GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה בן יאיר: אנחנו בשבוע הבא מקיימים דיון ברשות שהמטרה שלו היא לסגור את ההסדר הזה יחד עם עוד שורה של דברים אחרים שיש להם השלכה ישירה לסוג הפתרון הזה, ברגע שתהיה הסכמה רחבה ברשות אנחנו נוציא עקרונות, אנחנו לא נוציא אמת מידה מכיוון שאמת מידה לוקח זמן לכתוב, אנחנו נוציא עקרונות, נבקש מהחברה להתייחס אליהם, ניפגש איתה ונסגור את הקצוות.
סופה לנדבר: שבועיים זה מספיק?
משה בן יאיר: את קוצבת אותי בזמן, שבועיים זה קצר.
סופה לנדבר: אני רוצה שלחג האנשים האלה יקבלו משהו.
משה בן יאיר: שבועיים זה קצר, אני צריך לפחות חודש.
סופה לנדבר: עד סוף מרץ אתה תספיק?
משה בן יאיר: אני אעשה מאמץ.
סופה לנדבר: אני רוצה שלפני ה-26 במרץ יהיה פתרון לבעיה.
מדאה פלג: הייתי רוצה לשאול משהו.
מדאה פלג: נכון שאתה לא פותר רק את הבעיה של המקבץ שלנו, אבל בכל זאת הייתי רוצה לתאר לך את מה שקורה פה, האם אתה רואה פתרון.
מדאה פלג: אנחנו מנוהלים על ידי חברת QLC אבל בחברת החשמל רואים מונה ציבורי אחד של כל החברה, יחד עם זאת לכל דייר יש מונה.
מדאה פלג: יש קריאה לכל דייר.
מדאה פלג: לפני שהם משלמים הם מקבלים הודעה מ-QLC כמה הם אמורים לשלם.
אליהו אבישר: חברת החשמל לא מכירה בזה.
מדאה פלג: האם אתה רואה כאן פתרון?
משה בן יאיר: כן.
משה בן יאיר: אני רואה פתרון.
משה בן יאיר: חברת החשמל תמשיך להתחשבן ישירות מול הצרכן הגדול, מול החברה עצמה, היא לא מכירה ביתר הדיירים כצרכנים.
משה בן יאיר: הפתרון שלעתי הוא הנכון זה שהמונה שלכם, אתם מסוגלים לקרוא אותו באמצעות QLC, אתם תגישו את החשבון לחברת החשמל בגין הצריכה של כל הדיירים ותגידו שאלה ואלה זכאים, שמית, אם החברה תרצה היא תקרא את המונים האלה בקריאה מרחוק, אם היא לא תרצה היא לא תקרא את המונים, אבל לצורך הענין מנגנון ההתחשבנות יהיה מנגנון כזה שאתם מדווחים לחברה והחברה היא זאת שתצטרך להחזיר לכם את הכסף ואתם תעבירו אותו לצרכנים.
משה בן יאיר: הצרכן הרשום בהגדרה שלנו ובהגדרה של חברת החשמל לא נפגע, זה לא שדייר הקצה הוא צרכן של החברה, אם היא רוצה לאמת את הנתונים הנמסרים לה היא יכולה לקרוא את המונים האלה.
יואל מיכלסון: אני רוצה רק להבהיר, חברת החשמל רוצה לתת את ההנחה לכולם.
יואל מיכלסון: אנחנו נותנים את ההנחה רק לפי רשימה שאנחנו מקבלים מהביטוח הלאומי, אני לא בטוח שכל 64 הדיירים שגרים בהוסטל הזה הם זכאים של הביטוח הלאומי.
יואל מיכלסון: הרעיון היה לפתור את הבעיה לאלה שזכאים לפי החוק ואם בין ה-64 יש 30 שלא זכאים אז אין מה לדבר.
מדאה פלג: לא שלושים, יש אולי שישה דיירים.
דן וינשטוק: עצם המגורים בהוסטל הוא וודאי לא תנאי מספיק בשביל לקבל.
משה בן יאיר: אתם ספק שירות חיוני, אתם מספקים שירות שהוא חיוני לצרכנים האלה, נכון להיום אתם חייבים ברשיון, אתם לצורך הענין עבריינים כי מי שמחלק חשמל לפי החוק חייב ברשיון ואתם מחלקים חשמל.
משה בן יאיר: אני רק מנסה לחדד את הבעיה.
סופה לנדבר: מי שעובר על החוק זה משרד הקליטה.
סופה לנדבר: הם קיבלו את זה כאחד מהתנאים של המכרז.
משה בן יאיר: מכיוון שאתם ספקי שירות חיוני, אתם מוכרים חשמל לצרכנים אחרים, אתם חייבים ברשיון ולמעשה חלים עליכם כל החובות שחלים על ספק שירות חיוני שהיום זה חברת החשמל ומחר זה אתם וקיבוצים וכו'.
משה בן יאיר: הם יהיו צרכנים רשומים שלכם ולכן אין בזה שום עבירה על החוק.
משה בן יאיר: אנחנו מנסים לפתור פה איזה שהיא מערכת מאוד מורכבת ולמצוא פתרון לכל הגורמים.
סופה לנדבר: ב-26 למרץ בשעה עשר בבוקר אנחנו נקיים ישיבה ובה אני אדרוש פתרון.
סופה לנדבר: הישיבה היום מתמקדת בנושא תיקונים וליקויים בדירות של חברת עמידר בערים דימונה וקריית שמונה.
סופה לנדבר: בביקור שערכתי בדימונה עם הוועדה קיבלתי שם קהל, שחלק מהם נמצאים עכשיו כאן, ומקריית שמונה מוזמן לכאן גם ממלא מקום ראש העיר, שהוא בדרך הנה.
סופה לנדבר: אנחנו ניתן לאנשים לדבר, ואני אתרגם.
אמה סמירנוב: (דבריה מתורגמים ע"י יושבת הראש) אני גרה בדימונה, וכבר למעלה משלוש שנים שדולף הגג.
אמה סמירנוב: המים יורדים דרך הקיר ולא דרך הצינור, כאילו מישהו הזיז את הצינור.
אמה סמירנוב: בכל פעם שיורד גשם, אני הולכת אחרי זה לעמידר.
אמה סמירנוב: אני גרה בקומה שלישית ואחרונה, בעלי כבר שנה שביעית מרותק למיטה ובחדרו ממש דולפים המים למיטתו.
אמה סמירנוב: בשנת 2000 קיבלנו את הדירה, בשביעי למאי ימלאו 8 שנים שאנו בדירה, ובשנת 2005 הבעיות התחילו.
ליובוב בסליגה: (דבריה מתורגמים ע"י יושבת הראש) אני מתגוררת ברח' גולדה מאיר 1005, דירה 12 בדימונה, ומשלמת משכנתא.
ליובוב בסליגה: מעלי נמצאת דירת עמידר, מס' 14, וכבר הרבה שנים שדולפים ממנה מים.
ליובוב בסליגה: מחברת עמידר הגיעו הרבה פעמים אבל אף אחד לא מטפל בזה.
ליובוב בסליגה: עכשיו המים נוזלים, כל התקרה, כולל הבטון, מלאים במים והכל נופל גם לתוך הבית.
ליובוב בסליגה: המים מגיעים גם לתוך חדרי השינה שגם הם כבר מלאים במים.
ליובוב בסליגה: לפני כחודש וחצי שלחתי תלונה בכתב לעמידר, שהקיר מבחוץ נופל בכל פעם שזה מתמלא במים.
ליובוב בסליגה: באמצע פברואר הגיע נציג עמידר, הם שיפצו את הדירה מעלי, אבל את הנזק שנגרם לא תיקנו.
אריה מאור: את הדירה של עמידר תיקנו ואין יותר נזילה, נכון?
ליובוב בסליגה: עכשיו לא.
אריה מאור: תגידי לגברת שתיתן לי את הטלפון שלה, אנחנו נבוא לדירה שלה, נסתכל מה יש לעשות ונעשה.
ליובוב בסליגה: הם סירבו לשפץ מבחוץ.
אריה מאור: אני לא מדבר על בחוץ, אני לא יכול להתחייב על מה שאני לא יודע.
אריה מאור: אנחנו נטפל בנזק שנגרם מהדירה שלנו לפנים הדירה.
ליובוב בסליגה: ארבע שנים היו נזילות, ועד שהם לא פנו בכתב אף אחד לא עשה כלום.
סופה לנדבר: אני אומרת שצריכים לפנות בכתב, ולא בעל פה.
סופה לנדבר: בזמן שהיא פנתה בכתב, לפני חודש וחצי, הייתם צריכים לשפץ.
קריאה: ניתן לפנות אליכם בשפה הרוסית?
אריה מאור: אני לא יכול להבטיח.
ריטה שוחמן: (דבריה מתורגמים ע"י יושבת הראש) אני גרה בדירת עמידר בדימונה, ברחוב הרותם 268 קומה שנייה דירה מספר 10, כבר שבע עשרה שנה משנת 1993.
ריטה שוחמן: גנבו לנו את דלת הכניסה לבניין, וכבר שנתיים שאנחנו כותבים לעמידר.
אריה מאור: גב' שוחמן, האם את מתלוננת על נזק אצלך בדירה, או בבית המשותף?
ריטה שוחמן: לא, בעלי ראש ועד הבית.
אריה מאור: אז אני כבר אומר לך שצר לנו מאוד שגנבו לכם את הדלת לבית המשותף, אבל אני לא בטוח שאנחנו צריכים לכסות את הגניבות האלה.
ריטה שוחמן: כבר שנתיים אנחנו מדברים ומבקשים, ובכל פעם אומרים "תבוא מחר", "תבוא בעוד שבועיים".
ריטה שוחמן: בכניסה שלנו יש שש דירות, כולן של עמידר.
סופה לנדבר: יש מישהו שרכש את הדירות?
ריטה שוחמן: לא, כולם בשכירות.
אריה מאור: הכל ברור, אני רק רוצה פה להבהיר משהו גב' לנדבר הנכבדה, היו לנו מקרים כאלה בבאר שבע, נתנו דלת, הגנבים ראו כי טוב, באו למחרת גנבו את הדלת.
אריה מאור: עוד פעם עשינו, ראו כי טוב, גנבו את הדלת.
אריה מאור: אנחנו לא יכולים לממן דלתות שנגנבות, זה לא במנדט שלנו.
אריה מאור: אבל העניין ייבדק, כדי לעשות את זה קצר, העניין ייבדק, אולי אם יישאר לנו קצת כסף, דבר שאין לנו, אז נשקול את זה בחיוב.
ריטה שוחמן: יש לנו גינה, אבל כבר שנתיים או שלוש שאין שום אפשרות להשקיית הגינה.
ריטה שוחמן: אנחנו משלמים כל חודש עבור שמונה קוב מים, אבל אין שום גינה.
אריה מאור: אני רוצה להגיד לכם, לכל תושבי דימונה הנכבדים שאנחנו אוהבים אתכם, כי אתם נמצאים רחוק.
אריה מאור: תדעו לכם שיש לנו יחס מאוד מיוחד לתושבי דימונה, כמו גם לקרית שמונה.
אריה מאור: בנושא הגינון, שעמידר מטפלת, אני חושב שאין מקום בארץ, ואני לא מדבר על הבית שלך כי אני לא מכיר אותו, אין מקום בארץ שהגינות מטופחות על ידי חברת עמידר כמו בדימונה.
אריה מאור: האם זה לא נכון?
אריה מאור: אתם מכירים את הגינות.
אריה מאור: כשאתה עובר בדימונה, היכן שאתה רואה ירוק חברת עמידר שמתחזקת, ואיפה שאתה רואה צחיח חברת עמידר לא מתחזקת, ואני גאה בגינות שלנו.
ריטה שוחמן: לא בבית שלנו.
אריה מאור: בכל מקרה, העניין שלך ייבדק.
רוזה דוחובני: אני גרה ברח' משה דיין 1178 דירה 28 בדימונה, משנת 1997, וכל הזמן יש בדירה הזאת רטיבות.
רוזה דוחובני: פניתי לעמידר, אבל לא קיבלתי שום תשובה.
רוזה דוחובני: היה שם חלון שבור שאותו ביקשתי שיתקנו, אבל מאחר והם לא עשו זאת, אנחנו התקנו את החלון לבד.
אריה מאור: חברת עמידר לא מתקנת חלון שבור, אבל חברת עמידה רוצה לבדוק את תלונת הרטיבות.
אריה מאור: לא הכניסו אותה עם חלון שבור.
רוזה דוחובני: כשנכנסנו לדירה, החלון פשוט לא נסגר, פנינו לעמידר אבל הם לא תיקנו את זה.
סופה לנדבר: אני חושבת שכאן אתם תצטרכו להחזיר לה כסף.
סופה לנדבר: הפקידה בעמידר אמרה שעד שהיא לא תחתום היא לא תתן לה את המפתחות.
סופה לנדבר: הם ידעו שיש שם בעיה והם ידעו שהם לא תיקנו את החלון, אבל הכריחו אותה לחתום והיא חתמה על כך.
סופה לנדבר: אבל, כאשר נכנסה וראתה שהחלון לא נסגר, היא היתה צריכה להחליף את החלון.
סופה לנדבר: לכן יש כאן בעיה.
סופה לנדבר: כששאלתי אותה למה היא היתה צריכה להחליף, היא אמרה "נכנסתי והחלון לא נסגר".
אורה חריש: בשנת 1997?
רוזה דוחובני: כשבאנו לקחנו מפתחות, לא נתנו לי אותם והייתי צריכה לחתום על החוזה.
סופה לנדבר: אני ביקרתי בדימונה במטרה לפגוש ולעזור למשפחות שהיו במצוקה לאחר הפיגוע שהיה שם.
סופה לנדבר: כל האנשים שנמצאים כאן, באמצעות ממלא מקום ראש העיר שלא יכול היה להגיע, ובאמצעות משה, הגיעו למפגש שלנו, ביחד בלה שהיא יושבת ראש פדרציה ישראלים דוברי רוסית.
סופה לנדבר: ראיתי שם כמה בעיות, והם דיברו אז בצורה קצת אחרת.
שאלה: האם משנת 97' הם פנו לעמידר?
רוזה דוחובני: הפקידה אמרה לי, "אם קר לך, תתקיני את החלון לבד לעצמך".
סופה לנדבר: היא לא פנתה בכתב, אלא בעל פה.
סופה לנדבר: אני לא כל כך מבינה את העברית וקשה לי, אבל הנה קבלות.
אריה מאור: חברת הכנסת לנדבר, התלונות על רטיבות ייבדקו, אני כבר אמרתי.
אריה מאור: תלונה בת עשר שנים מכבידה על המערכת, אני לא יודע גם מה קרה.
סופה לנדבר: אני חושבת שבזמן שפקידים של עמידר לא יודעים להתייחס לאנשים ושולחים אותם, סליחה, כשעיר לעזאזל, אתם צריכים לבדוק את הדברים.
סופה לנדבר: זה בשנת 97', זאת אומרת זאת עובדה שלא התייחסו, היא שמרה את הקבלות האלו, בנאדם צריך לקבל החזר.
סופה לנדבר: היא נכנסה לדירה.
אורה חריש: לפעמים יש אנשים שרוצים לשדרג את מה שנותנים, וזה קשה עכשיו בדיעבד לבדוק את הנושא הזה.
סופה לנדבר: אתם יודעים שאני שומרת על פרופורציה ולא נותנת להתנפל, אמנם שם במקום מאוד כעסתי, לא רק כעסתי, ממש רתחתי מכעס.
סופה לנדבר: עכשיו היא אומרת, יש אנשים שהם סתם מתלוננים.
סופה לנדבר: יכול להיות, אבל אנשים שאני הזמנתי, והחליטו להגיע מדימונה וקרית שמונה לכאן, תאמינו שזה לא סתם.
אריה מאור: גב' דוחובני את לא הגעת סתם.
אריה מאור: כיוון שאנחנו נבדוק את התלונה העיקרית של דבר שיש לך בבית היום, זה רטיבות.
אריה מאור: הדבר הזה זה תינוק גדול כבר.
אריה מאור: זה היה תינוק לפני עשר שנים, היום הוא ילד גדול.
אריה מאור: אין חברת עמידר וגם לא מדינת ישראל לא יכולים לשלם על דבר שאי אפשר לבדוק אותו.
אריה מאור: אי אפשר, אנחנו לא יכולים.
אריה מאור: אני לא יודע איך עושים את זה, אני לא חושב שהמשרד יודע.
אריה מאור: אני יכול מהכיס שלי להוציא.
אריה מאור: אסור לי להוציא על דבר שאני לא יכול לאמת שהיה בו צורך ענייני לבצע אותו.
אריה מאור: במיוחד אם זה עשר שנים.
אריה מאור: אני לא יודע איך עושים את זה.
סופה לנדבר: איך נותנים לבנאדם להיכנס לדירה שאין שם חלון?
סופה לנדבר: חלון שהוא שבור שהיא לא יכולה לסגור?
אריה מאור: גב' לנדבר, אני אומר כעקרון קטגורית שזה לא יכול להיות.
אריה מאור: אבל אני לא עומד פה להגיד כן נכון או לא נכון.
אריה מאור: זה לא יכול להיות.
אריה מאור: אנחנו לא יכולים לשלם את זה.
אריה מאור: עקרונית קיבלתם תשובה, מנכ"ל החברה ענה לכם.
דפנה: השאלה פה היא עקרונית.
דפנה: האם ייתכן מצב, גם היום, שיש מקרים בהם אדם בא לשכור דירה של עמידר?
דפנה: כמתחייב בחוק מותר לו, והחוק מחייב את החברה לתקן את הליקויים לפני שהוא שוכר אותה, ואז מאיימים עליו אם לא תחתום אתה לא מקבל דירה.
דפנה: זה מה שהיא אומרת.
דפנה: אני שואלת אם ייתכן כזה דבר.
סופה לנדבר: אני לא רוצה להעמיד אתכם באי נעימות, אבל אם אני אדבר היום ברדיו אני אגיד לאנשים אל תאמינו לפקידי עמידר, צר לי.
סופה לנדבר: לפני שאתם נכנסים לדירה שאתם מקבלים דרך משרד הקליטה, אתם צריכים על כל דבר להיות נודניקים ולהגיד לא נקבל, וזו זכותכם.
סופה לנדבר: אתם יודעים כמה טלפונים אתם תקבלו, וכמה תלונות?
אריה מאור: אני מאוד מבקש, אני חושב שאנחנו עושים באופן כלל ארצי מאמצים גדולים מאוד לתת לדיירים שלנו דירה ראוייה.
אריה מאור: על פי חוק.
אריה מאור: אני לא יכול לענות מה היה שם לפני עשר שנים, באמת שלא, זה גם לא יהיה הוגן.
סופה לנדבר: היא אומרת שהגורל שלה מכה בה, היא ניצולת שואה שהיתה בגטו ארבע שנים, היא אישה מאוד חולה והיא האמינה שכאשר פונים לפקיד אז הוא צריך לענות.
סופה לנדבר: כששאלתי למה היא לא פנתה בכתב, היא אמרה: "אני לא ידעתי שבמדינה שלי אני צריכה לעשות את הדברים האלה".
אורה חריש: היא עשתה שיפוצים כשהיא נכנסה.
אורה חריש: אחרי שהיא קיבלה את המפתח, היא עשתה שיפוצים בדירה ובמסגרת זו היא החליפה כנראה גם את החלון כי רצתה להחליף חלון אחר.
אורה חריש: אני חושבת שאולי היא עשתה כל מיני שיפוצים במטבח, וכנראה החלון לא מצא חן בעיניה אז היא החליפה גם אותו, לא בגלל שהוא לא היה בסדר.
אורה חריש: אי אפשר היום להוכיח שזה לא היה בסדר.
אורה חריש: אז הרטיבות תיבדק, זה סיפור אחר.
סופה לנדבר: היא אומרת שיש לה היום רטיבות ונזילה על כל הקירות, והיא מבקשת או שתחליפו לה את הדירה או שתשפצו אותה, כי היא חיה ברטיבות ובתנאים שלא ניתן לחיות איתם.
מיכאל איסקוביץ: אני מתגורר בדירה בדימונה, ברחוב בבא-סאלי 78/17, מאפריל 2003.
מיכאל איסקוביץ: באוקטובר 2006 עמידר שלחה שני עובדים לעשות שיפוץ כללי בגג, ואחרי השיפוץ התחילו הגשמים, וכל התקרה בהמטבח בסלון ובחדרי שינה התחילה לנזול.
סופה לנדבר: הם כנראה פתחו שם משהו.
מיכאל איסקוביץ: פנינו בכתב לעמידר ששלחה פעמיים עובדים מטעמה, גם בקיץ וגם בסתיו של 2007, בפעם האחרונה הם היו בינואר 2008.
מיכאל איסקוביץ: עד היום יש רטיבות, אחרי הגשמים כל התקרה שחורה.
מיכאל איסקוביץ: הם כן מגיבים, הם באו פעמיים העובדים, עולים על הגג, מטטאים, מוציאים, את המים ובזה מסיימים.
אריה מאור: מיכאל איסקוביץ, קודם כל אני שמח שלפחות היו פעמיים אצלך ב-2007 ופעם ב-2008.
אריה מאור: קודם כל היינו.
אריה מאור: עכשיו לפעמים לטפל ברטיבות שבאה מהגג, בחורף, זה בעיה.
אריה מאור: עכשיו אנחנו הולכים לקראת האביב, אני מבטיח שאנחנו נעשה מאמץ גדול לטפל בזה עכשיו, בתקופה הזו, כשהגגות מתייבשים או יבשים, בתקווה שלא ייזל לך בשנת 2009.
אריה מאור: אני לא יכול להבטיח שום דבר כי בגג המים לפעמים יותר חכמים מהראש שלנו.
אריה מאור: אין מה לעשות.
אריה מאור: אבל אנחנו נעשה את התיקון שמתבקש.
סופה לנדבר: אמרו להם שצריכים לראות את הנזילה ולכן אנחנו ממתינים לגשם.
אריה מאור: האמת היא שזה נכון, אני כמומחה גם בעניין הזה, אתה לא יודע מאיפה המים נוזלים.
אריה מאור: בסדר, אנחנו נטפל בך.
פאינה: אני גרה בדימונה יותר מארבע שנים, הוא חולה נפש ובגלל זה ארבע שנים אני הייתי גרה בגהינום.
פאינה: אף אחד לא עזר, לכל מי שפניתי אף אחד לא עזר.
פאינה: אחרי שהיא פנתה לפה הם פתרו את הבעיה, והחליפו את הצינורות לחדשים.
אריה מאור: היא אומרת תודה לעמידר?
אריה מאור: מצויין, אני מבקש שזה יירשם בכל פרוטוקול אפשרי.
סופה לנדבר: היא פשוט אמרה, שאחרי שהיית וביקרת ופנית אז אנחנו פתרנו.
סופה לנדבר: אבל מה שצריכים להגיד לעמידר.
אריה מאור: אם תרשי לי לגבי דימונה, לפני שעוברים לקרית שמונה.
בלה ירובצקי: אני גרה ברח' בבא-סאלי 78 בדימונה, ומדברת בשם שכנה שלא הצליחה להגיע לפה והיא רשומה פה, בשם גלינה אנטונוב.
בלה ירובצקי: אני מתגוררת בדירה מס' 16 וגלינה אנטונובה בדירה מס' 18.
בלה ירובצקי: כמו שסיפר מיכאל איסקוביץ, הם גרים כולם באותה כניסה, הם גרים אחד מול השני, כל מה שקורה למיכאל קורה גם לגלינה.
בלה ירובצקי: כל מה שבתקרה שלו בחדרים זה מה שאצל גלינה במטבח.
אריה מאור: אז כדי לקצר, אותה תשובה שנתתי למיכאל אני נותן גם לגברת.
אריה מאור: יבקרו אצלם בעזרת השם עוד השבוע כדי לפתור את הבעיה.
בלה ירובצקי: יש לה גם בעיה משלה.
בלה ירובצקי: הם קיבלו דירה של עמידר, שהורידה את הקיר שבין המטבח לבין המרפסת עוד לפני שהם נכנסו לדירה.
בלה ירובצקי: לכן הקיר החיצוני של המטבח נהייה שחור כולו, גם אחרי יומיים של גשם.
בלה ירובצקי: הקיר הזה שהוא כל הזמן שחור, אמור היה להיות קיר פנימי ובגלל שהוא נהייה קיר חיצוני, נראה שהמרפסת בתוך הבית ובגלל זה הרטיבות.
בלה ירובצקי: כשהם נכנסו לדירה הם ריצפו את זה בקרמיקה, מחשבונם הפרטי.
אריה מאור: בלה, הטלפון שלך.
אריה מאור: אני רוצה רק באופן כללי לגבי דימונה, בסך הכל בדימונה יש מנהל מהטובים שיש לעמידר.
אריה מאור: בשם חיים פרג'י, אתם בטח מכירים אותו.
אריה מאור: הוא איש טוב והוא איש שאכפת לו.
אריה מאור: מה שאני רוצה להגיד לכם, אני לוקח על עצמי, מאחר ואני יושב פה מטעם החברה, אני בעצמי ארד לדימונה בזמן הקרוב, אני אבדוק אישית, קודם כל היום אני אדבר עם המנהל ואתן לו את הכתובות ואת הטלפונים כדי שידברו ויבקרו אצלם אנשי החברה.
שאלה: האם יש מישהו דובר רוסית?
שאלה: שלא יהיה כשל בתקשורת, כי הם מדברים שם בעברית.
אריה מאור: אני רוצה להגיד לתושבי דימונה, אני באופן אישי אבקר במהלך חודש מרץ כדי לוודא שכל אחד ואחד מהדברים האלה טופלו.
אריה מאור: עד כאן, תודה רבה.
שאלה: למה בעיר כמו דימונה אין מישהו דובר רוסית בחברת עמידר?
אריה מאור: אין לי תשובה, זה לא במנדט שלי, אבל אני אברר את זה.
סופה לנדבר: אתם צריכים להבין, אנחנו ועדת פניות ציבור, אנחנו עובדים גם ברוסית, אנחנו כדי שלציבור יהיה נוח אמרנו לציבור, אנחנו, כנסת ישראל, ועדת פניות ציבור עובדים ברוסית גם.
סופה לנדבר: לוקח זמן אבל אנחנו מטפלים בכל פנייה בכל שפה שמגיעה לכנסת ישראל.
סופה לנדבר: אם זה באמהרית ואם זה בעברית ואם זה ברוסית ואם זה בצרפתית.
סופה לנדבר: ואנחנו חושבים שבעצם בקבלת קהל בכל חברה, ובחברה כל כך ענקית כמו עמידר אתם צריכים לקחת בחשבון שעיר נבנית על אוכלוסיה שהם שלושים וכמה אחוז דוברי רוסית, ולא יכול ולא ייתכן שלא ידברו שם בשפה רוסית.
סופה לנדבר: היא רוצה להוסיף שתבדקו, היא אומרת הדירה הזאת פשוט לא מתאימה לחיים של בני אדם.
אריה מאור: גבירתי, אני בתחום ההנדסה ומה שאני יכול להגיד לגברת שהיא צריכה להפנות בקשה ויטפלו בה אנשי המשרד.
אריה מאור: זה לא במנדט שלי.
סופה לנדבר: עכשיו אנחנו עוברים לקריית שמונה.
סופה לנדבר: אריה במשרד השיכון אני רוצה שאתם תציגו, אמנם דפנה עשתה לנו הכנה של מסמכים ואנחנו כן יודעים מה אתם כן צריכים לעשות ומתי אתם צריכים לעשות אבל אני רוצה שתגידו איך בנאדם מקבל את הדירה, תוך כמה זמן צריכים לשפץ ומה צריכים לשפץ, ואם לבנאדם יש בעיה אז איך הוא צריך לפנות, בכתב, בעל פה, למי הוא צריך לפנות ומה התיקונים שנעשים על ידי המדינה.
אורה חריש: כשיש למישהו תלונה, הוא פונה לחברת עמידר.
אורה חריש: תוך שלושים יום, חברת עמידר צריכה לתת לו תשובה ותוך שישים יום היא צריכה לבוא ולתקן.
אורה חריש: יש מספר סעיפים בחוק, שמחובת החברה לתקן לדייר במסגרת החוק.
אורה חריש: שהם בגדול, אני אגיד, אני לא ארד לפרטים, זה מערכת מים דירתית, אינסטלציה סניטרית, חשמל, נגרות ואלומיניום, מרצפות אם הן פגומות, איטום ותיקון סדקים, זה כולל את הרטיבות, ופגמים ביציבות של מעקות.
אורה חריש: זה הדברים שנמצאים בחוק.
אורה חריש: דלת כניסה וחלונות חיצוניים, למעט זגוגיות.
אורה חריש: זגוגיות לא בתוך החוק.
אורה חריש: בנוסף יש את ועדת חריגים, שיש כללים מי נכנס לוועדת חריגים, שזה קשישים מגיל מסויים, מגיל שבעים, נכים גם בוועדת חריגים, וחד הוריות גם בוועדת חריגים.
אורה חריש: ומשפחות מעל שש נפשות.
אורה חריש: יש את ההשתתפות של הדייר בהתאם לזכאות של הדייר.
אורה חריש: כל דייר יש לו את הזכאות שלו.
סופה לנדבר: מחמישה עד עשרים וחמישה אחוז?
אורה חריש: נכון.
סופה לנדבר: אני רוצה להציג לכם את חבר מועצת העיר קריית שמונה, בוריס.
בוריס סידלקובסקי: צהריים טובים.
בוריס סידלקובסקי: שמי ד"ר בוריס סידלקובסקי, חבר מועצת העיר, ואני מחזיק תיק קליטה ואני גם רופא בחדר מיון קדמי בקריית שמונה.
בוריס סידלקובסקי: אני פניתי לוועדה, וקודם כל תודה שהזמנתם אותנו לוועדה, אני שמח להיות כאן כי יש באמת הרבה בעיות עם חברת עמידר בקריית שמונה, ועמידר פועל בקריית שמונה, לפחות מה שאני יודע בתור עולה חדש, לפחות מ-1989, ואנחנו, העולים חדשים שהגיעו לקריית שמונה התחילו לקבל את הדירות, ומהדירות הראשונות שהתחילו לקבל התחילו הבעיות הראשונות וככה אנחנו ממשיכים עם הבעיות האלה.
בוריס סידלקובסקי: אנחנו כתבנו כאן את המכתב על ריבוי ליקויים בדירות עמידר בעיר קריית שמונה.
בוריס סידלקובסקי: אני מקווה שאתה קיבלת.
בוריס סידלקובסקי: אני ריכזתי את כל הליקויים, כל הבעיות שיש בקריית שמונה ויש לי בערך כאן ארבעים וחמש פניות, תלונות של אנשים, על כל הליקויים שכתוב כאן, אם אתה רוצה שאני אפרט, אני לא חושב שעכשיו אנחנו נרכז אחד אחד, בגלל זה ריכזנו את הבעיות.
בוריס סידלקובסקי: אבל באמת יש יותר מידי בעיות בדירות עמידר בקריית שמונה.
בוריס סידלקובסקי: אני רוצה להזכיר לכם שקריית שמונה זו עיר שהיתה מופגזת במשך שלושים שנה מהקטיושות, ובוודאי שהדירות בקריית שמונה הן די ישנות.
בוריס סידלקובסקי: הבתים בני ארבעים, חמישים, ארבעים בממוצע, אולי יש פחות גם, אז בוודאי שבדירות האלה, בבתים האלה כבר הרבה שנים לא עשו שיפוצים יסודיים, ולא עושים את השיפוצים בדירות עמידר.
בוריס סידלקובסקי: לצערי זה כמעט בכל הדירות שאני קיבלתי פניות מאנשים, כמעט בכל דירות עמידר לא עושים שיפוצים יסודיים, רק קוסמטיים, שזה לא שווה גרוש, זה חבל על הכסף שעמידר משקיע בדירות האלה.
בוריס סידלקובסקי: אני חושב שהגיע הזמן שעמידר ייקח את היוזמה ולשפץ לפחות בערי הפריפריה, כמו קריית שמונה, עיר שבאמת סבלה הרבה הרבה שנים מקטיושות, ואתם יודעים שכל הנפילות שלה קטיושות.
בוריס סידלקובסקי: ב-1996 במבצע "ענבי זעם" נפגעו בקריית שמונה אלף מאתיים דירות.
בוריס סידלקובסקי: ובמלחמת לבנון השנייה נפגעו בקריית שמונה אלפיים דירות.
בוריס סידלקובסקי: מפגיעות ישרות עד נפילות קטיושות ליד הבתים.
בוריס סידלקובסקי: יש כאן שני דיירים שגרים בבית ששלוש קטיושות נפלו ליד הבית.
בוריס סידלקובסקי: ועד שאני הבאתי לפני שבועיים את הטלויזיה למקום הבית לא שופץ, לפחות מהקירות של הבניין.
בוריס סידלקובסקי: אני לא מדבר על מה שהולך בתוך הבית, הנזילות, הפטריות וכל מיני דברים שזה אי אפשר.
בוריס סידלקובסקי: אנשים מקבלים מזה מחלות קשות.
בוריס סידלקובסקי: גם אסטמה, גם העצבים שבאים לעמידר ולא מקבלים מענה או עושים איזה טיפול שלא שווה הטיפול הזה.
בוריס סידלקובסקי: עוד פעם, זה לא שווה כסף שמשקיעים בדירות האלה, כי זה נקודתי, ואחר כך אנשים עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם באים לעמידר.
בוריס סידלקובסקי: מה התגובות בעמידר, אנשים באים, אומרים כן כן, אנחנו נבוא.
בוריס סידלקובסקי: עוד שבוע, עוד שבועיים, עוד פעם באים, כן כן, אנחנו נבוא.
בוריס סידלקובסקי: ככה מושכים עוד חודש, עוד חודשיים, אחר כך באים, מסתכלים, אומרים יהיה בסדר, כמו שאנחנו למדנו את זה באולפן, יהיה בסדר, סבלנות, ועוד חודש, עוד חודשיים, וככה זה ממשיך.
בוריס סידלקובסקי: ולא מטפלים.
בוריס סידלקובסקי: יש כאן דיירת בעמידר, ברח' שפרינצק למשל, שש שנים היא סובלת מהבעיה.
בוריס סידלקובסקי: יש רק ארבע, אני יכולתי להביא הרבה יותר אנשים לכאן, אבל אני יכול להגיד לכם שזה לא מספיק.
בוריס סידלקובסקי: אני הצלחתי ככה, כי ביקשו ממני די מהר להביא את הרשימה, אני התקשרתי לכמה שכונות בעיר וביקשתי רשימה.
בוריס סידלקובסקי: אז הבאתי לכאן ארבעים ושלושה דיירים שגרים בעמידר וסובלים מבעיות בדירות שלהם.
בוריס סידלקובסקי: אם אני אפרסם בעיתון זה יהיה לפחות מאתיים, שלוש מאות או יותר.
בוריס סידלקובסקי: פניות לעמידר, לשיכון ופיתוח וכל זה.
בוריס סידלקובסקי: אני חושב שאנחנו צריכים לקבל איזו שהיא החלטה, או לאכלס את האנשים בדירות עמידר או לא לאכלס.
בוריס סידלקובסקי: או שעמידר ייקח אחריות על הדירות שהוא נותן, בעקרון המדינה נתנה לעמידר לנהל את הנכסים של המדינה, והמדינה משלמת כסף לעמידר.
בוריס סידלקובסקי: זה לא שהאנשים האלה המסכנים שיושבים כאן, שהם חייבים לעמידר.
בוריס סידלקובסקי: אז מה, כל פעם צריך לבוא לעמידר, לשלם מאה שקל וככה לקבל טיפול?
בוריס סידלקובסקי: לא.
בוריס סידלקובסקי: עמידר לקח על עצמו את האחריות על הדירות האלה, הוא צריך לתת טיפול.
בוריס סידלקובסקי: אם לא יכולים אז אולי להעביר מעמידר כל נכסי המדינה לחברה אחרת ושהיא תטפל בבעיות האלה.
בוריס סידלקובסקי: אי אפשר ככה.
בוריס סידלקובסקי: אי אפשר ככה להיות, כמה זה אפשר, זה התעללות באנשים, אנשים סובלים.
אריה מאור: אני מבקש, זה עובר לססמאות ואני לא יכול להתמודד עם ססמאות.
אריה מאור: עניינית אני מוכן להתייחס לדבריך, אבל בלי ססמאות.
סופה לנדבר: אריה, אתה רואה שאני שמרתי על שפה מאוד מאוד עדינה.
סופה לנדבר: אני לא רוצה עכשיו שאנחנו נגיע לטונים הגבוהים.
סופה לנדבר: יחד עם זאת, תשמע, אני התאפקתי ולא רוצה, אני באמת לפרוטוקול לא רוצה שזה יהיה בצורה של פגיעה.
סופה לנדבר: אתה יודע, בוריס הגיע, בנאדם מאוד מאוד עסוק.
סופה לנדבר: אני גם רוצה להביע את ההערכה שלי לתושבים שגרים בעיר שלו ובעיר דימונה והיום בשדרות ואשקלון, פשוט בשדרות הם ספגו את זה בשנה הקודמת, ואתה יודע, המדינה, אז כולם התגייסו ואמרו.
סופה לנדבר: שהיום הוא עזב את מקום העבודה שלו זה פשוט מאמץ אדיר, בגלל שאני זוכרת שבמלחמת לבנון השנייה הוא לא עזב את קריית שמונה.
סופה לנדבר: ואנחנו פשוט, לא רק הערכה, בנאדם לא עזב את קריית שמונה כשהיה שם די מפחיד.
סופה לנדבר: אנחנו כסיעת ישראל ביתנו לא פעם אחת היינו בצפון, ואני אומרת שלעבור מה שהם עברו זה לא פשוט.
סופה לנדבר: ואנחנו היום מדינה זה משפחה אחת גדולה.
סופה לנדבר: אני הזמנתי רק את דימונה וקריית שמונה.
סופה לנדבר: יש לי עוד פנייה ענקית, ואתם יכולים לנחש מאיפה זה, על עמידר, מבאר שבע, ואנחנו עם שולמית חששנו וחשבנו והחלטנו לא להביא את זה לישיבה, היא אומרת אנחנו מתנפלים על עמידר, לא נוח, לא נעים.
סופה לנדבר: ויחד עם זאת אנחנו רוצים, ואני חושבת שזה גם רצון שלך, כנציג של עמידר.
אריה מאור: הכל ברוח טובה.
אריה מאור: קודם כל יושב פה ד"ר רז, לקחתי היום שלושה כדורי הרגעה לפני שבאתי לפה עם שחפ"צ.
אריה מאור: זה לא רואים אבל אני עם שחפ"צ.
אריה מאור: מה שאני רוצה לומר לד"ר בוריס, ד"ר בוריס, קודם כל עבדך הנאמן ריכז את כל עבודת שיפוץ נזקי מלחמת לבנון בצפון הארץ.
אריה מאור: אריה מאור, בעזרתו של ארקדי, אולי אתה זוכר אותו.
אריה מאור: מי שעשה את זה זה אני.
אריה מאור: בהיקף של חמישה עשר מיליון שקל.
אריה מאור: אני הייתי במלחמת לבנון בקריית שמונה הרבה מאוד פעמים.
אריה מאור: זה לגבי מלחמת לבנון.
אריה מאור: מדינת ישראל משקיעה בקריית שמונה, בכל מיני תחומים, כולל בתחום שאנחנו מופקדים עליו, יותר מאשר בכל מקום אחר בארץ.
אריה מאור: יושבים פה אנשים, אנחנו עושים שם שיפוצים בהיקפים של מיליונים כל שנה, של אחזקה שיטתית, וד"ר בוריס אני בטוח שהוא יודע, ואלה שיושבים פה גם יודעים את זה.
אריה מאור: אין מקום בארץ שמדינת ישראל, מבחינת בינוי בתחומי החברה שלנו, משקיעה יותר מאשר בקריית שמונה.
אריה מאור: זו תשובה כללית.
אריה מאור: במהלך שנת 2007 הגיעו לסניף קריית שמונה מדיירי עמידר בקריית שמונה שמונה תלונות.
אריה מאור: בשנת 2007 הגיעו שמונה תלונות לחברת עמידר, רשומות פה לפניי.
אריה מאור: טיפלנו בכל אחת מהתלונות.
אריה מאור: מה שלא הגיע אלינו, דוקטור נכבד, אני לא יודע לטפל במה שאני לא יודע.
סופה לנדבר: מהיום להבא, אני גם אפנה בכלי תקשורת לציבור, צריכים לטפל בבעיות בכתב.
אריה מאור: דבר אחרון בעניין הזה, לגבי הפעילות של עמידר בכלל.
אריה מאור: חברת עמידר יונקת את תקציביה ממשרד השיכון, שיונק את תקציביו ממשרד האוצר.
אריה מאור: אנחנו היינו שמחים, חברת עמידר ומשרד השיכון, שיהיה לנו הרבה הרבה יותר כסף לטפל במה שהזכיר ד"ר בוריס.
אריה מאור: בהחלט.
אריה מאור: וגם אני הייתי, כממונה על התחום ההנדסי בחברה, הייתי שמח אילו היה לנו פי שלוש יותר כסף.
אריה מאור: אבל אנחנו עושים את המיטב שאנחנו יכולים, ומנצלים כל אגורה שיש לחברת עמידר מטעם המדינה.
אריה מאור: ויתרה מזאת, חברת עמידר מכיסה מוסיפה כל שנה מיליונים של שקלים כדי להיטיב ולשפר את מה שהסלים של החוק לא מאפשרים לשפר.
אריה מאור: זה באופן כללי.
אריה מאור: עכשיו אני מוכן לעבור ספציפית.