GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פאני ששפורטה: אבל אתם לא ישוב חקלאי.
סופה לנדבר: אבל למה אתם לא אמרתם להם שהם צריכים לשנות את הסטטוס?
פאני ששפורטה: זה לא התפקיד שלנו.
משה טל: בישוב קהילתי אפשר לעשות מטע משותף?
פאני ששפורטה: לא, הם לא ישוב חקלאי, הם צריכים קודם---
סופה לנדבר: רבותיי, תשמעו מה שאנחנו עושים.
סופה לנדבר: ככה אנחנו לא נסיים.
סופה לנדבר: אני חושבת שהיתה כאן אוזלת יד של מדינת ישראל ולא יכול להיות שמביאים אנשים, 15 שנה הם חיים שם, ואף אחד לא נותן להם פתרון.
סופה לנדבר: אני קובעת ככה: אנחנו נעשה ישיבה נוספת מיד אחרי הבחירות, עם גורמים ממשרד הפנים, עם משרד האוצר, עם משרד השיכון, עם כל הגורמים שנוגעים בדבר, עם מינהל מקרקעי ישראל.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שאתם חיים כמו פרא אדם.
סופה לנדבר: מדינת ישראל הביאה לישוב הזה אנשים, זה בני אדם ולא חיות, ולא יכול להיות שאתם חיים בתנאים כמו שאתם חיים.
סופה לנדבר: עכשיו, אתם הייתם חייבים, אני לא יודעת מי, להסביר לאנשים.
סופה לנדבר: זה עולים חדשים שמגיעים למדינת ישראל.
סופה לנדבר: עכשיו לזרוק לאוויר את הפתרונות, זה לא נראה לי מאוד רציני.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שבשנת 2007, בשנות האלפיים חיים שם אנשים ואף אחד לא דואג להם.
סופה לנדבר: אז אם המועצה צריכה לתת, אז שהמועצה תיתן.
סופה לנדבר: מי שממונה על המועצה הזאת, צריך לתת להם פתרונות.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שעל הכתפיים של אנשים שאתם מראש יודעים שזה אנשים מאוד מאוד חלשים, מדינה צריכה לתלות את הקמת הישוב, אחזקת הישוב.
סופה לנדבר: זה פשוט לא ייתכן.
סופה לנדבר: יכול להיות שאני אבקש מוועדת הכספים לעשות ישיבה משותפת.
סופה לנדבר: בתחילת דצמבר אני רוצה לקיים את הישיבה ואני רוצה שאתם תגיעו לישיבה הבאה עם המלצות מה הם צריכים לעשות ובעצם אתם תשנו את המצב.
סופה לנדבר: לא הם.
סופה לנדבר: הם לא צריכים לשנות את המצב, הם לא יודעים.
סופה לנדבר: אנשים הגיעו למדינה, שלחו אותם לסוף העולם, נמצאים שם בתוך המדבר.
סופה לנדבר: לא יכול להיות, רבותיי.
סופה לנדבר: לאף אחד לא איכפת מה שקורה שם?
סופה לנדבר: (מדברת ברוסית) ואתם תדאגו שראש המועצה לזה שראש המועצה יגיע.
סופה לנדבר: ואם אתם בוחרים בו, אז אל תבחרו.
סופה לנדבר: אני לא רוצה לעשות פה, אבל אתם צריכים לקחת בחשבון---
משה טל: לישיבה הנוספת לא יהיה ראש מועצה.
משה טל: אנחנו מניחים שיהיה סיבוב שני, בגלל שיש שלושה מועמדים.
סופה לנדבר: אז אנחנו נעשה מיד אחרי שהוא ייבחר.
משה טל: אנחנו נורא קיווינו, כשדיברנו בשיחות בינינו שכאן בוועדת הכספים יצבעו לזה כסף לטובת פיתוח של אבשלום וזה אולי תלוי בכם, בתקציב שלכם.
שלומית אבינח: אבל פיתוח למה?
שלומית אבינח: צריכים תוכנית.
משה טל: פיתוח המרכז של אבשלום, גמר המועדון והפיתוח של המרכז שם, שבילים ונוי.
משה טל: מדובר ב-400,000 שקלים שאסנת, בשיחה שלנו לפני שנה, קיוותה שכשישלחו את התקציב, היא תעביר לנו וזה לא הסתייע.
משה טל: גדי צור: אבל זה, יש לכם הבטחה של שר השיכון שבשנה הבאה זה יתוקצב.
אדוארד קוברסקי: זה כבר כמה שנים.
סופה לנדבר: אנחנו החלטנו.
סופה לנדבר: מיד אחרי הבחירות נקיים ישיבה נוספת.
נוסיה אלטמן: (דבריה מתורגמים מרוסית לעברית).
נוסיה אלטמן: כולנו היינו שם ודיברנו.
נוסיה אלטמן: אנחנו סיפרנו לחביב קצב הכל ואתה ניסית לדבר ולשכנע אותנו שניתן לשנות.
נוסיה אלטמן: יש שם 20 חדרים אבל המקום טוב לאנשים צעירים.
אלכסנדר רוחלק: חבל שמר חביב קצב לא ביקר במקום כי צריך לראות את המקום לפני שמדברים עליו.
נוסיה אלטמן: אנחנו לא יכולים לגור במקום ואנשים ביקשו מאתנו לומר שלא נצא מהבניין, לא נפנה את החדרים ולא נעבור למקום אחר.
נוסיה אלטמן: עם כל הצער, יש לנו עוד בעיה נוספת.
נוסיה אלטמן: אנחנו אנשים בגיל מבוגר ואנחנו קשורים כל אחד לרופא שלנו, לקופת החולים שלנו, ולהחליף מקום היום זה מאוד לא פשוט עבורנו כי הרופא יודע מה הבעיות שיש לנו.
נוסיה אלטמן: האוטובוס מגיע לשם אחת לחצי שעה ואם חלילה וחס אדם מרגיש לא טוב, הוא יכול למות בדרך.
אלכסנדר רוחלק: חוץ מזה שהאוטובוס מגיע אחת לחצי שעה, משך הנסיעה שלו הוא ארוך מאוד ועבור אדם חולה, זה ממש נורא.
נוסיה אלטמן: אנחנו נבחרנו כנציגים ואנחנו הצעירים ביותר מכל האוכלוסייה שם.
נוסיה אלטמן: יתר התושבים שחיים במקום יושבים ובוכים.
נוסיה אלטמן: אנחנו לא נלך לאף מקום אחר ולא נפנה את המקום.
נוסיה אלטמן: אנחנו מטילים את האשמה על משרד הקליטה.
נוסיה אלטמן: יש לנו בעיה נוספת.
נוסיה אלטמן: אם נחליט לעבור, אנחנו אנשים שחיים בתנאים מסוימים וכל אחד ריהט את המקום שלו ויש לנו דברים שאנחנו קשורים אליהם.
נוסיה אלטמן: להכניס את הרכוש שיש לנו לחדר בגודל של שלושה מטרים על שלושה מטרים, זה כמעט בלתי אפשרי.
נוסיה אלטמן: לאדם בן 80 לעבור מדירה לדירה, זה פשוט בלתי אפשרי.
אלכסנדר רוחלק: אני לא מרגיש עכשיו שאני בין יהודים.
אלכסנדר רוחלק: היה לי ברוסיה בית, היה לי גן פרטי שלי ועכשיו אני בגיל הזהב ומגרשים אותי מביתי.
אלכסנדר רוחלק: אני חושב שמשרד הקליטה לא יודע מה זה תורה.
אלכסנדר רוחלק: אני לא יכול לומר כאן כל מה שאני חושב.
חביב קצב: תאמר הכל.
אלכסנדר רוחלק: אין הגיון בדברים.
חביב קצב: תאמר כל מה שאתה רוצה.
חביב קצב: אני כאן כדי לשמוע אותך.
נוסיה אלטמן: אנחנו צריכים לחיות במקום עם נגישות לכל הדברים שאנחנו זקוקים להם כמו רופאים.
נוסיה אלטמן: יש בתי מלון שעומדים ריקים ואם משרד הקליטה ייתן את התנאים המתאימים לבתי המלון ויתאים אותנו, אנחנו חושבים שנסכים לעבור לשם לכמה שנים עד שהמשרד ייתן פתרון.
חביב קצב: (דבריו מתורגמים מעברית לרוסית).
חביב קצב: אני רוצה קודם כל לבקש קצת סבלנות עד שאני אסיים את דבריי.
חביב קצב: אני כאן ואני מוכן לשמוע אתכם ולדבר אתכם כמה זמן שתרצו.
קריאה: אנחנו אנשים מחונכים.
חביב קצב: אני מסכים.
חביב קצב: המצב שנקלענו אליו הוא לא המצב שאנחנו אוהבים אותו.
חביב קצב: אנחנו הגענו למצב שאין לנו יותר אופציות.
חביב קצב: היינו חתומים על חוזה והחוזה הסתיים באמצע אוגוסט 2007, לאחר עשר שנים של שכירות.
חביב קצב: בעל המקום מכר את הבניין ועיריית נתניה והוועדה המחוזית אישרו לו להרוס את הבניין ולבנות במקום בניין רב-קומות לדירות מגורים.
חביב קצב: החברה שקנתה התחילה למכור את הדירות ומכרה חלק מהדירות על פי התוכניות על הנייר.
חביב קצב: אין לנו שום אפשרות להמשיך להשתמש בבניין.
חביב קצב: בראשית ינואר הבניין עומד להיהרס.
חביב קצב: יש לנו שלוש אפשרויות.
חביב קצב: אפשרות אחת היא לומר לכל עולה, בבקשה, לך תשכור דירה ואנחנו נעזור לך בשכירות ארוכת טווח.
סופה לנדבר: מה המשמעות של שכירות ארוכת טווח?
חביב קצב: המשמעות היא שהעולה שוכר דירה בשוק הפרטי ומביא חוזה לתקופה של 5 שנים ואנחנו מוסיפים לו, בנוסף לשכר הדירה שהוא מקבל, עוד 400 שקלים בחודש.
סופה לנדבר: זאת אומרת, כמה סך הכל הוא מקבל?
חביב קצב: 763 שקלים ועוד 400 שקלים, זה בסביבות 1,050 שקלים.
קריאה: 240 דולר.
חביב קצב: בתנאי שהוא מביא חוזה לתקופה של 5 שנים.
חביב קצב: האפשרות השנייה היא שאנחנו נציע להם פתרונות היכן שיש לנו מחוץ לנתניה, ויש לנו מקומות במקבצים.
חביב קצב: יש לנו עכשיו מקבץ חדש שנפתח בלוד.
חביב קצב: יש לנו מקבץ חדש שנפתח בחיפה.
חביב קצב: אנחנו מוכנים לתת בעדיפות לכולם כקבוצה אחת, 70-80 אנשים, להעביר את כולם או ללוד או לחיפה.
חביב קצב: האפשרות השלישית היא מה שהצענו.
חביב קצב: מאחר שאנחנו יודעים שהם קשורים עם בית החולים, עם המרפאות, עם הרופאים, והילדים שלהם והמשפחות שלהם נמצאות בנתניה, ודמי השכירות בנתניה מרגיעי שחקים בגלל תושבי החוץ שמגיעים לשם, אמרנו להם שיש לנו פתרון שבנוי על פתרון זמני ועל פתרון יותר ארוך.
חביב קצב: הפתרון הזמני הוא שאנחנו מעבירים אותם לתקופה של שנתיים עד שמקבץ חדש שנמצא בבנייה יהיה מוכן.
חביב קצב: בתקופה הזמנית אנחנו דואגים לדברים הבאים: 1.
חביב קצב: הם לא יקבלו דירה פחות גדולה מהדירה שהם גרים בה היום ואני אומר את זה באחריות.
חביב קצב: הדירות הן לפני שיפוץ כדי להתאים אותן.
חביב קצב: אנחנו נעביר אותם לדירות שהן לפחות בגודל הדירות שהם גרים בהן היום ואני אומר את זה באחריות.
חביב קצב: אם לא, שלא יעברו.
חביב קצב: את הזכויות שיש להם היום, מה שיש להם במקבץ הנוכחי מבחינת זכויות החשמל, המים, הארנונה והמזגן, הם יקבלו באותו מקום.
חביב קצב: 3.
חביב קצב: אותו הצוות שמטפל בהם במקום היום יעבור אתם למקום החדש.
חביב קצב: 4.
חביב קצב: יהיה רכב במקום שייקח כל אדם להיכן שהוא רוצה.
חביב קצב: אם אדם צריך להגיע לאיזשהו מקום ואין תחבורה ציבורית, יהיה רכב במקום של בעל המקום במשך 24 שעות ביממה והוא ייקח אותם להיכן שהם צריכים.
חביב קצב: 5.
חביב קצב: יפרקו להם את הריהוט שלהם בחדר היום, יובילו אותו ויתקינו אותו בחדרים שלהם.
שלומית אבינח: רכב אחד?
שלומית אבינח: מדובר ב-80 דיירים.
חביב קצב: זה מספיק.
סופה לנדבר: לא כולם נוסעים באותו הזמן.
חביב קצב: אנחנו נקלענו למצב בו אנחנו לא רוצים ואותו אנחנו לא אוהבים אבל אין לנו ברירה.
חביב קצב: הם צריכים לדעת דבר אחד והוא שהם היו חתומים על חוזה שהסתיים באוגוסט 2007.
חביב קצב: אף אחד לא האריך להם את החוזה.
חביב קצב: בנוסף לזה, אנחנו מדברים על תקופה זמנית של בסביבות שנתיים.
חביב קצב: תהיה להם זכות ראשונים לעבור למקבץ החדש.
סופה לנדבר: זאת אומרת, אתה מתחייב שכאשר אתה מסיים את הכנת המקבץ, הם הראשונים להיכנס אליו.
חביב קצב: הם הקבוצה הראשונה שתאכלס את המקום.
חביב קצב: על פי הנתונים שבידינו, אין כל אפשרות למצוא חלופה בקרבת מקום למקום בו הם גרים עכשיו.
חביב קצב: אנחנו נעמיד עובדים שלנו כדי לסייע להם בכל מה שניתן.
חביב קצב: אנחנו נעשה כל מה שאנחנו יכולים כדי להקן עליהם.
חביב קצב: המצב שנקלענו אליו הוא מצב שאנחנו לא רוצים אותו ולא אוהבים אותו.
חביב קצב: זה מצב שאנחנו ממש לא צפינו להגיע אליו.
סופה לנדבר: מתי אישרה ועדת בניין ערים להרוס את הבניין הזה?
חביב קצב: השנה.
חביב קצב: קיבלנו הודעה על כך ב-20 ביוני.
נוסיה אלטמן: יש את מלון מקסים.
חביב קצב: החדר במלון מקסים הוא בגודל של 8 מטרים.
חביב קצב: כל עולה שנמצא במקום והוא לא רוצה להיות בנתניה אלא רוצה להיות במקום אחר ויש לנו מקום, הוא יקבל עדיפות בקבלת אותו מקום.
חביב קצב: אני לא מדבר רק על חיפה ולוד אלא על כל מקום אחר.
חביב קצב: תהיה להם עדיפות.
סופה לנדבר: הם רוצים להמשיך לגור בנתניה.
חביב קצב: לפי הידוע לנו, אין לנו מקום בנתניה.
חביב קצב: אם נצליח למצוא מקום אחר שהוא לא בחוף הירוק שהוא יותר קרוב או יותר מתאים, אנחנו ממשיכים לברר, אנחנו לא מתנגדים לכך.
סופה לנדבר: נוסיה אלטמן אומרת שלא נתנו לה.
חביב קצב: אנחנו ניתן.
שלומית אבינח: היא אומרת שיש מישהי שרוצה לעבור לכפר סבא.
חביב קצב: העובדים שלי ישבו אתם אבל לא נעשה זאת כרגע.
סופה לנדבר: מה יהיה אם הם לא ירצו לפנות?
מרק שיין: יש מקום בו היה בית אבות עם 500 חדרים.
חביב קצב: מה נעשה עם 500 חדרים?
חביב קצב: לא נוכל לשכור בניין עם 500 חדרים.
חביב קצב: אני גם מקפיא להם את הזכאות.
חביב קצב: אני לא יכול לתפוס את המקל משני קצותיו.
שלומית אבינח: זאת האפשרות הכי גרועה מבחינתם.
חביב קצב: אני לא יכול אחרת.
חביב קצב: אני פורס בפניהם מה הם יכולים לעשות, אבל אני לא ממליץ על זה.
סופה לנדבר: אתה המלצת על ארבע פתרונות אבל הפתרון של מעבר לעיר אחרת, לחלק גדול מהדיירים זה לא פתרון טוב כי משפחתם וילדיהם מתגוררים במקום.
חביב קצב: אני מציע והם יחליטו מה שהם רוצים.
חביב קצב: אנחנו מחפשים כרגע מקום בנתניה.
חביב קצב: אם נמצא מקום יותר טוב ויותר קרוב, אנחנו לא נחכה אפילו רגע אחד.
חביב קצב: לכאורה לא הייתי צריך לומר את זה, אבל אני אומר את זה למען ההגינות.
סופה לנדבר: הם מדברים על בית מלון שנמצא ממש מולם.
חביב קצב: זה לא רלוונטי.
סופה לנדבר: יש עוד איזשהו מקום שאתה מסוגל למצוא בנתניה?
חביב קצב: פרסמתי שלוש פעמים מודעות בעיתונות.
חביב קצב: בתי המלון בנתניה, כמעט כולם תחת צווי הריסה על מנת לבנות במקומם דירות בגלל שהצרפתים רוצים לרכוש דירות בנתניה, או שהם משדרגים את עצמם.
מרק שיין: אתה נתת לנו חצי שנה כדי לעבור ולעשות איזשהו צעד, אבל רק עכשיו אנחנו יודעים שלא האריכו את החוזה.
חביב קצב: הם יודעים מה קורה כבר שלושה חודשים.
חביב קצב: פעם ראשונה הגעתי למקום לפני שבוע, לאחר שקיבלתי אישור תקציבי ממשרד האוצר.
סופה לנדבר: הם אומרים שהם לא יפנו את המקום.
סופה לנדבר: מה תעשו להם?
חביב קצב: לא אני, אני לא אעשה כלום.
חביב קצב: אני אזוז הצידה.
חביב קצב: הבניין עומד להיהרס.
חביב קצב: אני לא בעל הנכס.
חביב קצב: אין לנו חוזה.
שלומית אבינח: אין להם זכויות.
שלומית אבינח: הם לא מעניינים אף אחד.
סופה לנדבר: מתי נגמרו החוזים שלהם?
חביב קצב: ב-14 באוגוסט.
נוסיה אלטמן: אתם אכן ניסיתם למצוא מקום חלופי עבורנו, אבל זה לא הצליח.
נוסיה אלטמן: משרד הקליטה ידע שנתיים מראש שהחוזה לא יוארך אבל לא הכין חלופות מתאימות.
חביב קצב: אנחנו ידענו על כך ב-20 ביוני 2007.
שלומית אבינח: משרד הקליטה הוא לא בעל הבית.
אלכסנדר רוחלק: מ-120 יחידות דיור אפשר לעשות 60 יחידות דיור.
סופה לנדבר: נכון שאמרת שאם המקום לא יהיה מתאים, הם לא יעברו אליו?
חביב קצב: אם המקום לא יהיה מתאים, אני לא אקח אותו.
חביב קצב: אנחנו נביא להם את כל השירותים.
חביב קצב: זה לא המקום שחלמנו עליו, זה לא המקום שאנחנו רוצים אותו וזה לא הפתרון האידיאלי, אבל אנחנו מנסים לסייע להם.
חביב קצב: אם הם רוצים שנסיע אותם להראות להם את המקומות, אין לנו בעיה לעשות זאת.
חביב קצב: בחיפה ובלוד לא מדובר על מקבץ זמני.
נוסיה אלטמן: המקבצים שם חצי ריקים.
חביב קצב: אני מקפיא את האכלוס שם.
חביב קצב: הקפאתי שם 100 דירות.
סופה לנדבר: איפה נמצא המקבץ בחיפה?
חביב קצב: בנאות כרמלי.
חביב קצב: זה קרוב לצ'ק פוסט, קרוב לחברת החשמל.
חביב קצב: זה לא על הים אבל זה קרוב לים.
חביב קצב: אנחנו יכולים להציע להם את לוד.
חביב קצב: אם הם רוצים, אני אדאג שיבואו לקחת אותם לראות את המקבצים בחיפה ובלוד.
חביב קצב: זיוה היא העובדת שלנו במקום.
חביב קצב: הם יכולים להודיע לה על רצונם לבקר ואנחנו נדאג לביצוע.
נוסיה אלטמן: אמרת שאם נניח יהיו אנשים שירצו להתגורר ליד קרובי המשפחה שלהם, הם יהיו בסדר עדיפות ראשון.
חביב קצב: אם יש מקום, תקבלו סיוע.
חביב קצב: אני יכול לומר שאני אישית מלווה את הנושא.
חביב קצב: אני חוזר ואני אומר שאם נמצא על אם הדרך מקום יותר קרוב ויותר טוב, אנחנו ניקח אותו.
סופה לנדבר: מר חביב קצב הציע מספר הצעות אלטרנטיביות: 1.
סופה לנדבר: לצאת לתוכנית "שכירות ארוכת טווח".
סופה לנדבר: המשמעות היא שהדיירים יקבלו השתתפות בשכר דירה על פי המקובל במשרד הקליטה ובנוסף יקבלו 400 שקלים חדשים.
סופה לנדבר: כל דייר שיהיה מעונין לעזוב את נתניה ולעבור להתגורר במקבץ דיור בעיר אחרת, בתנאי שבאותו מקבץ יש מקום, בקשתו תיענה בחיוב.
סופה לנדבר: יש אפשרות לעבור להתגורר במקבצי דיור שקיימים בחיפה או בלוד ולהתגורר שם כקבוצה אחת.
סופה לנדבר: יש הצעה לפתרון זמני והיא מעבר לשנתיים למקבץ דיור זמני.
סופה לנדבר: כאשר ייבנה מקבץ הדיור החדש בנתניה בעוד שנתיים, הדיירים יעברו לשם בעדיפות ויהיו הראשונים להתאכלס בו.
סופה לנדבר: מר קצב הבטיח כי בתקופת המגורים הזמנית, הדיירים לא יקבלו דירה קטנה יותר מהדירה בה הם מתגוררים היום.
סופה לנדבר: מר קצב הודיע כי הוא אישית ילווה את הפרוייקט וכי המשרד יעמיד לשימוש התושבים רכב שיסיע אותם לסידורים שלהם.
סופה לנדבר: כמו כן, המשרד יסייע לדיירים לפרוק את הריהוט.
סופה לנדבר: למרות פתרון הדיור הזמני, מר קצב הודיע כי המשרד ממשיך לחפש מקום להעברתם של הדיירים ובמידה שיימצא, הדיירים יעברו לשם.
סופה לנדבר: אני מציעה שתערכו משאל בין הדיירים ותשאלו אותם מה מתאים לכל אחד מבין ארבעת האפשרויות שהוצעו לכם על ידי מר חביב.
סופה לנדבר: כאמור, משרד הקליטה מציע לארגן לכם הסעה מאורגנת לבקר במקבצי הדיור המוצעים בחיפה ובלוד על מנת שתוכלו להתרשם מהם.
סופה לנדבר: אנחנו ניפגש שוב אחרי שתדונו בהצעות שניתן לכם אותן בכתב.
סופה לנדבר: הוועדה קיבלה מכתב על סגירת הספרייה העירונית ברוסית בירושלים, ולכן אנחנו מקיימים ישיבה.
סופה לנדבר: רבותיי, מי מהפונים רוצה לספר לנו מה מתרחש היום לקראת סגירת הספרייה.
רוקסנה פטלרסקי: הספרייה הרוסית נמצאת בבניין בשכירות, ברחוב האור בשכונת רוממה.
רוקסנה פטלרסקי: הספרייה בת שלוש קומות, מושקעת מאוד.
רוקסנה פטלרסקי: הבניין מושקע, מתוחזק מצוין, אוסף יפה.
רוקסנה פטלרסקי: למעשה, הספרייה עירונית לכל דבר ועניין, ומתנהלת על פי נוהלי עיריית ירושלים וכו'.
רוקסנה פטלרסקי: תמונת מצב נכון להיום.
רוקסנה פטלרסקי: הסכם השכירות הוא לעשר שנים, משנת 2000, כולל 2010.
רוקסנה פטלרסקי: כל שנה אנחנו אפילו לא מחדשים, למעשה, מחלקת הנכסים משלמת כל שנה דמי שכירות, וכך אנחנו מתנהלים.
רוקסנה פטלרסקי: איכשהו התגלה שהבניין יצא למכירה.
רוקסנה פטלרסקי: בדקנו את זה עם משרד עורכי הדין, כי בעל הנכס נמצא בחוץ לארץ.
רוקסנה פטלרסקי: הסתבר שהם באמת חושבים על זה, שהיו להם פניות, וגם בעל הנכס יש לו מחשבות למכור את זה.
רוקסנה פטלרסקי: הוא יודע היטב שהספרייה נמצאת שם, והוא תומך מאוד בספרייה.
רוקסנה פטלרסקי: אני מדברת על בעל הנכס.
רוקסנה פטלרסקי: אבל כנראה ישנם שיקולים אחרים, שבסופו של דבר הוא החליט למכור.
רוקסנה פטלרסקי: כיום אין עדיין קונה פוטנציאלי, נודע לנו לא מזמן, שהבניין למכירה.
רוקסנה פטלרסקי: בשיחה עם משרד עורכי דין, ביקשנו באותו רגע, שבסופו של דבר יגיעו למשהו, יהיה קונה פוטנציאלי, שאנחנו נוכל לדבר איתו, ולשאול מה הכוונות שלו, וכו', ואז נהיה יותר חכמים.
דוד רותם: לעירייה יש חוזה שכירות עד 2010?
רוקסנה פטלרסקי: עד 2010 עם אופציה כמובן, כמו שבכל חוזה.
דוד רותם: האם יש בחוזה הזה סעיף שאומר בעל הבית רשאי לבטל אותו באמצע התקופה?
רוקסנה פטלרסקי: לא לבטל.
רוקסנה פטלרסקי: בהודעה מראש, הוא יכול לבקש מאיתנו לפנות את הבניין.
רוקסנה פטלרסקי: כנ"ל אנחנו יכולים בהודעה מראש.
30700: זה לא חוזה עד 2010, זה חוזה שניתן להפרה, עם התראה, כמה זמן זה לא רלבנטי, עם יכולת להפסיק אותו בהתראה של ארבעה חודשים.
30700: זו הבעיה.
סופה לנדבר: זאת ספרייה של פורום נתן שרנסקי לשעבר, וחלק מהספרים העבירו לעיר אשדוד, גם אני הייתי במאבק הזה, ואנחנו מצאנו פתרון.
סופה לנדבר: עיריית אשדוד לקחה מקום, ונתנה מקום, וגם מחזיקה את הספרייה הזאת.
רוקסנה פטלרסקי: בכל מקרה, אני רוצה להוסיף כמה מלים, לגבי ספריה ועירייה וכו'.
רוקסנה פטלרסקי: תבינו שזה גוף אחד.
רוקסנה פטלרסקי: לעיריית ירושלים, ולמחלקת ספריות, הספרייה הזאת מאוד חשובה.
רוקסנה פטלרסקי: אני במקרה מלווה את הפרוייקט הזה משנת 2000, כאשר הספרייה התחילה לצמוח.
סופה לנדבר: כמה ספרים יש בספרייה?
רוקסנה פטלרסקי: סביב 50 אלף ספרים, רוב הספרים הם ברוסית, ישנם קצת ספרים באידיש, קצת באנגלית, זה יותר ספרים של תרומות שעוסקים בתולדות עם ישראל, היסטוריה, ויהדות וכו'.
דוד רותם: גם ספריית עיון, וגם השאלה.
רוקסנה פטלרסקי: כן, זה גם ספריית עיון, וגם ספריית השאלה.
30700: אם אני מבין נכון, זאת הספרייה הרוסית הגדולה ביותר בירושלים.
רוקסנה פטלרסקי: אני רוצה לחזור לעניין של עיריית ירושלים.
רוקסנה פטלרסקי: עובדה שעיריית ירושלים מחזיקה את המקום, משלמת שכירות.
סופה לנדבר: כמה עובדים?
רוקסנה פטלרסקי: חמישה עובדים, שזה בהחלט מכובד.
רוקסנה פטלרסקי: אני בתור מנהלת יכולה להגיד לכם, שלא בכל הספריות בגודל הזה יש לנו מספר עובדים כל כך גדול.
רוקסנה פטלרסקי: תחזוקת הבניין, קניית ספרים חדשים, מיחשוב, אתר אינטרנט, הכל כפי שאמרתי, ספרייה עירונית לכל דבר ועניין.
דוד רותם: מי שיפץ את הבניין הזה?
רוקסנה פטלרסקי: אני חייבת לציין, שכל הדברים היפים שאתם תוכלו לראות וגם לשמוע ממני, נעשו יחד בשיתוף מלא עם משרד הקליטה, שתומכת גם בטיפול הספרייה, וגם בשיפוצים.
רוקסנה פטלרסקי: אם אני אגיד לכם שהספרייה עולה לעיריית ירושלים 750 אלף שקל לשנה, וחלק בלתי נפרד משהו כמו 300 אלף, תמיכה של משרד הקליטה.
רוקסנה פטלרסקי: לא אגיד שווה בין שווה, לעירייה יש נטל יותר גדול, "נטל", במובן הכספי.
רוקסנה פטלרסקי: המצב שהגענו עכשיו, זה מצב נתון.
דוד רותם: את הארנונה של אלה שבאים לקרוא שם, גובה עיריית ירושלים.
רוקסנה פטלרסקי: הספרייה פטורה מארנונה, אם אתה שואל את זה.
רוקסנה פטלרסקי: הקוראים הם לא רק ירושלים, ירושלים והסביבה, גוש עציון.
דוד רותם: הרוב ירושלמים.
רוקסנה פטלרסקי: בהחלט.
דוד רותם: פיני, אני רוצה שתסביר לי למה העירייה לא קונה את הבניין הזה?
דוד רותם: אגיד לך, אני מצטער שאני פונה אליך.
דוד רותם: אם הייתי יודע מראש, הייתי מבקש שיגיעו הנה גם ראש העיר, גם המנכ"ל, וגם הרד"רים.
דוד רותם: כי אני חושב שזה לא הגון ששולחים רק אותך, ואני אתקוף אותך.
דוד רותם: אני לא חושב שאתה צריך להיות הנתקף.
דוד רותם: תיכף אני אתקוף גם את יושב ראש האופוזיציה.
פיני גלינקביץ: חשוב לדעת שאם כבר רוצים לתקוף, אז בוא ונעשה את זה בצורה מסודרת.
פיני גלינקביץ: זאת אומרת, הספרייה הרוסית היא חלק מעיריית ירושלים, והיא חלק מאגף תרבות בעיריית ירושלים, לא מרשות הקליטה.
פיני גלינקביץ: זה אומר, שאם אתה רוצה לתקוף, אני מאוד ממליץ על מחזיק תיק אגף התרבות, שזאת ההזדמנות בשבילו לבוא ולהציג את החומר.
דוד רותם: ומי מחזיק תיק אגף התרבות?
פיני גלינקביץ: סגן ראש העיר מר יגאל עמדי, ובטוחני שלא תהיה בעיה שגם דוד אדרי יגיע.
פיני גלינקביץ: אבל רק מבחינת הסדר, הספרייה בפיקוח, באחריות מקצועית של אגף הספריות.
פיני גלינקביץ: הספרייה היא נכס לעיר ירושלים, למדינת ישראל, ובוודאי לעיריית ירושלים.
פיני גלינקביץ: ועל כך אני חושב שכל מי שנמצא כאן, יודע מה קורה.
דוד רותם: פיני, מנהלת הספרייה אמרה, שכבר דיברו עם משרד עורכי הדין, וקיבלו אישור לכך.
דוד רותם: למה אנחנו מחכים, שימכרו את הבניין ותקבלו את המכתב שארבעה חודשים חלפו, ואז יהיה מאוחר מדי?
דוד גודוס: זה כבר יותר משנה שמסתובבים שם מדי ערב בספרייה אנשים שרוצים לקנות.
רוקסנה פטלרסקי: בעקבות המכתב פנינו למשרד עורכי דין, לדעת מה בדיוק קורה.
רוקסנה פטלרסקי: משמועות אי אפשר להסתפק.
דוד רותם: אתם יודעים איזה מחיר מבקשים בשביל הבניין הזה?
דוד רותם: אם דיברתם עם עורכי דין, אולי אתם יודעים.
דוד רותם: אולי מדובר בכסף קטן שעיריית ירושלים כך, אין לה בעיה.
רוקסנה פטלרסקי: גם את זה שאלתי, לא כל כך נידבו את המידע.
רוקסנה פטלרסקי: אמרו משהו סביב 2 מליון דולר.
רוקסנה פטלרסקי: סביב, לא יודעת פחות או יותר.
דוד רותם: כמה משלמים שכר דירה כל שנה?
רוקסנה פטלרסקי: 2,500 דולר שכירות כל חודש.
פיני גלינקביץ: 30 אלף דולר בשנה.
סופה לנדבר: לפי הביקוש היום בשוק, כנראה מתבססת על הרצון למכור.
דוד גודוס: בשם מפלגת ישראל ביתנו, הפניות הגיעו אלינו מהציבור בירושלים ומאנשים אחרים.
דוד גודוס: קודם כל התיפקוד של אגף התרבות בעירייה, זה בכלל נושא שדורש ישיבה מיוחדת לדעתי, אם אני לא טועה, מנהל אגף כבר הרבה זמן באגף התרבות, ומצב התרבות בבירת ישראל הוא עגום.
דוד גודוס: מגיעים אלינו פניות לספרייה בנושאים האלה.
דוד גודוס: יותר משנה, ולדעתי מדי יום, מופיעים בספרייה עירונית כל מיני אנשים זרים שאומרים, אנחנו באנו להסתכל על הבניין, אנחנו רוצים לקנות אותו.
דוד גודוס: זאת אומרת, זה די מטריד את העובדים, ולא נותן להם מנוחה לעבוד נורמלי, כי הם כל הזמן בהטרדה שאו-טו-טו ימכרו.
דוד גודוס: זאת אומרת, לא ברור באמת למה העירייה מחכה.
דוד גודוס: רוקסנה אמרה, רק כדי לדייק, שספרייה עולה כ-700 אלף, משרד הקליטה תומכת, והתמיכה של משרד הקליטה, בעיקר ישראל ביתנו, שמעבירה כסף קואליציוני להחזקת הספרייה, אם אני לא טועה 200 אלף שקלים, השנה נתנו לזה.
דוד גודוס: ואנחנו באמת מודאגים, כבר יותר משנה יש שמועות, אז אפשר כבר לבסס לכאן או לשם, מה קורה עם הספרייה.
דוד גודוס: חוץ מזה, שלחתי גם מכתבים קודמים של עובדי ספרייה, כי מזמן קיים כבר שוני, אני לא רוצה להשתמש במלה אפלייה, אבל שוני בתנאים של עובדי עירייה בשפה הרוסית, לבין עובדי עיריות אחרות, לפחות כך אומרים המכתבים של עובדי העירייה.
דוד גודוס: עובדי העירייה אמרו שהם לא קיבלו עדיין תשובות מהעירייה, והמצב הזה מדאיג.
דוד גודוס: סוף סוף צריך לבסס את הנושא הזה.
דוד גודוס: ספרייה רוסית, כמו שרוקסנה בצדק אומרת, זה חלק מעיריית ירושלים.
דוד גודוס: עיריית ירושלים צריכה לקחת את מלוא האחריות על הנושא הזה, ולפעול במרץ, רק שאני מאוד חושש, שבגלל שאגף התרבות חסר מנהל וכו', אני לא יודע אם אגף התרבות יטפל כמו שצריך, מול מפעל הפיס, או מול משהו אחר, ויעשה את העבודה.
דוד גודוס: לכן התאספנו כאן, וביקשנו מחברת הכנסת לנדבר לקיים ישיבה.
מרק ושפיץ: לפי ההסכם בין העירייה ומשרד הקליטה, משרד הקליטה נתן תקציב מיוחד לשיפוץ הבניין בסך 300 אלף שקלים.
מרק ושפיץ: לא רק לשנתיים שלוש, אלא לכל הזמן.
מרק ושפיץ: מה שאנחנו רואים, שהכסף הולך לאיבוד, בדקנו במשך השנים, הספרייה עומדת במצב מצוין, שיפצו שם, סטודנטים וצעירים יכולים ללמוד מבלי לקנות ספרים, וגם עוזר להם בלימודים באוניברסיטה.
מרק ושפיץ: מה יהיה הלאה, אנחנו לא יודעים.
מרק ושפיץ: יש לי רק טענה אחת, שרק היום ידעו במשרד הקליטה שרוצים למכור.
מרק ושפיץ: למה לא העירייה, לא הספרייה, לא פנו למשרד הקליטה.
סופה לנדבר: כאשר אתם נותנים כספים לשיפוצים, אתם בעצם עשיתם התנייה שהבניין יעמוד.
מרק ושפיץ: דיברנו שזה לא לשנה, שנתיים.
מרק ושפיץ: דיברנו שיהיה לזמן ארוך.
סופה לנדבר: אבל יש איזשהו חוזה, יש התחייבות מטעם העירייה?
סופה לנדבר: הרי משרד הקליטה בדרך כלל מעביר את הכספים לא על קרן הצבי.
מרק ושפיץ: זה היה הסכם מיוחד.
מרק ושפיץ: לפי הסכם קואליציוני, וגם משרד הקליטה נתן תקציב לקנות ספרים לספרייה, חוץ מזה שכל השנים אנחנו נתנו תקציב לעובדים של הספרייה, זה הרבה כסף בשנה.
דוד גודוס: בכלל זה מצב עגום, שספרייה עירונית קיימת במבנה מאוד יפה, אבל הוא שייך לאדם פרטי, שלא כל כך ברור מה קורה, בכל רגע יכול לקום, וזהו.
30700: אנחנו רוצים להבין כמה חמורה הבעיה.
30700: בעיריית ירושלים תרבות בכלל, בסדר עדיפות מאוד נמוך.
30700: תקציב התרבות בכלל, והמשאבים שהולכים לתרבות, אנחנו יודעים את זה בוועדת התרבות והחינוך של הכנסת, בהמשך לדבריו של דוד, פשוט בושה וחרפה.
30700: יותר מזה, אם אנחנו מסתכלים על תקציב הקליטה, וזה לא פעם ראשונה שאנחנו כאן בשביל לשדרג את חשיבות המגזר הרוסי, הצרכים של המגזר הרוסי בירושלים, דוברי רוסית בירושלים, זו בעיה שנייה.
30700: הספרייה, זה השילוב של שניהם.
30700: זה גם בעיית תרבות, וגם בעיה של המגזר הרוסי.
מרק ושפיץ: משרד הקליטה נותנת למרכז התרבות בנפרד.
30700: אני יודע.
30700: עיריית ירושלים מעמיסה כמה שיותר על משרד הקליטה, מעמיסה כמה שיותר על משרד התרבות, וחלקה בכל התהליך הזה, שולי, אם בכלל קיים.
30700: אם מסתכלים על תקציב תרבות של ארבע מליון שקלים למוסדות תרבות, ולשמונים בתל אביב, ומסתכלים על תקציבי הקליטה, פשוט בושה וחרפה.
30700: לא סתם אנשים לא מגיעים לכאן.
30700: כי הם יודעים, ראש העירייה יודע, שאם הוא יגיע לכאן, מחזיק תיק יודע שאם הוא יגיע לכאן, ונציב נתוני השוואה מה מצבה של ירושלים יחסית לאשדוד, מה מצבה של ירושלים יחסית לתל אביב, מה מצבה של ירושלים בתחום התרבות, ובתחום השירותים למגזר הרוסי, לדוברי רוסית בירושלים, זאת בושה וחרפה.
30700: לא סתם הם לא מגיעים לכאן.
דוד רותם: הם יגיעו גם יגיעו, אני יכול להבטיח לך.
דוד רותם: אני הולך ליזום דיון מיוחד בעניין הזה, ואני אזמין אותם.
דוד רותם: ניר ברקת ברשותך, אני אסביר לך.
דוד רותם: זה לא רק הוועדה הזאת.
דוד רותם: היו בעיות בתחום התרבות, בכל ועדות הכנסת, לא באו אף פעם.
סופה לנדבר: בכל הועדות של הכנסת, ראש העיר בוחר לא להגיע.
30700: כולל בנושא של ועדת הכספים, היו בעיות של אינטל ועזיבת מפעלים.
30700: היה דיון בוועדת הכספים של הכנסת, גם אז לא היה אף נציג עירייה.
30700: העירייה לא מסתכלת במראה, לא מוכנה להודות בכך שהדברים שאנחנו מדברים עליהם כאן, בסדר עדיפות מאוד נמוך.
30700: הסיבה שאנשים כאן, עוד אין בעיה, אבל ברור שתהיה בעיה.
30700: הפחד והחשש שהבעיה עומדת בפתח, והעירייה לא מגיבה, זה מה שמביא את החברים הנחמדים, ואותי, ואת כל האנשים שפנו, אליכם לכנסת, להרים קול צעקה שאומרת, אם אנחנו לא נטפל בבעיה עכשיו, זה יהיה אסון.
30700: אני בא מפגישה עם איפגני יבטושנקו, נפגשתי איתו עכשיו בקינג דייויד.
30700: דיברנו על החשיבות של תרבות בכלל, ותרבות למגזר הרוסי בפרט.
30700: על החשיבות של כמה משאבים אנחנו צריכים להשקיע, בשביל להפוך את ירושלים מקום שבו כל עולה רוצה לבוא.
30700: ונכון להיום, ישר אחרי הפגישה הזאת, אני בא לכנסת, לשאלה איך אנחנו משמרים את הקיים, לא איך מפתחים והופכים את ירושלים למקור שבו כל עולה מרוסיה יהיה גאה בו.