GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יאיר שפירא: לא יעלה על הדעת שעיר של 250 אלף תושבים עם כל ישובי הלוויין מסביב, שלא יהיה לה מכון לקרינה למחלות סרטן, זה בכלל לא נתפס דבר כזה.
יאיר שפירא: זה לא עובד במאה ה-21.
יאיר שפירא: לא יעלה על הדעת שבית חולים כזה יקום בלי MRI.
יאיר שפירא: לא יעלה על הדעת שבית חולים כזה יקום בלי CT.
יאיר שפירא: אז לעשות מזה חדר חולים,
צבי צילקר: יש כבר אישור ל-CT.
מיקי דור: אני לא יודע על זה, דברים שנסגרים מאחורי גבי אני לא יודע עליהם.
יאיר שפירא: בית חולים באשדוד צריך להיות גם העורף הרפואי של אשקלון, אז נכון שלפני 40 שנה נבנה באשקלון חדר חולים ואחר כך זה גדל לבית חולים, אבל היום העיר הגדולה באיזור הזה היא אשדוד, ולכן זה צריך להיות המרכז, זה צריך להיות המקום שאליו מתנקז הכל, זה צריך להיות הגיבוי לכל הגורמים הרפואיים האחרים בסביבה.
יאיר שפירא: לפני שמתבזבז הזמן ולפני שפותרים את הבעיה כדי שכולם יהיו מרוצים שנתנו משהו, אני חושב שזה צריך להיות מקשה אחת, בית חולים עם כל השירותים שלו.
יאיר שפירא: הוא לא צריך להיות בית חולים ענק של אלף מיטות, גם לא של 700, יכול להיות שמספיק 300 עם חשיבה של הרחבה ל-450-500 מיטות שזה בסופו של דבר צריך להיות הגודל הסופי, אבל זה חייב לכלול בתוכו את כל השירותים המתקדמים.
יעקב ליצמן: פרופ' שפירא אני לא מציע לדבר על MRI כרגע, זה לא יוסיף לדיון ולא יוסיף למטרה.
יאיר שפירא: זו דעתי המקצועית ואני שלם איתה כבר הרבה מאוד שנים.
סופה לנדבר: בישיבה הקודמת ההתעניינות בטכניקה מתקדמת טירפדה את סיום העבודה של הועדה הבין משרדית.
יעקב ליצמן: למה לדבר על MRI כשעוד לא סגרנו על בית החולים.
יעקב ליצמן: יגיע הזמן גם לזה.
סופה לנדבר: הבנתי שאתה מוכן למשא ומתן עם כל חברה שנכנסת וזה מה שרצינו להשיג בישיבה הזאת.
יאיר שפירא: אנחנו מוכנים להשתוות על כל מודל שיהיה קביל על הגורמים הציבוריים שמנהלים את העסק הזה.
משה בירן: חברת אלקטרה שמחה להשתתף בישיבה כאחת ממגישות ה-RFI.
משה בירן: היא כתבה ב-RFI שהיא חברה יזמית מובילה במדינת ישראל, עוסקת בייזום פרוייקטים ודרך התהליך הזה מצליחה להחזיר את ההשקעות והרווחים הנדרשים.
משה בירן: חברת אלקטרה מתכוונת לחבור לחברה שיש לה ידע ונסיון בהפעלה ומתן שירותים רפואיים.
משה בירן: בעבר כבר דיברנו עם הקולגות מאסותא, כרגע השלב הוא לא ברור, שלב כזה של גישושים, התוכנית איך הולכים לממש את זה ממש לא ברורה.
משה בירן: יש לגבש תוכנית עיסקית ולהחליט מה היא הדרך שהולכים בה.
סופה לנדבר: אתם גם מוכנים להיכנס למשא ומתן עם כל גורם שנכנס ל-RFI?
משה בירן: כן.
משה בירן: יש לנו נסיון גדול מאוד בתחום בתי החולים, אנחנו כרגע עם השותפים האלה בונים בית חולים מאוד גדול ברמת החייל.
משה בירן: אנחנו נשמח לחבור בכל הרכב ובתנאי שיהיה לזה בסיס כלכלי.
סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו התקדמנו.
סופה לנדבר: כל המתעניינים ב-RFI הביעו את דעתם והם אמרו שהם מוכנים להיכנס למשא ומתן וללכת כגוף אחד לבניית בית החולים.
צבי צילקר: אנחנו מוכנים ללכתback to back כמו שהלכנו לבריאות הנפש.
צבי צילקר: אנחנו חוכרים את הקרקע ומעבירים אותה באותם התנאים, העיריה לא תפסיד כסף, אתם לא תפסידו זמן, התהליך ידוע, אפשר בעוד שלושים יום לקבל חוזה לקרקע.
צבי צילקר: לא צריך מכרז, תעבירו אלינו את הקרקע, מי שהמדינה תחליט אנחנו עושים איתו back to back.
אלי יקיר: זה רעיון שצריך לבחון אותו.
יצחק גל: אם לא הצלחנו עד עכשיו להעביר את המסר שבשביל תושבי אשדוד בית חולים זה חיים ומוות, אז הנה אני אומר עוד פעם, בשבילנו זה חיים ומוות.
יצחק גל: לא נרפה מבית החולים.
יצחק גל: הבעיה עכשיו היא שיש ערפל, בפגישות יש ערפל, כל אחד אומר משהו שלנו לא ברור.
יצחק גל: אנחנו הולכים הביתה וכל אחד מנסה למצוא אור במילים שלכם, במה שאמרתם, בבג"צ.
יצחק גל: אנחנו לא שומעים ולא השתכנענו כולנו, יהיה בית חולים, תנו לנו להסדיר את הענין להכין תוכנית עיסקית ויהיה בית חולים.
יצחק גל: אנחנו מרגישים שיש עוד נסיון, ערפל כזה, ששוב ימשכו אותנו אחרי שש שנים.
יצחק גל: זה בשבילנו חיים ומוות ואיימנו שנסגור את העיר.
יצחק גל: אחרי הבג"צ והפגישות יש לנו הרגשה שמוליכים ומורחים אותנו כי אתם לא מדברים בצורה ברורה.
יצחק גל: אם נחליט, אם יצא מכרז, ואני אומר עכשיו, החלטנו ונערכים לסגירת העיר.
יצחק גל: אל תבנו על זה שזאת אחריות גדולה, היא נופלת עליכם, אתם הזמנתם את זה.
יצחק גל: מי שלא דיבר ברור שיהיה בית חולים הוא הזמין את זה, אנחנו לא פזיזים, אנחנו אחראים, ראש העיר לא יתן לסגור את העיר, הוא לא מסכים לסגור את העיר,
צבי צילקר: מי אמר את זה, אני מבקש לא לדבר בשמי.
צבי צילקר: אני נכון לכל מאבק.
יצחק גל: ראש העיר אומר גם, הגענו למצב שאתם מכריחים אותנו לסגור את העיר ואנחנו נערכים לסגור את העיר ואתם הזמנתם את זה.
חיים אמסלם: אני לא חושב שהמסר על חשיבות בית החולים באשדוד לא עבר.
חיים אמסלם: אני עוקב ואני שומע את התשדירים ברדיו ואני מתרשם שיש מסר שמחלחל.
חיים אמסלם: אני מרגיש מישיבה לישיבה שיש התקדמות, גם מה שנאמר על ידי המינהל יש בו משהו, אבל בקצב הזה אני לא יודע מתי נראה את בית החולים.
חיים אמסלם: אין לי ספק שצריך לעלות פאזה.
חיים אמסלם: יש התקדמות, משהו זז, חשים את זה אבל זה לא מספיק.
חיים אמסלם: אני מציע שבאחת הישיבות הבאות תזמני את הרמה הכי גבוהה בכל המשרדים הנוגעים בדבר, אפילו בנוכחות השרים.
חיים אמסלם: אני חושב שישנה בעיה, הנחיצות ברורה, החלטת ממשלה קיימת, כולם יודעים שצריך להקים בית חולים באשדוד וצריך לעלות פאזה.
סופה לנדבר: ד"ר אברהם אופק, לפניך דיברו משתתפי ה-RFI ואמרו שהם מסכימים להגיע במשא ומתן לאיחוד כוחות כדי לבנות במשותף את בית החולים.
סופה לנדבר: תסביר לנו מה הדרישות שלך מה-RFI, איך אתה רוצה להתקדם והאם אתה מרוצה מההתקדמות עד כה.
אברהם אופק: עמותת רפואה וישועה נעתרה לפרסום ה-RFI של המדינה ובאופן מעשי הציגה פרוגרמה לבינוי בית החולים, לרבות תוכנית כלכלית להפעלתו.
אברהם אופק: באופן עקרוני עמותת רפואה וישועה לא רואה שום מניעה לחבור עם גורמים נוספים שהגישו הצעתם במסגרת ה-RFI ולשתף פעולה לצורך הקמת בית החולים.
אברהם אופק: יחד עם זאת, הדבר מותנה בתהליך הידברות שמתנהל בין הגורמים השונים.
אברהם אופק: באופן מעשי עמותת רפואה וישועה מוצאת לנכון גם כפי שהיא הצהירה במסגרת ה-RFI את המוכנות של כשלעצמה, במידה והמדינה תחליט לתת לה את הרישוי להקמת בית החולים, להירתם לבניית בית החולים בהתאמה לפרוגרמה שהוגשה באופן עצמאי.
אברהם אופק: להערכתנו באופן מעשי הדבר הגיע למיצוי בשלב ה-RFI וההחלטה כרגע היא בידי המדינה האם למצות את שלב ה-RFI ולהימנע מיציאה למכרז או לחילופין לבצע מכרז.
אברהם אופק: ככל שאנחנו סבורים, מאחר וזאת הפעם הראשונה במסגרת העשרים שנים האחרונות שבהם נוכחה המדינה לראות שיש במשק הישראלי גופים שמוכנים להירתם ולבצע הלכה למעשה את הקמת בית החולים, הרי שיש מקום היום לפעול על פי ה-RFI בלבד ולעניות דעתנו אין אף צורך ללכת לצעד נוסף של ביצוע מכרז שהוא באופן מעשי יצרוך זמן מהותי נוסף רק של היערכות בירוקרטית.
סופה לנדבר: גיל, אם הגופים האלה מגיעים ביניהם להסכמה להתאחד כדי לבנות את בית החולים, האם אתה בסיום ה-RFI וכל המשא ומתן שיהיה תהיה מסוגל להגיד שאתם לא הולכים לשלב הבא אם הם הגיעו להסכמה ואם זה מספק אותך כדי לא להגיע לשלב של בירוקרטיה ומשיכה של זמן.
גיל שבתאי: זה עוד מוקדם להגיד את הדברים האלה, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו משיכים עם ההליך הזה של ה-RFI, בשבוע הבא אנחנו נפנה אל מי שפנה אלינו ב-RFI, ניתן תשובות לשאלות שעלו ואחרי שנקבל את ההתייחסות שלהם ועדת המכרזים תתכנס ותחליט באיזה הליך היא הולכת.
גיל שבתאי: אני לא יכול עכשיו להגיד שיהיה איחוד כי אני לא יודע אם יש איחוד, אם יש עוד מתמודדים או לא כי אני לא יודע, יש בסוף תהליכים מסודרים בתוך המדינה, יש ועדת מכרזים שמקבלת פניות, שוקלת, דנה ומחליטה והיא תחליט.
גיל שבתאי: ההליך ה-RFI נועד כדי לדעת אם יש מתעניינים להקמת בית החולים, ההליך הזה נתן תשובות מסויימות בתנאים מסויימים שהמדינה תתייחס אליהם במהלך שבוע הבא.
גיל שבתאי: אם תהיה התייחסות רצינית התהליך הזה ימשך.
גיל שבתאי: במהלך שבוע הבא תצא הפניה, ינתנו מספר ימים רציני כדי שיוכלו להתייחס באופן רציני לתשובות שלנו, נקבל תשובות ונתייחס.
גיל שבתאי: שישים הימים שקיבלנו מבג"צ נועדו כדי להשלים את התהליכים האלה.
מיקי דור: אנחנו נעזור בכל דבר, אצלנו לא יתעכב שום דבר, יש לי השגות על מה שפרופ' שפירא אמר לגבי בית חולים נכה, אבל גם אני חושב שאל לנו להתווכח על רשיון למכשיר שנצטרך בעוד שלוש או חמש שנים, אז יהיו חוקים אחרים, בואו נתקדם.
צבי צילקר: אני רוצה להתרכז בהצעות מעשיות ועל סמך עובדות בשטח.
צבי צילקר: אנחנו בשנתיים האחרונות גמרנו עם המינהל, אני לא מדבר על המשטרה שזה כוח גדול ומשרד המשפטים שזה כוח גדול, אני מדבר אנחנו, עיריית אשדוד, גמרה הסכם עם המינהל על השטח של חדר המיון ועל השטח של בריאות הנפש.
צבי צילקר: תגמרו איתנו הסכם תוך חודש ימים באותם התנאים, לא רוצים מסחר, אם בסופו של דבר כן נרצה מסחר נבוא ונשלם מה שצריך לשלם.
צבי צילקר: אני עובר עכשיו לשלושת החברות.
צבי צילקר: לדעתי הבעת הנכונות זה כבר המכרז עצמו, שלושה גורמים שהם בעלי המקצוע שיש להם את היכולת המוכחת שהם מבצעים, ניגשו, אם אתם חוברים יחד ומודיעים בעוד שלושים יום שחברתם יחד ומוכנים לגשת לעבודה, בשביל מה להוציא מכרז.
צבי צילקר: ביום ה-61 צריך להגיד שה-RFI נגמר בכך שכל שלושת החברות שלכל אחת מהן יש את העוצמה והכוח לעשות את זה עצמאית, הרי ד"ר אופק אומר שאם אף אחד לא רוצה הוא ניגש לזה באופן עצמאי, אסותא יש לה את הכוח כי היא בונה, היא מוכחת, יש לה חמישה בתי חולים, ואלקטרה היא חברה די מפורסמת בשוק, היא לא רק מוכרת מנורות.
צבי צילקר: אם שלושת החברות האלה חוברות יחד תוך שבועיים שלוש, המדינה לא תוכל להגיד בעוד שישים יום אנחנו בודקים.
צבי צילקר: אם יהיה מציע אחד, וכולנו חששנו שזה מה שיקרה, אז אם אותו מציע אחד יכנסו למשא ומתן.
צבי צילקר: אם יש שלוש חברות אז בשביל מה להוציא מכרז.
צבי צילקר: אין לי ספק שאנחנו נצטרך לנהל מאבק לא פשוט ואני חושב שהפעם אנחנו יודעים בדיוק מי היעד.
צבי צילקר: כי מי שצריך להחליט זה מועצת מינהל מקרקעי ישראל, מי שצריך להחליט זה הנהלת משרד הבריאות ושמענו שמשרד הבריאות אמר שיהיה בית בחולים, שמענו את בית המשפט שיהיה בית חולים, אני חושב שעכשיו התפקיד שלנו הוא לעלות אל חברי הכנסת ואל השרים ואנחנו נרצה להופיע בפני נציגי הסיעות, ונעשה כל מאמץ כדי לקבל תשובות ברורות תוך שלושים יום.
צבי צילקר: אני לא פוסל מאבק ציבורי, אם נצטרך נצא כולנו ונעשה את מה שצריך לעשות.
צבי צילקר: אבל קודם כל אנחנו נשמע את שלושת החברות ונשמע את המינהל.
אבי הלוי: חלק מאיתנו היה אתמול בבג"צ ושמע את השופטים, אני לא הצלחתי להבין את תשובת משרד האוצר.
אבי הלוי: במידה ושלושת החברות מתאחדות ומביאות הצעה אחת, האם אתה מסוגל תוך 30-40-60 יום להגיד, הם זוכים, נכנסים איתם למשא ומתן קצר ונותנים להם את הרישיון.
אבי הלוי: בית המשפט אמר שבעוד שישים יום נודיע לו אם אנחנו הולכים למשא ומתן או הולכים למרכז.
אבי הלוי: אם נלך למכרז זה יקח עוד כמה חודשים, נכין את המכרז, לא יודעים איך יראה המכרז, שלושת החברות נמצאות פה, אפשר לשאול אותן כל שאלה שרוצים.
אבי הלוי: השאלה היא פשוטה, הן מתאחדות, יש הצעה אחת, מלבד ההצעות האלה אף אחד לא התעניין במכרז וכרגע אף אחד לא מעוניין להקים בית חולים, השאלה אם משרד האוצר יכול לתת עכשיו תשובה לועדה שבמידה ותוך 30-40 יום החברות מודיעות שהן התאחדו ויש הצעה אחת, סוגרים את הענין ונגמר הסיפור.
אבי הלוי: אם האוצר לא מסוגל להגיד דבר כזה, אתה משאיר לנו את הפתח ואתה לוקח את האחריות על עצמך שאנחנו הולכים למאבק ציבורי.
אבי הלוי: מאבק ציבורי זה אומר שהפעם אנחנו נשבור את הכלים, כל המדינה תדע על המאבק הזה, אם צריך להביא את הטלוויזיה אנחנו נביא את הטלוויזיה וכל המדינה תבין שממשלת ישראל מפקירה את תושבי אשדוד.
אבי הלוי: השאלה אם אפשר לקבל תשובה, עד עכשיו לא קיבלנו שום תשובה.
גיל שבתאי: אני חושב שנתתי תשובות ברורות.
גיל שבתאי: מי שמקבלת את ההחלטות זאת ועדת המכרזים ולא אני באופן אישי ויש תהליכים מסודרים שבהם מקבלים החלטות.
גיל שבתאי: אנחנו מחוייבים ללוחות הזמנים ואנחנו נעמוד בלוחות הזמנים.
543: אני מבקש להוסיף הצעה מעשית לועדה, כדי לקדם את ההצעות שפירט ראש העיר.
543: אנחנו מבינים שגיל קיבל את השאלה הזאת כבר בפעמים הקודמות ואין לו תשובה.
543: אני מציע שנעבור עכשיו לדרג המשפטי, אני מציע שננסח את השאלה בצורה ברורה, מטעם הועדה, ליועצים המשפטיים של משרד הבריאות, משרד האוצר, מינהל מקרקעי ישראל ופרקליטות המדינה, נזמן אותם לכאן לדיון ושיבואו עם תשובות.
יעקב ליצמן: אני חושב שאנחנו נקבל את מה שגיל אמר קודם.
יעקב ליצמן: הוא אמר שבשבוע הבא מתחילים לנסות לסכם את הדברים.
גיל שבתאי: אנחנו פונים לפונים ב-RFI ונקבל התייחסות שלהם.
יעקב ליצמן: אחרי שתבדוק את התשובות שלהם אתה תיתן התייחסות להצעות שלהם ולכן אני מציע לחכות לזה.
גיל שבתאי: בתחילת שבוע הבא אנחנו נוציא את הפניה ואנחנו ניתן להם פרק זמן מכובד לתת לנו תשובות.
סופה לנדבר: הועדה מתכוונת לעקוב אחר הדברים מקרוב ועד שלא יהיה זכיין והתחלת בנייה אני לא ארפה מהנושא.
סופה לנדבר: אנחנו נבדוק את זה לפחות אחת לשבועיים כדי להבין את ההתקדמות.
סופה לנדבר: שלומית: אתה בוחן את האופציה של האיחוד?
גיל שבתאי: אני לא יודע אם היא קיימת.
סופה לנדבר: אנחנו נעשה ישיבה נוספת לפני הפגרה יחד עם כל הגורמים.
צבי צילקר: כשאני שאלתי את החברות כמה זמן זה יקח אמרו לי שתוך שבועיים זה אפשרי, מאחר שהחברות הודיעו שהן מוכנות אז זה יכול להתבצע תוך שבועיים.
צבי צילקר: כדי שעיריית אשדוד תוכל לקבל את הקרקע בתנאים של המינהל משרד הבריאות צריך להוציא המלצה למינהל שאפשר לעשות עיסקה עם עיריית אשדוד לצורך הקמת בית חולים.
מיקי דור: אני צריך את ההנחיות של הלשכה המשפטית שלנו.
צבי צילקר: אנחנו מבקשים מכתב, לאור זה שיש לנו מכתבים משרים שהם בעד הקמת בית החולים, שאותה עיסקה שנעשתה בשני המקרים הקודמים תיעשה גם עכשיו.
צבי צילקר: המלצה שלך למינהל מקרקעי ישראל לעשות עיסקה עם עיריית אשדוד.
אבי הלוי: אני מבין מגיל שבשבוע הבא אתה פונה לכל החברות.
אבי הלוי: בהנחה ששבועיים לאחר הפניה אתה מקבל תשובות, כמה זמן יקח לך לבדוק את התשובות?
סופה לנדבר: הוא אמר בישיבה הקודמת שהוא צריך עוד יותר משבועיים אחרי זה.
גיל שבתאי: בשביל זה ביקשתי את השישים ימים.
סופה לנדבר: ביום שני בעוד שבועיים אנחנו נפגשים.
סופה לנדבר: כבוד ראש העיר, אני פניתי אליך ואמרתי שהאחריות היא כלפי תושבי אשדוד שיהיה בית חולים.
סופה לנדבר: אם נרגיש בעוד שבועיים שלא התקדמנו ההצעה שלי אליך נשארת אותה ההצעה, תסגור את העיר ותאיים על המדינה כמו שהמדינה מאיימת על חיינו.
סופה לנדבר: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
סופה לנדבר: על סדר היום פניות ציבור של ניצולי שואה במצוקה, שאמורים לקבל סיוע מהמדינה.
סופה לנדבר: החלטנו לעשות ישיבה בהמשך לישיבות שעשינו.
סופה לנדבר: קיבלנו פניות על כך ששלחתם את הטפסים, חלק קיבלו את הטפסים הללו.
סופה לנדבר: לא ברור לי למה הכרזתם על 8,000 פלוס טפסים שהייתם צריכים לשלוח, התקבלו רק 7,500 טפסים, לא הבנתי מה עם אלף טפסים.
סופה לנדבר: גם נשלחו טפסים לאנשים שכבר מתו, וזה כנראה אי עדכון של משרד הפנים או זה דבר שיש לתקן, כי כשאנשים מתים, לא שולחים להם את הטפסים.
סופה לנדבר: אני רוצה לומר שכאן אלמנט הזמן מאוד חשוב.
סופה לנדבר: טוב שהתחלתם לעשות את זה, אבל איך?
סופה לנדבר: בבית שלי בעלי קיבל את הטפסים האלה, זה היה לפני מספר שבועות, ושאלתי, איך אפשר להבין את זה?
סופה לנדבר: אדם שהגיע לא מזמן למדינת ישראל ולא למד עברית, איך הוא יכול למלא את זה?
סופה לנדבר: משרד הקליטה נתן הצעה למשרד האוצר לסייע בתרגום.
סופה לנדבר: אנו יודעים שמניצולי שואה כל יום מתים כ-40 איש ועניין הזמן מאוד חשוב.
סופה לנדבר: אני רוצה להבין ממשרד האוצר, מאיפה לקחתם את פרטי האנשים ששלחתם להם את הטפסים, כמה זמן לקחתם לטיפול מרגע שאתם מקבלים בחזרה את הטפסים, ואתם מחליטים שאדם ששלח ומילא את הטפסים זכאי לקבלת הכספים, ומתי התחילו לחלק את ה-2,400 ₪, שזה סל שירותים מאוחדים שמאושר גם במסגרת זכאות של ניצולי שואה, וכמה ניצולי שואה לפי הנתונים שיש לכם מתים כל יום?
סופה לנדבר: ולמה לא תרגמתם את הדברים עד היום, כששלחתם את הטפסים בשפה שקשה לניצולי השואה?
יפעת סולל: קיבלנו לא מעט פניות בתקופה האחרונה מאנשים שקיבלו את הטפסים הללו ושלא ידעו מה לעשות עם זה.
יפעת סולל: מצד אחד קיבלו אנשים שמקבלים קצבה ממשרד האוצר, אז הם לא הבינו למה קיבלו את זה, ומהעבר השני אנשים שנבהלו מהטפסים האלה.
יפעת סולל: יש בהם הרבה מאוד מידע שיש למלא, כמו גם הרבה מאוד מלל שחוזר על עצמו בגרסאות שונות, שלא ברור למה זה חוזר על עצמו.
יפעת סולל: אנשים לא מבינים, רוב האוכלוסייה היא מאוד מבוגרת, בנוסף לאוכלוסייה של אנשים שאינם ילידי הארץ, שהם עולים חדשים, ושאין להם יכולת להתמודד עם זה.
יפעת סולל: שנית, מניסיון בדיקה ראשוני עולה שאנשים שיכול להיות שכן זכאים, לא קיבלו את זה.
יפעת סולל: לא נעשה שום ניסיון להגיע לאנשים האלה בדרך אחרת.
יפעת סולל: הפרסום שהיה הוא מאוד מצומצם.
יפעת סולל: גם מתוך הזכאים הרבה לא ידעו שהיה עליהם לפנות.
יפעת סולל: אנו חושבים שיש לבנות מערכת מאוד מסודרת, שאנשים יוכלו לבוא ושיעזרו להם למלא את הטפסים, בלי האיום של המדינה עליהם, כי זה מאוד מאיים, כל השאלות האלה, כדי שכל האנשים שעד היום הודרו מקבלת כל גמלה שהיא יקבלו סוף סוף את המגיע להם.
רפי פינטו: היינו כאן בוועדת ביקורת המדינה לפני כחודש וחצי, והתלוננו, למה הדברים לא זזים.
רפי פינטו: מדינת ישראל נתנה מחויבות שהדברים יתחילו לזוז, מהר וטוב.
רפי פינטו: המדינה קיבלה על עצמה תוך שבועיים לשלם לכל מי שאנו יכולים לאתר אותו באמצעות מחשבים בלבד, והמדינה קיבלה על עצמה שב-1 במרס נתחיל לשלם לכל השאר.
רפי פינטו: מדינת ישראל עבדה מהר, ותוך ארבעה ימים קיבלו אנשים את הכסף.
רפי פינטו: כמאתיים איש קיבלו, ואלה מחשבים שיושבים בארה"ב בוועדת התביעות.
רפי פינטו: וכעת היינו צריכים לדעת מי האוכלוסייה הפוטנציאלית שלנו.
רפי פינטו: האוכלוסייה הפוטנציאלית שלנו יושבת בוועדת התביעות שבארה"ב, הם שילמו בזמנו לאנשי קרן הזיכרון, 75 אלף איש, להם סימנו שם מי קיבל אצלנו, כלומר אדם שביקש בזמנו לקרן זיכרון נדרש בזמנו לשלם, האם קיבלתי מגרמניה, מהלשכה לשיקום נכים או מקרן סעיף 2 ולכאורה היה להם המידע.
רפי פינטו: אין להם היכולת להעביר את המידע אלינו מבחינה משפטית, הם לא יכולים לתת לנו רשימות.
רפי פינטו: הדרך היחידה שלהם, לפנות לאנשים ישירות.
רפי פינטו: תוך תקופה של פחות משבועיים עשינו הסכם עם ועדת התביעות, הטפסים האלה נוצרו כך מסיבות שמדינת ישראל פעם תרצה להיעזר בהם כפי שנוצרו כדי לתבוע את ממשלת גרמניה, כי מדינת ישראל חושבת שאת הכסף הזה הגרמנים צריכים לשלם.
רפי פינטו: לכן היינו צריכים לייצר טופס שדומה למה שקרן סעיף 2 יצרה.
רפי פינטו: ראינו את הבעייתיות של לייצר טופס שהוא תואם חוק, ועל הטפסים האלה ישבנו אנשי הלשכה, אנשי האוצר, אגף תקציבים, משרד המשפטים, כולם ישבו על המדוכה, איך לייצר את הטופס הכי נוח והכי תואם את החוק.
רפי פינטו: ואז במקביל גמרנו את הטופס, והם שלחו אותו ל-7,500, דברי הסבר, וגם מעטפה של החזר בגוביינא על חשבון מדינת ישראל.
רפי פינטו: אני לא רואה הרבה מוסדות ציבוריים שעושים את זה.
רפי פינטו: מאותו משלוח עד היום הגיעו אלינו, עד 27 בחודש הגיעו כאלפיים בקשות, הן נבדקו, ושולמו מתוכן אלף מקרים ב-1 במרס.
רפי פינטו: כל האלפיים נבדקו, חלקם הצהירו שהם מקבלים מגרמניה, ולכן הם נפסלו.
רפי פינטו: חלקם צריכים לעשות השלמת נתונים המתייחסת לחשבון הבנק שלהם, כי אנו צריכים להכניס כסף לחשבון הבנק.
רפי פינטו: לדעתי, עבדנו בקצב הכי מהיר האפשרי.
רפי פינטו: מה קורה היום – אנו ממשיכים לקבל בקצב של כ-250 מקרים לשבוע.
סופה לנדבר: למה מה-7,500 קיבלתם רק אלפיים?
רפי פינטו: עדיין אנו מטפלים ב-7,500.
רפי פינטו: ב-15 בחודש הקרוב נשלם לעוד כמה מאות מקרים, וכל מי שמגיע, תוך יומיים יש החלטה, לכן או ללא.
רפי פינטו: זה לגבי המקרים הוודאיים שמגיעים מוועדת התביעות.
רפי פינטו: בעוד תקופה, כשה-250 לשבוע יירדו למאה, נניח, נעביר אליהם את קובץ המקבלים.
רפי פינטו: הם יעשו את ההפגשה ושוב הם לא יכולים להעביר לנו שמות.
רפי פינטו: הם יעשו את ההפגשה ונשלח מכתב נוסף לאנשים עם טופס, למה לא הגשתם.
רפי פינטו: ייתכן שהטפסים האלה, יהיה להם תרגום לרוסית, או לפחות יהיה מסר ברוסית.
רפי פינטו: אגב, בכמה מקומות כאן יש מספרי טלפון של מרכזי מידע שתגברנו אותם בצורה משמעותית, ואנו נעזרים בחברה חיצונית שעוזרת גם כן לענות לטלפונים.
רפי פינטו: מרכזי המידע שלנו כוללים הרבה מאוד דוברי רוסית.
רפי פינטו: המספרים הם 03-5682651.
רפי פינטו: יש שם הרבה קווים, הרבה דוברי רוסית.
רפי פינטו: פעם שלישית נעשה משהו חדשני, יחד עם המשרד לגמלאים, שם מפעילים מתנדבים רבים, בין השאר לשלוח לאותה קבוצה יחד עם ועדת התביעות לכל שאר האנשים שלא פנו.
רפי פינטו: שם ידברו לכל אחד בשפתו, יסבירו לו את הזכויות שלהם, יסבירו גם לגבי מקומות אחרים שהם יכולים לקבל כניצולי שואה – הטבות, אם ישנן כאלה, ואני מניח שכך נמצה את כל 7,500 המקרים האלה.
רפי פינטו: אלה שלא נמצאים במסגרת קרן הזיכרון אינם רבים, זה בעיקר כמה מחנות בטוניסיה ועוד כמה מחנות חדשים, כי מחנות של טוניסיה מפסיקים להיות רלוונטיים כי טוניסאים נכנסים לחוק המרכזי ממילא.
רפי פינטו: כלומר נשארו בודדים שיגיע להם ולא קיבלו.
סופה לנדבר: תגדיר לי למי נשלחו.
רפי פינטו: כל מי שקיבל בזמנו מקרן הזיכרון- -
נח פלוג: כל אלה שהיו במחנות ובגטאות.
רפי פינטו: מתחילים להוריד מזה את כל אלה שמקבלים מגרמניה, את כל אלה שמקבלים מהאוצר, ואת כל אלה שמקבלים מגרמניה מקרן סעיף 2, ואם יש שמקבלים ממקורות אחרים, גם אותם מורידים.
רפי פינטו: זה ה-7,500.
רפי פינטו: מעבר ל-7,500 לא יהיו הרבה.
רפי פינטו: באמצע החודש הזה נצא שוב עם מודעה בעיתון לפנות שוב לאלה שלא קיבלו את הטפסים בשתי שפות, זה יהיה בעיתון רוסי ובעיתון בעברית.
רפי פינטו: הערה שולית; הלשכה לשיקום נכים כל הזמן מותקפת.
רפי פינטו: להגיד רשעות לשמה, מעשה חלם - קל לתקוף, אולי זה פופולרי, אך עובדים אנשים, יום ולילה, נותנים את כל הלב וסופגים כל הזמן.
רפי פינטו: אחרי כל תקיפה יש אנשים שעובדים ונותנים מכל הלב.
רפי פינטו: תודה.
משה בר סימנטוב: היה לנו הליך מאוד ארוך של הידברות עם מרכז הארגונים של נציגי השואה, עם נציגים רבים, ריכז את הדיון הזה מצד ניצולי השואה נח פלוג.
משה בר סימנטוב: במהלך הדיון גילינו שיש קבוצה עלומה שלא זכתה להתייחסות ושלא מקבלת קצבה מכל מקור אחר, קראנו לה קבוצת הנופלים בין הכיסאות, אנשים שהיו במחנות ריכוז ובגטאות.
משה בר סימנטוב: אחרי שגילינו את זה, גילינו שקשה לאתר את אותה קבוצה.
משה בר סימנטוב: בעזרת מחשבה יצירתית גם של החברים שאתם דיברנו, גילינו שאנו יכלים להסתמך על הקבוצה שקיבלה תגמול חד פעמי מקרן הזיכרון ששולמה על ידי ועידת התביעות, ומאותה קבוצה נצטרך להתחיל להוציא את האוכלוסיות שמקבלות קצבאות.
משה בר סימנטוב: הבעיה היא שהתשלום של קרן זיכרון שולם בידי ועידת התביעות ולא בידי ממשלת ישראל, לכן בסיס הנתונים הראשוני לא היה בידינו.
משה בר סימנטוב: לכן היינו צריכים לכאורה לפרסם מודעות בעיתונים ושאנשים יפנו ואז נבדוק את הזכאות.
משה בר סימנטוב: למרות זאת עשתה הממשלה מעשה שאינה עושה בדרך כלל והחליטה לפנות ישירות לקבוצה שאותה אנו יכולים לזהות.
משה בר סימנטוב: מכיוון שהמאגר לא היה ברשותנו, התקשרנו עם ועידת התביעות כדי שהם ישלחו את המכתבים בשם ממשלת ישראל לקבוצת הזכאים הפוטנציאליים.
משה בר סימנטוב: שוב, אין בסיס נתונים לזה.
משה בר סימנטוב: הפעולה שנעשתה רחוקה מלהיות מושלמת.
משה בר סימנטוב: עשינו הכי טוב שיכולנו אך לא יכולנו להגיע לכל האוכלוסייה שלא מקבלת, ודרך הפנייה שלנו פנינו לאוכלוסייה שכן מקבלת.
משה בר סימנטוב: עדיין הערכנו שעדיף לנהוג כך מאשר לפנות בעיתונים לאנשים.
משה בר סימנטוב: השתדלנו כולם וישבו עשרות יועצים משפטיים ופקידי ממשלה לנסות לנסח את הטפסים בצורה הכי ברורה ופשוטה.
משה בר סימנטוב: השלב הראשון, אמרנו: עד שנתרגם את הטפסים, ייקח זמן.
סופה לנדבר: משרד הקליטה, כמה זמן לוקח, 13 עמודים?
סופה לנדבר: יומיים.
משה בר סימנטוב: דבר ראשון, שלחנו את הטפסים, ובמקביל מייד דאגנו שבמוקדים הטלפוניים של הלשכה לשיקום נכים יהיו אנשים שדוברים רוסית ויוכלו לתדרך את האוכלוסייה, איך למלא את הטפסים.
משה בר סימנטוב: בשלב השני שאליו אנו נערכים עכשיו כן תהיה פנייה ברוסית לאותה קבוצת אוכלוסייה שתדריך אותה בסוגייה.
סופה לנדבר: אתם צריכים לעשות דחוף, לשלוח לדוברי הרוסית, שתרגום הטפסים שקיבלתם - בדרך, ולתרגם את זה לרוסית.
משה בר סימנטוב: יישום תשלום הקצבה תלוי במהותו בתיקון חקיקה, שעדיין לא בוצע.
משה בר סימנטוב: למרות זאת החליטה הממשלה שהיא מתחילה לשלם את הקצבאות על אף שהכנסת לא השלימה את תיקון החקיקה.
משה בר סימנטוב: אנו מקווים שהכנסת תשלים אותו היום.
משה בר סימנטוב: הממשלה הבינה את החשיבות של פעולה מהירה והיא נוקטת אמצעים שאני לא ראיתי את הממשלה עושה- -
סופה לנדבר: ששים שנה לא עשו את זה, אז לפחות היום צריך לעשות את זה במהירות.
משה בר סימנטוב: הממשלה מקיימת את חוק נכי רדיפות הנאצים החל משנת 57' ורטרואקטיבית משנת 54' ומשלמת סכומי כסף גדולים מאוד.
משה בר סימנטוב: לומר שהממשלה לא עושה זה החטאה של העניין, אך כן צריך לשוב ולומר שהיתה פה הירתמות של הרבה מאוד אנשים כדי להוציא את זה לפועל.
סופה לנדבר: איך קרה שמשרד הפנים, איך שלחו טפסים לאנשים שמזמן מתו?
משה בר סימנטוב: בסיס הנתונים הראשוני לא היה בידינו, לכן לא יכולנו לעשות את ההצלבה שאנו עושים כל פעם עם מרשם האוכלוסין כדי לדעת מי חי ומי לא, מי עזב את הארץ ומי תושב ישראל.
משה בר סימנטוב: יכולנו לומר שנבקש מוועידת התביעות לעשות זאת, אבל אז היינו מעכבים את התהליך בעוד כמה ימים או שבועות.
משה בר סימנטוב: פנייה של גורם חיצוני למשרד הפנים, למרשם האוכלוסין היא לא הליך פשוט.
משה בר סימנטוב: נעשה פה שיקול סביר, שעדיף להגיע לאוכלוסייה מה שיותר מהר, גם אם זה אומר שעושים פנייה לאוכלוסייה לא רלוונטית או שלא פונים עדיין לכל האוכלוסייה הרלוונטית, ובהמשך לבצע את כל התיקונים האפשריים, וזה כולל לרבות את הפנייה ברוסית לאוכלוסייה הרלוונטית.
דפנה סידס-כהן: דיברת על אותם אנשים ממחנות בטוניסיה, ואמרת שאותם אנשים לא נכללו בקבוצה של ה-7,500 איש שנשלחו טפסים, והם תלויים בהצעת החוק שעומדת לקריאה שנייה ושלישית במליאת הכנסת.
דפנה סידס-כהן: ידוע לנו שיש הסתייגות של חברת הכנסת קולט אביטל, שייתכן שתעכב בהסתייגות הזו את האישור של הצעת החוק הזו.
דפנה סידס-כהן: אם זה אכן יעוכב, ושיעור התמותה יחסית גבוה, מה בדעתכם לעשות?
דפנה סידס-כהן: ומה לגבי הדין לגבי אותם ניצולים שאכן נשלחו להם הטפסים ונפטרו לצערנו, האם בת זוגם תהיה זכאית לקבל את הקצבה?
רפי פינטו: מי שחי החל מאוקטובר - - זכאי לקבל, כלומר בת זוגו תקבל.
משה בר סימנטוב: לעניין הטוניסאים, אחרי ההסכם שהיה עם ניצולים, גילינו שיש עוד קבוצה של יוצאי מחנות וגטאות שלא היו זכאים לקרן הזיכרון.
משה בר סימנטוב: הממשלה קיבלה החלטה שגם קבוצה זו תהיה זכאית והגדירה בחוק הליך זכאות גם לאוכלוסייה הזו, בעיקר אנשים שהיו במחנות בטוניס שהוכרו לאחר שנסגרה הזכאות לקרן הזיכרון.
משה בר סימנטוב: זה דורש תיקון חקיקה, ופה הכדור נמצא במגרש של הכנסת, ואנו מקווים שחברת הכנסת אביטל תסיר את הסתייגותה.
משה בר סימנטוב: אם היא לא תסיר, החוק יעוכב, ולא נפנה לאוכלוסייה הזו עד שהליך החקיקה לא יושלם.
משה בר סימנטוב: הליך הזכאות שלהם לא ברור.
משה בר סימנטוב: אנו צריכים הסמכה בחקיקה לשלם לאותה קבוצה.
משה בר סימנטוב: פה אנו מדברים על קבוצה שלכאורה היא בשדה של לפנים משורת הדין.
משה בר סימנטוב: אנו אומרים: אם לא היתה תקופת התיישנות על קרן זיכרון אחריות ועתיד, והיה מגיש תביעה, היה זכאי.
משה בר סימנטוב: זו קבוצה וירטואלית, אין לנו גם בסיס נתונים לאתר אותה.
משה בר סימנטוב: נצטרך לפרסם הודעות בעיתונים לאחר שיושלם הליך החקיקה.
סופה לנדבר: לטרפד את הקבוצה הגדולה בגלל הקבוצה הקטנה, זה לא פייר.
סופה לנדבר: אני חושבת שצריך לפתור את הבעיה של הקבוצה הקטנה בצורה אחרת ולא לטרפד את הכל, כי אנשים מתים.
משה בר סימנטוב: לקבוצה הגדולה אנו משלמים.
סופה לנדבר: חבל לטרפד את זה בגלל ההסתייגות, שהיא צודקת.