GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי שחר: מה לא טוב בדירה הזאת, מה לא טוב בדירה ברחוב שלום אש בתל אביב, צפון תל אביב, מה לא טוב בדירה ברחוב הרברט סמואל.
אלי שחר: השכונות שאנחנו נותנים להם הן בדרך כלל הרבה יותר טובות מהשכונות שהם גרים בהן.
אלי שחר: למרות זאת הם לא לוקחים את זה.
סופה לנדבר: זה משהו חדש מכיוון שעד כה אנחנו ניהלנו שתי ישיבות ובכל ישיבה אמרו לנו שאין דירות.
ישראל שוורץ: זה לא שיש אלי שחר הרבה מאוד דירות ואומרים תבחרו, זה לא המצב, אבל הזמן בטיפטוף מתפנות דירות.
ישראל שוורץ: אז אם אנשים אומרים, אנחנו רוצים לקבל פתרון אחר, אז אפשר לקבל פתרונות אחרים, לא מיד, לא כולם באותו יום, אבל אפשר להיכנס לתהליך.
ישראל שוורץ: להערכתי הם רואים מה מקבלים אנשים אחרים במסגרת הפינוי והבינוי של המינהל וקשה להם להשלים עם זה שאחרים מקבלים דירות יפות ואתה מקבל דירת עמידר.
ישראל שוורץ: אבל זה מה שאפשר לתת.
סופה לנדבר: אם המצב הוא כזה שהם צריכים להירשם, אני אהיה לצידכם, כי עד כה מה שנאמר לי בוועדה זה שאין דירות, אנחנו עכשיו נשמע את האנשים.
סופה לנדבר: זאת פעם ראשונה שאתם מעלים כאן את העובדה שיש דירות.
סופה לנדבר: יש להם סבלנות, הם חיכו 15 שנה, הם יכולים לחכות עוד חודש חודשיים, אבל אם התהליך משתנה אז הם ילכו וירשמו וכל אחד ימתין.
ישראל שוורץ: בתנאי שהם מקבלים את הדירות שיש לנו.
ישראל שוורץ: אלי הזכיר דירה בצפון תל אביב, רוב הדירות הן לא בצפון תל אביב.
ישראל שוורץ: כדי שהדיון יהיה אמיתי זאת לא חוכמה לקחת דירה בצפון תל אביב ולהציג את כולם כאילו הם לא רוצים דירה בצפון תל אביב, זה לא נכון, בטוח שאם היו הרבה דירות בצפון תל אביב הם היו מוצאים דירה בצפון תל אביב.
ישראל שוורץ: מצד שני, הם גרים היום בדיור ציבורי, בשכונת הארגזים, הדירות שיש לנו הן לא בסביבה יותר גרועה משכונת הארגזים ואם אנשים אומרים שצריך למצוא פתרון אחר, שיבואו אלינו ויקבלו לפי הקצב של הפינוי.
ישראל שוורץ: אם אנשים שוגים וחושבים שאם הם יתעקשו הם יקבלו את התנאים שבמכרז של המינהל היזם מציע לתושבי השכונה, אז הם טועים.
אורנה לוי: אנחנו תוהים למה רוב השכונות שהיה בהם פרוייקט פינוי בינוי, דיירי עמידר קיבלו דירה מהיזם, וזה מציק, כי זה מחייב אותנו להתחייב לסכום שאנחנו יכולים לקבל אותו.
אורנה לוי: פינוי בינוי בקריית אונו, הקבלן מסלאווי, דיירי עמידר שהתפנו שם קיבלו דירה כתושבי שכונה.
אורנה לוי: אנחנו תושבי השכונה מ-1992, ב-1994 היה מכרז ראשון, היינו חלק ממנו וגם מהמכרז השני, פתאום נעלמנו.
אורנה לוי: הזכות שלנו לקבל דירה, אני לא מדברת על ה-50 אלף דולר שיכולים לעשות חיים קלים, לקחו אותם, אבל אם יש לנו זכות, שזה מפעל הפיס, למה לקחת דווקא מדיירי המגורונים דבר שלעולם לא נגיע אליו.
אורנה לוי: זה מציק, זה כואב, זה כאילו שדדו אותנו.
ישראל שוורץ: הדירות שלכם נבנו כדיור זמני, ההיתר מראש דיבר על חמש שנים בלבד.
ישראל שוורץ: לעמידר אין שום זכויות על הקרקע, כי מראש היתה הסכמה בין משרד השיכון לבין המינהל שזה רק לחמש שנים, לכן אין זכויות.
ישראל שוורץ: הייתי מאוד שמח אם המצב היה אחר, אבל זה לא המצב.
שרית קליין: לכן אין קשר בין פרוייקט פינוי בינוי בקרית אונו ששם לעמידר יש זכויות.
סופה לנדבר: אני מבינה אתכם ואני חושבת שצריך להימצא פתרון.
סופה לנדבר: דיברנו על כך שמדינת ישראל צריכה להיות אחראית, דיברנו על כל הקשיים שאתם עוברים ואנחנו אומרים שמדינת ישראל מחוייבת בגלל שבזמן שיצא המכרז נעשתה כאן טעות ומישהו צריך לשלם על כך.
סופה לנדבר: לפני שיצא המכרז היו צריכים לפנות את האנשים ולתת להם פתרונות.
סופה לנדבר: יחד עם זאת, אם יש דירות או התפנו דירות בתל אביב ומישהו חתם על חוזה ואחר כך ביטל, יש עם זה בעיה.
סופה לנדבר: אתם יודעים בדיוק באיזה מציאות אנחנו חיים ודירה בתל אביב היום עולה הרבה מאוד כסף, ואני מכירה אלפי משפחות שהיו רוצות לגור בתל אביב בכל שכונה ובכל איזור ולכן בואו נבדוק את הנושא בסבלנות.
שמוליק דוד: אנחנו עובדים עם נחל בקע בבאר שבע ושם אלה גם דירות זמניות, זה גם מגורונים.
שמוליק דוד: בנחל בקע כשהעלויות של הדירות היו גבוהות לא מכרו ועכשיו כשבבאר שבע מחירי הדירות נמוכים, עכשיו מתבצעת שם מכירה והדיירים רשאים לרכוש את דירותיהם.
שמוליק דוד: האנלוגיה היא ברורה.
שמוליק דוד: עד עכשיו מנעו מהאנשים כאן את זכות הרכישה.
סופה לנדבר: זה היה מקרה אחד, זה מקרה אחר, אני לא רוצה לעשות השוואה עם נחל בקע ואתה יודע שבנחל בקע יש כל כך הרבה בעיות שאני חושבת שאף אחד לא היה רוצה לגור שם.
דוד קשני: משרד השיכון קנה עבור ארבע משפחות ארבע דירות.
דוד קשני: אם הם יפנו לבית המשפט ובית המשפט יוציא צו שמשרד השיכון חייב לעשות אותו תהליך, האם משרד השיכון יקבל את זה.
סופה לנדבר: אני לא רוצה להיכנס לשיקולים האלה.
סופה לנדבר: אני שואלת אתכם, אם תהיינה דירות, אתם תסכימו לקבל אותן?
קריאה: קודם כל צריך לראות את הדירות.
אורנה לוי: אנחנו לא רוצים לבטל אותן כי אחר כך אנחנו נהיה בבעיה.
אורנה לוי: אם אני לא יכולה לבוא לראות את הדירות בצורה חופשית,
סופה לנדבר: יש חוק במדינה, הם רואים את הדירה לפני החתימה ואחר כך הם מקבלים אותה משופצת.
נינה קורנינה: זאת פעם ראשונה שאני שומעת שהוצעו דירות.
נינה קורנינה: אני שאלתי בעמידר אם יש אופציה לעזוב את האיזור ואמרו לי שאין דירות.
סופה לנדבר: זאת גם הפעם הראשונה שלוועדה אומרים שאם אתם תרשמו ותגיעו למסקנה שאתם רוצים לבל את הדירות, משרד השיכון וחלמיש יתנו.
סופה לנדבר: זה יהיה באופן מסודר, חלמיש יפנו לכל דייר וכל אחד יקבל מכתב ויגיע לחלמיש להמתין לדירה שתתפנה.
עובדיה גולסטני: השיחה פה היא בשני מישורים.
עובדיה גולסטני: המישור של המכרז ומה המשמעויות שלו ומציאת פתרון עכשווי.
עובדיה גולסטני: בישיבה הקודמת מנהל המינהל אמר שהיו שתי טיוטות של מכרזים, לא היה מכרז וזאת עובדה לא נכונה, היו שני מכרזים שפורסמו, אנשים זכו, אלה היו דברים לא כל כך מדוייקים, אז קודם כל צריך לסגור את הפינה הזאת.
עובדיה גולסטני: בפגישה הקודמת היה גם מנכ"ל עמידר והוא אמר, אני לא יודע על איזה תביעות פינו אותם, התביעה היתה כספית והסתבר שלא היתה שום טענה כספית, אך ורק פינוי והצגתי בפני הוועדה את כתב התביעה.
עובדיה גולסטני: הטריגר היחיד לפנות אותם היה דרישה חוזרת ונשנית, כולל איומים כלפי משרד השיכון, של היזמים, יש לי עשרות מכתבים שהיזם מפעיל לחץ אדיר על משרד השיכון ואומר לו אם אתה לא תפנה אותם אני אתבע אותך.
עובדיה גולסטני: וזאת הסיבה היחידה שתבעו את התושבים לפינוי ומכיוון שלא היו מספיק דירות מצאו להם פתרון שבמסגרתו הסכימו ארבע משפחות להתפנות בתנאים של 160-170 אלף ויש פסק דין על זה.
עובדיה גולסטני: אני לא מבין מאיפה פתאום צצו דירות, הלא עשרות אנשים מחכים לדירות, איפה הדירות האלה.
עובדיה גולסטני: עכשיו אני מוכן להביא אנשים ולשכנע אותם לקחת את כל הדירות שיש לכם.
עובדיה גולסטני: זה נראה לי סיפור לא הגיוני שיש דירות בצפון תל אביב ואנשים לא רצו.
סופה לנדבר: זאת פעם ראשונה שאנחנו שומעים את זה, בשתי הישיבות שהיו בנושא אנחנו לא שמענו על כך שיש דירות.
סופה לנדבר: אני חושבת שיש כאן בעיה, אבל זאת בעיה אחרת לגמרי.
סופה לנדבר: מדינת ישראל בפעם הראשונה מכירה בכך שיש בעיה.
סופה לנדבר: מדינת ישראל, באמצעות המינהל, הוציאה מכרז על שטח שחיים שם אנשים ונתנו לאנשים האלה להיות שם.
סופה לנדבר: הם לא החליטו את זה לבד, אין להם אמנם זכויות אבל יחד עם זאת אי אפשר להתייחס לאנשים כאילו הם לא קיימים.
סופה לנדבר: מי שהוציא את המכרז היה אחראי לנקות את השטח לפני כן וזה אומר לפנות את האנשים ולתת להם פתרונות.
סופה לנדבר: אני דיברתי עם השר והוא אמר שהמדינה מקבלת אחריות על זה.
עובדיה גולסטני: אבל זה שאולי תזדמן איזה שהיא דירה והם לא יסרבו לה, זה לא פתרון.
עובדיה גולסטני: הוא אומר, כשיהיו, נמצא.
סופה לנדבר: ישראל אמר שבמטה היו מספר פתרונות.
עובדיה גולסטני: לדיירים הקודמים, מאחר ולא היו דירות, אמרו שיתנו להם 160-170 אלף, היו איזה שהם תנאים, אני חושב שצריך להציע לא רק שתהיה דירה, אם לא תהיה דירה במשך של זמן צריך להציע להם משכנתא מוגדלת, אחרת זה בלתי אפשרי.
סופה לנדבר: כשבאשדוד רצו לפנות את הקרוואנים נתנו מספר פתרונות.
סופה לנדבר: נתנו דירות באשקלון ובסביבה, היו כמה דירות באשדוד וכשלא היו דירות נתנו להם משכנתא מוגדלת.
סופה לנדבר: אני חושבת שגם עם הקבלן יכולים להגיע להסדר כזה.
ישראל שוורץ: אני מסכים איתך אבל בענין הזה המדינה שינתה את ההתייחסות שלה.
ישראל שוורץ: בעבר היו מענקי דיור, וחלק מהכלים שעמדו לרשות תושבי הקרוואנים היו מענקי דיור, כי לא גרים שם אנשים עשירים.
ישראל שוורץ: היום אין מענקי דיור ומשכנתא מוגדלת היא לא רלוונטית להם.
סופה לנדבר: יש שם 35 דיירים, יהיו 35 דירות?
ישראל שוורץ: לא ביום אחד ולא ביומיים, זה יקח כמה שנים.
אלי שחר: אם האנשים היו משתפים איתנו פעולה בתקופה שביקשנו להגיש בקשות כבר אף אחד לא היה נשאר שם.
יוסף אבוטבול: כנציג חברת עמידר אני אומר שגם באיזור תל אביב אין המתנה של שנים, מתפנות דירות ביומיום.
יוסף אבוטבול: נפטר מישהו אז מתפנית דירה.
יוסף אבוטבול: הדיירים הם קשי יום, אין לדייר עמידר כסף לקנות דירה בצפון תל אביב או בכל מקום אחר, לכן רוב הדירות שמתפנות זה מתמותה טבעית.
יוסף אבוטבול: גם בפריפריה של תל אביב יש לעמידר דירות לא מעטות שמתפנות.
יוסף אבוטבול: לאחרונה אנחנו קיבלנו הנחיה ממשרד השיכון לאתר דירות במיוחד לפרוייקט הזה, בפריפריה של תל אביב.
יוסף אבוטבול: זה בהמשך לעבודת המטה.
סופה לנדבר: מה שחשוב זה שמלאי הדירות הקיימות במשרד השיכון ובחברות יעמוד לפתרון בעיית המגורונים.
דב חנין: אני רוצה לברך על המתכונת של דיוני הוועדה ועבודת הוועדה.
דב חנין: אני עוקב אחרי הדיונים ואני רוצה לומר לך גבירתי יושבת הראש, שאת מנהלת את העבודה של הוועדה לפניות הציבור בצורה נכונה.
דב חנין: יש לנו המון פניות ציבור במגוון נושאים, אבל נדמה לי שזאת הפעם הראשונה שזה עובד בצורה כזאת שלוקחים פניה ומלווים אותה באופן שיטתי ומנסים לא רק להטיל אחריות על המערכת המבצעת אלא מנסים לבצע את התפקיד של הכנסת כמערכת שיכולה לבצע מעקב ולהיות מעורבת בהחלטה, אני חושב שזאת מתכונת נכונה לעבודת הוועדה.
דב חנין: אני לא אחזור על דברים שנאמרו פה בדיונים הקודמים, המצוקה של האנשים קשה ביותר, אני חושב שזאת בעיה שבאופן עקרוני קל לפתור אותה.
דב חנין: צריך לפתוח כמה צווארי בקבוק, צריך לייצר רצון טוב אצל חברות הדיור הציבורי, אני בטוח שהתושבים עצמם הם הראשונים שרוצים לפתור את הבעיה, הם הראשונים שרוצים להגיע למצב שבו יהיה להם דיור ראוי והזכויות שלהם תישמרנה והם לא ירגישו שמרמים אותם.
דב חנין: אני מציע שמעבר לדיבורים ששמענו, הוועדה תמשיך במעורבותה עד שלכל אחת מהמשפחות ימצא פתרון.
דניאל אגרונוב: אני רוצה לדעת למי פונים.
סופה לנדבר: אנחנו נבקש מהחברות לפנות לדיירים בצורה מסודרת.
ישראל שוורץ: מבחינתנו אלי שחר הוא אחראי על כל מלאי הדירות בתל אביב.
סופה לנדבר: אז אלי יפנה בצורה מסודרת, היום או מחר, לכל התושבים שנמצאים שם ותציע להם שהם יפנו לחברה ואז פקיד מהחברה יגיעו אל כל אחד מהם ובצורה מסודרת זה יעשה.
סופה לנדבר: אני מבקשת העתק מהפניה גם אלי.
סופה לנדבר: ישנה משפחה שחיה בקרוואן בן שלושה חדרים עם גינה והיא רוצה משהו דומה.
סופה לנדבר: אני אומר שאני לא עושה ניסים ונפלאות וגם המדינה לא עושה ניסים ונפלאות ולפעמים צריך להתפשר, יחד עם זאת יש כאן אחריות ואנחנו נעבוד על זה ביחד.
סופה לנדבר: אני מציעה שכל אחד יקבל פניה מחלמיש ואני אעקוב מקרוב.
אורנה לוי: פה נעשתה טעות ואת אמרת שהמדינה עשתה טעות, כמו שבקרית אונו אנשים גרו שם שנים, אנחנו גרנו שם שנים ואחר כך היה המכרז השני והוציאו אותנו אחרי שאנחנו גרים במקום, כמו בקרית אונו.
אורנה לוי: אני לא מבינה למה צריכים לקחת ממני את הבית.
נינה קורנינה: נכנסנו לפני 15 שנה כל אחד במעמד שלו.
נינה קורנינה: אני הייתי ב-15 שנה יותר צעירה, הבן שלי היה בגיל שבע, עכשיו הוא בן עשרים פלוס ולא זכאי בכלל.
נינה קורנינה: בעלה של מאשה נפטר.
נינה קורנינה: לטוני היתה בת שעזבה לחוץ לארץ.
נינה קורנינה: הזכויות שהיו לנו כעולים חדשים כשנכנסנו לשם כבר לא קיימות.
ישראל שוורץ: הזכויות לקבל דירת עמידר הן גדולות מאשר זכויות לעולים חדשים.
נינה קורנינה: המעמד השתנה ולא לכיוון הטוב.
נינה קורנינה: הבן שלי גדל בשכונה הזאת ועכשיו לומד באוניברסיטת תל אביב, עברנו לא מעט בתקופה הזאת, אנחנו מבקשים שתיקחו בחשבון שהפסדנו הרבה, אז מי ישלם על הטעויות האלה.
סופה לנדבר: אתם עוד לא ראיתם על איזה דירות מדובר.
אורנה לוי: על היזם אתם מגנים, נותנים לו הנחה במיסים, נותנים לו הנחה בהיטלים וגם את הבית שלי, איך אפשר, איפה ההגיון, למה זה נראה לכם הגיוני, תסבירו לי את ההגיון.
אורנה לוי: איך לוקחים ממשפחות שאין להם את הדירה שלהם, תסבירו לי.
סופה לנדבר: אני חושבת שבישיבה הזאת אנחנו התקדמנו.
עובדיה גולסטני: אני רק חושב שכדאי לחפש פתרונות נוספים.
עובדיה גולסטני: אנחנו לא יודעים כמה זמן ימשך חיפוש הדירות, ואם זה יתאים לכולם, לא הכל מתאים לכולם, אנחנו יודעים על איזה דירות מדובר ובאיזה איזורים הם, זה לא צפון תל אביב.
ישראל שוורץ: איזורים לא יותר גרועים מהארגזים.
עובדיה גולסטני: אני לא יודע.
עובדיה גולסטני: אני גם תושב תל אביב, זה לא מדוייק מה שאתה אומר.
עובדיה גולסטני: שכונת הארגזים עדיפה על פני דירה ביפו ג', זה לא בעיה של כסף אפילו.
עובדיה גולסטני: אני מציע לנסות לחשוב על האופציה שמשרד השיכון לא רוצה, היה ולא תהיה לו ברירה ובסוף הם יצטרכו לקנות להם דירה, כי אם הקבלן יתחיל לבנות,
סופה לנדבר: אף אחד לא יקנה להם דירה.
סופה לנדבר: אני לא רוצה לפתח אצל האנשים האלה ציפיות שלא נוכל לעמוד בהם.
סופה לנדבר: במדינת ישראל עומדים בתור אלפי נכים, ישראל, כמה דירות קונים בשנה?
ישראל שוורץ: בכל הארץ לוותיקים ועולים רתוקים כ-40 דירות בשנה.
סופה לנדבר: אם המדינה תחליט לרכוש עוד או להוציא סכום מסויים, זה ינתן לנכים וכל אחד בכנסת יצביע על כך.
סופה לנדבר: בגלל זה אני לא רוצה שנפתח כאן ציפיות שאני אישית וחברי הכנסת לא יוכלו לעמוד בזה.
סופה לנדבר: אני רוצה להפריד בין שני דברים, נעשו כאן טעויות, אני לא רוצה להיכנס לזה עכשיו, מכיוון שמדינה שדואגת לנזקקים צריכה לדאוג לאנשים האלה.
סופה לנדבר: יחד עם זאת, אני מתארת לעצמי שאנחנו התקדמנו.
סופה לנדבר: אני מבקשת העתק מהפרוטוקול של הישיבה או הפתרונות שאתם תחליטו שהם יכולים לבוא בחשבון, הרי פתרון אחד זה לא מספיק.
ישראל שוורץ: אם יהיה משהו אני אודיע לך.
סופה לנדבר: אני רוצה שמחלמיש יצא בימים הקרובים מכתב פניה לכל דייר שנמצא שם, עם זה הם יפנו לחלמיש ובצורה מסודרת כל אחד ידון איתכם על פתרון הדיור שהוא יקבל.
אילנה לוי: איך המשפחה תקנה את הדירה הזאת?
סופה לנדבר: היא לא צריכה לקנות את הדירה, זה דיור ציבורי.
אילנה לוי: היא רוצה שהבית יהיה שלה, כדייר ציבורי היא רוצה לקנות את הבית.
אילנה לוי: זה חלק מהעתיד שלנו.
סופה לנדבר: אני לא אכנס לזה עכשיו.
סופה לנדבר: קרוואן אי אפשר לרכוש מכיוון שבמדינה לפי החוק קרוואן זה דבר זמני, אין אפשרות לרכוש אותו.
סופה לנדבר: אם תקבלו דירה בשטח ציבורי לפי הזכאות שלכם תוכלו לרכוש את הדירה הזאת.
דוד קשני: אני מלווה את הדיירים האלה משנת 2001.
דוד קשני: לקחתי את משה גפני שהיה יושב ראש ועדת הפנים, הוא אמר שהמקום הזה יותר גרוע מג'בלייה בעזה ואני אפתור את הבעיות.
דוד קשני: זה כבר נמשך שבע שנים.
דוד קשני: השטח הזה שווה מיליונים, וזאת המלחמה.
דוד קשני: הם העלו פה בעיה מאוד רצינית ואף אחד לא התייחס אליה, נאמר שהגברת הילדים שלה גדלו והיא נשארה לבד, אם היא תרצה לרכוש את הדירה ולא לשלם שכר דירה, היא מקבלת רק 20% הנחה.
דוד קשני: תוך חודשיים שלושה לכולם יהיו דירות?
ישראל שוורץ: לא יהיה.
דוד קשני: תוך שנה תהיה להם דירה והם ירצו לרכוש את הדירה.
דוד קשני: היום הוותק לא נחשב, היום נחשבים הילדים.
מריה מוסקלובה: אני כבר הסברתי בעבר למה נכנסנו לדיור הזה.
מריה מוסקלובה: עכשיו ברור לכולם שאתם לא מתייחסים להבטחות.
מריה מוסקלובה: אני מזכירה לכם שלא רצינו להישאר כל החיים בדיור ציבורי, אמרו לנו שאנחנו נגור כאן שנתיים ואחר כך קבלן יבנה ואנחנו נקנה דירות אצל הקבלן במחיר מסובסד.
מריה מוסקלובה: אם אתם תיתנו לנו דירות לא ראויות למגורים אנחנו לא נסכים לכך.
מריה מוסקלובה: לא דירות של חדר וחצי.
ישראל שוורץ: הן לא יהיו יותר קטנות מהדירות שאתם גרים בהן עכשיו.
מריה מוסקלובה: אלה דירות בנות שלושה חדרים עם גינה.
מריה מוסקלובה: אנחנו לא מבקשים גינה וגם לא וילות.
מריה מוסקלובה: הדיור צריך להיות ראוי.
מריה מוסקלובה: היה פרוייקט שנכנסנו אליו על ידי משרד הקליטה ואנחנו לא שייכים לעמידר.
מריה מוסקלובה: הבטיחו לנו הבטחות שלא קויימו ולכן נשארנו שם 15 שנה.
מריה מוסקלובה: אנחנו לדירות לא ראויות לא ניכנס.
סופה לנדבר: צריכים להיות הגונים ואני כיושבת ראש הוועדה צריכה להיות אחראית שלא ינסו להטעות אתכם.
סופה לנדבר: אני אעשה ישיבה אחרי פסח, עד אז אני רוצה שתקבלו את הפניה מחלמיש ואני מבקשת מכם ללכת ולראות את הדירות.
סופה לנדבר: אני ממליצה לא לסרב.
סופה לנדבר: נעשו כאן טעויות, מישהו יצטרך לבדוק ואני אמליץ לשר לבדוק את זה.
סופה לנדבר: אם נעשו כאן טעויות, אז נעשו, אי אפשר לדרוש מאף אחד מכיוון שמתחלפים כאן האישים במהירות והשר הנוכחי לא אחראי על מה שהיה בזמן קודמו.
סופה לנדבר: אל תתפנקו יותר מדי, אם יציעו לכם דירות לכו לראות אותן, אני אחראית לכך שבזמן שאתם תבחרו את הדירה היא תהיה משופצת תוך 60 יום.
סופה לנדבר: אני אחראית על כך שהשיפוץ יהיה ברמה כדי שתוכלו להיכנס לדירות ראויות.
סופה לנדבר: אף אחד לא יתן דירה בתל אביב, דירה וקרוואן זה לא אותו דבר.
סופה לנדבר: אני מבקשת שאתם תשמרו על הוותק של כל האנשים מכיוון שהוותק יסייע להם לרכוש את הדירות.
סופה לנדבר: אני אעקוב אחרי הפעילות.
סופה לנדבר: תלכו לראות את הדירות ותשתפו פעולה, אם לא תשתפו פעולה תישארו שם עד סוף החיים ואני לא רוצה את זה.
סופה לנדבר: אחרי פסח נעשה ישיבת מעקב ואני ארצה לראות מקרוב מה השתנה מהישיבה הזאת.
סופה לנדבר: אני מבקשת מהדיירים לשתף פעולה.
סופה לנדבר: ישראל, אני מבקשת עוד כמה הצעות, כי יכול להיות שהפתרון שתתנו להם הוא לא הפתרון היחידי האפשרי, תציעו להם עוד כמה פתרונות.
סופה לנדבר: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הועדה לפניות הציבור.
סופה לנדבר: ביום שני כאשר קיימנו את הישיבה ידענו שלמחרת יהיה בג"צ ושמענו מגיל דברים שהוא ביקש מהועדה שלא הסכמנו להם, אבל אתמול היה בג"צ ואני מגדירה את זה כזלזול וחוסר רצון של מדינת ישראל לבצע את החקיקה.
סופה לנדבר: בית המשפט קבע שיש חוק וצריכים לקיים ולקח למדינת ישראל שש שנים להבין שכאשר יש חקיקה צריך לקיים אותה.
סופה לנדבר: שישים הימים התחילו והמדינה צריכה לסיים את זה.
סופה לנדבר: כאשר שאלו אותה מתי, היא אמרה אוטוטו.
סופה לנדבר: אצלי בלקסיקון אין מילים כאלה, ואם אפילו יש אני לא מבינה את הפירוש של המילה אוטוטו ואני לא מבינה את ההגדרה של אוטוטו, מתי, עוד שש שנים, עוד שנה, מה יהיה אחרי שישים יום.
סופה לנדבר: גיל, אני שואלת אותך, זה לא מכרז של המדינה, נכון?
גיל שבתאי: זה שלב מקדמי לפני הליך מכרזי.
סופה לנדבר: באותיות קטנות כתוב שהמדינה לא מחוייבת, זאת אומרת זה לא מכרז ואחרי סיום ה-RFI יכול להיות מה?
גיל שבתאי: יכול להיות הליך מכרזי, יכול להיות הליך של משא ומתן, יכולים להיות הרבה הליכים שמטרתם בסופו של דבר ליישם את החוק.
סופה לנדבר: זאת אומרת שישים הימים יסתיימו ומה קורה?
גיל שבתאי: במהלך שישים הימים האלה אנחנו מתכוונים לפנות למי שפנו אלינו ב-RFI ששאלו וביקשו כמה דברים מהותיים שהיו שונים מהפרוגרמה המקורית של משרד הבריאות וועדת המכרזים, גם בנושא השירותים הפרטיים וגם בנושא המכשירים המתקדמים, לשני הדברים האלה ושאלות שהיו בנוגע לתב"ע, בנוגע לקרקע, ועדת המכרזים במהלך שבוע הבא תפנה למי שפנה ב-RFI עם התייחסות מפורטת לכל הדברים האלה ואנחנו נבקש מהם לקבל את ההתייחסות, אחרי שנקבל את ההתייחסות הועדה תחליט באיזה הליך היא משיכה.
סופה לנדבר: חבר הכנסת ליצמן, אנחנו עכשיו מבררים האם המדינה והועדה מסיימות את ה-RFI ומה יקרה אחר כך.
יעקב ליצמן: אני לא יודע מה אמר הבג"צ.
סופה לנדבר: אני אבקש מעורכת הדין להסביר מה אמר בג"צ.
סופה לנדבר: הוא האריך את זה בעוד שישים יום, הוא נתן למדינה שש שנים ועוד שישים יום כדי לסיים את הועדה.
יעל טויסטר ישראלי: אני רוצה להסביר מה בג"צ אמר.
יעל טויסטר ישראלי: בג"צ אמר אתמול כמה דברים מאוד חשובים לועדה הזאת ובעיקר לבית החולים באשדוד.
יעל טויסטר ישראלי: בג"צ אמר שיותר הנושא של הקמת בית החולים באשדוד אינו מונח על השולחן, באשדוד יוקם בית חולים.
יעל טויסטר ישראלי: כך קבע החוק וככה קבעה המדינה.
יעל טויסטר ישראלי: ולכן כרגע לא דנים יותר בשאלה, הנחת היסוד היא הכרעה, יש הכרעה בענין הזה ולכן כרגע השאלה היא רק איך מסיימים את הפרוצדורה להקמת בית החולים.
יעל טויסטר ישראלי: בג"צ אמר לפרקליטות באופן שאינו משתמע לשתי פנים שנגמר הזמן, רגע האמת הגיע וצריך לסיים את כל התהליכים של הפרוצדורה ולגשת להקמת בית החולים.
יעל טויסטר ישראלי: לכן הוא שאל את הפרקליטות כמה זמן אתם צריכים בשביל לבוא לכאן עם הפרוצדורה הסופית להקמת בית החולים, עם מי תתקשרו ואיך.
יעל טויסטר ישראלי: הפרקליטות אמרה שהיא צריכה עד שישים יום, מקסימום שישים ימים בשביל לגמור את כל הפרוצדורות ולבוא עם תוצאה מוגמרת של עם מי מתקשרים.
יעל טויסטר ישראלי: ולכן בנסיבות אלה ואחרי שבג"צ הבהיר באופן שאינו משתמע לשתי פנים שהולכים להקמת בית חולים וזה לא נושא שניתן עוד לשחק איתו, הוא קבע שהוא נותן את שישים הימים ובתוך שישים הימים הוא מבקש את העמדה הברורה של המדינה, איך מקימים, עם מי מקימים, ומתי יוצאים להקמה.
יעל טויסטר ישראלי: זאת ההחלטה.
גיל שבתאי: האיך, זה מה שנקבע, לגבי המי אני לא רוצה להיכנס להיבטים המשפטיים אבל זאת החלטת בית המשפט וצריך לקבל אותה.
סופה לנדבר: שישים יום לא מספיקים לבחור?
גיל שבתאי: זה תלוי באיזה הליכים נלך.
גיל שבתאי: אני לא יכול עכשיו לצפות שאם נחליט לקיים מכרז, כמה זמן הוא יקח, נראה לי שהוא יקח קצת יותר מ-שישים יום אבל בכל מקרה יהיה תהליך שבו יקבעו לוחות זמנים לסיום.
גיל שבתאי: אם יהיה משא ומתן, משא ומתן אי אפשר לדעת תוך כמה זמן הוא יסתיים.
גיל שבתאי: מבחינתנו כועדת מכרזים רוצים להחיש את התהליכים כמה שיותר מהר ואני חושב שגם הראינו את זה בחודשים האחרונים.
543: מה אתה הבנת מההחלטה, לא מה אתה מתכוון לעשות, מה הבנת שבית המשפט קבע למדינה.
גיל שבתאי: בית המשפט ביקש מאיתנו תוך שישים יום להגיד לו איך אנחנו משיכים בתהליך.
גיל שבתאי: ואנחנו נעשה את זה.
גיל שבתאי: זה מה שביקשנו וזה מה שקיבלנו מבית המשפט, אנחנו ביקשנו את זה.
543: אני מבקש כבר בהתחלה לסייג קצת מהאווירה שמשתמעת מהדברים של עו"ד יעל טויסטר.
543: אני לא חושב שיש חידוש בהכרעה, אני אל חושב שיש מישהו שהולך לבג"צ כדי שבג"צ יגיד לו שצריך לקיים חוק.
543: לא בשביל זה הלכנו לבג"צ.
543: הלכנו לבג"צ כדי שהוא יאמר למדינה תתחילי להקים בית חולים, תפרסמי מכרז עד תאריך כזה וכזה, צריך היה לעשות את זה לפני שש שנים.
543: הוא לא עשה את זה במשך שש שנים.
543: אני לא רואה בזה חידוש, אני חושב שבעוד שישים יום המדינה יכולה לבוא לבג"צ ולהגיד, החלטנו לפרסם מכרז.
543: מתי, איך, איזה מכרז זה יהיה, מה יהיה האופי שלו, הרי פורסמו שני מכרזים, ב-1998 ו-2000 ואף אחד לא ניגש.
543: אני אל רואה בהכרעה הזאת של בג"צ איזה בשורה גדולה מאוד, אולי עוד קצת לחץ, עוד שישים יום, אחרי זה יהיה עוד 90 יום.
543: זה לא הענין.
543: אנחנו צריכים לדרוש ולעמוד על כך, יש יזמים, היה RFI, היזמים מתחילים להתאחד, אני נפגשתי עם פרופ' שפירא ועם האנשים שלו, נפגשתי עם ד"ר אברהם אופק, כולם מאוחדים או לפחות מוכנים לשקול את ההליכה המשותפת.
יעקב ליצמן: אני אמרתי בישיבה הקודמת שאני אחראי לזה, לאחד את הבקשות, אם צריך, אם זה יהיה המכשול.
יעקב ליצמן: אבל זה לא יהיה המכשול.
543: זאת צריכה להיות הדרישה שלנו, יש מתווה, יש כבר איזה שהוא מודל לבית החולים שהאוצר בעצמו אומר שהוא ראוי לדיון, בניגוד למכרזים הקודמים הפעם המדינה נותנת את הקרקע והיזם לא צריך לקנות את הקרקע, כל מה שצריך הוא לשפר את המודל ולגבש אותו.
סופה לנדבר: בואו נשמע מה קורה עם הקרקע.
סופה לנדבר: הכוונה שלנו היתה שהמדינה נותנת את הקרקע.
אלי יקיר: יש שומה לקרקע כמו שיש שומה לכל עיסקה במינהל, צריך לשלם על הקרקע.
גיל שבתאי: אלה דברים שאנחנו נתייחס אליהם במסגרת הבחינה שלנו.
יעקב ליצמן: אני נפגשתי עם המונים שלך ואתה לא מדייק.
יעקב ליצמן: על כל דבר יש שומה, אבל אם השאלה היא אם יתנו את הקרקע בחינם או לא בחינם, או יפטרו את זה מכרז או לא יפטרו את זה ממכרז,
סופה לנדבר: הדרישה היתה אחרת ועכשיו אתם משנים לנו את הדברים לא פי הרוח שסוכמה בועדות הקודמות.
צבי צילקר: אני בשלב זה רוצה להתייחס רק לנושא הקרקע.
צבי צילקר: יש פה אנשים שלא מכירים את ההליכים.
צבי צילקר: בית המשפט כשהוא מרחיב את השטח שלו בפארק בן גוריון, למרות שאנחנו תרמנו את הקרקע כקרקע ציבורית, בית המשפט משלם למינהל עבור הקרקע.
צבי צילקר: חדר המיון משלם עבור הקרקע, השאלה כמה, השאלה אם רואים בזה מוסד ציבורי או רואים בזה בית חרושת.
צבי צילקר: אנחנו בשבוע הבא נוציא את ההיתר למרכז בריאות הנפש, משלמים את הקרקע ויהיה היתר ובשבוע הבא יתחילו בעבודות להקמת בריאות הנפש.
צבי צילקר: משטרת ישראל מתמקמת ליד מתנ"ס יג', לגבי הדיונה המשא ומתן הוא עכשיו על המחיר, משטרת ישראל משלמת כדי לעבור.
צבי צילקר: מי שחושב שהמדינה תיתן, המדינה איננה יכולה לתת קרקע חינם.
צבי צילקר: יש פטור ממכרז.
צבי צילקר: לחדר המיון הקרקע נמסרה בעלות הגיונית ומובנת, אותו דבר זה יהיה בבית החולים.
צבי צילקר: בית חולים זה לא בית חרושת לרווחים, אם ירצו להקים שם את המבנה לרופאים ואת הדיור לאחיות, בשביל זה צריך לשלם מחיר אחר אבל על זה נדון כאשר יתחילו לדבר על עסקים, כרגע מדובר על בית חולים נטו, בית חולים ציבורי נטו.
צבי צילקר: כמו שכל מדינת ישראל, כל המיניסטריונים ועיריית אשדוד בתוכם מטפלים בקרקע, אנחנו צריכים לזכות לאותו טיפול.
גיל שבתאי: אבל פה מדובר על מודל משולב של בית חולים עם שטחים מסחריים.
צבי צילקר: לא מדובר כרגע על שטחים מסחריים.
יעקב ליצמן: אמרנו את זה בכל הדיונים, את זה תוציאו מהמחיר.
צבי צילקר: מי שירצה להקים שם מסחר, ישלם בשביל זה.
צבי צילקר: מדובר על בית חולים ציבורי.
צבי צילקר: ברור שאחרי זה יצטרכו קפיטריה, ויצטרכו אולי מלונית, אז ישלמו עבור זה.
צבי צילקר: כרגע מדובר על בית חולים נטו.
יעקב ליצמן: בית החולים הזה יהיה כמו כל בית חולים, מה שכל בית חולים שילם גם הוא ישלם.
צבי צילקר: אנחנו צריכים לצאת בהסכמה כולנו, נניח שעברו שישים יום ונותנים היתר לעיריית אשדוד להקים בית חולים.
צבי צילקר: חינם, מכספי מדינה.
צבי צילקר: זה לא יקרה.
צבי צילקר: להקים את בית החולים יקח שנתיים וחצי, אני לא רוצה שמישהו יוטעה, בבנין של חדר המיון בן תשע קומות כשהציפוי החיצוני כבר נעשה והוא יפתח באוגוסט, אפשר יהיה לשלב שם שתי מחלקות מתוך השלוש, שתי המחלקות על פי פרוגרמה של משרד הבריאות, אחרי תחליטו אם יוצאים למכרז או לא.
צבי צילקר: יקח עוד שישים יום, עוד 90 יום, אפשר להפעיל את בית החולים השנה ואז אנחנו יודעים שיצאנו ידי חובתנו כלפי הציבור וכלפי החוק.
מיקי דור: זה בלי תשתיות רפואיות מסביב.
צבי צילקר: אני מדבר עם תשתיות רפואיות, יש פה מנהלי בתי חולים, אי אפשר לקחת ארבע קומות ולהפוך אותם לפנימית ולילדים, אני שאלתי עשרה רופאים וכולם אמרו לי שכן.
צבי צילקר: אנחנו נעשה מאבק גדול מאוד, יחליטו להוציא מכרז קצר מאוד, 90 יום, אנחנו נראה בית חולים בעוד שלוש שנים, זו טעות בתפיסה.
צבי צילקר: את השירות לפנימית ולילדים אני צריך אלף סיבות מדוע אי אפשר לקיים את זה בתשע הקומות האלה, לא ברור לי.
יאיר שפירא: יש לנו בהחלט ענין להיכנס לפרוייקט הזה, יש לנו ידע, יש לנו נסיון, אנחנו מקיימים היום רשת של בתי חולים החל מחיפה וכלה בבאר שבע, סך הכל יש לנו חמישה בתי חמישה בתי חולים ובהחלט היינו רוצים להיכנס לזה.
יאיר שפירא: אני אישית מעורב בזה כבר כעשרים שנה, לפני עשרים שנה כשניהלתי את הועדה האסטרטגית של קופת חולים כללית קבעתי שבאשדוד חייב לקום בית חולים.
יאיר שפירא: אנחנו מוכנים להיכנס עם כל גורם, ל-RFI היו שני גורמים ואנחנו מוכנים להיכנס איתם למשא ומתן קצר מאוד.
יאיר שפירא: לפני שנה או שנתיים היו לנו טיוטות בנושא בזה שאפשר מהר מאוד לממש אותם, אבל אני מוכרח להעיר את תשומת לב כל הנוכחים פה, בית חולים כזה אסור שיקום כבית חולים נכה.
יאיר שפירא: דובר פה ונרמז פה הבוקר על הרישיונות של המכשירים המיוחדים.