרה לי בחודש האחרון זה גיהנום.
פונה 4: אין לי איך לתאר, את יודעת מה, אני מעדיף כבר להיות בגיהנום על מה שקרה לי בחודש האחרון.
פונה 4: ואני אתן לך תקציר ממה שקרה לי בחודש האחרון.
פונה 4: אני בהיותי חולה קרונס, עם מעורבות קשה של פרקים ופגיעה במערכת החיסונית של הגוף, בחודש האחרון נותקתי מהילדה.
פונה 4: הילדה הלכה לאמא, אחרי שבת, שביום שישי שלפני זה האמא התווכה איתי על נושא הסדרי הראייה ושלחה לי SMS אם לא תשלח לי את הילדה אני מתלוננת על חטיפה.
פונה 4: אני שלחתי את הילדה, אמרתי לילדה את הולכת לאמא, הילדה קצת עשתה בלגן, הלכה לאמא.
פונה 4: ביום שני אחרי זה אני מנסה להגיע לקחת את הילדה מבית ספר, הילדה לא בבית ספר, לא במועדונית.
פונה 4: מברר עם האחרית מועדונית, היא אומרת הילדה לא נמצאת.
פונה 4: מתקשר לסבתא, כן, הילדה פה.
פונה 4: מבקש לדבר איתה, היא לא רוצה לדבר איתך.
פונה 4: אני רוצה ללכת לקחת אותה, אני לא רוצה לבוא איתך, אתה לא אבא שלי.
פונה 4: פתאום, מיום חמישי כשהיא היתה אצלי לילה אחרון, יום שישי נפרדנו בחיבוק ונשיקה ומסרתי אותה לגרושה שלי ממרחק, אני לא מתקרב לגרושה שלי, אני תופס ממנה מרחק גם בלי צו הרחקה.
פונה 4: מכאן העניין הלך והתדרדר.
פונה 4: הילדה המשיכה להיות מוסתת על ידי האמא.
פונה 4: פניתי ללשכת הרווחה ביבנה ונאמר לי אין לנו סמכויות.
פונה 4: פנה לבית המשפט.
פונה 4: תלונות שהגשתי במשטרה על הפרת הסדרי ראייה הוראה חוקית, קיבלתי תשובות נסגרו מחוסר עניין לציבור ומחוסר העמדה לדין פלילי.
פונה 4: אני מתפלא, זה לא עבירה פלילית?
פונה 4: יש לי צו, יש לי הסדרי ראייה שנקבעו כחוק על ידי פקידות סעד, על ידי בית משפט, חותמת, פסק דין, החלטה.
פונה 4: התחלתי לדבר עם יועצת בית ספר, שיתפתי אותה, אמרו לי תשמע, פקידת סעד לשעת חירום, סליחה, לפני זה, הפקידות סעד שלי נסעו לחו"ל, הן הלכו לטיול לשבוע, אין עם מי לדבר.
פונה 4: קיבלתי סמכויות, אני בא ללשכת הרווחה, אומרים לי פקידות הסעד נמצאות בחו"ל, תחכה.
פונה 4: תחכה שיחזרו מחו"ל.
פונה 4: אמרתי סליחה, אני לא רואה את הילדה שלי כבר שבועיים.
פונה 4: מצטערים, אין מה לעשות.
פונה 4: הפקידה בחו"ל, אין מי שיטפל בך עד שהיא תחזור מחו"ל.
פונה 4: אם נמצא פה נציג של הרווחה אני רוצה גם לטעון שאיך זה יכול להיות.
פונה 4: אנחנו מיום ראשון עד יום חמישי, פקידת סעד עובדת ביום ראשון, עובדת ביום שני אחרי הצהריים, שלישי היא לא נמצאת, אין עם מי לדבר.
פונה 4: רביעי היא נמצאת, חמישי שישי שבת הן לא נמצאות.
פונה 4: אתה מתקשר ל-106 מבקש פקידות חרום, היא אומרת לך מה אתה רוצה, לך למשטרה, תיקח את הילדה.
פונה 4: אני אומר לה גברת, אני לא רוצה ללכת למשטרה.
פונה 4: הילדה שלי גם ככה עובר עליה משהו בחודש האחרון.
פונה 4: אני לא אלך למשוך אותה מהבית של אמא, אני לא אגרום לה נזק נפשי.
פונה 4: זה שהאמא גורמת לה נזק נפשי זה בעיה שלה.
פונה 4: אני לא אגרום לה נזק.
פונה 4: טוב, אז תחכה בסבלנות ליום ראשון.
פונה 4: הלכתי ביום שני לאסוף את הילדה שלי, לפי פסק דין שניתן לי ביד, הסדרתי ראייה, פקידת הסעד שחזרה מחו"ל, נתנה לי את הסדרי הראייה ואמרה לי לך לבית הספר, תאסוף את הילדה, כי אני לוקח את הילדה שלי מבית הספר, לא מגרושתי כדי למנוע עימותים.
פונה 4: אני מגיע, הילדה שלי חוזרת מטיול, יורדת מהאוטובוס, אני מדבר איתה יחד עם המורה, גרושתי מגיעה משום מקום, מה את עושה שם, ריבונו של עולם.
פונה 4: הילדה ראתה אותה, רצה לאמא.
פונה 4: לך מפה.
פונה 4: נוצר עימות.
פונה 4: הלכתי למשטרה הגשתי תלונה.
פונה 4: נאמר לי שאני צריך למסור מסמך, אני בא עם הסדרי ראייה, אני נלקח למשטרת רחובות, אתה מעוכב לחקירה.
פונה 4: על מה, תקיפה.
פונה 4: נלקח למשטרת רחובות, מעוכב במשך שש שעות, נכה, ככה, כמו שאני היום ככה רועד.
פונה 4: עברתי בדיקת DNA, טביעות אצבעות, צילום משטרתי, פושע, רוצח בפוטנציאל.
פונה 4: אני אומר לחוקר אדוני החוקר, בטלפון אחד אתה יכול למחוק את התביעה הזאת, את התלונת שווא הזאת.
פונה 4: המורה היתה נוכחת.
פונה 4: היא אומרת הגרושה שלי טילטלת את הילדה.
פונה 4: איך אני יכול לטלטל את הילדה כשאני הולך עם קביים.
פונה 4: אני בקושי עומד על הרגליים, כולי גם ככה שבועיים נסער.
פונה 4: טוב, תלונת שווא.
פונה 4: שני צווי הגנה בבית משפט שהשופטים מחקו את התביעה.
פונה 4: השיא היה אתמול, אני מגיע לפגישה עם הילדה, הילדה לא רוצה לדבר איתי.
פונה 4: נאמר לי שאני עובר לפגישת פיוס עם הילדה.
פונה 4: איך הפגישה מתנהלת, אני נכנס ללשכת הרווחה, אחרי שמתקיימת הפגישה הילדה מגיעה עם האמא, האמא נשארת בפגישה.
פונה 4: רק אני רוצה לציין, עוקלה לי קצבת הנכות, אני הולך להיזרק לרחוב.
פונה 4: אני הולך מהשבוע להיזרק לרחוב.
פונה 4: אין לי מה לאכול, אין לי ממה לחיות, אני בלי טיפול רפואי.
פונה 4: אני כבר שלוש פעמים השבוע התמוטטתי.
פונה 4: אני חושב שפה, במקרה שלי גבירתי, זה מקרה מזעזע.
פונה 4: לא יתכן שאני בא לפקידת סעד, אני אומר לה יש הסטה, הילדה שלי באותו זמן שפקידת הסעד היתה בחו"ל נעלמה, ברחה מהמועדונית והאמא שלה לא ידעה איפה היא, מרבע לאחת עד רבע לשש.
פונה 4: אני פונה לפקידת הסעד אחרי שהיא חוזרת מחו"ל, הפקידת סעד יושבת עם הגב אלי, אני אומר לה אני רוצה לדווח לכם משהו חמור, הילדה שלי נעלמה, אני רוצה לדעת תשובות.
פונה 4: היא אומרת לי שום דבר לא דחוף, הכל בסדר.
פונה 4: אפילו לא טורחת לסובב את הגב שלה החוצפנית.
פונה 4: הילדה שלה נעלמה?