GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק לביא: קציבת הזמן של כמה זה עניין לסוף של האישור של התקנות.
יצחק לביא: לא רק אני לא יודע אלא אף אחד במדינה לא יודע מהי נקודת הזמן האחרונה שבה תהיה הדרישה שכל המערכת תהיה נגישה.
יצחק לביא: אין פה שום 'מריחה'.
יצחק לביא: אני בהחלט מסכים עם כל סוגיית הנגישות בתחבורה, כי בעצם אם אני פורט את הכל ביחד זה כלי הרכב, זה התשתית - - -
אבי סלומה: יש נהג מחורבן.
חיים רייזלר: אתה פנטסטי בתיאוריה.
יצחק לביא: אני יכול לדבר אלייך?
יצחק לביא: אז אני מדבר אלייך.
יצחק לביא: יש גם את שני האלמנטים הנוספים שהוזכרו פה: הדרכת הנהגים ועניין האכיפה.
יצחק לביא: חבל מאד לי שבפורום הזה לא יושב פה נציג הרשויות המקומיות; סוגיית האכיפה היא פיקוח על חניה בלתי חוקית בתחנות, אבל בעצם זה העניין.
יצחק לביא: העניין הזה הוא לא בסמכות של משרד התחבורה.
אבנר עורקבי: אבל, זו לא הבעיה.
דובר: הבעיה היא הנהגים ולא אכיפה.
דובר: ב-90% זה הנהגים.
יצחק לביא: האם אפשר לסיים באופן נורמלי?
סופה לנדבר: רבותי, אני צריכה לסיים.
סופה לנדבר: אתם יודעים שהלב שלי חלש.
יצחק לביא: בעניין האכיפה ובעניין הדרכת הנהגים, גם מאיר ברכה דיבר על זה וגם נציגי "אגד".
יצחק לביא: אני יודע שזו פעילות שמתקיימת באופן די שוטף אצל הקואופרטיבים.
יצחק לביא: בזמנו, כשהתחלנו לעבוד כך על העניין הזה, קיימת התובנה שזו לא פעולה חד-פעמית אלא פעילות שוטפת.
יצחק לביא: עכשיו, תשאלי אותי האם אני שמח עם זה והאם אני חושב שמה שנעשה מספיק - אני תמיד אומר שמה שנעשה צריך לעשות עוד.
יצחק לביא: יושבים פה קולגות, החברים שלי מ"אגד" ו"דן", ואני משמיע את המשפט הזה פעם נוספת.
דובר: אתה שומר עליהם טוב מאד.
יצחק לביא: הם עושים, וצריך להמשיך לעשות בעניין הדרכת הנהגים עוד ועוד באופן מתמשך.
יצחק לביא: לגבי סוגיית האכיפה שהיא בסמכות משטרה או בסמכות העיריות, חבל שנציגים של שני הגופים האלה אינם פה.
סופה לנדבר: אני חייבת להתכנס ולסיים ולהפסיק את דבריך.
סופה לנדבר: אני יותר לא נותנת לאף אחד לדבר.
סופה לנדבר: כנראה שצריכה לבוא חקיקה שמבטלת את הקביעות במדינת ישראל, בגלל שכאשר אדם מגיע לקביעות לא אכפת לו ממה שקורה סביבו.
סופה לנדבר: זה לא יתכן ולא יכול להיות שאחד חי בתוך המדינה והשני חי באי בודד שנקרא "קביעות" ולא אכפת לו ממה שקורה: כוס קפה, כוס תה, כוס קפה וכוס תה - רבותי, זה לא יכול להיות כך.
סופה לנדבר: איפה שנמצאים היום נכים, חלילה וחס יכול לקרות שזה יהיה אצל כל אחד מאיתנו.
סופה לנדבר: זה יכול לקרות בכל משפחה.
סופה לנדבר: ואז, אנו מבינים את זה פתאום.
סופה לנדבר: אני יושבת-ראש הפדרציה הישראלית לדוברי רוסית, ואחרי הפיצוץ על-יד הדולפינריום הקמת קרן לנזקקים, וכל שנה אני עושה פעם אחת בטלויזיה וברדיו יום התרמה.
סופה לנדבר: מי שקיבל מהקרן היום תורם בעצמו.
סופה לנדבר: יש אנשים טובים במדינת ישראל, אבל מי שעבר את זה כנראה יותר רגיש לאחרים ומבין שאיפה שהוא היה הוא יכול להיות, חלילה וחס, שוב.
סופה לנדבר: גם אני חזקה בתיאוריה, ואני גם יודעת לדבר.
סופה לנדבר: אינני רוצה עכשיו להיכנס לזה, אבל היום הישיבה הזאת הרגיזה אותי.
סופה לנדבר: הרגיזו אותי מאד.
סופה לנדבר: חבל שאנו צריכים לסחוב לכאן את הפונים כדי שישמעו שוב ושוב על אותה ביורוקרטיה ויחס יבש ולא אנושי כלפי אוכלוסיה שהיום אנו מציינים יום שלהם.
סופה לנדבר: אני רוצה לבקש מחברות "אגד" ו"דן" הדרכה בכתב לכל הנהגים שיש בתוך החברות לגבי שינוי יחס.
סופה לנדבר: אני חושבת שאלה לא צריכות להיות תקנות אלא זה צריך להיות שינוי של יחס שישנה את התדמית של החברות וגם משנה את ההרגשה של אותם נוסעים שלצערנו לא יכולים להיכנס לאוטובוס בלי עזרה.
שי אייזנברג: נשארו ממש דקותיים לסיום, ואנסה באמת לומר דברים על קצה המזלג.
שי אייזנברג: מהבחינה הזאת, אנו נמצאים, ואמרנו זאת למרות שאנשים לפעמים לא רוצים להאזין, במקום לא רע יחסית לעולם ואפילו במקום טוב.
שי אייזנברג: בחצי שנה ראשונה של 2007 היינו במצב יציב ב-90% דיוק כשמבחינתנו דיוק זה להגיע ליעד לא יותר מחמש דקות יחסית לזמן המתוכנן.
שי אייזנברג: בעולם דיוק זה לא תמיד חמש דקות, אלא לפעמים זה 15 דקות ולפעמים זה 10 דקות.
שי אייזנברג: אומנם אולי הבאתי נתונים טיפה באיחור, אך בעולם המערבי המפותח וזה שאנו רוצים להידמות לו, אנגליה, איטליה וצרפת, הנתונים פחות טובים: 86%, 84%- - -
סופה לנדבר: מה עם גרמניה?
שי אייזנברג: יש גם את שוויץ שהיא יותר טובה, ויש את גרמניה שהיא לא יותר טובה.
שי אייזנברג: אנו בוודאי לא במקום שמבייש אותנו.
שי אייזנברג: יחד עם זאת, אני יכול להגיד לכם בצורה הכי גלויה, שבחודשי הקיץ, מיולי, היתה לנו ירידה בשיעורי האחוז.
שי אייזנברג: לא היינו ב-90% וירדנו ל-80% ובהמשך ירדנו גם ל-70%, שאלה נתונים שאנו לא מקבלים אותם בעצמנו.
שי אייזנברג: התחלנו לעשות עבודה יסודית ומעמיקה, ולאט לאט אנו עולים.
שי אייזנברג: בנובמבר כבר היינו כמעט ב-80%.
שי אייזנברג: בשבועיים האחרונים אנו ב-85%, ואני מאד מקווה שנחזור לאותם 90% שהיינו בהם שהוא נתון בהחלט מכובד.
שי אייזנברג: פיצוי - גם בעניין הזה אני חושב שאולי אינכם יודעים מה קורה בעולם.
שי אייזנברג: בעולם לא מקובל לפצות על חצי שעה או על שעה.
שי אייזנברג: בעולם, במקרה הטוב, מפצים אחרי שעה ולפעמים אחרי שעתיים, ולא מפצים במלוא הכרטיס, אלא אחרי חצי שעה מפצים ב-20% וב-25% ויש מקומות שגם 50% ו-100%.
שי אייזנברג: אצלנו מפצים אחרי חצי שעה.
שי אייזנברג: אם יש איזה שהוא איחור של חצי שעה ומעלה, אדם זכאי לפיצוי.
שי אייזנברג: הוא יכול לגשת למנהל התחנה ולקבל את הפיצוי, כמובן כרטיס מקביל, או לפנות לפניות הציבור והוא יקבל כרטיס פיצוי, ואם זה מעל שעה - זה שניים.
סופה לנדבר: חופשי-חודשי לא מקבל.
שי אייזנברג: חודשי-חופשי זכאי לקבל פיצוי בדיוק כמו כל אחד אחר.
שי אייזנברג: זה גם מיושם.
סופה לנדבר: רבותי, סמנכ"ל הרכבת מכריז על כך שמי שנוסע עם כרטיס חודשי-חופשי זכאי כמו כל נוסע עם כרטיס.
שי אייזנברג: חד-משמעית, הוא זכאי כמו כל אחד אחר.
יובל פינטר: זה לא אפשרי טכנית.
דובר: שיענו בפניות הציבור אצלכם.
סופה לנדבר: שי אייזנברג, שכחת לומר את מספר הטלפון שאליו יכולים לפנות.
שי אייזנברג: מספר הטלפון הוא: 6117000-03.
חיים רייזלר: כבוד היושבת-ראש, מה עם הקו לירושלים?
יעקב כהן: הערה קטנה בקשר לדבריו.
יעקב כהן: כמו שדיברת על זה שמנהל תחנה צריך להוריד נכים, גם את הפיצוי נותן מנהל התחנה.
יעקב כהן: כשהוא לא נמצא, אין פיצוי, והנכה או האזרח צריך להגיע במיוחד לתחנה כדי לקבל את הפיצוי.
יעקב כהן: גם בעניין הזה צריך מענה.
שי אייזנברג: בעניין הזה אתה יכול לבוא גם למחרת לתחנה.
יעקב כהן: אני לא רוצה להגיע לתחנה.
יעקב כהן: שי אייזנברג: אתה יכול לשלוח את הכרטיס לפניות הציבור, ואתה תקבל בדיוק את אותו המענה.
סופה לנדבר: אני מקבלת את השינויים שאתם רוצים ומנסים לעשות, ואני מברכת על כך.
סופה לנדבר: יחד עם זאת, אני קובעת שיש ליקויים ואתם צריכים לתקן את הליקויים האלה.
סופה לנדבר: אני מבקשת ממשרד התחבורה לשלוח לנו מכתב מתי ואיך אתם משנים את החקיקה לתחבורה הבין-עירונית.
סופה לנדבר: אם אצטרך - אני אפנה לשר, ואם אני אצטרך - אביא חקיקה פרטית שלי יחד עם חברי-כנסת.
סופה לנדבר: אני רוצה לציין את מספר הטלפון של שי אייזנברג, סמנכ"ל רכבת ישראל; אם קורים מקרים או חלילה וחס יכולים לקרות מקרים שנכים יצטרכו, ברצון הוא נתן את הטלפון שלו.
סופה לנדבר: מספר הטלפון שלו הוא: 6117000-03.
סופה לנדבר: אני מבקשת מהרכבת לבטל את ההודעה מראש תוך שבוע ימים בגלל שעשינו ישיבה נוספת אחרי חצי שנה של המתנה.
סופה לנדבר: שוב, אני אומרת שאם אתם לא תשנו זאת ברצון, ואתם יודעים לעשות את הדברים אם אתם רוצים, אנו נצטרך להביא חקיקה עם סנקציות חמורות.
סופה לנדבר: רבותי, אני מאחלת לכולנו בריאות ויום טוב וימים טובים, ושאנו נהיה בני-אדם זה כלפי זה.
סופה לנדבר: רבותיי, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור.
סופה לנדבר: אני מבקשת את סליחת
סופה לנדבר: כם על האיחור, שלא נבע בגללנו, אני הייתי מוכנה להגיע בשעה שתים עשרה אבל בגלל האיחור דחינו את התחלת הישיבה.
סופה לנדבר: אנחנו דנים היום בבקשה של נכים גרושים שמחוייבים בתשלומי דמי מזונות, שאני חושבת, רובי אתה תציג עוד מעט את הבעיה ואנחנו נדון בעניין.
קובי כהן: קודם כל אני רוצה להתנצל על האיחור, זה בגללנו, אנחנו מתנצלים ומבקשים את סליחת הוועדה.
קובי כהן: אני הייתי רוצה להציג את הנושא.
קובי כהן: לצורך העניין אני כאן לא בתפקיד רשמי אלא בתור פונה.
קובי כהן: פניתי לוועדה הנכבדה הזאת לאחר שלצערי הרב הצלחתי להיכנס לתוך סיטואציה בלתי אפשרית.
קובי כהן: מה שקורה זה דבר נורא פשוט, אני נכה מאה אחוזים.
קובי כהן: מוגדר חסר כושר עבודה לגמרי.
קובי כהן: זה לא המצב נכון ליום הפסיקה בבית המשפט, בשלב קביעת המזונות לאחר הגירושים.
קובי כהן: יש לי שלושה ילדים.
קובי כהן: לצערי הרב למרות שפניתי והצגתי בבית המשפט את המצב הרפואי המתדרדר שלי, מדובר בתהליך התדרדרות שבו מאפס אחוזי אי כושר הגעתי היום למצב של מאה אחוזי אי כושר, זאת אומרת אי כושר מלא.
סופה לנדבר: כמה כסף אתה מקבל מביטוח לאומי?
קובי כהן: בשלב הקביעה של המזונות הראשונים קיבלתי קיצבה של בעצם קיצבה ראשונית של אלף מאה ומשהו, אלף מאתיים שקל בערך, כאשר גובה המזונות שלי נקבע על משהו בסביבות ארבעת אלפים שקלים.
קובי כהן: כאשר עם כל הרצון הטוב והמצב הרפואי המתדרדר שלי, ולמרות הנסיונות האין סופיים שלי למצוא מקום עבודה במגבלות הבריאותיות שלי אני לא הצלחתי ליצור לעצמי מקור תעסוקה, ובהמשך לא הייתי גם מסוגל לעשות את זה.
קובי כהן: ובכל אותה תקופה פסוקים כנגדי מזונות בגובה של קרוב לארבעת אלפים שקל, בו בזמן שאני מתקיים לעצמי ממשהו בסביבות אלף מאתיים שקלים.
קובי כהן: בהמשך האחוזים שלי גדלו ואיתם גדלה הקיצבה, אבל עדיין בכל שלב שהוא הסכום שנקבע כמזונות היה גבוה מאוד, הרבה מעבר לסך כל הקצבאות שלי.
קובי כהן: מה שהוביל אותי לצבור חוב.
קובי כהן: וכשנצבר חוב זה הוביל אותי במסלול ישיר למצב של דרישת פרעון במסגרת הליכים מידיים שננקטים במסגרת ההוצאה לפועל, ושם גיליתי להפתעתי שביום נתון אחד פשוט הודיעו לי שכל קצבאות הקיום שלי, הניידות שלי, פשוט נעלמו.
קובי כהן: הם פשוט עוקלו במלואם, כל כולם.
קובי כהן: פניתי למוסד לביטוח לאומי ואמרתי ממה אני אחיה, ואז הם הפנו אותי, אחרי איזה שהוא הליך התחלתי לקבל קצבת אבטחת הכנסה שהגובה שלה אלף מאתיים שמונים שקל.
קובי כהן: אני מזכיר לכם שגם עם קצבת אבטחת הכנסה של אלף מאתיים שמונים שקל וגם עם הקצבה הראשונית, שהיתה נמוכה, בכל אותה תקופה החוב ממשיך לגדול ולגדול, ואני עומד חסר אונים.
קובי כהן: אני לא יכול לשנות את ההליך של עצירת החוב, כי אין שום כלים במסגרת המערכת של ההוצאה לפועל כדי לעצור תהליך שכזה.
קובי כהן: אני פניתי והגשתי בקשה להקטנת מזונות, אבל עד שההליך התברר זה לוקח, לצערי הרב זה עדיין לא הסתיים.
קובי כהן: אנחנו מדברים על שלוש שנים כמעט, ההליך עדיין לא הסתיים.
קובי כהן: בכל אותה תקופה, עד שהתברר התהליך הזה, ואני מדבר גם על החלטות ביניים שבית המשפט קיבל, בית המשפט הודיע לי בצורה חד משמעית שמבחינתו יש איזה שהוא מינימום הכרחי לקיום הילדים שעומד על משהו בסביבות אלף מאתיים, אלף שלוש מאות שקל.
קובי כהן: ובית המשפט לא נוהג לפסוק בסכומים שמתחת לסכום הזה, זאת אומרת שמראש, גם אם אני אבוא ואראה שאני עני ומרוד, וגם מראש אם אני אבוא ואני אראה לבית המשפט שאין לי את היכולת, והראיתי להם שרמת ההוצאות היא בשמיים וההכנסות שלי הן כלום.
קובי כהן: הגעתי למצב שבלי עזרה של חברים טובים, שעזרו לי והחזיקו אותי בחיים, הייתי מגיע למצב של הומלס, בלי שום דרך עצירה בשום שלב, ואני גם חושב על הטובה של הילדים שלי, וזה לפני כל העניין.
קובי כהן: אני לא רואה את הטובה של הילדים ברגע שהאב שלהם נמצא בהליך כזה, שהוא חסר אונים לגמרי, לא מסוגל להתפרנס, ומצד שני מביאים אותו למצב שהוא פשוט נזרק לרחוב.
קובי כהן: הוא פשוט הופך להיות הומלס.
קובי כהן: אפס הכנסה, התקיימות מינימלית לנכה עם מיליון הוצאות, לטיפולים, לתרופות, לבדיקות.
קובי כהן: אני לא מדבר על זה שהעיקולים גם כוללים את קצבת הניידות ובלי קצבת הניידות מותירים אותו בלי אפשרות להזיז את הרכב הרפואי שיש לו מטר, כי אין לו אפשרות אפילו לשלם ביטוח על הרכב הזה.
קובי כהן: אני לא מדבר על זה שאם הוא נכה שצריך איזה שהוא סיוע סיעודי ואין לו אפשרות אפילו להחזיק מטפל שיטפל בסיעוד שלו.
קובי כהן: לשמחתי הרבה במקרה שלי אני לא סיעודי, אני על גבול הסיעודי, אבל אני גם כן בכל אותה תקופה הייתי זקוק לסיוע, ופשוט לא היה לי מאיפה.
קובי כהן: הפכתי להיות נטל על החברים, על המשפחה, נאלצתי לעשות דברים קיצוניים ודרסטיים.
קובי כהן: אני חושב שאני עוד מקרה יחסית סביר.
קובי כהן: יש מקרים הרבה יותר קשים ממני.
קובי כהן: לשמחתי יש לי משפחה אוהבת ותומכת והם קיבלו את זה בהבנה את רוע הגזירה הזאת, אבל אני באופן אישי מרגיש, לא יודע, אני הפכתי למשהו שהפך להיות לנטל על כל הסובבים אותו, בו בזמן שהיכולת שלי לפרנס את הילדים שלי היא שואפת לאפס מצד אחד.
אלי בוסקילה: אני דובר מטה המאבק לאב הגרוש.
אלי בוסקילה: הסיפור שלי הוא כזה, אני גרוש משנת 2001, אני חולה במחלת כרון, מחלה שלצערי הרב הרפואה הקונבנציונלית לא מצאה לה תרופה עד היום, עם מעורבות קשה של מערכת המפרקים ופגיעה במערכת החיסונית של הגוף.
אלי בוסקילה: יש לי ילדה בת תשע וחצי.
אלי בוסקילה: כל זמן שהמחלה היתה במצב של שקט תעשייתי עם הגוף עבדתי ופרנסתי את עצמי.
אלי בוסקילה: לצערי בשנת 2002, בעקבות כנראה גם הגירושים הקשים שעברתי, ועברתי גירושים מאוד קשים, המחלה התדרדרה, ובמצב דרסטי, מאוד קשה.
אלי בוסקילה: בשנת 2003 עברתי ניתוח, כרתו לי את החלק החולה, ונקבעה לי בשנת 2002-2003 נכות של מאה אחוז, בלי כושר השתכרות, ככה למשך שנתיים.
אלי בוסקילה: במשך שנתיים הכל היה בסדר, לאחר מכן פתאום הביטוח לאומי באופן שרירותי החליט שאני בריא, אני יכול לעבוד, למרות שאני יכול להראות לוועדה את התמונה הזאת, שזה מהראשון לראשון 2004 עברתי קולונוסקופיה בהרדמה מלאה ולצערי בישרו לי שהמחלה חזרה ובגדול לשני מקומות.
אלי בוסקילה: פניתי לוועדה בראשון לשישי 2004 עם הנתונים הללו, שנציגי הביטוח הלאומי יסתכלו קצת, אם לא אכפת להם, שיתייחסו, ונאמר לי שאני בריא.
אלי בוסקילה: שאני יכול לעבוד ולהשתכר, ועברתי לאבטחת הכנסה בגובה של אלף מאתיים חמישים ₪.
אלי בוסקילה: מוזר להגיד שהמזונות שנפסקו לי הם מזונות בגובה של אלף שלוש מאות שקל למרות שהיתה לי נכות של אלפיים שמונה מאות שקל, השופט לתחנוניה של עורכת הדין שלי מהסיוע המשפטי שתעשה לי הנחה ויקלו עלי את החיים נענו בשלילה, הוא אפילו כעס עליה ואמר לה את יודעת שאני יכול להשאיר אותו עם אפס שקלים, אז תרגעי.
אלי בוסקילה: יצאנו מהדיון עם אלף שלוש מאות שקל מזונות.
אלי בוסקילה: כמובן שעם אלף מאתיים חמישים שקל אני לא יכול לשלם מזונות, ובמשך שנתיים לא שילמתי מזונות.
אלי בוסקילה: דאגתי לבריאות שלי קודם כל, ואני מצטער אם בעיני החברה אני נראה פושע או עבריין, אבל לעיניי, לנגד עיניי זה היה חשוב שאני, הבריאות שלי וטובת הילדה שלי, כי אני מגדל אותה חצי מהזמן, היא גרה אצלי חצי מהשבוע, אני רוצה שלאבא שלה יהיה בית, תהיה קורת גג.
אלי בוסקילה: הילדה צריכה להגיע מבית הספר לבית של אבא ולא למצוא אותו גר באיזה גן, כמו שבהמשך אני אפנה למה שנאמר לי על ידי שופט.
אלי בוסקילה: במשך השנתיים האלה הוצאו נגדי פקודות מאסר, נאסרתי בשנת 2005 לארבעה ימים למרות המצב הבריאותי הקשה, שטענתי שאני לא בר מעצר, הרופא של המשטרה והוצאה לפועל לא התייחסו.
אלי בוסקילה: בשנת 2007 נעצרתי שוב לעשרה ימים ואז המצב הבריאותי שלי התדרדר לחלוטין, נאלצתי לשבת על כסא גלגלים במשך כחודש בערך, חודש וחצי, ונשלחתי לטיפול שיקום ארוך דרך קופת חולים, דרך הבית חולים.
אלי בוסקילה: החוב שלי עומד, אני מאמין, ב-2006 היה ארבעים, עכשיו הוא בטח שמונים או מאה, בין שמונים למאה, אין לי מספרים מדוייקים, אני לא רוצה להטעות את הוועדה.
אלי בוסקילה: יש לי פה כתבה שפרסמתי בעשירי לשני 2006, פרסמתי בעיתון שאני מעוניין למכור כליה.
אלי בוסקילה: כדי לכסות את החוב.
אלי בוסקילה: כי אני לא רוצה לשבת בבית סוהר.
אלי בוסקילה: אני לא עבריין.
אלי בוסקילה: אני לא מעוניין לשבת בבית סוהר, אני לא פשעתי, אני לפני הגירושים האלה הייתי אזרח שומר חוק.
אלי בוסקילה: לא היה לי תיק פלילי.
אלי בוסקילה: כל העוול שנעשה לאבות הגרושים בארץ, רבותיי, הוא עוול מאוד קשה.
אלי בוסקילה: ולהגיע למצב כזה שאני חי מהיד לפה ואני מעוניין למכור כלייה, למרות שהרופא שקרא את הכתבה הזאת, זה הגיע לידיו דרך חבר, שאני כעסתי עליו מאוד שהגיע לרופא שלי, הוא אמר לי תשמע, מר בוסקילה, אתה יודע שהמחלה שלך היא פוגעת לך בכיס מרה, בכליות, לאחרונה גם אובחנתי עם ציסטה בכבד ובתפקודי כליות, ונאלצתי להפסיק את הטיפולים ולחזור לטיפולים, אני נע ונד.
אלי בוסקילה: למרות הפניות שלי לבית המשפט שיבין את המצב ולביטוח לאומי, להוצאה לפועל, נעניתי בשלילה.
אלי בוסקילה: אפילו היה לי חוב נוסף, אחרי שהתגרשנו הגרושה שלי גרה שלוש שנים בבית והצטבר חוב על הבית בגובה של שלוש מאות אלף שקל, אני לא יודע איך בדיוק הגיע הסכום הזה, גם שם פניתי להוצאה לפועל, להסביר שאני חסר אמצעים.
אלי בוסקילה: רק אחרי הרבה התערבויות של חברי כנסת ואנשי הממסד והפוליטיקה, חבר הכנסת אמסלם, הגיעו איתי להסדר.
אלי בוסקילה: כיום אני נמצא בסכנה מאוד גדולה.
אלי בוסקילה: גרושתי איימה עלי השבוע שהיא תתחיל לנקוט בסנקציות, שהיא תעקל לי את הקצבת נכות.
אלי בוסקילה: אני מקבל אלפיים ומשהו שקל שהם קצבת שירותים מיוחדים, יש לי מלווה צמוד, אני לא יוצא מהבית בלי מלווה.
אלי בוסקילה: אני זקוק למנקה בבית, בגלל שיש לי בעיית מפרקים, אני לא יכול לתפקד בבית.
אלי בוסקילה: בכל אופן אני רוצה לציין בפני הוועדה שאני מגדל את הילדה, אני אב מאוד מסור, אני לא מכחיש את האחריות, אני חושב, אני לא יודע אם זה נאמר על ידי אבות גרושים בעבר אבל אני חושב שכמוני ועוד רבים, העניין של גידול הילדים ו האחריות עליהם מבחינה חומרית ונפשית ופיזית זה לא חובה.
אלי בוסקילה: אני לא מרגיש שמחייבים אותי או שצריך לשים לי אקדח לרקה ולשים אותי בבית סוהר.
אלי בוסקילה: אני דואג לילדה בדרכים לא דרכים.
אלי בוסקילה: כמו שקובי ציין, הרבה אנשים טובים.
אלי בוסקילה: היא מקבלת ממני את כל הציוד לבית הספר בתחילת שנה, אני משלם, מהמעט שיש לי אני מפריש להוצאות הבית ספר.
אלי בוסקילה: אני משלם טיולים, מתנות יומולדת, דואג לילדה שהיא תגדל בצורה, קשה להגיד נורמטיבית, אבל הכי שאפשר בסיטואציית חיים שלצערנו יש.
אלי בוסקילה: השתתפתי בסדנת ברווחה שנקראת כשהזוגיות נגמרת ההורות נמשכת, ועודדתי אבות אחרים.
אלי בוסקילה: והיום אני פונה ליושבת ראש הוועדה שתעביר את זה הלאה לחברי הכנסת ולשרים שלפי דעתי היום כל הקטע כשזוג מתגרש ומגיע לבית משפט לענייני משפחה שהשופט ייתן לאב את האפשרות לבחור בסיטואציה עד כמה הוא מוכן להיות מעורב.
אלי בוסקילה: יש את הקטע הזה של ביקורים ארבע עד שבע, שבת כן שבת לא ואיקס כסף מזונות.
אבנר עורקבי: אני לא גרוש, אני בסדר גמור עם אשתי ואני אהיה בסדר גמור בעזרת השם עם אשתי, ואשאר עם אשתי.
אבנר עורקבי: בין היתר הנושאים שאנחנו מטפלים בהם זה הנושא, עירית מכירה אותנו די טוב, מגיעים אלינו הרבה פניות בנושאים האלה.
אבנר עורקבי: יש לי כרגע, היה צריך להגיע פה אבי, אבי ברן, בחור שכרגע מתמודד נגד ההוצאה לפועל, הוא לא יכול כי הוא עצור בהוצאה לפועל, לא נותנים לו להשתחרר מההוצאה לפועל כי הוא צריך לשלם.
אבנר עורקבי: הוא קיבל מזונות בסדר גודל של ששת אלפים שקלים לחודש עבור ארבעת ילדיו.
אבנר עורקבי: יש לו קצבה של אלפיים מאה שקל.
אבנר עורקבי: מקצצים לו את הקצבת ניידות ואת השר"מ.
אבנר עורקבי: בשביל מה הוא מקבל שר"מ, הוא מקבל את זה את זה בשביל העובד זר.
אבנר עורקבי: והוא צריך להפריש את זה.
אבנר עורקבי: אני חושב שזה בלתי נתפס.
אבנר עורקבי: כי החוק אומר, החוק של ההוצאה לפועל, ובדקנו אותו, החוק אומר צריך לקצץ בקצבאות של הנכות.
אבנר עורקבי: אבל למה, יש נכה שהוא מקבל קיצבת שר"ם, זו קיצבה ייחודית לעובד זר.
אבנר עורקבי: ניידות זה קצבה ייחודית לרכב.
זאב פרבר: יש בעיה כללית פה, שנוגעת לא רק לנכים, בעיית פסיקת מזונות בבתי משפט לענייני משפחה.
זאב פרבר: שבא זוג, משפחה שלמה נטל גידול הילדים מתחלק בין שני ההורים.
זאב פרבר: ברגע שמגיעים לבית משפט הכל מוטל על האב, וזה תוך תפיסה מוטעית של המשפט העברי.
זאב פרבר: פרסמתי שני מאמרים בשנה הזאת בעניין זה, וגם מקדם פסקי דין בתיקים בהם אני נוטל חלק.
זאב פרבר: זו בעייה כללית.
זאב פרבר: בעיה ספציפית נוגעת לנכים.
זאב פרבר: חוק ביטוח הלאומי קובע, סעיף 303, קצבת ביטוח לאומי, כל הקצבאות פטורות מעיקול גם אחרי שנכנסו לחשבון הבנק, למעט אם זה לחוב מזונות.
זאב פרבר: הבעיה של האדונים הנכבדים האלה, של הנכים, אפשר לפתור בקלות אם אנחנו קובעים שקצבאות שמקבל הנכה מעבר לאחוז נכות מסויים גם כן יהיו פטורות מכל החובות, גם חוב מזונות, זה לא עניין ייחודי, זה עניין שקיים לגבי קצבת אבטחת הכנסה, קצבת אבטחת הכנסה פטורה מכל חוב, גם חוב מזונות, לכן למשל קצבת אבטחת הכנסה שלו הוא מקבל.
זאב פרבר: קצבת נכות לא.
זאב פרבר: הילדים לא יישארו בלי כלום.
זאב פרבר: לפי החוק עבור הילדים מקבלים תוספת תלויים.
זאב פרבר: שבע מאות שבעים וחמישה שקלים לילד.
זאב פרבר: אז במשפחה שלמה האב בפועל מקבל לילד שבע מאות שמונים ₪ האלה, קצבת תוספת תלויים.
זאב פרבר: וזה מספיק.
זאב פרבר: ברגע שהם מתגרשים פתאום צרכים של הילד גדלים פי כמה, וזה כבר לא מספיק.
זאב פרבר: אם תהיה תוספת חוק שהקצבה תהיה פטורה מעיקול גם לחוב מזונות הילד ימשיך לקבל תוספת תלויים, בפועל עכשיו, אני חושב שזה נוהל פנימי של ביטוח לאומי במקרה של פסק דין מזונות הקצבה מועברת ישירות לאישה שמחזיקה בילד.
שלומית אבינח: זה מתקיים בכל מקרה, עד שני ילדים, אלף חמש מאות חמישים זה המקסימום.
זאב פרבר: זה נכון, אבל זה מה שהיה במשפחה שלמה והם הסתדרו.
זאב פרבר: בכל מקרה.
זאב פרבר: זה שכמו שנאמר פה יש פסיקה מנחה בבתי המשפט שהצרכים של הילד אלף מאתיים ₪, אלף מאתיים חמישים ₪, פלוס הוצאות למדור, כלומר לדיור.
זאב פרבר: וכך אפשר להגיע גם לאלפיים ₪.
זאב פרבר: עכשיו מאיפה בתי המשפט חישבו את הצרכים האלה, אני לא יודע, אני יודע ששופטים מקבלים משכורת בערך עשרים אלף ₪, קצת יותר.
זאב פרבר: אז אולי זה מה שהם מוצאים לילדים.
זאב פרבר: אבל הנכים במשפחותיהם ברגע שבמשפחה שלמה הם מוציאים לילדים בדיוק תוספת, כי הקצבאות שהם מקבלים, נכות כללית וכן הלאה, הם מיועדים בדיוק לצרכים שלהם ולא מעבר לזה.
זאב פרבר: זה בדיוק למה שנועדו הקצבאות שלהם.
זאב פרבר: בלי שום שומן.
זאב פרבר: אין שם שום שומן, אין מה לגזול.
זאב פרבר: ולפי דעתי זה הפתרון המיידי.
זאב פרבר: פתרון יותר כולל שזה צריך לשנות את התפיסה של בתי משפט לענייני משפחה, לפי דעתי יש פה פרשנות מוטעית.
זאב פרבר: אבל פתרון מיידי לגבי נכים אפשר למצוא ברוח הזו.
שלומי מור: ראשית אני רוצה לעשות סדר ולהפריד בין שתי סיטואציות.
שלומי מור: סיטואציה אחת היא שאישה פועלת באופן עצמאי וגובה את המזונות באמצעות לשכת ההוצאה לפועל.
שלומי מור: בסיטואציה כזאת לביטוח הלאומי אין שיקול דעת, ואם הוטל עיקול על כל הקצבה של הנכה היא תעוקל במלואה.
שלומית אבינח: כי חוק ההוצאה לפועל מאפשר זאת.
שלומי מור: נכון מאוד, חוק ההוצאה לפועל בסעיף 303 לחוק הביטוח הלאומי מאפשרים זאת.
שלומי מור: הסיטואציה שכזאת מקום שלנכה לא נותרת קצבה כי כולה מעוקלת אכן הרשת הסוציאלית האחרונה היא חוק אבטחת הכנסה, שנותנת סכום נמוך יותר מקצבת נכות, אם זו קצבה מלאה, אבל משאירה קיום מינימלי שבו אי אפשר לגעת.
שלומי מור: זו סיטואציה אחת שלביטוח הלאומי אין שיקול דעת.
שלומי מור: סיטואציה שנייה היא שאישה מגיעה לביטוח לאומי, מבקשת שהוא ישלם עבורה את המזונות, על פי חוק המזונות.
שלומי מור: בסיטואציה כזאת אם הביטוח הלאומי משלם מזונות הוא אמור לגבות את המזונות לאחר מכן מהחייב או במקרה הזה מאוכלוסיית הנכים.
שלומי מור: הביטוח הלאומי, בנהלים פנימיים שלו מקזז סכומים נמוכים ביותר, אם בכלל.
שלומי מור: זאת אומרת הוא התחשב עד כמה שניתן היה בצרכי הנכים, עד כדי כך שמותירים בידיהם קצבה של נכה על פי הרכב המשפחה שלו.
שלומי מור: זאת אומרת שיש לי נכים במערכת שחייבים לביטוח הלאומי, והביטוח הלאומי זה קופת המדינה, זה לא הביטוח הלאומי, כי זה כספי אוצר.
שלומי מור: חייבים חצי מיליון שקל, אם על פי ההרכב המשפחתי שלהם הם זכאים לאלפיים מאתיים כקצבת יחיד לא נקזז להם.
שלומי מור: אם יש תוספת בגין ילדים אז אכן התוספת הזאת, אם היא כבר לא עברה לאישה שאכן מחזיקה בילדים, אותה ניתן יהיה לקזז.
שלומי מור: אבל את הקצבה על פי הרכב המשפחה של הנכה, ואני לא מדבר לעתים על הכנסות נוספות או פנסיה, מה שלא תמיד אנחנו לוקחים אותם בחשבון, יש disregard גם בסכומים נוספים שהם מקבלים, יוצא שהנכים, ככל שהביטוח הלאומי יכול לסייע להם, באמת בא ככל שניתן לקראתם, וכמעט ולא מקזז.
שלומי מור: לגבי איך נוצר החוב, זה מאוד פשוט, ברגע שהביטוח הלאומי, קופת המדינה משלמת לאישה מזונות, המדינה לא רוצה לשלם את המזונות ולהישאר עם החוב אצלה.
שלומי מור: חוק המזונות מחייב את הביטוח הלאומי לגבות.
שלומי מור: אז כשכל חודש, וצודקים החברים, בצד ההתחשבות ביכולת הבעל יש צרכי הילד, ומתחת לאלף ומאתיים שקל באמת לא פוסקים, לא משנה כמה מרוויח הבעל.
שלומי מור: ולכן נוצר חוב מדי חודש בחודשו.
שלומי מור: חלק מהחברים פה יודעים, שר המשפטים לשעבר, או לשעבר, חיים רמון, הקים ועדה לנושא בחינת מזונות ילדים במדינת ישראל.
שלומי מור: והוועדה הזאת שגם אני חבר בה באה ובוחנת באמת גם את הבעיות הספציפיות האלה, וגם האדון הופיע בפני הוועדה ואמר את דברו שם, בעצם שני האדונים.
שלומי מור: ואנחנו שם בוחנים מה ייעשה, בין היתר.
סופה לנדבר: כמה זמן אתם דנים?
שלומי מור: כבר שנה, וזה ייקח עוד זמן.
שלומי מור: אני יכול אפילו לומר שכרגע אנחנו עושים בדיקה כלכלית מאוד מעמיקה על ידי פרופסור לכלכלה, שבא ובודק במדינת ישראל מה העלות האמיתית של החזקת ילד, וזה אורך זמן.
שלומי מור: זו בדיקה מאוד מעמיקה.
סופה לנדבר: כן, אבל מה הם צריכים לעשות בינתיים?
שלומי מור: גבירתי, הפסיקה היא של בתי משפט או בתי דין רבניים או שרעיים.
שלומי מור: ולאחר מכן זה עובר ללשכת ההוצאה לפועל.
שלומי מור: ככל שזה נוגע לביטוח הלאומי ומה שהמחוקק קבע יש את קצבת אבטחת הכנסה שבזה לא פוגעים, וכאשר הדבר תלוי בביטוח הלאומי כמו שהסברתי אנחנו מותירים בידם לכל הפחות קצבת יחיד, שזה אלפיים מאתיים שקלים, לפעמים יותר על פי הרכב משפחתי.
סופה לנדבר: אני הבנתי הכל.
סופה לנדבר: תשמעו, החוק קבע, ואתם עומדים בחקיקה הזאת במסגרת החוק.
סופה לנדבר: אבל אני טוענת שחוץ מחקיקה וחוקים במדינת ישראל יש עוד חיים, שכנראה חקיקה זה בצד אחד וחיים זה בצד אחר.
סופה לנדבר: הרי כל חקיקה צריכה לשרת את בני האדם קודם כל.
סופה לנדבר: ואני חושבת שההיגיון אומר שאם בכל הקצבאות לא נוגעים איך זה קורה ואיך עד היום לא דנו ולא שינו את החקיקה הזאת שבקצבת נכות לא נוגעים.
סופה לנדבר: בגלל שבעצם אם בנאדם מקבל סל שירותים, בכספים או בשירותים, הוא מקבל אותם לצורך העניין כדי להיות, אז איך זה קורה?
שלומי מור: אני אסביר לגבירתי.
שלומי מור: המחוקק היה צריך לשקול את הזכויות של שתי קבוצות חלשות מאוד באוכלוסיה.
שלומי מור: מצד אחד קבוצת הנכים, אבל מצד שני אנחנו מדברים על ילדים קטנים, ולפעמים גם נשים שלזכותן נפסקו מזונות, שהם גם קבוצה מאוד חלשה באוכלוסיה.
שלומי מור: וכשעושים את מאזן האינטרסים האלה אז בעוד שנכה.
סופה לנדבר: מה אנחנו צריכים לעשות בחקיקה, מה אנחנו צריכים לשנות ולעשות בחקיקה?
שלומי מור: יכול להיות שיש מקום שהמדינה תתערב יותר כשמדובר במקרים באמת של נכים או של חייבים שאינם מסוגלים לשלם ולו מינימום של מזונות.
שלומי מור: אבל אני כבר אומר, זה מצריך גם משאבים וגם קביעה של כמה בדיוק מזונות צריך לשלם עבור כל ילד.
שלומי מור: ושוב, צריך לזכור, המחוקק קבע שההגנה היא כזאת שאם נכה חייב לבנק וחייב לנושים וחייב לכל מקום אחר אי אפשר לגעת לו בגימלה.
שלומי מור: אבל כשמדובר בילדים שלך, שאתה הבאת והם באחריותך הבלעדית, בעניין הזה אנחנו נעקל את הגמלאות שלך ונשאיר לך אבטחת הכנסה.
סופה לנדבר: אתה מבין, שבעצם הם הביאו ילדים כאשר הם היו בריאים, והמצב התדרדר.
סופה לנדבר: כל אחד מאיתנו יכול להיות שם, משהו צריכים לשנות.
שלומי מור: לכן גבירתי יש אבטחת הכנסה, הם לא נשארים חלילה חסרי כל.
אריה כהן: הוצאה לפועל זו סמכות מבצעת.
אריה כהן: זו לא הרשות השופטת.
אריה כהן: היא הרשות המבצעת, התפקיד שלה הוא למעשה לבצע את אותם פסקי הדין ולבצע אותם בהתאם לחוק ולתקנות.