GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמיר ירון: אני הייתי מצפה שיקראו לנציגות העובדים, יקראו לנו, יציגו על שולחן הוועדה תכנית כוללת מה רוצים לעשות עם המוקדניות.
אמיר ירון: המתח הוא עצום, התחושה היא לא טובה, זה פוגע בשירות.
אמיר ירון: אין פה אפשרות אחרת ואני חושב שפרק הזמן הזה, מעכשיו ועד חודש אוקטובר הוא קריטי, לא רק לעובדים, אלא גם לשירות.
אמיר ירון: לכן אני הייתי מצפה, אני חושב שזה דבר מתבקש, שהמנהלת הכללית תשים כאן על השולחן תכנית, ואם תהיה בשבוע הבא ישיבה, שהמנהלת הכללית תבוא לפה מצוידת עם תכנית ברורה מה הולכים לעשות, כדי לפזר את התחושה של חוסר מידע אלמנטרי מה הולך עם עתידם של העובדות והעובדים.
קובי כהן: אני יכול להגיד כאן מלה?
סופה לנדבר: לא, רבותיי.
סופה לנדבר: מר קובי כהן, אתה יודע שאני מעריכה אותך, אנחנו נדבר בישיבה בזמן שהמנהלת הכללית תהיה כאן, או לפחות שר הרווחה.
שלומית אבינח: היא אמרה שהיא מגיעה ב-15:00.
סופה לנדבר: טוב, אז אנחנו ב-15:00 נפתח את הישיבה שוב.
סופה לנדבר: (הפסקה).
סופה לנדבר: רבותיי, חבל לי על השעה שבזבזתם וחבל על השעות שבזבזתם בדרך.
סופה לנדבר: אני אומרת שלא מקובל עלינו הזלזול של המנהלת הכללית בכנסת ישראל.
סופה לנדבר: לישיבה הבאה אנחנו מזמינים את השר, בגלל שבישיבה הקודמת מי שהתחייב כאן היה השר יצחק הרצוג ואני לא רוצה עכשיו להקריא את מה שהוא אמר, אבל השר אמר ככה: 'אני מבקש ומבטיח, מתחייב שהנושא הזה יהיה על שולחני מול הנהלת המוסד'.
סופה לנדבר: בזמן שהוא התחייב, אני חושבת שהפוליטיקה הקטנה של המנהלת הכללית לא מקובלת עליי, אני מבקשת מסגנית המנהלת הכללית, אני מאוד מכבדת אותך, תמסרי לה שזה דבר שלא מקובל, שעה משכתם אותנו ואני חושבת שמיותר להגיד, כמו שחברת הכנסת אמרה, גם אני אומרת, שזה לא עלינו.
סופה לנדבר: אנחנו נמצאים בכנסת, אנחנו עושים את העבודה שלנו נאמנה, אבל חבל על מי שהגיע היום לישיבה והציפיות שיש לעובדים והציפיות שיש אצל הפונים לביטוח לאומי.
סופה לנדבר: אני חושבת שזה דבר שאסור לעשות, אני חושבת שזה דבר לא מקובל והדבר הזה לא צריך לעבור בשקט בביטוח לאומי.
סופה לנדבר: אני היום פונה לשר ומבקשת ממנו בשבוע הבא להגיע לישיבה ואנחנו גם נעשה שאילתה על מה שמתרחש בביטוח הלאומי.
סופה לנדבר: צר לי להגיד שמה שהגיע לוועדה הוא שהמצב לא רק לא השתפר, הוא החמיר וחבל לי שהיא לא הגיעה, או מפחד, או מסיבות אחרות.
אילנה שרייבמן: יש לי נתונים והייתי יכולה לפחות לענות---
סופה לנדבר: אני פשוט מחזיקה את עצמי כדי לא לדבר בצורה שאני יודעת לדבר.
סופה לנדבר: אני מנסה לשמור על הדברים שיוצאים מפי.
סופה לנדבר: כאשר המנהלת הכללית צריכה להגיע, לא שאני לא מכבדת אותך, אני מכבדת אותך, אבל היא היתה חייבת להיות כאן.
סופה לנדבר: אנחנו השתדלנו מאוד לעשות את הישיבה היום ואנחנו כמה פעמים היינו בקשר עם הלשכה של המנהלת הכללית והתחושה של העובדים ושל מי שפונה לביטוח לאומי שהמצב היום מאוד מאוד מאוד לא טוב, בשפה מאוד עדינה, ובגלל זה אני מצפה ממנה להגיע ואני גם אבקש מהשר הרצוג לשפר את המצב ולהגיע לישיבה הבאה יחד עם המנהלת הכללית, אם הוא יחליט.
זוהרה עמר: מה שאי אפשר לשכוח זה גם ההצהרה של המנהלת הכללית של הביטוח הלאומי מהפגישה האחרונה, וזה כתוב בפרוטוקול, שמתחייבים לקבל את העובדות למוסדות הביטוח הלאומי, כאלה שהן כבר אחרי חמש שנים בעבודה.
סופה לנדבר: אני לא רוצה להסית כאן, אבל אני רוצה להגיד שהפרוטוקול של הישיבה, אתם יכולים לקחת אותו לבג"צ או לבית המשפט, והפרוטוקול הוא בעצם נתון שאיתו קשה להתמודד.
סופה לנדבר: אני פונה לרשות ולחברת חשמל, אני רוצה לדעת מה תמונת המצב, הרי האנשים מתקשרים.
חביב קצב: תמונת המצב היא כזו – רשימה של כ-1,300 בתים של עולים, זה יותר מ-1,300 נפש, זה בסביבות 1,600 איש, כי יש זוגות ויש יחידים.
חביב קצב: רשימה של כ-1,300 בתי אב של עולים כבר אושרו על ידי ביטוח לאומי, אושרו כזכאי ביטוח לאומי וזכאי משרד השיכון לסיוע מוגדל וזכאי משרד האוצר וכל הרשימות שלהם כבר חתומות ומאושרות.
שלומית אבינח: מה זה זכאי משרד האוצר?
חביב קצב: יש קצבת נכות של משרד האוצר, הם זכאים לסיוע כנזקקים.
חביב קצב: כל הרשימות האלה נמצאות כבר במקבצים עצמם.
חביב קצב: עכשיו עושים את הפעולה שממלאים את הטפסים לאחר שכל האישורים לביטוח הלאומי, אישורים של הזכאות יש להם, ואני מניח שבשבוע הבא, כל הטפסים---
שלומית אבינח: אבל דיברו על 8,000, 10,000, איך 1,300 רק?
חביב קצב: 8,000 זה ניצולי שואה.
שלומית אבינח: לא, דיברו על 8,000 אנשים שהם מימנו עד עכשיו.
סופה לנדבר: 8,000 שיש להם---
חביב קצב: אצלנו במקבצים מדובר על 1,280 בתי אב שיש להם בעיה, שיש להם שעון משני על שמם, שהם לא זכאים, או בגלל שעון משני או בגלל שאין להם אפילו שעון משני, וכולם עברו כבר, כולם בטיפול.
חביב קצב: בשבוע הבא חברת החשמל תקבל את כל האישורים חתומים על ידי עורכי דין, מאומתים, עשינו טופס מיוחד לנושא הזה, בתיאום עם חברת החשמל גם כן.
יואל מיכלסון: טופס שאני העברתי אליך.
חביב קצב: סגור.
חביב קצב: בעל המקבץ כבר לא צריך לעשות כלום, כי הבאנו לו את כל האישורים.
חביב קצב: הלוא בהתחלה רציתם שהוא יילך לביטוח לאומי, יקבל את האישור של הסניף המקומי וכל מיני דברים כאלה, אז עקפנו את זה, הבאנו את האישורים, הבאנו להם את האישורים במרוכז, עשינו להם את עבודה מול ביטוח לאומי, מול כל מי שצריך, הכל מסודר.
חביב קצב: בשבוע הבא החומר יהיה בחברת חשמל.
שלומית אבינח: איזה חומר?
חביב קצב: רשימת הכמות של העולים ועלויות ותקופה.
חביב קצב: הלוא רוצים לדעת מי זכאי, כמה צרכו כל החודשים, רטרואקטיבית.
סופה לנדבר: לא, הם לא ביקשו ממך, הם אמרו רטרואקטיבית מיום ההפעלה.
חביב קצב: לא, אבל ביקשו, צריך לחתום להם על זה.
יואל מיכלסון: זה הכסף שהם צריכים להעביר לנו.
יואל מיכלסון: כל הוסטל צריך כל חודש---
חביב קצב: דרך אגב, הטופס הזה פתר את כל הבעיות.
יואל מיכלסון: כן, טופס פשוט, שני מספרים אתם צריכים לתת וזהו.
חביב קצב: חסך לנו את כל הביורוקרטיה.
יואל מיכלסון: אתם צריכים רק לעשות את החישוב ב-50% לפי הנוסחה של החוק.
חביב קצב: נכון, זה בדיוק מה שאני אמרתי לפני דקה.
יואל מיכלסון: כן, ולהעביר לנו סכום אחד, סך הכל.
שלומית אבינח: כל מנהל מקבץ צריך לכתוב את זה?
חביב קצב: צריך לכתוב את זה ויחתים עורך דין על אמיתות החתימה שלו, רטרואקטיבית עד יולי 2007, כל אחד טופס.
יואל מיכלסון: כן, בדיוק.
יואל מיכלסון: וכל טופס---
שלומית אבינח: לכל מקבץ טופס?
יואל מיכלסון: לכל חודש, לכל תקופת חשבון, למה יש כאלה שבאים---
חביב קצב: תמורת זה מוציא להם את הצ'ק.
יואל מיכלסון: האנשים משתנים, אחד עוזב, אחד שב.
חביב קצב: דרך אגב, עשינו הדרכה מול בעלי המקבצים.
סופה לנדבר: אני לא מבינה, לאן נעלמו לי האנשים?
סופה לנדבר: דיברו פה על 8,000 איש.
חביב קצב: אני לא יודע, אני אף פעם לא דיברתי על 8,000 איש.
חביב קצב: אני בחיים שלי מלה כזאת לא יצאה מהפה שלי.
חביב קצב: אני כל הזמן דיברתי על בסביבות 1,700, 1,800.
חביב קצב: הנתון האמיתי עומד על 1,280, מדויק.
חביב קצב: אלה יחידות משפחתיות, אז תוסיפי עוד 20%, 25%, 30% אפילו, זה בסביבות 2,500 נפשות.
סופה לנדבר: איפה היתרה?
חביב קצב: לא יודע, יכול להיות שזה משרד השיכון, חברת הכנסת לנדבר.
שלומית אבינח: קיבוצים, בסדר.
שלומית אבינח: כמה יש בקיבוצים?
חביב קצב: לא קשור לקיבוצים.
חביב קצב: אצלנו היה מקבץ אחד בקיבוצים, בבית העמק.
חביב קצב: זה כלול בפנים.
חביב קצב: אנחנו יצאנו כבר לדרך---
סופה לנדבר: אבל למה זה לקח כל כך הרבה זמן?
חביב קצב: כי זו עבודה, על כל אחד ואחד צריך להעביר אישור של ביטוח לאומי, ביטוח לאומי בודק ומאשר, ומה היה בתקופה הרטרואקטיבית וכמה היה ואם מישהו חס וחלילה נפטר ומישהו יצא לבית אבות, על אותה תקופה שהוא לא יקבל, צריך לעשות את כל הרישום, עברו הדרכה, עברו הכל.
חביב קצב: דרך אגב, זה לא לקח זמן.
סופה לנדבר: זה לא לקח זמן?
חביב קצב: מה פתאום?
חביב קצב: זה בריצת אמוק.
סופה לנדבר: אתה אמרת 'אצלי הכל מוכן'.
חביב קצב: נכון, דייקתי.
סופה לנדבר: מה אתה אומר?
סופה לנדבר: ביום ראשון נניח אתה מקבל את זה.
יואל מיכלסון: אנחנו, חברת חשמל מוכנה ברגע שהיא תקבל את הטפסים מכל הוסטל, למחרת ייערך צ'ק, יישלח לאותו הוסטל, הצ'ק, אנחנו רק בודקים שסך כל הצריכה שמופיעה שם היא לא יותר מסך כל החשבון שהגיע ואנחנו נעביר את הצ'ק לבעל ההוסטל והוא יצטרך לחלק את זה לדיירים.
סופה לנדבר: איך הוא יחלק את זה?
חביב קצב: יזכה אותם, ייתן את זה.
סופה לנדבר: בן אדם, למי הוא צריך לפנות?
שלומית אבינח: איך הוא ייתן לו תכל'ס את הכסף?
שלומית אבינח: במזומן?
חביב קצב: יש רשימות.
יואל מיכלסון: היא צודקת, רשות החשמל לא סתם אמרה לכם שהיא חוששת אפילו ממעשי מרמה, זה לא פשוט.
שלומית אבינח: בגלל זה אני אומרת, איך הוא ייתן להם?
חביב קצב: חבר'ה, לא יהיה שום מעשה מרמה, אנחנו ננהל את הפיקוח ואת הבקרה ועשינו הדרכה.
חביב קצב: יקרא לעובד, או ייתן לו צ'ק, או ייתן לו כסף.
שלומית אבינח: אבל למה 'או או'?
שלומית אבינח: למה---
יואל מיכלסון: אני חושב שהפתרון זה בדיקות---
חביב קצב: סליחה, הרשה לנו, אנחנו יודעים לעשות את הבדיקות, זו אחריות שלנו.
חביב קצב: כל אחד יעשה את העבודה שלו, בסדר?
חביב קצב: אנחנו יודעים לעשות את העבודה שלנו, אנחנו יודעים לעשות את הבקרה שלנו ואנחנו עושים את הבקרה שלנו.
חביב קצב: אנחנו יודעים בדיוק מה לעשות.
חביב קצב: אנחנו רק רצינו להגיע---
סופה לנדבר: מה אני צריכה להגיד לבן אדם שמתקשר אליי, מה הוא צריך לעשות?
סופה לנדבר: להמתין, ללכת לבעלים?
סופה לנדבר: הבעלים לא יודעים שום דבר.
חביב קצב: סליחה, אין בעלים שלא יודעים.
סופה לנדבר: אני אומרת לך, מיליון טלפונים.
חביב קצב: חברת הכנסת לנדבר, הרשי לי, תני לי מקרה אחד, שם ותעודת זהות, ואיפה הוא גר.
חביב קצב: לא צריך תעודת זהות, תגידי שם ואיפה הוא גר ותגידי שהוא לא מכיר, אני רוצה לדעת מזה.
חביב קצב: אני רוצה אישית לדעת את זה.
חביב קצב: אני העברתי הדרכה אישית, נוכחתי, זימנתי את כל מנהלי המקבצים, את אם הבית של כל מקבץ, את אנשי עמידר, את אנשי הכספים, את כל האנשים שנותנים סיוע בשכר דירה, עשינו יום, ארבע שעות הדרכה על הנושא הזה.
חביב קצב: אני רוצה לדעת, מקרה אחד מספיק לי, לא צריך יותר, שמישהו אומר שהוא לא יודע, אשמח לדעת.
סופה לנדבר: אם נניח בדירה אחת, יש דירות כאלה, ששוכרים כמה אנשים, הם צריכים למלא גם טופס כזה?
יואל מיכלסון: אנחנו מקבלים מכל הוסטל---
סופה לנדבר: לא בהוסטל, בשוק הפרטי.
יואל מיכלסון: הוא לא צריך למלא שום דבר, הוא מקבל אוטומטית.
שלומית אבינח: המונה לא על שמו.
סופה לנדבר: נניח על שם של דייר אחד וגרות שם כמה משפחות שהם כולם זכאים.
יואל מיכלסון: זה פר חשבון, הוא יכול לקבל בחשבון עד 400, במקום צרכנות אחד, לפי החוק, הוא יכול לקבל 50%, עד 400 קווטש.
מירב יוסף: זה כולם ביחד, צורכים את הכל ביחד.
מירב יוסף: אז ההערכה ניתנת על הכל ביחד, על כל החשבון.
חביב קצב: כן, אבל אם יש שעון אחד משני---
יואל מיכלסון: עוד לא נתקלנו---
סופה לנדבר: אני נתקלתי, התקשרו אליי אנשים.
חביב קצב: בוודאי, היא שואלת שאלה נכונה.
שלומית אבינח: שלושה קשישים שוכרים דירה אחת.
סופה לנדבר: ביחד.
סופה לנדבר: לכל אחד יש זכאות, אבל מונה אחד.
סופה לנדבר: הם משלמים כל אחד סכום, הרי הם צורכים---
מירב יוסף: אז הסכום מופחת להם, בגלל שאת מפחיתה את החשבון.
שלומית אבינח: לא, אבל אם המונה על שם הזכאי.
סופה לנדבר: זה על שם של בן אדם אחד, אבל לכולם מגיע.
מירב יוסף: ושלושתם משלמים את החשבון האחד ומהחשבון האחד יורדת ההנחה ואז מחלקים את מה שנשאר לשלושה חלקים.
מירב יוסף: זה בסדר, ההנחה מתחלקת לשלושה.
סופה לנדבר: כן, אבל שם צריכה להיות הנחה לכמות של---
חביב קצב: תני לי להסביר לך למה הבעיה יותר מורכבת.
יואל מיכלסון: היא מתכוונת שצריך להיות הנחה כפול 3, 50% מ-400 כפול 3, זה מה שחברת הכנסת סופה לנדבר מתכוונת.
חביב קצב: קודם כל במקרה שלך הם משלמים, נניח שילמו שלושתם ביחד, קיבלו הנחה 100 שקל, מתחלקים שלושתם באחוז של המאה.
סופה לנדבר: אבל הם צריכים לקבל הנחה---
חביב קצב: לא, אבל זה שעון אחד.
חביב קצב: אבל למה כמעט ואין בעיה כזו?
חביב קצב: כי כמעט לכל דייר יש צובר, יש צובר משני, או אפילו לשניים.
סופה לנדבר: אז אם יש לו שעון משנה?
חביב קצב: אז הוא יודע בדיוק את הקריאה, יודע בדיוק כמה הוא שילם.
יואל מיכלסון: דרך אגב, גם ביטוח לאומי, אם יש שני זכאים, הוא העביר לנו רק שם אחד.
יואל מיכלסון: אם גרים ביחד שני אנשים שהם זכאים, הוא מעביר לנו רק פעם אחת.
יואל מיכלסון: ב-180,000, היום זה 172,000, זה רק אחד בדירה.
יואל מיכלסון: אם גרים בני זוג ששניהם זכאים---
חביב קצב: אז למה 8 ירדו?
יואל מיכלסון: אני לא יודע.
יואל מיכלסון: אנחנו כל חודש מקבלים, הקובץ האחרון שקיבלנו---
חביב קצב: הוא אמר 180 ירד ל-172.
יואל מיכלסון: לא, סליחה, 177,500.
יואל מיכלסון: הקובץ האחרון שקיבלנו מהמוסד לביטוח לאומי.
סופה לנדבר: אז מה, מתו?
חביב קצב: מתו, בטח.
חביב קצב: יש לך ספק?
יואל מיכלסון: מה שאנחנו מקבלים מביטוח לאומי, אנחנו מזכים.
סופה לנדבר: 3,000 איש מתו?
שלומית אבינח: מה היתה הבעיה בקיבוצים?
סופה לנדבר: תשמעו, אם משרד הקליטה, מר קצב מספר שבשבוע הבא אתם מקבלים את המכתב ואז אני מאמינה שעד סוף השבוע אנשים יקבלו את הכסף---
שלומית אבינח: אבל לא ברור איך, וגם אלינו פונים, גם אלינו כותבים מכתבים ש---
סופה לנדבר: משרד הקליטה אחראי על כך שכל בן אדם יקבל צ'ק שלו.
חביב קצב: אני רוצה לשמוע תלונות בשני דברים, אחד, שאנשים אומרים שלא שמעו.
חביב קצב: המנהלים שלהם לא שמעו על זה.
חביב קצב: חברת הכנסת סופה, אני רוצה שם, שם המקבץ.
חביב קצב: שתיים, בעוד שבועיים נעשה בקרה מי אומר 'לא קיבלתי'.
חביב קצב: אנחנו נעשה בדיקה מדגמית גם שלנו, כמובן.
חביב קצב: לא רק בדיקה מדגמית, אנחנו מתכוונים לעשות בדיקה כוללת.
חביב קצב: בהתחלה אנחנו לא נעשה בדיקה מדגמית, נעשה בדיקה כוללת, אחר כך נעשה בדיקה מדגמית, בהמשך הזמן, אבל בהתחלה ההנחיות שלי אומרות שאנחנו עושים בדיקה בכל מקבץ, מלא, לא מדגם.
קריאה: אבל אין לך בקיבוצים מקבצים.
חביב קצב: יש מקבץ אחד, בית העמק.
סופה לנדבר: עם משרד הקליטה אנחנו פתרנו את הבעיה, אני מקווה עד סוף החודש, מה אנחנו עושים עם הקיבוצים, אני לא יודעת לאן לפנות שם.
סופה לנדבר: קיבלתי מאנשים תלונות, הם הלכו למזכיר, אף אחד לא יודע שום דבר ואני היום גם דיברתי עם שר החקלאות---
חביב קצב: חברת הכנסת לנדבר, בואי ננתח את הנושא הזה של הקיבוצים, מה הבעיה האמיתית.
חביב קצב: גם כשדיברת איתי, אמרתי לך, שאלתי אותך איפה הבעיה.
סופה לנדבר: שהקיבוצים חיים באי בודד.
חביב קצב: אבל כמעט ואין קשישים.
שלומית אבינח: לא, אני רוצה להגיד לך שאני דיברתי גם עם גברי ברגיל---
חביב קצב: כמעט ואין קשישים, בוודאי קשישים זכאים שגרים בקיבוצים.
חביב קצב: מה יש בקיבוצים?
חביב קצב: בואו נראה, יכול להיות שיש בעיה שאנחנו לא מודעים לה.
שלומית אבינח: אני דיברתי עם גברי ברגיל, אני לא יודעת אם מותר לי לצטט, אבל הוא אמר לי שהוא בכלל לא יודע שהקשישים זכאים להנחה, לתעריף מופחת.
שלומית אבינח: הוא בכלל לא ידע את זה, מזכיר הקיבוץ הארצי.
חביב קצב: בואו נחזור בחזרה, למשהו הרבה יותר עקרוני.
חביב קצב: על פי הידוע לי, מי מגיע לקיבוצים?
חביב קצב: הלוא קשישים זכאים, קשישים ילידי הקיבוץ או משהו כזה, זה לא רלוונטי כרגע.
חביב קצב: אבל בואו נדבר שקשישים עולים מגיעים לקיבוץ.
שלומית אבינח: רק העולים זכאים?
סופה לנדבר: כן, בינתיים.
חביב קצב: מי זה הבנק הגדול?
חביב קצב: זה העולים.
חביב קצב: איש תושב הארץ שמתקיים והוא גר בקיבוץ ויש לו הכנסה בקיבוץ ונולד בקיבוץ לפני 50 שנה, אז הוא לא רלוונטי.
סופה לנדבר: לא, אבל יש בית הראשון בקיבוצים.
חביב קצב: '
חביב קצב: בית ראשון במולדת', חברת הכנסת לנדבר, אין זכאות לקשישים שם.
חביב קצב: הלוא הקיבוצים לא לוקחים קשישים כ'בית ראשון במולדת'.
סופה לנדבר: כן, אבל משפחה הם לוקחים?
חביב קצב: אם ייקחו קשיש, זה קשיש שמצטרף למשפחה לאותה דירה.
חביב קצב: זו תקופה של שנה ראשונה שהם מקבלים סל לקליטה והם מקבלים את הכל והם משלמים, השאלה אם יש מישהו---
סופה לנדבר: יש להם גם דיור מוגן?
חביב קצב: לדיור מוגן אין בעיה.
חביב קצב: יש נוהל דיור מוגן, יש בית אבות, זה נקרא בית אבות בקיבוץ, יש נוהל מבחינת שעון, חברת חשמל, מבחינת החוק של בית אבות.
שלומית אבינח: בבית אבות, הקשיש משלם לחברת חשמל?
חביב קצב: בוודאי, משלמים את הכל, כלול בפנים.
חביב קצב: זה תעריף כולל.
סופה לנדבר: יש עכשיו, אתה אומר, 2,000 איש---
חביב קצב: מי העלה את הבעיה הזו?
סופה לנדבר: אנשים מתקשרים, שחיים בקיבוצים.
יואל מיכלסון: יש בקיבוצים, פנו אלינו מספר קיבוצים ובזמנו ענינו להם שהם לא יכולים לקבל ושזה---
שלומית אבינח: זה גם עלה בישיבות שלנו.
יואל מיכלסון: שלחנו להם לפני חודש, כשעבר---
סופה לנדבר: אתה יכול לתת לי רשימה של קיבוצים?
יואל מיכלסון: לא, רק מי שפנה אלינו.
יואל מיכלסון: כמו שאמר מר קצב, בקיבוצים לא גרים הרבה כאלה, אבל פה ושם יש בקיבוצים שהם קיבלו מכתב מהביטוח הלאומי---
חביב קצב: צריכים להחיל את אותו הסדר על אנשי הקיבוצים, ואז תפנו לקיבוצים, ל'בית ראשון במולדת', לתנועת הקיבוץ המאוחד---
סופה לנדבר: למה אנחנו צריכים לעשות את זה?
חביב קצב: אני נותן לך את הקרדיט, את לא רוצה?
סופה לנדבר: אני רוצה, אבל---
שלומית אבינח: מזכיר התק"מ ומזכיר הקיבוץ המאוחד מצאו לנכון לא להגיע, אפשר לחשוב שהם כל הזמן מתעסקים בנושא, אז למה אנחנו צריכים לעשות את זה?
חביב קצב: אין לי בעיה, אני מוכן גם לפנות ברמה הרשמית, אם זה על דעת החבר'ה הפה שאותו הסדר שחל עלינו, יחול גם עליהם, אין שום בעיה.
מרב יוסף: אותו הסדר בדיוק.
חביב קצב: אני מוכן.
חביב קצב: אני מוכן לקיים אפילו ישיבה עם 'בית ראשון במולדת', עם האחראים ב'בית ראשון במולדת', למרות שלהערכתי, יכול להיות שאני טועה, שזה---
סופה לנדבר: אתה טועה, בגלל שאנשים מתקשרים.
חביב קצב: זו האינדיקציה?
שלומית אבינח: ופה תרצו שמזכיר הקיבוץ יהיה האחראי, כמו מנהל המקבץ, מזכיר הקיבוץ?
סופה לנדבר: חוץ מזה, אתם זוכרים שבכל הישיבות אמרו 8,000 איש, 10,000 איש, שלא קיבלו את ההטבות של החוק והיום במשרד הקליטה יש רק 1,300 בתי אב, אז לאן נעלמו לנו אלפי אנשים?
דן וינשטוק: מי אמר את ה-8,000?
סופה לנדבר: בכל הישיבות אמרו 8,000.
חביב קצב: אני זוכר את המספר 8,000 צמוד לניצולי שואה.
יואל מיכלסון: בקיבוץ, זה מהמזכיר, או מהגזבר, כל מי שכתוב, כמו שכתוב בטופס.
יואל מיכלסון: אני משמש בתפקיד, איזה תפקיד הוא---
שלומית אבינח: אז אתם צריכים להחליט את מי אתם רוצים.
יואל מיכלסון: הלקוח הרשום זה הקיבוץ, יש מזכיר קיבוץ.
חביב קצב: היום בכל קיבוץ יש כבר גזבר.
שלומית אבינח: אתם צריכים להחליט אם זה גזבר או מזכיר.
יואל מיכלסון: לנו לא משנה, בעל תפקיד בקיבוץ, גזבר, מזכיר, אחראי על האוכלוסייה הקשישה בקיבוץ, לא משנה.
חביב קצב: אם יש לכם איזה תלונות כתובות, או משהו כזה, של בן אדם אחד או שניים שאפשר לקחת ואז להיכנס ולראות מה קורה באותו מקום ומזה ללמוד---
סופה לנדבר: אני כנראה יוצאת לתקשורת שוב היום ואני אפנה לאנשים שמי שבעצם חי בקיבוצים---
חביב קצב: ואז אנחנו בשיטה ההפוכה נדע בדיוק איפה לשים את האצבע.
חביב קצב: אני פונה ל'בית ראשון במולדת', אני אפנה לכולם, לכל אותם אנשים, הדתי והלא דתי והמאוחד והמיוחד והאיחוד.
סופה לנדבר: מר וינשטוק, יש לך משהו להוסיף לנו?
דן וינשטוק: לא, אין לי.
חביב קצב: אם יש הסכמה שלכם שאותו הסדר חל, אז---
מירב יוסף: בסדר.
חביב קצב: עברנו כברת דרך ארוכה מאוד, אני רוצה להגיד לך.
סופה לנדבר: יותר מדי, כמעט שנה, אבל אם להשוות עם החוק של בית חולים, אז...
חביב קצב: חברת הכנסת לנדבר, יש תוצאה, את צריכה לחייך.
חביב קצב: אני לא האמנתי לתוצאה.
חביב קצב: אני כל הזמן אמרתי 'צריך לתקן את החוק'.
חביב קצב: אבל אני שמח וזה בזכותך.
סופה לנדבר: הכנתי לך מכתב ברוסית.
סופה לנדבר: אני יכולה לתרגם לך בכמה מלים, שעבר חוק ו'שיש אלפי אנשים, שאתה בתוכם, שלא קיבלת את אותם הטבות שהחוק נתן ובמלחמה קשה עם הביורוקרטיה, הצלחנו לעשות מה שהצלחנו והצדק לקח'---
חביב קצב: נכון, במפורש.
חביב קצב: פנו אליי מרדיו רקע על זה, אמרתי 'אני לא הכתובת, ראיינו את חברת הכנסת סופה לנדבר'.
חביב קצב: פנו אליי להתראיין, דרך הדוברת שלי, אמרתי 'לא, אני לא מתראיין'.
חביב קצב: לפני שבוע.
סופה לנדבר: אני צריכה לתקן כאן משפט ואני אעביר לך עכשיו את זה בפקס.
חביב קצב: בסדר גמור.
שלומית אבינח: אני רוצה להבין, אני יכולה את הטופס הזה להעביר לתנועות כמו שזה?
יואל מיכלסון: כן, לקיבוצים, לכל גוף שגרים אצלו דיירים שיש להם מונה משנה, שהם זכאים לקבל את ההנחה, שקיבלו מכתב מהביטוח הלאומי שהם זכאים, או מבדיקה אחרת, כמו שהם עשו, כי לא תמיד המכתבים הגיעו, חלק חזרו בדואר, 'לא ידוע', או כאלה.
סופה לנדבר: אני גם אתרגם לך לעברית ואז אני אשלח את המכתבים.
סופה לנדבר: או שתעביר לי רשימה ואני יכולה ל---
חביב קצב: אני אדאג לזה.
חביב קצב: תעבירי לי את זה---
סופה לנדבר: אם אתה תעביר לי רשימה, אני יכולה להפיץ את זה.
חביב קצב: לא, אני אעשה משהו אחר, אני אעביר למנהלי המקבצים שהם שמים לכל עולה.
יואל מיכלסון: אני אעביר לקיבוצים מה אנחנו שולחים ללקוח, מה הוא צריך לעשות, דף עם הסבר.
שלומית אבינח: מי זה לקוח?
יואל מיכלסון: לקיבוץ, את יכולה לשלוח למזכיר קיבוץ את הטופס, מה הוא צריך לעשות.
שלומית אבינח: כלומר אם זה קיבוץ, את זה ואת זה לשלוח.
שלומית אבינח: זה החומר שאני מפיצה.
חביב קצב: אם זה יגיע עוד היום, חברת הכנסת לנדבר, מחר אני דואג שזה...
חביב קצב: תעבירו לי את זה במייל.
שלומית אבינח: נעביר לך במייל שלך.
יואל מיכלסון: מר קצב, קח, שיהיו לך עוד טפסים, גם מה שאנחנו שולחים ללקוח שיידע מה לעשות, מה הזכויות שלו.
שלומית אבינח: מר מיכלסון, למה לא רשמת 'ועדת הכנסת לפניות הציבור', 'ועדת הכנסת'?
שלומית אבינח: איזה ועדת כנסת?
שלומית אבינח: יש הרבה ועדות בכנסת.
שלומית אבינח: ועדת הכנסת זה ועדת הכנסת, זה לא ועדת הכנסת לפניות הציבור.
שלומית אבינח: זו בכלל לא הוועדה הזו.
יואל מיכלסון: אז אני אעביר לך משהו מתוקן.
שלומית אבינח: אז תתקן, 'בוועדה לפניות הציבור של הכנסת'.
יואל מיכלסון: את רוצה שאני אכתוב 'בראשות חברת הכנסת סופה לנדבר'?
יואל מיכלסון: או שלא צריך.
שלומית אבינח: אני חושבת שאם מגיע לה קרדיט, מר חביב קצב יחליט.
יואל מיכלסון: אני אכתוב את זה, 'בראשותה של חברת הכנסת סופה לנדבר'.
סופה לנדבר: טוב, רבותיי, תודה רבה.
סופה לנדבר: קודם כל, בוקר טוב לכולם.
סופה לנדבר: אנחנו נעשה סבב היכרות ונתחיל את הישיבה.
סופה לנדבר: אני יושבת ראש ועדת פניות הציבור, אני גם יושבת ראש הפדרציה הישראלית דוברי רוסית.
סופה לנדבר: אבא שלי היה במקרה, או לא במקרה, איש צבא.
סופה לנדבר: אני נולדתי בלנינגרד, הוא סיים אקדמיה צבאית בסנטפטרסבורג וכך כל החיים אני קשורה לצבא ולמה שהתרחש שם, מתחת לגג הזה שנקרא קשר לצבא וקשר לאנשי צבא ויש לי פינה חמה לא רק לאנשים שעברו את המלחמה הזאת, יש לי פינה חמה לכל מה שהתרחש ומה שקשור לאנשים שם.
סופה לנדבר: לפני שנים רבות, כאשר קמה כאן העמותה של אנשי צבא לשעבר, עמדתי באולם וסיפרתי איך אני קשורה ולמה יש לי פינה חמה בלב ופתאום קם בן אדם ואמר 'אבא שלך סיים אקדמיה בסנטפטרסבורג?
סופה לנדבר: איזה אקדמיה הוא סיים?' אמרתי, 'אני חושבת אקדמיה של תקשורת', אז הוא אמר 'איזה אקדמיה, מה השם?
סופה לנדבר: ' אמרתי, 'אני לא יודעת שהיו כמה אקדמיות שקשורות לעניין הזה', אז הוא אמר 'כן', וכאשר אמרתי את השם של אבא שלי, הוא הפסיק לחקור ואמר 'תשמעי, אבא שלך ואני, אנחנו היינו שני יהודים באקדמיה' והתברר שהוא היה חבר של אבא שלי.
צביקה קן תור: אני המנהל הכללי של העמותה להקמת המוזיאון, אני עומד בראש הפרויקט הזה.
צביקה קן תור: זה למעשה חלק מעמותת 'יד לשיריון' שמנהלת את האתר פה, כאשר יושב ראש העמותה זה האלוף חיים ארז והמנהל הכללי של העמותה 'יד לשיריון' זה תת אלוף במילואים מנשה ענבר.
צביקה קן תור: כמו שאמרנו, אנחנו בדיון עם הממשלה ויושב ראש ועדת ההיגוי שלנו זה תת אלוף עוזי קרן ממשרד ראש הממשלה.
צביקה קן תור: עד כאן כוחותינו.
צביקה קן תור: (סבב היכרות).
חיים ארז: לפני שמר צביקה קן תור יציג את הנושא, קודם כל, כמובן שאנחנו שמחים לארח את כל מי שנמצא פה, את הווטרנים אנחנו מכירים כבר שנים רבות, ישבנו יחד, התייעצנו יחד וביחד הגענו לנקודה הזו שכבר אפשר לזוז קדימה.
סופה לנדבר: עכשיו חייבים רק להמריא.
חיים ארז: כן.
חיים ארז: בארץ קשה להמריא, מפני שתמיד יש כאלה שנתפסים בכנפיים.
סופה לנדבר: אתה מספר לנו?
חיים ארז: אנחנו, בסופו של דבר, אחרי עבודה רבה מאוד בשיתוף פעולה של כל הגורמים, משרד ראש הממשלה והאוצר, כל אחד בזמנו, לפחות הגענו למצב שיש החלטות, כסף מתחיל לזרום וכרגע עדיין יש לנו מגבלה מסוימת שהיא תיפתר וזה לגמור את אישורי התב"ע, כאשר למעשה זה עבר, תב"ע בשטחים, זה כבר הופקד, הוגש וזה מחכה לחתימות.
חיים ארז: אני מניח שאין שום סיבה שזה לא ייגמר.
חיים ארז: אנחנו התחייבנו בפני משרד ראש הממשלה לא להתחיל לחפור באדמה עד שהתב"ע לא חתומה.
חיים ארז: אני חושב שבדין, הממשלה מכניסה כסף, היא רוצה שהכל יהיה על פי כללים וחוקים, וזה בהחלט סביר.
חיים ארז: עדיין יש לנו חילוקי דעות וויכוחים לא קטנים עם הגורמים השונים, האדריכלים שרוצים יותר כסף ממה שאנחנו מוכנים לתת ומעצב שרוצה יותר כסף.
סופה לנדבר: אז תחליפו את האדריכלים.
חיים ארז: כן, אבל גם הם רוצים יותר.
חיים ארז: לכן אנחנו נמצאים במשא ומתן מתוך הנחה שאנחנו באמת צריכים לנצל את התקציב שעומד לרשותנו בצורה הטובה ביותר.
חיים ארז: אני חושב שכרגע למעשה, מבחינת האישורים, מבחינת הקשר עם הממשלה, ועדת ההיגוי, פחות או יותר אנחנו מסודרים ובאמת מה שמעכב כרגע זה לעשות הסכמים עם האדריכלים, עם הגורמים הנוספים ולהתחיל לעבוד.
סופה לנדבר: מה כל כך קשה לבחור את האדריכלים?
סופה לנדבר: אם עד כה אתם לא בחרתם את האדריכלים, אז אפשר---
חיים ארז: בחרנו אותם, ויש לנו איתם חילוקי דעות שייפתרו.
חיים ארז: כל אחד רוצה להרוויח יותר וזה משא ומתן שאנחנו נגמור אותו, לדעתי, בימים הקרובים.
צביקה קן תור: חברת הכנסת סופה לנדבר פתחה אולי בסיפור אישי קטן ואני מודה ומתוודה, כישראלים שגדלנו פה בארץ, כל הדבר הזה היה לנו זר ואפילו מוזר, כשראינו את האנשים עם המדליות, שזה לא נהוג בישראליות.
צביקה קן תור: אבל לאט לאט, כשהתחלנו להוריד את האבק ואת הכל, הסתבר לנו שמשהו מעוות היה בידע שהוענק לנו וניתן לנו, ואם בתחילת שנות החמישים, דיברנו על השואה והגבורה, היום אנחנו מדברים על השואה בלבד.
צביקה קן תור: אני לא מזלזל ואני לא רוצה לפגוע כהוא זה בנושא השואה, אבל העם היהודי עשה גם דבר שנקרא גבורה, בלי מרכאות, והפרק הזה משום מה נעלם מספרי הלימוד ומהידע של האנשים, ולכן לא ידענו על כל הנתון הזה של מיליון וחצי יהודים שלחמו ושל רבע מיליון יהודים שנפלו.
צביקה קן תור: כשאנחנו מתחילים לדבר על נתונים יותר מדויקים, אז צבא ארצות הברית, תראו את הכמות, 550,000, צבא ברית המועצות, אנחנו לא ידענו את זה, זאת אומרת אלה נתונים שלא ידענו וכדאי ללמוד את זה, וסולז'ניצין יכול לכתוב ב-200 שנים ביחד שהעם היהודי נלחם בחזית טשקנט, הנתונים הם קצת שונים ואם יהיה לנו יותר זמן ותוכלי אחרי זה לבוא לתערוכה...
צביקה קן תור: אנחנו מדברים על יהודים בצבא הבריטי ובחבר המדינות, אנחנו מדברים על יהודי ארץ ישראל שזו כמות יוצאת דופן, אנחנו מדברים על הפרטיזנים.
צביקה קן תור: הסיפור אצלנו התחיל לצוץ בראשית שנות האלפיים, 2002.
צביקה קן תור: אז התקבלה החלטת ממשלה ראשונה בנושא הזה וכתוצאה מכך התחלנו להיפגש עם אנשים, ייסדנו את הארגונים.
צביקה קן תור: אני רוצה לציין את היהודי, מר ארקדי טימור, ז"ל, שבזכותו בעצם ה"שיגעון" נכנס לנו.
צביקה קן תור: הוא דחף ועשה את זה.
צביקה קן תור: יחד איתו, מר חיים ארז, מר שלמה שמיר, שהיה מפקד הבריגדה מטעם 'ההגנה', טומקה, שהיה פרטיזן, מנשקה נמצא פה, מר בני מיכלסון שהיה רמ"ח היסטוריה בצה"ל, מר מוטי כפיר גם איש שעשה הרבה, לא כדאי לדבר.
צביקה קן תור: מאי קיש, זה הבן של הבריגדיר קיש, שהיה בתחום ארץ ישראל ואז בשנת 2002 הנחנו אבן פינה מתוך תמימות שבתוך שלוש שנים אנחנו נסיים את ה...
צביקה קן תור: מטרת המוזיאון מבחינתנו זה לספר ולהמחיש למבקרים את סיפור לחימתם וחלקם של החיילים היהודיים בצבאות בעלות הברית, לוחמי המחתרות והפרטיזנים במלחמת העולם השנייה, בהשגת הניצחון על גרמניה הנאצית ומדינות הציר, להדגיש את פרק הגבורה היהודית באחת התקופות הטרגיות בתולדות עמנו, לציין את תרומתם להקמת צה"ל ולניצחון במלחמת העצמאות, דבר שאנחנו קיבלנו כמובן מאליו, אבל זה פרק מאוד משמעותי, וכמובן להוות מוקד לחינוך בני הנוער וחיילי צה"ל.