GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גרשון רודמן: יש חובת הודעה, אבל אתה מטלפן ומודיע ומגיע.
גרשון רודמן: נקודה.
גרשון רודמן: זו חובת ההודעה.
גרשון רודמן: זה לא לטלפן, והוא יבדוק וכו'.
סופה לנדבר: ואז, הוא יאשר או לא יאשר.
גרשון רודמן: עם כל הכבוד, אין לנכה אפשרות לבדוק, אם הוא אומר לו שזה לא עובד.
גרשון רודמן: אם זו התחנה בבנימינה או עובד התחנה שהלך לישון או שהמעלון מקולקל, עם כל הכבוד זה לא מעניין אותי.
גרשון רודמן: אני צרכן.
גרשון רודמן: אתם אמורים לתת לי שירות.
גרשון רודמן: תפתרו את הבעיות.
גרשון רודמן: אתם מחפשים את התקנות: 2013, 50% או 20%?
גרשון רודמן: אפילו בשביל 1% יהיה לכם תירוץ להגיד "לא".
גרשון רודמן: צריכים חד-משמעית לחתוך את זה ולעשות חוק שבכל מקום שנכה לא מקבל שירות אתם תיקנסו במחיר שיעלה לאותו נכה לקחת הסעה הלוך וחזור במכונית של "יד שרה" למשל או במונית מותאמת.
גרשון רודמן: לא יכול להיות שתרשו לעצמכם לזלזל תקופה כזו ארוכה בנכים, ואנו בני-אדם.
גרשון רודמן: זה לא רק נכים, אלא גם אמא עם ילד נכה.
גרשון רודמן: היא על עצמאותה מוכנה לתת את הילד ולהעביר אותו והם לא מרשים, כי זו אחריות מנהל התחנה שהוא צריך להיות או העובד ולראות שהנכה עובר בסדר.
גרשון רודמן: אמא שלוקחת תינוק בעגלה כן יכולה, אבל אמא שלוקחת ילד נכה לא יכולה.
חיים רייזלר: יש פתרון כל כך פשוט, גם אם אין מעלון.
חיים רייזלר: אומנם זה פתרון פרימיטיבי, אך זה פתרון לעלות לרכבת.
חיים רייזלר: אפשר לשים כבש שיעלה באלכסון, וזה לא חייב להיות אפילו מנהל תחנה, קונדיטור.
חיים רייזלר: הוא עולה, מרים את הנכה, ולא צריך להודיע ולא צריך שום דבר.
חיים רייזלר: זה פתרון כל כך פשוט.
חיים רייזלר: למה אתם לא עושים את זה?
חיים רייזלר: למה להגביל את הנכה בביתו?
יעקב כהן: אני חושב שאנו צריכים להפסיק להתעסק בנושאים הטכניים.
יעקב כהן: אנו צריכים לקבוע מדיניות שברגע שהנכים לא מקבלים שירות הגוף שמספק את השירות צריך לפצות את הנכים.
יעקב כהן: צריך לקבוע בחוק איזה שהוא קריטריון שבו יהיה פיצוי מרתיע, וברגע שיהיה פיצוי מרתיע הבעיה תסתדר מאליה.
סופה לנדבר: משרד התחבורה, מה אנחנו עושים?
יצחק לביא: אני מבקש להתייחס לסוגיית הרכבת והתחבורה הציבורית והאוטובוסים.
יצחק לביא: מי שמקשיב לדיון הזה מקבל את הרושם כאילו לא התקיימו בכנסת דיונים מרתוניים עד שהתקבלו התקנות ב-2003.
אבי סלומה: לא קרה כלום בפועל.
אבי סלומה: חיים רייזלר: עוד 13 שנה.
יצחק לביא: אם יש קריאות ביניים, אנחנו מיותרים פה וכל אחד שידבר עם עצמו.
יצחק לביא: חברים, האם אני יכול לדבר?
יצחק לביא: בין 1998 לבין 2003 כשהתקבלו התקנות, כולל תקנות הרכבת, התקיימו אינספור דיונים בוועדה בראשות חבר-הכנסת לשעבר שאול יהלום.
יצחק לביא: פה כולנו מדברים כאילו נולדנו היום וכאילו מתחילים את כל המשחק על נייר נקי.
יצחק לביא: הסוגיה הזאת של הרכבת לגבי ההודעה מראש - גם בישיבה שהתקיימה במאי נדמה לי שאמרתי שזו היתה אחת השאלות שזכתה להרבה שעות דיון אולי מבחינת משקלה וההתחשבות בה במיוחד בגלל ההיבט האנושי, וכל הנקודות שעולות כאן נכונות.
יצחק לביא: בשורה התחתונה, ואת זה צריך להבין, שם הסיפור הוא כסף.
יצחק לביא: אם למדינת ישראל יש את האפשרות - - -
חיים רייזלר: 26 מיליארד שקל קיבלה רכבת ישראל.
יצחק לביא: או שיש קריאות ביניים או שאנו שותקים.
חיים רייזלר: איך אתה מגיב על זה?
אבנר עורקבי: זו הגישה לנכים.
סופה לנדבר: אני רוצה שהוא יסיים, ואני מבקשת שזה יהיה בלי קריאות ביניים.
סופה לנדבר: אתם צודקים ב-200%.
סופה לנדבר: לא לתשובה כזו אני מצפה ממשרד התחבורה.
יצחק לביא: חברים יקרים, האמת לא נמצאת בצד אחד.
יצחק לביא: הבעיה היא בעיה כואבת, ואי-אפשר להתכחש לכך.
יצחק לביא: גברתי היושבת-ראש, או שיש הפרעות אינספור או שאני שותק.
יצחק לביא: אי-אפשר לדבר בצורה הזאת.
יצחק לביא: השורה התחתונה - הבעיה מוכרת והעניין כואב.
יצחק לביא: הפתרון, שמוצע בתקנות של הודעה מראש, הפילוג על פני הזמן ו-50%, זה הכל תרופות של ברירות מחדל מכיון שאיש לא אמר: אני מסוגל להניח על השולחן, ואני מדבר בתקציבים של מיליארדים, או שמחליפים את כל הקרונות לאותו גובה ובהתאמה בונים את כל הרציפים.
יצחק לביא: האמיני לי שאלה סיפורים של מאות מליונים, ויושבים פה אנשי הרכבת.
יצחק לביא: למדינת ישראל אין את היכולת לבצע את הפעולה הזאת, וזו האמת הפשוטה במערומיה.
יצחק לביא: איש לא מתווכח, והם צודקים באלף אחוז ואינני אומר מלה אחת.
יצחק לביא: הבעיה היא בעיה אמיתית.
יצחק לביא: פתרון הבעיה הוא תקציב.
נסים מורביה: הבעיה היא שאתם מסרבלים את הבעיה.
יצחק לביא: אתה לא יודע כלום, ואתה מדבר מהבטן.
נסים מורביה: אתם מסרבלים את הבעיה.
נסים מורביה: אל תאיים.
נסים מורביה: מה אתה מאיים?
יצחק לביא: אני לא מאיים.
יצחק לביא: אני איימתי?
יצחק לביא: !
נסים מורביה: אומרים: "אני הולך, אני הולך.
נסים מורביה: אני בא ואני הולך".
נסים מורביה: תפסיק.
נסים מורביה: מה קרה לך?
נסים מורביה: תדבר לעניין.
נסים מורביה: אל תמכור פה לוקשים.
סופה לנדבר: בבקשה תסתכל אלי.
סופה לנדבר: זה יום של נכים, ואני חושבת שבזמן שהכאב מדבר במקומם אנו צריכים גם לכבד את זה.
יצחק לביא: אין ויכוח על הבעיה.
יצחק לביא: הבעיה אמיתית וכואבת, ואנו מודעים לזה.
יצחק לביא: העניין הזה עלה ועלה במשך חמש שנים, מ-1998 עד 2003.
יצחק לביא: מה שהתקבל בתקנות זה ברירות מחדל מתוך הבנת כולם, כל מי שהשתתף בדיון, שהדבר הזה הוא ברירת מחדל.
שמואל חיימוביץ: הנציבות התנגדה להודעה מראש.
יצחק לביא: אני אומר בפעם העשירית שהאנשים צודקים.
יצחק לביא: יש פה בעיה אמיתית.
יצחק לביא: הפתרון של העניין הזה הוא כסף.
נסים מורביה: הפתרון הוא טכניקה ולא כסף.
נסים מורביה: יצחק לביא: התפתחות הרכבת במדינת ישראל היא תהליך הסטורי.
נסים מורביה: היו כל מיני רציפים וכל מיני רכבות, ומה שיש לנו פה זה שעטנז וגיבנת על גיבנת.
נסים מורביה: זה מה שיש, וזו המציאות שחיים בה.
נסים מורביה: כדי לרפא את המחלה הזאת באופן שלם ומהר, אני מדבר על מצב שמביאים את אירופה ומקומות אחרים.
נסים מורביה: איש לא בדק את ההסטוריה מה קרה.
נסים מורביה: אם יש מצב אחיד של גובה רציפים וגובה רצפת הרכבת, הבעיה נפתרה.
שמואל חיימוביץ: למה הרכבות של "סימנס" לא יהיו בגובה הרציף?
יצחק לביא: זה המצב.
סופה לנדבר: רבותי, זה לא יהיה בחיים.
סופה לנדבר: אני מודיעה שוב שאם לא תהיה חקיקה כנראה ולא יהיו סנקציות חמורות נגד הרכבת, אתם לא תסעו ברכבת גם עד שנת 2500 וגם המאה הבאה.
נסים מורביה: גברתי היושבת-ראש, אני חייב להגיד משהו.
נסים מורביה: אני יושב בצד ושותק, ומעלים את חמתי.
נסים מורביה: תמיד כשבאים להציג את הבעיה, תמיד זה מתבטא בכסף.
נסים מורביה: זה לא נכון.
נסים מורביה: אני מעריך שטכניקה הנדסית נכונה יכולה לשפר את הבעיה בלי כל הכספים האדירים האלה שהוא מדבר עליהם.
ישראל אבן-זהב: עם כל הסיפורים מסביב.
נסים מורביה: יש פה בעיה, ואף אחד לא שם לב באמת למהות.
נסים מורביה: המהות היא טכניקה הנדסית פשוטה איתה יהיה לנו חופש פעולה לעלות לרכבת ולרדת ממנה מתי שאנו רוצים.
אבנר עורקבי: יש לי באוטו מעלון שיורד לכל מדרכה כלומר לכל גובה.
אבנר עורקבי: פתרתי את הבעיה.
סופה לנדבר: כמה עולה המעלון הזה?
גרשון רודמן: 60 אלף שקל כולל הרכבה.
דובר: זה לא כסף.
דובר: יש מליון סוגים.
דובר: יצחק לביא: זה לא פוטר את האיש שצריך לטפל בנכה.
דובר: יש פה סוגיה שמשום מה מתעלמים ממנה - הבטיחות של אותו אדם בכסא גלגלים.
דובר: ברגע שאני מחייב את עובד הרכבת לטפל בו, אני מטיל עליו גם אחריות לשלומו של אותו אדם: "תעלה אותו באופן שלם, safe lift, ותוריד אותו".
דובר: ברגע בו עולה הדרישה לבצע את הפעולה הזאת באופן עצמאי לחלוטין, יש כאלה שמסוגלים ויש כאלה שלא מסוגלים.
דובר: האם מתוך השולחן הזה תצא התחייבות שפוטרת את הרכבת מלהיות מחוייבת כלפי שלומו של האדם?
דובר: אם כך, בבקשה תתקין את ההתקן האוטומטי ושהבן-אדם הוא אדון לשלומו, ושלום על ישראל.
שמואל חיימוביץ: ברכבות "סימנס" הרי יהיו מעלונים.
יצחק לביא: בבקשה, אני מקבל את הפתרון לזה, אבל לא מוכנים לזה.
יצחק לביא: אלה דברים שעלו בדיונים.
אבנר עורקבי: אפשר לבקש סדרן, והוא יכול להפעיל את זה.
אבנר עורקבי: הוא לא מכיר ולא יודע.
יצחק לביא: לא הבנת מה שאני אומר.
סופה לנדבר: הרכבת, אני רוצה שתוך שבוע ימים תתנו לי תשובה האם ביטלתם את עניין ההודעה מראש.
דובר: המחוקק צריך לעשות זאת.
סופה לנדבר: רבותי, אני לא מאיימת.
סופה לנדבר: אני מניחה את החקיקה עם סנקציות חמורות נגד הרכבת.
סופה לנדבר: שי אייזנברג, אני ממש מעריכה אתכם וחושבת שאתם עושים עבודה נהדרת, אבל צריכים לתקן ליקויים.
סופה לנדבר: זהו ליקוי כלפי ציבור של כמעט רבע מליון אנשים, ואינני מדברת עכשיו על נכי צה"ל.
סופה לנדבר: זה לא יתכן שזה במדינה שלך ושלי ושל כולנו, ולא יכול להיות שנציין את היום הזה רק פעם אחת בשנה.
סופה לנדבר: אנו לא צריכים לציין את זה לא פעם ולא פעמיים.
סופה לנדבר: אנו צריכים לציין את היום הזה ביחסנו כלפי אותם נכים יום יום.
סופה לנדבר: אני חושבת שברכבת עובדים אנשים נהדרים.
סופה לנדבר: אתם חייבים לתקן את הדבר.
סופה לנדבר: אני לא מסכימה עם כך שזה המון כסף.
סופה לנדבר: אם זה כסף, הייתם צריכים מראש ומזמן, מייד אחרי הישיבה שניהלתי, לפנות לוועדת הכספים עם חריגה בתקציב, ואהיינו דנים בסיפור הזה.
סופה לנדבר: רבותי, לא יכול להיות שאנו מתייחסים לבעיה כאילו "כן, שמענו.
סופה לנדבר: כן, הגענו לוועדה.
סופה לנדבר: כן, היינו בטלויזיה".
סופה לנדבר: אז מה?
סופה לנדבר: דיברו.
סופה לנדבר: דיברנו.
דובר: זה מראה על רצינות הטיפול.
דובר: היו"ר סופה לנדבר: זה דבר שמכעיס אותי.
דובר: אני חושבת שזה דבר שלא מקובל בשבילך או בשבילי.
דובר: אני מתארת לעצמי שלא נוח לכם לשמוע את הדברים החמורים.
דובר: אתם צריכים לתקן את הדברים ומייד.
דובר: שי אייזנברג, אינני רוצה לשמוע: עד שנת 2013.
דובר: זה לא מקובל עלי.
דובר: חיכיתי חצי שנה, ואחרי חצי שנה אני מנהלת את הישיבה הזאת.
דובר: אני יזמתי אותה בחגים.
דובר: יזמתי אותה לא בגלל שהיום יום של נכים.
דובר: יזמתי אותה בגלל שחצי שנה זה די מספיק כדי לתקן את הדברים.
דובר: אני רוצה תשובות ברורות ובכתב ותוך שבוע ימים: איך בכל תחנה שהיום זה חסר אתם מבטלים ואיך אתם עובדים למען אותו ציבור שהיום יושב כאן?
דובר: אני לא מאיימת, אבל תהיה לי חקיקה קשה מאד.
שי אייזנברג: את בקשתך, כמובן, נקיים, וניתן את ההתייחסות תוך שבוע ימים.
שי אייזנברג: צריך רק לזכור שבסוף אלה תקנות וזה לא שרכבת ישראל יכולה לתקן תקנות ולשנות אותן.
סופה לנדבר: אבל, בני אדם עושים תקנות.
ישראל אבן-זהב: שמשרד התחבורה ישנה את התקנות.
שי אייזנברג: בני-האדם שעושים תקנות הם לא רכבת ישראל.
שי אייזנברג: היא עדיין לא זו שמתקינה תקנות ומחוקקת חוקים.
סופה לנדבר: האם את התקנון מתקן שר?
סופה לנדבר: האם יש את שר התחבורה במדינת ישראל?
סופה לנדבר: הוא מאד ידידותי ומבין את הבעיה.
סופה לנדבר: רבותי, אם אחרי חצי שנה הייתם מביאים לו את הנתונים ונוסח או את כל הדברים שהיו בתוך הוועדה ומציגים לו את הבעיה, אני חושבת שהוא היה משנה את התקנות.
סופה לנדבר: את התקנות כותב בן-אדם, ובן-אדם גם משנה אותן, וזה לא משנה באיזו דרגה האדם הזה: שר במדינה או פקיד בכיר במדינה.
סופה לנדבר: אנו צריכים להיות בני-אדם אחד כלפי השני.
שי אייזנברג: ראשית, כמו שאמרתי, ביקשת וכמובן שתועבר ההתייחסות שלנו.
שי אייזנברג: שנית, אני רוצה שלא נִטעה ונבין שהשירות שניתן ע"י הרכבת הוא לא כמו שנראה פה סביב השולחן.
שי אייזנברג: יש הרבה מאד נכים שמדי יום נוסעים, ויש הרבה מאד נכים שלצערנו ולשמחתנו מקבלים את השירות בלי לתאם מראש ויש עם זה בעיה ויש עם זה סיכון ברמת השירות הלקוי שניתן לאותו נוסע שלא תיאם את נסיעתו מבאר-שבע לתל-אביב, ולצערי הרב, וזה לא היה צריך לקרות, הגיע לחיפה.
שי אייזנברג: זה לא בסדר ולא תקין, אבל הנה חלק מהבעיות.
סופה לנדבר: אני מבינה שהרושם קשה, אבל עליכם להבין שכאן יושבת היום ישיבה של הוועדה לפניות הציבור שנובעת מכך שיש לנו המון פונים.
סופה לנדבר: איננו מחברים את הסיפורים.
סופה לנדבר: מגיעים אלינו סיפורים, לעתים מאד טראגיים וקשים, והאמן לי שאנו פותרים אותם לאט לאט ולפעמים עם רצון, לפעמים עם לחץ ולפעמים עם חקיקה.
סופה לנדבר: מצדנו, אנשים שפונים לוועדה לפניות הציבור הם אזרחי מדינת ישראל שווים, וזה לא משנה אם הם נכים או לא נכים, בריאים או חולים.
סופה לנדבר: אלה אנשים שהם בני-אדם.
סופה לנדבר: לעתים, אנו נתקלים בביורוקרטיה כזו שמגעילה אותי אותי כאזרחית מדינת ישראל.
סופה לנדבר: אנו צריכים לעקור מהשורש את התופעה הזאת.
סופה לנדבר: לא יכול להיות ולא יתכן שאנו עם כל כך קטן, שעבר ועובר כל כך הרבה, ואנו לא אנושיים אחד כלפי השני.
סופה לנדבר: אני עכשיו לא מדברת על הרכבת, אלא על מקרים מזעזעים שמגיעים לוועדה לפניות הציבור.
סופה לנדבר: הפכנו לכותל של מדינת ישראל, אבל אני מקבלת את זה עם רצון לטפל בבעיות.
סופה לנדבר: לפני כמה ימים ניהלנו ישיבה כאן בחדר הזה על ביטוח לאומי, על זה שטוענים עכשיו שאין כספים.
סופה לנדבר: יש כספים.
סופה לנדבר: קיימים שני מוקדים של ביטוח לאומי, והחליטו להקים מוקד נוסף.
סופה לנדבר: זה מליונים, ואפשר לחסוך את המליונים האלה דוקא לנושא הזה של תחבורת נכים וכל המכשירים שיכולים לסייע.
סופה לנדבר: בזבזו שם מליוני והפריטו את הדברים בין ביטוח לאומי ונתנו לחברה פרטית לנהל זאת.
סופה לנדבר: זה כמו תכנית ויסקונסין.
סופה לנדבר: זה בזבוז כספים והלבנת כספים של מדינת ישראל, בזמן שיש כל כך הרבה אנשים שזקוקים לכסף הזה.
שי אייזנברג: הרושם קשה, והנושא כואב.
שי אייזנברג: הנושא מחייב כל הזמן להשקיע את המשאבים שלו.
שי אייזנברג: עדיין הרושם קשה, אבל הוא לא מייצג.
שי אייזנברג: ארצה לסיים ודוקא להביא מפניית ציבור, לא תלונה, שהגיעה אלינו מגברת מניו-יורק שבאה עם בנה הנכה לארץ.
שי אייזנברג: לא אקריא זאת באנגלית ואתר
שי אייזנברג: גם זאת בקצרה: "אין דרך שאני ודניאל" - הבן הנכה - "יכולים להעריך ולהוקיר את ההכרה שניתנה לנוסע בכסא גלגלים וכמה הייתם helpful, מסייעים.
שי אייזנברג: אין שירות כזה בניו-יורק, ונוסע בכסא גלגלים לא יכול לנסוע ברכבת התחתית או ברכבות.
שי אייזנברג: הלוואי והם ילמדו מכם".
אבנר עורקבי: אולי שמתם אותה במסוק.
שי אייזנברג: לא הסענו אותה במסוק.
שי אייזנברג: זה מקרה אחד, ויש מקרים טובים.
שי אייזנברג: אנו נתקן את המקרים הבעייתיים.
סופה לנדבר: שי אייזנברג, אני מבקשת לתקן.
סופה לנדבר: אני מבקשת לתת לי תוך שבוע ימים תשובה ברורה האם אתם ביטלתם את התקנות האלה.
סופה לנדבר: הם יפנו לשר, והשר יבטל.
סופה לנדבר: אם לא יבטלו את התקנות האלה, אנו נבטל אותן דרך חקיקה.
שלומית אבינח-קואולמן: זה מצב שנכה לא יכול לנסוע.
שלומית אבינח-קואולמן: זה משהו שלא ייאמן בכלל.
סופה לנדבר: נעבור עכשיו לנושא השני, ונשמע מה קורה ב"אגד" וב"דן".
סופה לנדבר: שי אייזנברג, אני מעריכה את העבודה של עובדי הרכבת.
סופה לנדבר: אתם עושים עבודה, משתדלים ומתקנים את הדברים, אבל הגיע הזמן לתקן את העוול שנעשה יום יום כלפי הנכים האלה.
סופה לנדבר: משרד התחבורה, לא אכפת לי מה היה במשך שנים.
סופה לנדבר: אנו עם שיודע לדבר.
סופה לנדבר: מספיק לדבר.
סופה לנדבר: אני רוצה לעבור למעשים ולמעשים טובים.
סופה לנדבר: אני לא מאיימת.
סופה לנדבר: אם לא יעבור דבר כזה, אנו נעזור בסנקציות שתהיה חקיקה חדשה, כשאני לא חושבת שזה צריך להגיע לפסים של חקיקה בזמן שאנו יכולים לפתור את הבעיה הזאת בלי חקיקה.
סופה לנדבר: כאמור, תוך שבוע ימים אני רוצה תשובה ברורה.
סופה לנדבר: מאיר ברכה: אני מאיר ברכה, ראש חטיבת המשק של חברת "דן".
סופה לנדבר: אני שומע פה את הדברים, ואנו יכולים להגיד שנושא התחבורה הציבורית - חברת "דן" ב-1998 בשיתוף הארגונים, מר חיימוביץ, וארגון "בזכות" וכל ארגוני הנכים, הובלנו את תהליך הנגשת האוטובוסים בתחבורה הציבורית במדינת ישראל.
סופה לנדבר: כיום, ב"דן" יש 500 אוטובוסים.
מאיר ברכה: החוק דיבר על כך שכל האוטובוסים משנת 2003 יהיו נגישים לנכים.
שלומית קואולמן: בתוך העיר.
מאיר ברכה: משנת 1999, עוד לפני שנכנס החוק, עוד לפני שהתחילו לדון בחוק, חברת "דן" היתה החלוצה שהביאה את האוטובוס הנגיש הראשון למדינת ישראל.
מאיר ברכה: כיום, בחברת "דן" יש 500 אוטובוסים נגישים לנכים באופן מלא, ועד סוף השנה הזאת ייכנסו עוד כ-30 אוטובוסים נוספים, ואמתחתנו עוד כ-100 אוטובוסים לשנה הבאה.
מאיר ברכה: זה אומר שעד שנת 2008 700 אוטובוסים בחברת "דן" יהיו נגישים לנכים.
מאיר ברכה: זה מתוך 1,000 אוטובוסים.
מאיר ברכה: זה הישג חסר תקדים.
אבי סלומה: לא נכון.
מאיר ברכה: אני רוצה להבדיל בין שני דברים: נושא נגישות בנושא כסא גלגלים, אנשים עם מוגבלויות.
מאיר ברכה: בכל האוטובוסים משנת 2002 ומטה אנו היום עושים את כל הדברים, והיתה הצעה בעקבות הדיונים שהיו פה בכנסת, ואנו מכינים מקומות לאנשים עם כלבי נחיה ומקומות לאנשים עם מוגבלים.
מאיר ברכה: להבדיל מכולם, את כל נושא הצגים מקדימה החלטנו ב"דן" לעשות מסכי LCD כדי שזה יהיה נוח לנכים ולכבדי ראיה, ואנו משקיעים בזה מליונים.
מאיר ברכה: אני גם רוצה לספר לכם שכל נושא התחנות יהיה אוטומטי.
מאיר ברכה: עד סוף יוני 2008 כבדי ראיה יוכלו לשמוע עם קול בתוך האוטובוס על התחנה הבאה ולאיזו תחנה האוטובוס הוא מגיע.
מאיר ברכה: אני חושב שזה נותן מענה.
מאיר ברכה: אני מאמין, שההשקעות שחברת "דן" עושה בשיתוף משרד התחבורה והארגונים נותן מענה, וזה יתן סוף-סוף פתרון לאוכלוסיה ולכולנו ביחד שתוכלו לנסוע באופן נוח ומסודר במדינת ישראל.
אבי סלומה: איציק לביא דיבר על תקציבים.
אבי סלומה: האם הנגשה קשורה לתקציבים?!- - -
יצחק לביא: אתייחס לזה.
יצחק לביא: לימור ספקטורובסקי-כוכבי: גם ב"אגד" נכון להיום סביב 50% מהאוטובוסים העירוניים הם אוטובוסים נמוכים ונגישים, וזה סביב כ-700 אוטובוסים.
יצחק לביא: ממשיכים כמובן בהצטיידות באוטובוסים נמוכים ונגישים.
יצחק לביא: מעבר לזה, נכנסת עכשיו לשימוש מערכת GPS שתאפשר בהמשך גם כריזה ללקויי שמיעה.
דובר: כריזה זה לעיוורים וללקויי ראיה.
חיים רייזלר: מה עם מה שמחוץ לעיר?
חיים רייזלר: מחוץ לעיר אי-אפשר לנסוע עם כסא גלגלים.
לימור ספקטורובסקי-כוכבי: מבחינת השירות שזה נושא שאתה העלית, יש עכשיו ב"אגד" תהליך הדרכות לנהגים שיעברו אותו כל נהגי "אגד".
לימור ספקטורובסקי-כוכבי: אלה הדרכות למתן שירות נגיש, שמועברות ע"י ארגון שירותים קהילתיים לנכים.
לימור ספקטורובסקי-כוכבי: במסגרת ההדרכות האלה, הנהגים מעלים את הבעיות שלהם, לומדים ומקבלים כלים לשירות נגיש.
שמואל חיימוביץ: מה עושים לנהג שלא פותח את הרמפה?
לימור ספקטורובסקי-כוכבי: כל בעיה כזו ברגע שהיא בעיה שמגיעה מטופלת באופן אישי.
לימור ספקטורובסקי-כוכבי: כל נהג כזה נבדק, ובעיות כאלה שמגיעות מתבררות ישירות מול הנהג.
מאיר ברכה: הערה בנושא משמעת לנהגים - הנהגים יהיו מרוצים מאד להישפט במדינת ישראל ובלא ב"אגד" ו"דן".
מאיר ברכה: הקנסות ב"דן" ו"אגד" יותר גבוהים מאשר אלה שמדינת ישראל מטילה.
שמואל חיימוביץ: כמה נהגים קיבלו קנס כזה?
ישראל אבן-זהב: אני ישראל אבן-זהב ממטה מאבק הנכים, ואני יועץ נגישות.
ישראל אבן-זהב: יש רק שני דברים עם האוטובוסים הנגישים: דבר ראשון הוא נושא כסאות הגלגלים בתוך האוטובוס שלמעשה בלתי ניתן לביצוע.
ישראל אבן-זהב: אפשר לקשור רק בצד אחד, והראיתי זאת ליצחק לביא באוטובוס של חברת "הארגז".
ישראל אבן-זהב: דבר נוסף הוא הנגשת התחנות; האוטובוס יכול להיות נגיש ומאה אחוז, ואם סביבת התחנה איננה נגישה לא עשינו שום דבר וחבל על כל הכסף ש"אגד" ו"דן" שופכים על האוטובוסים.
יעקב כהן: אוסיף על דבריו.
יעקב כהן: שמענו בדיון הקודם על תכניות ההנגשה של התחנה ממשרד התחבורה.
יעקב כהן: שמענו שמימוש התקנות והתקדמות תקנות הנגישות לא מתבצעים.
יעקב כהן: הייתי שמח אם היינו מקבלים איזה שהוא עדכון מה קורה עם התכניות לגבי הנגשת תחנות האוטובוסים.
יעקב כהן: כל האוטובוסים נהדרים הכל טוב ויפה, ואם הנכה לא יכול להגיע לתחנה ומשם לעלות לאוטובוס - לא עשינו שום דבר.
יעקב כהן: חיים רייזלר: זה לא הם.
יעקב כהן: זה העיריות.
יעקב כהן: האוטובוסים מחוץ לעיר - אדם שמגיע עם כסא גלגלים לא יכול לעלות אליהם.
יעקב כהן: אי-אפשר לעלות לאוטובוס כזה שכן אין לו את הפתח הגדול.
יעקב כהן: אם אדם מגיע עם כסא גלגלים לאוטובוס לנסיעה מחיפה לירושלים, זה לא לבן-אדם בכסא גלגלים.
יעקב כהן: האם זה נכון או לא?
יעקב כהן: למה אינכם אומרים את זה?
סופה לנדבר: נצטרך לעשות גם תיקון בחקיקה, מפני שאתם מבינים שהחוק לא מחייב ובגלל שהחוק לא מחייב מישהו עשה חור בחקיקה, ומנצלים את החקיקה הזאת לא למען הנכים.
אבנר עורקבי: בקשה משני הדוברים - הם אומרים שהם יכולים לעשות מערכת כריזה.
אבנר עורקבי: אני מבקש מכם שזו תהיה מערכת כריזה בכל השפות.
מאיר ברכה: בנושא כל השפות, אם תרצה לומר את התחנות בכל השפות בכל השפות תצטרך זמן נסיעה לאוטובוס של כמה שעות בין תחנה לתחנה.
אבנר עורקבי: יש כאלה שלא מבינים.
סופה לנדבר: הם מבינים את שם התחנה.
מאיר ברכה: שם התחנה מצויין.
מאיר ברכה: האמן לי שישב יצחק לביא, מהנדס, וראה את הפרוייקט הזה.
מאיר ברכה: זה פרוייקט מדהים.
מאיר ברכה: מושקע שם הרבה.
אבי סלומה: הוא לא יכול לאלץ אותך לחנות ליד המדרכה.
שמואל חיימוביץ: אתם מחוייבים גם להודעה בכתב.
מאיר ברכה: בכתב וגם קולי.
ישראל אבן-זהב: גם חיצוני.
ישראל אבן-זהב: נסים מורביה: יש פה בעיה קצת יותר לעומק.
ישראל אבן-זהב: עם כל הכבוד להנגשות שלהם בנושא הרכבים ומעליות ועם הרמקול והרצון הטוב והכל, צריך לעשות שם יום לימודים ארוך לנהגים שרואים כסא גלגלים בתחנת האוטובוס ולא עוצרים אלא ממשיכים לנסוע.
דובר: אין מפתח לרמפה.
נסים מורביה: הבעיה היא לתת להם להבין שהנכה הוא כמו כל אדם, וצריך לעצור ולקחת אותו.
נסים מורביה: קראנו בעיתון, שמענו בחדשות וראינו מצבים בהם הנהג לא מוכן להעלות את הנכים.
דובר: אתם שמים מליונים, אבל לנהג אין את זה.
נסים מורביה: כלומר, יש פה איזו שהיא בעיה קצת יותר עמוקה בעניין הזה.
סופה לנדבר: כנראה שזו בעיה של תרבות.
שמואל חיימוביץ: אני חוזר לגורם האנושי שהזכרתי קודם.
שמואל חיימוביץ: שוב, אנו נתקלים במצב שבו אחרי שמשקיעים את המשאבים והכספים ועושים את התכנון הנכון, הפעלת הדבר הזה לוקה בחסר.
שמואל חיימוביץ: זה תלוי בנהג עצמו.
שמואל חיימוביץ: נהג לא ייכנס לתחנה ויתקרב למדרכה, ואנו רואים לפעמים מצבים שנהגים לא נכנסים לתחנה גם כשאין רכב שמפריע להם לעשות זאת, וזאת בגלל שהם רוצים לחסוך שתי דקות לצאת החוצה אחר כך מהתחנה ולהשתלב בתנועה.
שמואל חיימוביץ: הביאו אוטובוס נמוך רצפה שמאפשר להנמיך את הרצפה עוד יותר כשהוא חונה במקום כדי לאפשר לאדם קשיש להיכנס מהמדרכה לאוטובוס ללא שום מדרגה.
שמואל חיימוביץ: בסוף מה קורה?
שמואל חיימוביץ: בגלל שהוא עומד רחוק מהרציף, הוא צריך לרדת מדרגה - וזה לא אדם בכסא גלגלים - ואחר כך לעלות מדרגה גבוהה מאד מהכביש לאוטובוס, וזאת אחרי שהשקיעו את כל המשאבים.
סופה לנדבר: נולדתי וגדלתי בלנינגרד, סנט פטרבורג היום, וזה מתחיל מגן-הילדים ולא מסתיים עד סוף החיים.
סופה לנדבר: שם באוטובוס, ברכבת, בכל מקום, אם נכנסים אדם מבוגר, אשה בהריון או נכה ואין מספיק מקומות כלומר נתפסו כבר מקומות, בני-אדם קמים בלי שאלה.
סופה לנדבר: אני חושבת שזו הזדמנות לפנות היום לצופים בבית: כל כך קשה להיות תרבותיים אחד כלפי השני?
סופה לנדבר: לא צריכים לתת תקנות, ולא צריכים לתת קורס הדרכה לנהגים.
סופה לנדבר: פשוט צריכים בני-אדם להיות זה כלפי זה.
חיים רייזלר: כולם פתאום קוראים עיתון.
גרשון רודמן: אני רוצה לומר משפט אחד לאדון ממשרד התחבורה.
יצחק לביא: יש פה שני אדונים ממשרד התחבורה.
דובר: איציק לביא, רק אליך הוא פונה.
גרשון רודמן: אמרת: "תורידו ממנו את האחריות לגבי הפעלת המעלון העצמאי.
גרשון רודמן: תוריד - אני אשים".
גרשון רודמן: עם כל הכבוד, באתי עכשיו בכנסת דרך שני מעלונים.
גרשון רודמן: לא עמד שם אדם שהשגיח עלי והפעלתי הכל לבד.
גרשון רודמן: אם אני נופל, זו אחריות של מישהו.
גרשון רודמן: אף אחד לא ביקש שאחתום שאני מנער אותם מאחריות.
גרשון רודמן: אותו דבר נכה שלא יכול להפעיל זאת לבד, לא יקח סיכון ויפעיל זאת לבד.
גרשון רודמן: אל תפיל זאת על הנכה שהוא מסכן.
גרשון רודמן: עם כל הכבוד, אני נכה ברגליים, אך בראש אני עוד בסדר.
דובר: כתוב שצריך שיהיה מפתח- - -
סופה לנדבר: יותר אינני נותנת רשות דיבור.
סופה לנדבר: נשמע את נציג הרכבת, ונסיים.
סופה לנדבר: לפני שאתה מדבר, אני רוצה לפנות אליך.
סופה לנדבר: לא קיבלתי תשובה לגבי נושא האיחורים.
סופה לנדבר: הבחור הגיע מחיפה, ומגיעה לו ולכל אזרחי ישראל תשובה.
סופה לנדבר: כאשר רכבת מאחרת, אתם צריכים לתת פיצוי.
סופה לנדבר: זה לא משנה אם יש לו חודשי-חופשי או שהוא נוסע וקונה כרטיס מדי יום.
סופה לנדבר: אני חושבת שאתם חייבים לתת לי עכשיו תשובה בסיום.
סופה לנדבר: בקשה נוספת - תכין לי עכשיו טלפון לצופים בבית.
סופה לנדבר: אני מבקשת ממך שאתה אישית תהיה לאחראי בינתיים עד שאנו נפתור את הבעיה.
סופה לנדבר: אם קורים מקרים דומים למה שקרה לפונים לוועדה, אתה אישית לתת להם מענה ותשובה מיידית.
סופה לנדבר: אתה סמנכ"ל הרכבת.
סופה לנדבר: נשמע את נציג משרד התחבורה, ובינתיים תכין מספר טלפון ותגיד אותו שאותו נגיד לצופים בבית.
יצחק לביא: קודם כל, ידידי, אני מאחל לו הרבה בריאות שתמיד יפעיל בעצמו את המעלון ושיגיע בשלום ויחזור בשלום, אלא שאינני בטוח שכולם במצבך.
יצחק לביא: בסך-הכל, איחלתי לו בריאות.
סופה לנדבר: אני רוצה ממך תשובה אחרת.
סופה לנדבר: יש חור בחוק להפעיל תחבורה בין-עירונית.
אבי סלומה: שיהיה בריא - האם פתרת את הבעיה?
יצחק לביא: אני מצטער, אך אני לא מצליח לשמוע.
סופה לנדבר: אני צריכה תשובה איך אפשר לפתור את הבעיה בתחבורה הבין-עירונית.
יצחק לביא: בתיקון חוק השויון ממרץ 2005 יש התייחסות לתחבורה באוטובוסים בשירות הבין-עירוני.
יצחק לביא: מדברים על ביצוע פעולות לטובת אנשים עם מוגבלויות חושיות.
יצחק לביא: זה אומר שהאוטובוסים לא היו מותאמים לנוסע בכסא גלגלים בגלל מגבלות מבנה האוטובוסים.
יצחק לביא: זו סוגיה שעולה ויורדת בדיונים שנות דור.
דובר: כולה מעלון.
יצחק לביא: אדוני היקר, זה לא "כולה מעלון".
יצחק לביא: בנוסף, עלתה בדיונים גם סוגיית המוניות.
יצחק לביא: אני רוצה להזכיר פה לחברים מה שהזכרתי בישיבה קודמת.
סופה לנדבר: לא ענית לי בנושא תחבורה בין-עירונית.
סופה לנדבר: אני מבינה שהייתם צריכים לעשות זאת.
סופה לנדבר: אני לא הבאתי נושא חדש.
אבנר עורקבי: יש להם בעיה.
יצחק לביא: חשבתי שהובנתי.
יצחק לביא: האוטובוסים הבין-עירוניים - כל מה שאנו עושים בעירוני לטובת המוגבלים החושיים עושים אותו הדבר בבין-עירוני.
סופה לנדבר: עובדה שלא.
יצחק לביא: התקנות נמצאות בעצם הימים האלה, וזו הורסיה האחרונה העדכנית שלהן, במשרד המשפטים לקראת ליטוש סופי, ואחר כך זה יעבור לו לאישור התקנות האלה.
יצחק לביא: זה בהקשר של האוטובוסים הבין-עירוניים.
אבי סלומה: האם זה יאלץ את הנהג לחנות ליד המדרכה?
אבי סלומה: יצחק לביא: היות ואבי חסר סבלנות, אני קופץ ומייד עונה לעניין שלו.
אבי סלומה: הוא לא חדל מזה שהנהג לא עומד.
סופה לנדבר: לא, אני לא הבנתי מה שאמרת.
סופה לנדבר: אתה תתייחס עכשיו אלי.
סופה לנדבר: לא הבנתי מתי יהיה סוף לחקיקה הזאת שאתה אומר שכמה שנים אתם דנים בה ואתה שותף לדיונים האלה בכל הוועדות בכנסת.
סופה לנדבר: לא הייתי שותפה לדיונים האלה, ובגלל זה אני רוצה להבין ממך מתי יהיה סוף פסוק של הדבר הזה.
סופה לנדבר: מתי אנו נגיד שבתחבורה בין-עירונית יש שינוי וריפוי ושהחור הזה תוקן.
שמואל חיימוביץ: מדובר רק על חושי - כן?
שמואל חיימוביץ: זה מה הוא אמר.
יצחק לביא: התקנות לא אושרו סופית.
יצחק לביא: זה במחלקת חקיקת משנה במשרד המשפטים.
סופה לנדבר: מאיזו שנה?
יצחק לביא: כל החקיקה ממרץ 2005 שמתייחסת לאוטובוסים הבין-עירוניים, למוניות, לרכב להשכרה ולרכב להסעות מיוחדות - כל ה'בלוק' הזה יושב היום במחלקה לחקיקת משנה.
יצחק לביא: התקנות האלה באות לדיונים הסופיים, ושם ייקבע גם לוח-הזמנים במלואו.
סופה לנדבר: אני רוצה לקבל ממך תשובה על לוח-זמנים.
סופה לנדבר: אתה 'מורח' אותי.
סופה לנדבר: אתה 'מורח' אותי ואתה 'מורח' את הציבור.
יצחק לביא: גברתי, עם כל הכבוד, ממש לא.
יצחק לביא: חברים, כמו שלגבי התחבורה העירונית באישור הסופי של התקנות נקבע טווח זמן של עשר שנים- - -
חיים רייזלר: הופה!
יצחק לביא: התקנות שנכנסו לתוקף בתחילת 2004 דורשות יישום במשך עשר שנים שכל התחבורה העירונית תהיה מונגשת.
יצחק לביא: זה תהליך.
יצחק לביא: אני מאמין שגם לגבי התחבורה הבין-עירונית אנו מדברים בתהליך.
יצחק לביא: הלוואי והיה אפשר להגיד שזה מעכשיו לעוד חודשיים.
יצחק לביא: אבל, זה לא ריאלי ולא מעשי.
יצחק לביא: מה שאני אומר הוא, שגם בתחבורה הבין-עירוני וגם באחרים אנו נכנסים לתהליך.