GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאור כליפה: טרם התקבלה תשובתו בעניין, והעסק הזה עומד ותלוי, וצריך להגיד במאמר מוסגר, כמו כל דבר שקורה כשהבירוקרטיה מנצחת בסופו של דבר זה יעלה למדינה יותר ויתקן אותי גדי צור אם אני טועה בזה, המחיר שזה יעלה בסוף יהיה פי שתיים, לא רק בגלל ההתייקרויות, העלויות של חומרי הגלם הולכים ועולים, לא מבצעים את העבודות שמה, יש שמה גניבה של ציוד, והעסק הזה בסופו של דבר, שיכנסו לשמה לעבודות אם היום האומדן הוא כדי לגמור את הפרויקט הזה 4 מיליון הוא ייגמר ב-6 מיליון.
ליאור כליפה: תקן אותי גדי.
סופה לנדבר: אנחנו נשמע את הפונים.
אמנון מרדכי: בשם המתיישבים שמתעתדים ללכת לאזור לכיש, אנחנו קבוצה שפנינו בזמנו למדינה אחרי הגירוש והוצע לנו שטח שנקרא גבעת אגוז ממזרח לכיש.
אמנון מרדכי: כולם אמרו, כל הכבוד שאתם הולכים להיות חלוצים.
אמנון מרדכי: אחרי כחצי שנה בפגישה עם רענן דינור מנכ"ל משרד ראש הממשלה הוא אמר את הסיפור של גבעת חזן ייקח הרבה זמן.
אמנון מרדכי: הוא מציע מיקום אחר.
אמנון מרדכי: קיבלנו את הצעתו כדי שזה ילך מהר.
אמנון מרדכי: מאז חלפו עוד שנתיים.
אמנון מרדכי: לפני שנה וחצי 23 לינואר שנה הקודמת, היה ביקור בשטח של ראש הממשלה עם כל הפמליה של השרים והעוזרים מכל המשרדים הרלוונטיים, ונשמעו שם הרבה הצהרות יפות, מאז חלפה שנה וחצי נוספת, בשטח לא קרה כלום.
אמנון מרדכי: פשוט כלום.
אמנון מרדכי: עברנו את כל שבעת מדורי הגיהנום עם הירוקים והכחולים והצהובים, כל מי שבמדינה יש לו מה להגיד בכל תחום, את זה הצלחנו פחות או יותר כבר לעבור.
אמנון מרדכי: עדיין אין מתן תוקף לתוכנית לא של גבעת חזן ולא של קטיף באמציה.
אמנון מרדכי: הבירוקרטיה שבאמת מוציאה לכולם את הנשמה.
אמנון מרדכי: נכון לרגע זה תמונת מצב, אין מתן תוקף, אין סיכומים, אין בעצם כלום לאנשים.
אמנון מרדכי: אין מגרש לשום דבר.
אמנון מרדכי: אני מזכיר שאנחנו נמצאים היום ב"חגיגות" שלוש שנים לגירוש, אין לאנשים, אני לא רוצה להגיד את המילה אופק, אבל בוודאי שאין להם שטח, אין להם קרקע.
אמנון מרדכי: פנינו לפחות שיהיה תקציב לתכנן את מבני הציבור שלא יקרה מצב שביום שבו בעזרת השם, כבר נצליח להיכנס לבתים, אז יתברר שאין מבני ציבור.
אמנון מרדכי: פנינו בבקשה כולל למנכ"ל משרד השיכון, כולל לשר, וביקשתי בואו תתחילו לפחות עם תכנון מבני הציבור.
אמנון מרדכי: אבל בסופו של דבר התהליך יזוז.
אמנון מרדכי: זה ייקח המון זמן אבל הוא יזוז בסוף בעזרת השם.
סופה לנדבר: אתה מאמין.
אמנון מרדכי: אני תמיד מאמין אחרת לא הייתי יושב פה עכשיו.
אמנון מרדכי: והתשובה היא שאין תקציב.
אמנון מרדכי: אי אפשר למצוא תקציב, אי אפשר לקדם, נכון לרגע זה אין אפילו תחילת תכנון של מבני הציבור עבור ישוב גבעת חזן, ישוב של 500 מגרשים ל-500 משפחות.
אמנון מרדכי: האנשים מחכים בכליון עיניים, יושבים בקרוונים, כל מה שנעשה כולנו יודעים.
אמנון מרדכי: מה שחשוב לי השורה התחתונה שהנושא תקוע בצורה בלתי מתקבלת על הדעת בשום קנה מידה שהוא.
אמנון מרדכי: תודה.
שושנה שץ: שמי שוש שץ.
שושנה שץ: אנחנו מיועדים לקרני יפה.
שושנה שץ: אנחנו קבוצה שיצרה קשר עם הממשלה הרבה לפני ההתנתקות.
שושנה שץ: ביום שבעצם עבר התקציב ידענו שמבחינתנו הדמוקרטיה הכריעה ואנחנו צריכים להיערך לפני.
שושנה שץ: ההסכם שלנו חתום שנתיים.
שושנה שץ: אנחנו באותה נקודה שהיינו לפני שנתיים.
שושנה שץ: שדה החיטה הוא עדיין שדה חיטה שבו אמורים לקום הבתים שלנו.
שושנה שץ: הויה דולורוזה שאנחנו עוברים היא ויה דולורוזה.
שושנה שץ: כל יום יש לנו תרוץ אחר למה הטרקטורים לא על השטח ולמה אנחנו לא בבית.
שושנה שץ: אנחנו כל יום שואלים למה וזו הסיבה שאני פה וזו הסיבה שבכל במה אפשרית כדי לשאול למה.
שושנה שץ: אני לקחתי על עצמי שליחות ציבורית.
שושנה שץ: אני לא רוצה להשתחצן אבל מתעסקת בעשייה הציבורית ובמקרה של ההתנתקות יש לי אחריות ל-21 משפחות שהצטרפו אלי מתחילת הדרך.
שושנה שץ: אני לא יושבת בשקט.
שושנה שץ: חצי היום שלי מוקדש להביא אותנו לחוף מבטחים.
שושנה שץ: ואני לא ארפה ואני אמשיך לנדנד לכם עד שנגיע לחוף מבטחים.
שושנה שץ: זה חשוב לי שתביני למה.
שושנה שץ: לא רק בגלל שיש לי אחריות על 21 המשפחות האלה.
שושנה שץ: אני אזרח במדינת ישראל ואני לא מתביישת להגיד שאני ציונית ואני גאה להיות ציונית, והדמוקרטיה שלנו על סף קריסה.
שושנה שץ: דמוקרטיה כדי שהיא תתקיים צריך קודם כל שלטון חוק.
שושנה שץ: אם מהבית הזה ומהחוקים שמחוקקים פה ומהאנשים שאמורים להביא את הדמוקרטיה לשלטון חוק לא מקיימים את החוק אז יש לנו בעיה רצינית במדינה, ואני מודה שגם בקטע הזה אני נלחמת בכל תחום, בכל בן אדם שמסכן את הדמוקרטיה.
שושנה שץ: וזה הבית שבו בחרתי לחיות.
שושנה שץ: פה אני רוצה לגדל את הילדים שלי, בעלי ואני קצינים, הילדים שלנו יהיו קצינים בעזרת השם, ומחובתי להיות פה כדי להציג את הבעיות.
שושנה שץ: זו שאלה טובה למה לא, אני לא יכולה לענות לך למה לא, כי התשובות שאני מקבלת היום או אתמול או שלשום או לפני חודש או לפני שנה הן שונות.
שושנה שץ: כל יום יש סיבה אחרת למה לא.
שושנה שץ: ואני בטוחה שאנשי מנהלת סלע תיכף יסתרו אותי ויגידו שעכשיו יש רק את זה, אבל כל יומיים יש רק את זה.
שושנה שץ: עובדה.
שושנה שץ: עם עובדות לא מתווכחים.
שושנה שץ: מבחן התוצאה אנחנו שנתיים באותה נקודה.
שושנה שץ: הסכם חתום, כל הגורמים שצריכים לאשר אישרו, כל פעם צריך אישור מחדש שלא ידענו עליו קודם.
שושנה שץ: שאלה מצוינת שצריך לשאול למה אין תוקף להסכם עם ממשלת ישראל.
שושנה שץ: עכשיו מעבר לזה עוד משהו קטן להמחיש לכם, דיברתי על ויה דולורוזה ואני מצטערת שאני לוקחת כזה ביטוי קשה מבחינתנו, אבל כל יום אנחנו צריכים להתמודד עם משהו אחר.
שושנה שץ: לפני שלושה שבועות היינו פה בוועדת ביקורת המדינה ואחת הבעיות שהזוג היקר הזה ב-15 לאוגוסט הקראווילה שלהם באור הנר נמכרה והם צריכים למצוא פתרון אחר וכמובן שבתור ראש קבוצה אני מתחייבת לזה.
דפנה סידס כהן: ההסכם הוא חוזה שכירות של שנתיים.
שושנה שץ: אני לא רוצה לחזור על הנושא הזה.
שושנה שץ: יש לנו פה זוג שממשלת ישראל עשתה הסכם לשנתיים על הקראווילות.
שושנה שץ: השנתיים הסתיימו.
שושנה שץ: מבחינת אור הנר הם רוצים למכור את הקראווילות, מבחינת מדינת ישראל מול הקיבוץ ההסכם נגמר.
שושנה שץ: צריך למצוא להם פתרון.
שושנה שץ: אנחנו מטפלים בזה.
שושנה שץ: אני רוצה לקרוא לכם משפט אחד להגדרה של מוסר ולהראות לכם דוגמה עם איזה בעיות אנחנו כל יום מתמודדים.
שושנה שץ: מוסר זה מערך אמונות שלפיהם אדם קובע האם פעולותיו הן טובות או רעות, ראויות או מגונות.
שושנה שץ: אני בטוחה שהבירוקרטים, ואני בכוונה אומרת הבירוקרטים ולא מנהלת סלע כי הטענות שלי הן לא רק למנהלת סלע ולכן אני חותרת כל הזמן להגיע לבית הזה.
שושנה שץ: הבירוקרטיה בישראל לפי מערך האמונות שלה הכול ראוי והכול טוב.
שושנה שץ: לפי מערך האמונות של האזרח הקטן בשטח הכול מגונה והכול רע.
שושנה שץ: ואני אתן לכם דוגמה קטנה.
שושנה שץ: אנחנו חתמנו על ההסכם.
שושנה שץ: היינו צריכים לבוא חזרה, לשלם על המגרש.
שושנה שץ: לא משנה שמראש ביקשנו לא לקבל את הכסף למגרש כי יש חוק ואנחנו בהסכם העתקה אז אנחנו לא רוצים אבל דחפו לנו לחשבון בנק את הכסף של המגרש ועכשיו נדרשנו לשלם אותו חזרה.
שושנה שץ: מיד עם חתימת ההסכם רצינו להעביר את הכסף אמרו לנו אנשי מנהלת סלע, חכו, זה לא הזמן המתאים, אנחנו נגיד לכם מתי.
שושנה שץ: חיכינו.
שושנה שץ: כשאמרו לנו העברנו את הסכום המדויק שהמדינה דרשה מאיתנו.
שושנה שץ: יש לי פה מסמך רשמי של מדינת ישראל, משרד ראש הממשלה, מנהלת סלע, החלטה ואחד הסעיפים בהחלטה ותיכף אני אקריא לכם זה לפרוטוקול.
שושנה שץ: סעיף 4 3 חשבות המנהלה אישרה כי המבקשים העבירו ביום 31 לדצמבר 2007 סך של 232 אלף שקל, זה כבר עם תוספת של מה שקיבלנו.
שושנה שץ: החלטה שנתנו לנו להערכת שכר דירה שבה יש גם סעיף שמתייחס למגרש שביקשתי מהמנהלת ששילמתי בעד המגרש.
שושנה שץ: העברנו סך ותוספת 232 אלף שקל קיבלנו 225 אלף שקל בגין הקרקע שהם צפויים לקבל במסגרת הסכם העתקה קהילתית, ולא נותר להם חוב בגין הקרקע בחשבות המנהלה.
שושנה שץ: חברים, בשבועיים האחרונים אני מקבלת טלפונים מאנשי המנהלת וקיבלתי את זה רק בעל פה למרות שביקשתי בכתב, עם חובות של 10, של 12, של 8 אלף שקל שכל משפחה צריכה לתת כדי שאפשר יהיה לרשום את המגרש.
שושנה שץ: ואני שואלת אתכם עוד הפעם למה?
שושנה שץ: למה אנחנו צריכים להיראות ככה?
שושנה שץ: למה אנחנו צריכים להתנהג ככה?
שושנה שץ: כשאתם ביקשתם כסף למרות שקיבלתם 225 אלף שקל העברתי 232 אלף שקל.
שושנה שץ: הנה זה מסמך שלכם.
שושנה שץ: למה עכשיו אני חייבת עוד 12 אלף שקל.
שושנה שץ: שהוצאתי לכם מסמך, אל תיתנו לי את הכסף, שמתם לי אותו בחשבון בנק.
שושנה שץ: קיבלתם אותו עם הצמדה ועכשיו עוד 12 אלף שקל.
שושנה שץ: עכשיו אני אחת מני רבים.
שושנה שץ: כל הקבוצה שלי יש לה את אותן החלטות, את אותם הסכמים.
שושנה שץ: ואני שואלת אתכם למה אנחנו צריכים להתנהל כך?
יוסי ברדה: כמו שציינת לפני חודש בוועדת בקורת המדינה.
יוסי ברדה: השמענו את הדברים שיש לנו להשמיע גם לגבי השכירות, גם לגבי התנהלות של מנהלת סלע/ממשלת ישראל.
יוסי ברדה: שלוש שנים עברו אז לגבי השכירות וההסדר, כן קראווילה, לא קראווילה אני לא אפרט יותר מדי.
יוסי ברדה: אם אשתי רוצה היא תפרט.
יוסי ברדה: אבל קיבלנו איזושהי תשובה בעל פה, בכתב לא קיבלנו.
יוסי ברדה: גם לא לוח זמנים.
יוסי ברדה: ישבנו עם ועדת ביקורת המדינה.
יוסי ברדה: איתי בכבודו ובעצמו ביקש שבוע וחצי.
יוסי ברדה: יושבת הראש נתנה לך שבועיים וחצי לסיים את הנושא.
יוסי ברדה: ועבר מעל חודש.
יוסי ברדה: ואני שאלתי את איתי באותה ישיבה ויתקנו אותי אנשים שהיו שם ויושבת הראש תוכל להעיד על כך, אני שאלתי אם זה יקח שבוע, חודש, שנה או עוד שלוש שנים.
יוסי ברדה: זה מה שאני שאלתי.
יוסי ברדה: כי רציתי לדעת איפה שעת האפס.
יוסי ברדה: ונאמר על ידי הנציגים שזה ייגמר תוך שבועיים וחצי.
יוסי ברדה: זה עדיין לא נגמר.
יוסי ברדה: מה חסר אני גם לא יודע.
יוסי ברדה: כי עד שיחתימו את ראש הממשלה שזה בעצם התשובה האחרונה שקיבלנו.
יוסי ברדה: מתי זה נגמר, זו השאלה שלי.
יוסי ברדה: כי אם האנשים המכובדים האלה עובדים ועושים יום יום ומקבלים את כל האמצעים ממדינת ישראל כדי לנוע ולעשות את הדברים ולתקשר עם אנשים, ומשכורות, אני לא רוצה להיכנס לכיסם.
יוסי ברדה: מה קורה?
יוסי ברדה: שלוש שנים.
יוסי ברדה: על מה המשכורות שקיבלו האנשים אם כך?
יוסי ברדה: על איזה בירוקרטיה, קראווילות באור הנר במקום שלא היה חוקי להקים אותו.
יוסי ברדה: מנהל מקרקעי ישראל לא אישר אותו.
יוסי ברדה: שלושה חודשים המקום עמד.
יוסי ברדה: נבנה.
יוסי ברדה: פיתוח וכל מה שקשור בזה.
יוסי ברדה: אחרי שנתיים בא אור הנר ואמר, חברים, סיימנו את החוזה בינינו.
יוסי ברדה: מדינת ישראל השכילה לעשות מנהלת סלע שנתיים להחתים כי אנחנו האמנו שתוך שנתיים נהיה בבית.
יוסי ברדה: איזה שנתיים?
יוסי ברדה: עברו שלוש שנים.
יוסי ברדה: בשנה פער הזו הייתי רוצה לדעת כמה מנהלת סלע שילמה לקיבוץ אור הנר, כרמיה, בשכירות, שישימו כאן על השולחן, יגידו לי כמה הם שילמו שכר דירה כי החוק אומר רק 450 דולר.
יוסי ברדה: שמישהי יקום ויגיד לי מה אני יכול להשכיר ב-450 דולר אחרי שלקחו לי בית של 160 מטר מרובע.
יוסי ברדה: איפה אני אכנס עם חמש נפשות.
יוסי ברדה: שיגידו לי בית כזה באותה רמה בבקשה, אני מוותר על השכירות, אני לא צריך את השכירות.
יוסי ברדה: אני רוצה להשכיר בית כמו שהיה לי.
יוסי ברדה: לא רוצה יותר לא רוצה פחות.
יוסי ברדה: אז מה נתנו לי קראווילה של 80 מטר מרובע.
סופה לנדבר: באשדוד משלמים לארבעה חדרים שכירות 1600 דולר.
יוסי ברדה: אני לא נכנס לקטע הזה.
יוסי ברדה: אמרתי אוקיי, אני אגור בקראווילה עם הקהילה שלי.
יוסי ברדה: כמה הם שילמו לכרמיה ואור הנר?
יוסי ברדה: חוץ מכל הפיתוחים הנוספים שלא היו מגיעים להם והם נתנו להם על חשבון הגב שלנו ואנשים שכחו הקראווילות הוקמו למעננו לפתרון דיור לנו.
יוסי ברדה: איזה פתרון דיור נתנו לנו?
יוסי ברדה: ב-15 לאוגוסט אני צריך לעזוב את הבית.
יוסי ברדה: שזה הקראווילה.
יוסי ברדה: אמרו לי שזה יסתדר בכרמיה.
יוסי ברדה: אמרו לי.
יוסי ברדה: אני מקווה מאוד.
סיגל ברדה: אנחנו גרים באור הנר.
סיגל ברדה: קיבלנו תשובה רשמית אחרי הרב ה מאוד לחצים שלנו.
סיגל ברדה: מנציגות מנהלת לא טרחו להיות איתנו בקשר.
סיגל ברדה: באור הנר יש 20 קראווילות כאשר מתוכם או רובם, רובם הגדול נמצא בפרויקט של בת הדר שכבר חלקם עובר לבתים שלו וכמוני יש עוד.
סיגל ברדה: ארבע משפחות ללא פתרון.
סיגל ברדה: את הקראווילות האלה בנו תוך שלושה, ארבעה חודשים שהם היו אמורים להוות פתרון זמני לנו.
סיגל ברדה: מסתבר שהפתרון הזה הוא לחברי קיבוץ.
סיגל ברדה: היום אני ב-15 לחודש נזרקת מהבית אחרי שאני שנה לפני ההתנתקות דיברתי עם מדינת ישראל, הבטיחו לי, אני הבטחתי לילדים שלי שאנחנו נצא בשקט כמו שאני הבטחתי למדינת ישראל ושהשיקום שלי יהיה מהיר.
סיגל ברדה: איזה שיקום?
סיגל ברדה: איך את אתר הקראווילות בונים תוך ארבעה חודשים?
סיגל ברדה: למה לעזאזל אני לא יכולה לבנות את הבית שלי אחרי שלוש שנים?
סיגל ברדה: לא רק שאני לא יכולה לחשוב על הבית שלי אני לא יודעת איפה שמה את הראש ב-15 לחודש.
סיגל ברדה: אז אמרו לי תעברי לכרמיה.
סיגל ברדה: איזה פתרון.
סיגל ברדה: לקראווילה אחרת זה כרמיה.
סיגל ברדה: אני לא יכולה להגיד לילד שלי מתי אני עוברת.
סיגל ברדה: עד איפה תמשכו אותנו עם הבירוקרטיה הזו?
סיגל ברדה: אני לא רציתי לבוא היום כי שוב פעם להציג את הדברים, שוב פעם לגעת בכאב, ושוב פעם אותן תשובות.
סיגל ברדה: איזה עוד תשובות יתנו לי?
סיגל ברדה: אני רוצה לוח זמנים.
סיגל ברדה: אני רוצה פתרון.
סיגל ברדה: תסתכלו לי בעיניים.
סיגל ברדה: מה צריך לקרות כדי שאני אגיע סוף סוף לחיות את חיי בשקט?
סיגל ברדה: מה ביקשתי?
סיגל ברדה: מה שלקחתם תחזירו לי.
סיגל ברדה: די החיים שלנו הם לא חיים, ריבונו של עולם.
סיגל ברדה: אני לא מצליחה לישון, אני לא מצליחה לאכול, אני לא מצליחה לעבוד, אני עזבתי משרה מכובדת כי לא הייתי מסוגלת לעבוד יותר.
סיגל ברדה: אז חכו לחתימה הזו וחכו לפה וחכו לשם.
סיגל ברדה: די.
סיגל ברדה: לא הגיע הזמן שמישהו יגיד זהו, אנחנו מתחייבים.
סיגל ברדה: אני רוצה לראות את הטרקטורים עובדים בשטח.
סיגל ברדה: אני יכולה ללכת לתכנן את הבית שלי?
סיגל ברדה: אני רוצה פתרון הולם ב-15 באוגוסט.
סיגל ברדה: התאריך הזה הפך להיות ארור.
יוסי ברדה: אתם פשוט לא מבינים.
יוסי ברדה: אתם חיים את חייכם וזהו.
יוסי ברדה: אתם לא מבינים שלקחתם אנשים באמצע החיים, הרסתם להם את החיים, אני חוזר היום 25 שנה אחורה כדי לקחת שוב משכנתא.
יוסי ברדה: שוב לנסות לבנות את הבית.
סופה לנדבר: צריך להיות כאן צדק ולהגיד לא הם עשו את זה.
סופה לנדבר: המדינה עשתה.
סופה לנדבר: אבל מה שהם היום עושים הם יצטרכו לתת תשובות.
יוסי ברדה: אני לא מאשים גם את מדינת ישראל.
יוסי ברדה: כשהתפניתי באתי ואמרתי, חברים, אני חי במדינה דמוקרטית.
יוסי ברדה: עבר חוק, אני מבצע את החוק כמו שהוא כתוב ואני הולך.
יוסי ברדה: אבל לא יכול להיות העינוי הזה.
יוסי ברדה: לא יכול להיות שלוש שנים.
יוסי ברדה: מה קרה?
יוסי ברדה: מי אמר את הדברים האלה?
סיגל ברדה: מתהדרים בפתרונות.
סיגל ברדה: מה מסתתר אחרי השקרים האלה?
סיגל ברדה: ציבור שלם.
יוסי ברדה: 80% יש פתרונות.
יוסי ברדה: בוא תראה לי.
יוסי ברדה: אם תראה לי 60% תקבל מה שאתה רוצה או 30% יותר נכון.
יוסי ברדה: 180 משפחות בפלמחים אין לך.
יוסי ברדה: כי רק אלי סיני הולכת לפלמחים.
יוסי ברדה: אז אין לך אותם ועדיין לא סיימת.
יוסי ברדה: איך הגעת לפלמחים כשלא התחלת עם תלמי יפה?
יוסי ברדה: על הקרקע אתה מדבר איתי שלוש שנים.
סיגל ברדה: אני מזכירה לכם שבסוף היום כל אחד חוזר לבית שלו.
סיגל ברדה: לי אין לאן לחזור.
שושנה שץ: אני רוצה להוסיף משהו קטן.
שושנה שץ: יוסי ציין נקודה שזרקתם אותו 25 שנה אחורה.
שושנה שץ: אני נזרקתי 15 שנה אחורה.
שושנה שץ: אני כשבניתי את ביתי לקחתי משכנתא לעשר שנים.
שושנה שץ: היום במקרה הטוב אני אבנה בית שהוא חצי מהבית שהיה לי ואני אהיה חייבת לקחת משכנתא למרות שאין לי את אותם כוחות.
שושנה שץ: ב-15 שנים האחרונות עבדתי 140% משרה.
שושנה שץ: היו אין לי את הכוחות לעבוד 140% משרה.
שושנה שץ: נתחיל בקטע הנפשי שאין לי את אותן אנרגיות לעבוד עם בני נוער ונוער במצוקה ב-140% משרה שלא לדבר על זה שיש אנשים, אנחנו עוד המבוגרים יותר בקבוצה שמבוססים בעבודה יחסית, יש לנו בקבוצה אנשים שהם צעירים יותר, שאם אותנו זרקו 10 ו-25 שנה אחורה ואנחנו כבר מבוססים במקום העבודה כך שנוכל איכשהו לשקם את עצמנו, לא איך שהיה, לא קרוב, יש לי חצי קבוצה שלא תוכל לשקם את עצמה ולא תוכל לסיים בניה של בית, וכל יום כזה אני לא צריכה להגיד לכם מה קורה עם המצב הכלכלי במדינה היום.
שושנה שץ: אתם הולכים למכולת או לסופר בדיוק כמוני ואתם רואים מה קורה כל יום על המדפים.
שושנה שץ: אז על אחת כמה וכמה על המדפים של מוצרי הבניה שאנחנו נצטרך להגיע אליהם.
אייל קדמון: אני אייל קדמון מגדיד ועין צורים.
אייל קדמון: אנחנו אמורים להיות בישוב צמוד לעין צורים והסיפור הזה נמשך כמעט שלוש שנים גם כן.
אייל קדמון: מסתבר שהמנהלת לא סגרה אפילו חוזה על האתר הזמני בעין צורים.
אייל קדמון: אז הקיבוץ אומר, עד שלא יחתמו איתנו על האתר הזמני אין מה לדבר על ישוב קבע.
אייל קדמון: וככה זה נסחב ונסחב, המנהלת ושמאים שלהם, שמאים של הקיבוץ, עושה רושם שהזמן משחק לטובת אני לא יודע מי אבל הם מושכים את הזמן ואין כלום.
אייל קדמון: הקבוצות מתחילות להתפרק.
אייל קדמון: אולי זה הקטע.
אייל קדמון: לפרק את הקבוצות ושכל אחד ימצא לו, הם חיפשו לנו מקומות באשקלון, זה הרעיון אני מניח.
אייל קדמון: דבר נוסף זה אי פרסום פרוטוקולים של המנהלת.
אייל קדמון: המנהלת סוגרת עם כל מיני קבוצות.
אייל קדמון: סוגרים כל מיני הסכמים עם הקבוצות, לא מפרסמים כאילו זה עסק פרטי של מישהו ואז מסתבר שיש איפה ואיפה או הפרד ומשול, או איך שהם לא יקראו לזה, בתכל'ס יש קבוצות שאמורות לקבל יותר, יש קבוצות שאמורות לקבל פחות, יש קבוצות שלא אמורות לקבל שום דבר.
אייל קדמון: דיברנו על זה כמה פעמים.
אייל קדמון: לא מזיז לאף אחד.
אייל קדמון: אין דין ואין דיין למנהלת.
אורי אוריאל: גברתי יושבת הראש, יש פה אנשים יגידו את דברם יותר טוב ממני.
אורי אוריאל: אני רוצה אחרי 3 שנים להביע דאגה כרגע מדבר אחד.
אורי אוריאל: זה משביעות הרצון.
אורי אוריאל: ראיתי את הודעת משרד ראש הממשלה.
אורי אוריאל: לדעתי זו הודעה שלהם.
אורי אוריאל: לא יודע מה הכתבים כתבו.
אורי אוריאל: הכתבים יכול להיות שלא הבינו או שגו.
אורי אוריאל: והיה שמה לפחות ככה אני הערכתי התבשמות מהמצב.
אורי אוריאל: זאת אומרת טיפלנו, סידרנו.
אורי אוריאל: נכון יש כמה עשרות משפחות.
אורי אוריאל: לא שכחו להטיל על שכמם את כובד האחריות שבגללם אין פתרון.
אורי אוריאל: גם כן תופעה חדשה בזמן האחרון, גם ראש הממשלה, גם המנכ"ל ככה אומרים לי, אנשים ששמעו את זה באוזניהם.
אורי אוריאל: יש לי בקשה, אין לי בכלל טענות.
אורי אוריאל: יש לי רק בקשה שאף אחד לא יהיה שבע רצון כי אין לזה הצדקה, ואנשים שהם שבעי רצון הם גם לא יוצאים מכליהם.
אורי אוריאל: אני לא אומר לא עובדים, אני לא אומר לא משתדלים, לא יוצאים מכליהם כדי לפתור את הבעיות שעומדות מולנו, לא דווקא אלה, הרי אתם מכירים את כולם, אתם עוסקים בזה כל יום.
אורי אוריאל: צריך כל הזמן להיות מאוד מודאגים כי זה המצב.
אורי אוריאל: אז זה בסדר שסופרים את ניצנים כאילו שזה סודר.
אורי אוריאל: נכון מסודר אבל אף אחד לא הניח שם את השנוגריסט.
אורי אוריאל: זה אתר גדול.
אורי אוריאל: אומרים שזה סודר.
אורי אוריאל: חברים, הרי אפשר כל דבר איך שרוצים.
אורי אוריאל: אני משתדל להגיד לעצמי.
אורי אוריאל: אולי גם אני לא בסדר.
אורי אוריאל: אל תהיו שבעי רצון בבקשה.
אורי אוריאל: תהיו מודאגים עד הילד האחרון.
אורי אוריאל: שזה ייגמר אז נגיד לעצמנו באיחור של ארבע, חמש, שש שנים סוף סוף פתרנו את הבעיה שמדינת ישראל הבטיחה שתיקח שנה או משהו מעין זה.
שבתאי נאומברג: אני הוזמנתי לפה בקשר לנושא של דמי הסתגלות וההסכם על מי שלא עבד מהגירוש עד היום היה אמור לקבל כפל דמי הסתגלות.
שבתאי נאומברג: טוב אני הגשתי בקשה.
שבתאי נאומברג: אמרו לי, תביא דפי בנק מהגירוש עד היום.
שבתאי נאומברג: לא משנה שזה כמה מאות שקלים.
שבתאי נאומברג: כל דף עולה 20 שקל, תלוי כמות הדפים שיש לך.
שבתאי נאומברג: שלחתי את זה.
שבתאי נאומברג: התקשרה אלי המזכירה שם אמרה לי, רוצים לשאול אותך, רוצים לדעת מי נגד מי, מה צריכים להגיד שמה.
שבתאי נאומברג: אני חשבתי שהם צריכים דפי חשבון לראות שאין שם הכנסה מעבודה.
שבתאי נאומברג: הכנסה מעבודה יש מעביד.
שבתאי נאומברג: מי שמקבל משכורת מופיע שם המעביד בדפים.
שבתאי נאומברג: אני מגיע לוועדה, זה מה שקיבלתי מהוועדה, איזה 14 דפים, מתחילים לעבור מהגירוש כל דף.
שבתאי נאומברג: תסביר לי מה הצ'ק הזה, מה הצ'ק הזה.
שבתאי נאומברג: יותר גרוע ממס הכנסה.
שבתאי נאומברג: אין בן אדם שהוא יכול לזכור לפני שנתיים מה זה הצ'ק.
שבתאי נאומברג: הלכתי הביתה.
שבתאי נאומברג: שני צ'קים נזכרתי שקיבלתי על תאונה.
שבתאי נאומברג: טלפנתי לבנק.
שבתאי נאומברג: אמרתי, אמרו לי מנהלת סלע, תביא לנו.
שבתאי נאומברג: אמר לי הפקיד בבנק, אין דבר כזה.
שבתאי נאומברג: גם אם אני אביא לך טופס של הפקדה אתה לא תוכל, אני לא מדבר על מזומן.
שבתאי נאומברג: אבל גם בצ'קים אתה לא תוכל לזהות ממי קיבלת צ'קים, אין שום טעם לעשות את הדבר הזה.
שבתאי נאומברג: אני לא מבין למה כל אחד שבא לוועדות האלה אוטמטית מוחזק בתור רמאי, בתור אחד שצריכים לשגע אותו.
שבתאי נאומברג: קחו ממנו תצהיר שהוא לא עובד.
שבתאי נאומברג: יכולים לגמור את הסיפור הזה בחמש דקות.
שבתאי נאומברג: הרכזת של הוועדה, אני אמרתי להם את התשובה של הבנק, אז הפקידה שאמרו לי, רשמו לי כאן בפתק, רונית בן יאיר, לשלוח את התשובה שלי, אז היא העבירה אותי לרכזת.
שבתאי נאומברג: דיברתי עם הרכזת אז היא אומרת לי, מה אתה מציע מה לעשות.
שבתאי נאומברג: אמרה לי, פשוט מאוד, כמו שיש מס הכנסה.
שבתאי נאומברג: מה?
שבתאי נאומברג: כל אחד במדינה הוא חשוד?
שבתאי נאומברג: אלא מה פעם בכמה שנים אתה עולה על איזה מדגם או שאתה לא עולה ואתה נותן את הנתונים.
שבתאי נאומברג: פה יש מאתיים או שלוש מאות כאלה שצריכים לקבל כפל הסתגלות, לא יודע כמה כאלה יש.
שבתאי נאומברג: מקסימום תיקחו שלושה, ארבעה, תיקחו אותם בתור מדגם, ותשאלו אותם על שלושה, ארבעה סכומים, מקסימום, אל תתחילו לעבור איתם על כל זה.
שבתאי נאומברג: מסומן לי פה בדפים כל צ'ק.
שבתאי נאומברג: 450 שקל, מה זה הצ'ק הזה?
שבתאי נאומברג: מה זה בן אדם, הוא גם מוחזק בתור רמאי?
שבתאי נאומברג: מה, עושים טובה למישהו פה?
שבתאי נאומברג: מה זה הדבר הזה?
שבתאי נאומברג: דרך אגב אני הגשתי בקשה חריגה לקבל פנסיה כי אני הייתי בן חמישים ושתיים וחצי בגירוש ויש לי 60% נכות.
שבתאי נאומברג: אני הייתי בוועדה, קיבלתי עוד בדיון שאף פעם לא אישרו דבר כזה.
שבתאי נאומברג: פנסיה מגיל 57.
שבתאי נאומברג: הגשתי בקשה בתור יוצא דופן.
שבתאי נאומברג: אמרו לי תלך להסתגלות שנייה.
שבתאי נאומברג: עוד שנה הסתגלות, מתחילים לעשות לך ועדות חקירה מפה עד הודעה חדשה.
דורון בן שלומי: אני ריכזתי את הנושא.
דורון בן שלומי: אני לא חקלאי.
דורון בן שלומי: יש עוד נושא שלא דיברו?
דורון בן שלומי: אני יכול להגיד משהו באופן כללי ובאופן עקרוני.
דורון בן שלומי: אני רוצה להצטרף לאורי.
דורון בן שלומי: אני גר בגרעין מיושב במושב שקף.
דורון בן שלומי: אנחנו נכון להיום שלוש שנים אחרי, לצערנו הרב, מתוך משרדי הממשלה ואפשר לראות את זה גם מהנושאים שמוצגים פה, יש כבר שלוש פניות שהן מופנות למנהלת.
דורון בן שלומי: אני חושב שיש איזה טעות בסיסית בתפיסה שהמנהלת במקום להיות השגריר שלנו, שכך היא הוקמה מנהלת לסיוע, מה זה סלע, סיוע למתיישבי עזה, הופכת להיות בעצם כיום המשרד שאנחנו הכי מתקשים לעבוד מולו.
דורון בן שלומי: הפוך גם נגיד, יש דברים שהמנהלת אמורה ליידע אותנו ולהיות השגריר שלנו מול המשרדים, אנחנו מצליחים להגיע עם המשרדים להבנות יותר טובות מאשר אנחנו מצליחים להגיע עם המנהלת שבעצם זה היה צריך להיות הפוך.
דורון בן שלומי: את החיוכים של המנהלת כנראה שלא יהיו.
דורון בן שלומי: אני ראיתי אותם גם בדיונים אצלנו שמתיישבים זוכים לגיחוכים מצד הפקידים.
דורון בן שלומי: זה דבר שהוא לא במקום.
דורון בן שלומי: אני מצר על ההרגשה הזאת שמנהלת סלע ואני לא אומר את זה אישית על אדם זה או אחר, אני חושב שיש פה איזה מגמה כללית שכנראה יוצרת דינמיקה.
דורון בן שלומי: אנחנו צריכים פה איזו גישה אחרת שתופסת את המתיישבים ככלל, כקבוצה שצריך דבר ראשון לראות איך אפשר להקל עליה ואיך אפשר לדון אותה לכף זכות.
דורון בן שלומי: יש ויכוחים.
דורון בן שלומי: אני לא נגד ויכוחים.
דורון בן שלומי: השאלה מאיזה מקום הם באים ומאיזה מקום הם יוצאים.
דורון בן שלומי: אם כמו שאנחנו שומעים פה בסיכומו של דבר עומד יהודי שהוא מרגיש כנאשם אז אם יש ויכוח ויש מה להגיד כנגד צריך לראות איך לעשות שאותו יהודי לא ירגיש ככה.
דורון בן שלומי: ואותו לקוח שלמענו מנהלת סלע הוקמה, איך הוא לא ירגיש ככה כשהוא במשא ומתן עם מנהלת סלע.
דורון בן שלומי: אם יש קהילה שנמרחת כמה שנים אז אפשר להאשים אותם עד מחר, אפשר להתווכח, ואפשר גם להיות צודקים, השאלה מה קורה בסוף.
דורון בן שלומי: השאלה כמה בסוף מזיז למישהו.
דורון בן שלומי: לצערנו הרב הדינמיקה של החיים עושה את שלה, נכון להיום במקום להיות סיוע למתיישבים אנחנו מרגישים שהמנהלת היום היא הגורם שבאופן הקבוצתי היא נתפסת הכי הרבה מהצד השני של המתרס.
סופה לנדבר: רבותיי, מנהלת סלע קמה או הקימו אותה כדי לעזור למתיישבים.
סופה לנדבר: ואני חושבת שכל זכות הקיום של מנהלת סלע זה החיים והגורל שלכם.
סופה לנדבר: ואני מבטיחה לכם, אני עד כה לא התערבתי, אמנם קיבלנו מכתבים ולא מכתב אחד, אבל אנחנו בדרך כלל כוועדת פניות ציבור, כאשר שמים את הנושא אנחנו מלווים אותו עד הסוף.
סופה לנדבר: ואני מבטיחה, יכול להיות שיש אנשים במשרדי הממשלה שאני קרצייה, אני מקבלת את זה כמחמאה.
סופה לנדבר: אני לא אעזוב אתכם ואני מבטיחה שוועדת פניות הציבור כל עוד אני יושבת ראש הוועדה, אנחנו מהיום מתחילים אתכם יחד את הצעדים הבאים.
סופה לנדבר: אני יודעת שחברי הכנסת שנמצאים היום כאן מלווים אתכם מהימים הראשונים ואני רוצה עכשיו להבין כמה דברים.
סופה לנדבר: אני רוצה ממנהלת סלע להבין את התשלום של דמי הסתגלות, מה שאתה העלית עכשיו.
סופה לנדבר: אני רוצה לקבל תשובה על תלמי יפה, על 21 משפחות שנמצאות שם ואני רוצה להבין מה זה פרוש שחוזה פג תוקפו.
סופה לנדבר: זה לא מזון.
סופה לנדבר: זה חוזה.
סופה לנדבר: החוזה על ידיכם כדי לעזור לאנשים למצוא פתרון.
סופה לנדבר: איזה מושג יש לחוזה, חוזה פג תוקפו.
סופה לנדבר: אני רוצה להבין מה שקורה בישוב ניצן עם מתחם ליברמן.
סופה לנדבר: אני רוצה להבין למה מאז שמבקר המדינה לפני שנתיים אמר שצריכים לפתור את הבירוקרטיה שעומדת בדרך של האנשים האלו, למה עד היום זה לא זז.
סופה לנדבר: אני רוצה להבין מה קורה עם החקלאות.
סופה לנדבר: בעיקר ביוב, טלפונים, בשטחים ופיתוח של תשתיות.
סופה לנדבר: בלי הנושאים האלו זה לא יתקדם.
סופה לנדבר: תתחילו עם הנושאים.
סופה לנדבר: מי שאחראי על הנושא, תתחילו עם תשלומי דמי הסתגלות.
דורון בן שלומי: כבוד היושב ראש אני רק רוצה להשלים את דבריי.
דורון בן שלומי: אני מנסה כל הזמן לצאת מפינה אישית.
דורון בן שלומי: יושבים פה אנשים שאני אישית נעזרתי בהם, תומר מוסקוביץ' עזר, אחרים נעזרים בהם.
דורון בן שלומי: אני יש לי אמירה אישית ברמה האישית אבל גם לצורך העניין פרוטוקולים.
דורון בן שלומי: אני הייתי בכמה ישיבות במנהלת סלע לגבי ישוב קבע מסוים שאותו אני מלווה ברמה האישית, אמציה, היינו בישיבות, גומרים ישיבה, לא מקבלים פרוטוקול.
סופה לנדבר: פרוטוקולים לפי דעתי צריכים לפרסם.
סופה לנדבר: אלה לא סודות של מדינת ישראל אם יתחילו לפרסם.
איתי אהרונסון: נדמה לי שאתם לא מדברים על אותו דבר.
איתי אהרונסון: מה שדורון מדבר עליו זה סיכומי ישיבות או תקציר של פרוטוקול של מה שהיה בישיבה.
איתי אהרונסון: נדמה לי שאת מדברת על פרוטוקולים של החלטות ודיונים של ועדות וזה לא אותו דבר.
דורון בן שלומי: אני רוצה להסביר גברתי היושב ראש.
דורון בן שלומי: אנחנו באים לישיבת משא ומתן בדרך לישוב הקבע עוברים משא ומתן עם המנהלת.
דורון בן שלומי: יושבים ישיבה עשרה אנשים לצורך העניין שכל אחד אומר משהו.
סופה לנדבר: אנחנו מדברים איתך על אותו דבר.
דורון בן שלומי: בישיבה הזו על פי הבנתי מגיעים לסיכום מסוים.
דורון בן שלומי: גומר את הישיבה.
דורון בן שלומי: עוברים חודשים אני לא מקבל לא סיכום ישיבה.
דורון בן שלומי: אני שולח למנהלת סיכום ישיבה מבחינתי איך היא היתה.