GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדינה מרקס: יש לנו שני פורומים באינטרנט, האחד הוא ב-YNET והשני ב-STAR MED.
עדינה מרקס: אלה שני פורומים מאוד מאוד פעילים בהם אנשים שואלים שאלות.
עדינה מרקס: חלק מהשאלות הן שאלות אינפורמטיביות כמו מה דין מקרה כזה ומה דין מקרה כזה, אבל חלק מבקשים מאתנו סיוע בסנגור, בטיפול, וכל אדם שפונה אלינו, אנחנו פותחים לו תיק, הוא מוותר על הסודיות הרפואית שלו לגבינו, כי אחרת אנחנו לא יכולים לקבל מסמך, וחותם על ייפוי כוח שמייפה את כוחנו לטפל בבעיה שלו.
עדינה מרקס: הבעיות הן רבות.
סופה לנדבר: הפניות אליכם הן רק דרך האינטרנט?
עדינה מרקס: לא.
עדינה מרקס: יום יום יושבות מתנדבות.
עדינה מרקס: היום יושבות שתי מתנדבות במשרד בתל-אביב, קיבלנו מעיריית תל-אביב מקלט, ועונות טלפונית, פותחות תיקים, והנה, כך נראה תיק, וממש מטפלות בכל המקרים, פונות לקופות החולים.
עדינה מרקס: אנחנו מאוד נעזרים בגברת אתי סממה שבשבילנו היא ברכה גדולה, היא עושה את הדברים מהר וקצר.
עדינה מרקס: יש מקומות שצריך לגעור באנשים, אבל יש מקומות שצריך לברך אותם ואנחנו מברכים בכל לב את אתי סממה כי היא מאוד עוזרת לנו.
עדינה מרקס: לגבי טיב הפניות.
עדינה מרקס: שמענו את טיב הפניות כאן ויש רבות נוספות.
עדינה מרקס: אני מסכימה אתך שיש כל כך הרבה בעיות ואנחנו שומעים על טרטורים, אנחנו שומעים על דברים אכזריים של ייקוב הדין את ההר ושל חוסר הבנה בכלל.
עדינה מרקס: סיפרתי לגברת סממה סיפור של אישה שחולה במחלה אימיונולוגית והרופאה שלה שהיא אימיונולוגית עובדת במחלקה המטולוגית אבל לא מוכנים לתת לה טופס 17 למחלקה להמטולוגיה אלא רק לראומטולוגיה, אבל הרופאה לא שם.
עדינה מרקס: אין גמישות בכלל בהחלטות, אין ועדת ערעורים, אין עין מפקחת וייקוב הדין את ההר.
סופה לנדבר: לפי החוק יש להם, אבל כנראה אנשים לא יודעים על כך.
עדינה מרקס: אנחנו מטפלים בכל הבעיות.
עדינה מרקס: אחד הפונים אלינו נמצא כאן ונמצא אתנו גם היועץ המשפטי של האגודה.
עדינה מרקס: אנחנו נעזרים גם בייעוץ משפטי לפרט בפקולטה למשפטים במכללה למינהל שהיא מטפלת בהר של תיקים.
סופה לנדבר: איך פונים אליכם?
עדינה מרקס: אל האגודה לזכויות החולה, טלפון 6022934-03.
עדינה מרקס: אם אנחנו לא עונים – בשעה 2:00 המתנדבות הולכות הביתה, כולנו מתנדבים, כולל היועץ המשפטי שלנו - אפשר להשאיר הודעה קולית.
עדינה מרקס: למחרת בבוקר באות המתנדבות, אוספות את כל ההודעות וחוזרות את כל הפונים.
עדינה מרקס: מספר הפקס שלנו הוא 6021878-03.
עדינה מרקס: אנחנו מטפלים בכל מי שבא אלינו.
עדינה מרקס: אנחנו לא מטפלים בבעיות של רשלנות רפואית.
עדינה מרקס: אין מה לפנות אלינו אם מישהו ניזוק, אם נגרם לו נזק בגלל כשל רפואי או רשלנות רפואית.
עדינה מרקס: בכל הדברים האחרים אנחנו מטפלים, מייעצים ומשתדלים לעזור לכל פונה.
עדינה מרקס: הבעיה היא מאוד קשה ומאוד מאוד חורה לנו.
עדינה מרקס: יש אנשים שסתם מבלבלים את המוח, אבל ישנם אנשים שהם באמת פגועים קשה ואני יכולה לתת לכם דוגמאות.
עדינה מרקס: הבאתי לכאן תיקים של אנשים שמאוד מאוד פגועים אבל אני לא חושבת שאני צריכה לפרט לכם.
עדינה מרקס: זה נורא.
עדינה מרקס: אתמול התקשרה אישה שיש לה שני ילדים עם CP שעברה ממודיעין לכפר יונה.
עדינה מרקס: היא זקוקה למרפאה אינטגרטיבית שתטפל בילדים אבל בנתניה אין מרפאה בקופת החולים שלה.
עדינה מרקס: במקום שישלחו אותה לקופת חולים אחרת בה יש מרפאה באותו מקום ברדיוס שלה – ואני מיד אומר מילה על הרדיוס – במקום שהיא יכולה לטפל, אומרים לה לשלוח את הילדים לגן.
עדינה מרקס: זה הפתרון עבורה, לשלוח את הילדים לגן?
עדינה מרקס: הילדים צריכים פיזיותרפיה, רדיותרפיה, הידרותרפיה ואלף ואחד דברים.
קריאה: אם ישלחו את הילדים לגן, היא גם תאבד את הקצבה.
עדינה מרקס: על הדבר הזה אפילו לא חשבתי.
עדינה מרקס: אני יכולה לספר לכם על מקרים קורעי לב.
סופה לנדבר: אני יודעת שזה כואב ומרגיז, ולכן אנחנו כאן וננסה יחד עם משרד הבריאות לבדוק איך פותרים את הבעיה.
עדינה מרקס: אני חושבת שבכל קופה חייבת להיות ועדת ערעורים עם נציג ציבור, ולא מעניין אותי מי נציג הציבור.
עדינה מרקס: צריך להיות נציג ציבור בכל ועדת ערעורים והיא חייבת להתקיים.
סופה לנדבר: הגיעו לכאן נציגים מכל רחבי הארץ לשפוך את לבם ולספר על הבעיה שלהם מול הצופים, וכולם ידברו במשך הישיבה.
סופה לנדבר: אני קודם כל רוצה לשמוע מה קרה ולמה אנחנו מקיימים את הישיבה.
סופה לנדבר: זה לא שקמתי ביום אחד בהיר והתחשק לי לקיים את הישיבה הזאת.
סופה לנדבר: אנחנו נעקוב אחרי ביצוע הדברים עליהם נמליץ כי הבעיה היא כל כך גדולה ורחבה.
עדינה מרקס: אנחנו מאוד ערים לנושא הזה של סעיף 23 של ההסכמים עם נותני שירותים והפניה לאותם נותני שירותים, אבל אנחנו גם ערים לעובדה שאין היום בחוק הגדרה של מרחק סביר.
עדינה מרקס: הרי יש את הנושא שצריך לתת טיפול לחולה כפי שמופיע בהצהרות, בפתיח, של חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
עדינה מרקס: אשר על כן, עורך-דין קרויטרו, עם החברים שלנו בפקולטה למשפטים ואתי, הכנו הצעת תיקון לחוק ביטוח בריאות ממלכתי.
עדינה מרקס: כרגע זאת טיוטה של הצעת תיקון לחוק ביטוח בריאות ממלכתי שמנסה לפתור את הבעיה הזאת לא של רדיוס בקילומטרים אלא עניינית.
עדינה מרקס: אי אפשר לשלוח אנשים מכפר יונה למודיעין כדי לקבל טיפול רפואי לילדים.
מיכאל סדקי: אני רוצה להודות לאגודה לזכויות החולה ולעורך-דין קרויטרו שעוזרים לנו, למרות שלצערי עד עדיין אין פתרון ולא קיבלנו מענה.
סופה לנדבר: איפה אתה גר ובאיזה קופה אתה חבר?
מיכאל סדקי: אני גר במושב אורדון שהוא בגליל המערבי והמקרה הוא מקרה של אבי שהוא חבר קופת חולים כללית.
מיכאל סדקי: לפני שאני אתייחס למקרה האישי, אני אתייחס למה שאמר חבר הכנסת כהן לגבי אנשים שנמצאים כאן, שמצד אחד יש מקבלי שירות ומצד שני גופים שרוצים לתת את השירות.
מיכאל סדקי: לצערי זה לא כך.
מיכאל סדקי: יש פה כאלה שבאמת רוצים לקבל שירות ומצד שני יש כאלה שיעשו הכול כדי לא לתת את השירות וזה גם אומר התעללות בחולים.
מיכאל סדקי: מדובר באבי שלפני כחצי שנה עבר אירוע מוחי עם שיתוק בצד ימין של הגוף.
מיכאל סדקי: לאחר שהוא היה אמור להשתחרר מבית החולים הגיע נציג קופת החולים ואמר שהוא צריך להתחיל תהליך של שיקום ומדובר בשיקום ארוך.
מיכאל סדקי: הוא נתן לנו שתי אופציות לבחור, בין בית חולים אלישע לבין בית חולים קלימן.
מיכאל סדקי: אנחנו בחרנו בבית חולים אלישע ובאיזשהו שלב החליטו שלא מגיע לו בית חולים אלישע, הוא לא מתאים לשיקום שם ואנחנו העברנו אותו לשם באופן פרטי.
מיכאל סדקי: במהלך כל תקופת השיקום ניסינו לקבל את טופס 17 המיוחל, וביקשנו לקבל על פי חוק את הסדרי הבחירה שיש למבוטחי הקופה עם נותני השירות, אבל עד היום לא קיבלנו.
מיכאל סדקי: פניתי גם לקופה, גם לנציב תלונות הציבור של הקופה, פניתי דרך עורך-דין, פניתי דרך רופא המשפחה, אבל עד היום לא קיבלנו.
מיכאל סדקי: היום אנחנו חצי שנה אחרי המקרה.
מיכאל סדקי: למזלי אבי נמצא במצב טוב יחסית והוא השתקם יפה למרות שבקופה כל הזמן טענו שהוא לא מתאים לשיקום, שהוא לא מתאים לבית חולים אלישע, למרות שיש לקופה הסדר עם בית החולים הזה.
קריאה: זה דוקטור רוז'נסקי?
מיכאל סדקי: ד"ר רוז'נסקי הגיע למחלקה בזמן שהוא היה מאושפז, בדק אותו ואמר שהוא מתאים לשיקום והמליץ שהוא ימשיך את השיקום, אותו עדיין לא קיבלנו.
סופה לנדבר: בינתיים הוא עובר שיקום באופן פרטי.
מיכאל סדקי: הוא כבר סיים את השיקום.
מיכאל סדקי: אנחנו שילמנו עבור כל השיקום, 50 אלף שקלים, אבל זה לא נגמר.
מיכאל סדקי: אחרי שהוא השתחרר, הוא קיבל המלצה לעבור טיפולי הידרותרפיה.
מיכאל סדקי: רופא המשפחה המליץ לו לעבור טיפול הידרותרפיה.
מיכאל סדקי: הגענו לקבל את האישור, אבל אמרו שלא מספיק רופא משפחה אלא צריך נוירולוג.
מיכאל סדקי: לקחנו אותו לנוירולוג שנתן המלצה להידרותרפיה, אבל אמרו שזה לא מספיק ועדיין הוא לא מקבל את הטיפול אלא אנחנו מממנים את זה באופן פרטי.
יעקב כהן: שמענו כאן כמה דברים מחרידים.
יעקב כהן: חברי הכנסת מוצפים בסיפורים מחרידים יום יום.
יעקב כהן: אני רוצה להציע לכל נותני השירות, לבקש מהם ולפנות אליהם שתיצרו שינוי.
יעקב כהן: עשו חוק בריאות שהיה אמור לתת מענה לבעיות הבריאות חינם.
יעקב כהן: לדעתי ולדעת רבים אחרים חוק בריאות חינם שבק חיים לכל חי.
יעקב כהן: מי שרוצה שירותי בריאות, חייב לעשות ביטוח משלים, ועם זאת גם אחרי שיש ביטוח משלים, המצב רחוק מלהשביע.
יעקב כהן: אני חושב שהגיע הזמן לעשות שינוי בסדרי החשיבה.
יעקב כהן: רבותיי, קחו דוגמה מעמלות הבנקים.
יעקב כהן: לקחנו את הנושא לפני חצי שנה, הבנקים צפצפו, חשבו שזה חלום שיעבור, אבל אנחנו נקים כאן ועדת חקירה ואנחנו נחוקק.
יעקב כהן: אנחנו לא נהיה ועדת חקירה שתקבל משכורת ואחרי חצי שנה תיתן המלצות אלא אנחנו נקים ועדת חקירה למצב בקופות החולים, ואם נראה שלא הולכים לקראתנו ולא מביאים יוזמה פרטית – למרות שאנחנו לא רוצים לחוקק, נחוקק.
יעקב כהן: חייבת להיות יוזמה עצמית עם תחרות, דבר שישכלל את השירות ואת המצב, אבל אם לא תהיה ברירה, אנחנו נעלה את זה לסדר היום, נקים ועדת חקירה ונחוקק חוקים בהם ייאמר איזה שירות מינימלי חייבים לתת, היכן חייבים לתת את השירות הזה, מה ההליכים לקבלת השירות, מה מהירות קבלת השירות וכולי.
יעקב כהן: רבותיי, אחרי כן יבוא קץ למצב הזה.
יעקב כהן: אני מבין שיום יום אתם מוצפים במאות פניות ולכן אתם לא מרגישים אבל כל אדם הוא עולם מלא ולכל אדם יש צרה.
יעקב כהן: אתם חייבים לעשות תפנית במצב ובשירות.
שלמה נקוה: כולם מציגים את הבעיות ואכן המקרים קשים.
שלמה נקוה: המקרים קשים כי יש פה התעללות אכזרית של קופות החולים.
שלמה נקוה: אין שבוע שארגון נכי ישראל לא מקבל פניות מאנשים שלא רוצים להיות מופנים לבית חולים שהוא רחוק מביתם או למקומות בהם מקבלים את הטיפולים ואנחנו מתערבים בכל הכוח.
שלמה נקוה: אני מצטער לומר אבל במדינת ישראל הולך כוח והשפעה.
שלמה נקוה: אנחנו מדברים עם מנהלי מחלקות ועם מנהלי בתי חולים ולפעמים אנחנו משנים את מסלול האמבולנס לכיוון אליו רוצה אותו אדם להגיע.
שלמה נקוה: גברתי היושב-ראש, יש כאן התעללות של קופות החולים בנכים ואנחנו אומרים שצריך להיות סוחף לזה.
שלמה נקוה: אנשים תופסים מבוגרים ועושים בהם מה שהם רוצים, עושים בהם שפטים.
שלמה נקוה: חבל שאין מצלמה נסתרת באמבולנסים או ברגע שמפנים.
שלמה נקוה: אני חושב שצריך לעשות תחקיר של שומר מסך וכל התוכניות כדי שיראו מה עושים לאנשים.
שלמה נקוה: לאנשים אין זכות קיום.
שלמה נקוה: אנשים משלמים דמי חבר אבל ביום צרה לא מקבלים את הטיפול.
סופה לנדבר: על האמבולנסים עוד נדבר בגלל חוסר ההיגיינה.
שלמה נקוה: נכון.
שלמה נקוה: אנחנו כתובת למי שנמצא במצוקה, ומי שיש לו בעיה והוא לא מופנה לבית החולים בו הוא מטופל, ארגון נכי ישראל מציע לעזור לו.
שלמה נקוה: מספר הטלפון שלנו הוא 9415540-03.
שלמה נקוה: מי שיש לו בעיה, לשם כך אנחנו קיימים.
דני בן-ארי: אני מטופל של קופת חולים כללית באשדוד.
דני בן-ארי: במרפאה שלי כולם נחמדים אבל התוצאות הן אפס.
סופה לנדבר: באיזה סניף?
דני בן-ארי: י"א, אשדוד.
דני בן-ארי: היום אני נכה מעל 95 אחוזים עם מורכבות לא פשוטה של הרבה דברים, אבל אני רוצה להתמקד יותר בשנת 2003, אז התחילו לי בעיות גב.
דני בן-ארי: הייתי אצל אורתופד מטעם הקופה, מרנטגן רגיל נתקעתי כמעט שנתיים.
דני בן-ארי: לא יכולתי להגיע לבדיקות נרחבות יותר, על אף שהתלוננתי לאורך כל הדרך.
דני בן-ארי: היו לי בעיות פנימיות שנלוו כתוצאה מלחץ עצבי.
דני בן-ארי: בהמשך, דרך רפואה פרטית, קיבלתי הפניה ל-CT ו-MRI דרך המרפאה שלי שנגררה כמה חודשים טובים כי כל פעם עשו פרק אחר בצילום.
דני בן-ארי: בקשה, אישור, תור, אבחון, לכל צילום צריך לחכות כחודשיים.
דני בן-ארי: בסופו של דבר עברתי ניתוחים מורכבים בעמוד השדרה, בינואר האחרון גמרתי את הסדרה והתחילה החמרה.
דני בן-ארי: כיום אני נמצא באותו מצב עוד פעם.
דני בן-ארי: על אף שיש לי מכתב מרופא מומחה, הוא הרופא המטפל, הוא הרופא שניתח, אף אחד בקופה לא בדק אותי, כולל מי קובע את התורים שרואה אותו רק כשם.
דני בן-ארי: על אף שההגדרה קובעת צילומים לאורך כל עמוד השדרה – מתני, צווארי, גבי, עם חומרי ניגוד וללא חומרי ניגוד – אני אצטרך לעבור שישה צילומים כאלה שכנראה יארכו שנה שלמה וזה קורה כאשר אני במצב של החמרה.
דני בן-ארי: בנוסף לכך, דוגמה מאתמול.
דני בן-ארי: הייתי בבית חולים קפלן במחלקת עיניים, מה שנקרא אשפוז יום, והוחלט שאני לא מתאים לאשפוז יום עקב כל הבעיות שלי אלא אני צריך לעבור דרך המחלקה לטיפול ניתוחי.
דני בן-ארי: עליתי למחלקה, קיבלתי תור ליום חמישי לבוא עם טופס 17 חדש.
דני בן-ארי: כל זה כדי שיקבלו אותי במחלקה.
דני בן-ארי: זאת אומרת, לרוץ עוד פעם, לחזור עוד פעם, כשטופס 17 המקורי הוא לאותו בית החולים.
דני בן-ארי: מדוע הוא לא יכול לכלול את כל מה שבית החולים מחליט והמומחים שלו מטעמו?
דני בן-ארי: למה צריך לרוץ פעמיים גם עבור זה?
מידד גיסין: גם אנחנו מקבלים עשרות פניות מחולים אחרי שהם כבר עברו שבעת מדורי גיהינום בקופות החולים.
מידד גיסין: אני לא רוצה להיכנס לדוגמאות של חולים כי שמענו כאן דברים שהם מספיקים לא לישיבה אחת אלא לשנה שלמה.
מידד גיסין: אני רוצה להתרכז בכמה דברים כלליים יותר.
מידד גיסין: לצערנו היום השיקולים של קופות החולים הם בעיקר כלכליים.
מידד גיסין: פעם היו שיקולים מקצועיים עם חלק של שיקולים כלכליים כי כולנו מבינים שהקופות צריכות גם לדאוג לאיזון התקציבי שלהן, אבל לא יכול להיות שהשיקול העיקרי יהיה שיקול כלכלי.
מידד גיסין: אני רוצה לתת דוגמה.
מידד גיסין: לפני זמן מה לקופת חולים כללית היה ויכוח עם בית החולים זיו בצפת על ההסכמים שצריכים לחדש אותם.
מידד גיסין: במשך יותר מחודש קופת חולים כללית העמידה מיניבוס ולקחה מצפת חולים לדיאליזה ולטיפולים כימותרפיים לנצרת וכל שמונת האנשים במיניבוס ישבו וחיכו בנצרת עד שכולם גמרו את הטיפולים ואז החזירו את כולם לצפת.
מידד גיסין: היום אנחנו נתקלים במצב דומה של קופת חולים כללית עם בית החולים תל השומר ואף על פי שקופת חולים כללית בנושאים משתלמים לקופה, בהסכמים שהיא עשתה, עובדת בפירוש עם בית החולים תל השומר.
מידד גיסין: יש לי פנייה למשרד הבריאות ולא לקופות החולים.
מידד גיסין: שמחתי לקרוא בעבודת המחקר של מרכז המחקר של הכנסת תגובה של משרד הבריאות שהוא עובד על הנושא של טיפול בנושא הסדרי הבחירה.
מידד גיסין: הנושא הזה עצמו כבר עלה בוועדה הזאת מספר פעמים.
מידד גיסין: אני חושב שהמשרד צריך לזרז.
מידד גיסין: לא יכול המשרד לסמוך רק על המשרד של אתי סממה והעבודה שלה היא ברוכה ויוצאת מן הכלל, בעיקר אחרי שנציבת הקבילות קיבלה שיניים והיא יכולה להכריח את הקופה.
מידד גיסין: לא יכול להיות שהמשרד יסתמך רק על משרד נציבת הקבילות אלא המשרד חייב לקחת את נושא הסדרי הבחירה, לזרז את הפעילות שלו ולקבוע קריטריונים, אם זה בנושא מרחקים, אם זה בנושא זמן סביר, מרחק סביר וטיפול רפואי נאות.
קובי כהן: אני רוצה להודות לגברתי היושבת-ראש.
קובי כהן: מבחינתנו את יקירת הנכים כי את תורמת לנו באופן קבוע בטיפול המסור והעקבי.
קובי כהן: אנחנו, ארגון מטה הפעולה של הנכים, פועלים מזה זמן ארוך ונתקל בעשרות בעיות.
קובי כהן: אני רוצה דווקא להעביר את הדיון לנושא אחר לגמרי ואני רוצה לפתוח את הדיון בנושא אחר לגמרי.
סופה לנדבר: אני רוצה שתספר על הבעיה שלך.
סופה לנדבר: תספר את הסיפור שלך.
קובי כהן: אני מדבר על הסיפור האישי שלי.
קובי כהן: אני חבר בקופת חולים מכבי, אני אמור לעבור צנתור חשמלי, במסגרת ההכנה לצנתור החשמלי הייתי צריך לעבור בחינת מאמץ מסוימת, לא פשוטה אלא יותר מורכבת.
קובי כהן: פניתי לקופה שלי וביקשתי לעבור את הבדיקה במכון רפואי שפועל בבית החולים סורוקה.
קובי כהן: לקופה שלי אין הסדר עם אותו מכון בבאר-שבע והופניתי על ידי הרופא המינהלי לעבור את הבדיקה בבית החולים תל השומר או במרכז רפואי באשדוד.
קריאה: מבאר-שבע להגיע לתל השומר?
קובי כהן: זאת אומרת, לא רק כללית, אלא יש גם קופות אחרות, ואני מדבר על המקרה שלי.
סופה לנדבר: אנחנו צריכים להיות הוגנים ולומר שבכל הקופות יש ליקויים.
סופה לנדבר: אני מבוטחת בקופת חולים כללית ועד כה אני לא יכולה להתלונן על הטיפול המסור של הקופה בי ובמשפחתי.
סופה לנדבר: היום בכל הקופות יש בעיות ואנחנו מוצפים במכתבים ובהם תלונות רבות לגבי כל הקופות על יחס לא מסור, על בירוקרטיה, על יחס לא אנושי, גועלי לעתים קרובות, על יחס מזלזל במבוטחים.
סופה לנדבר: רבותיי, אנחנו חיים באותה מדינה.
סופה לנדבר: לעתים קרובות אדם עובר מקופה לקופה ולעתים קרובות הוא עושה זאת כמה פעמים בשנה, אבל לצערנו הטיפול שהוא מקבל הוא לא הטיפול הראוי.
סופה לנדבר: אני חושבת שצריך למנוע וצריך לעקור את הבירוקרטיה הזאת ואת היחס הלא אנושי.
סופה לנדבר: אנחנו חיים במדינה מיוחדת, מדינה עם בעיות רבות וכמובן שהמבוטחים נמצאים בקופת חולים כדי לקבל את הטופס בזמן שהם צריכים אותו.
סופה לנדבר: כאשר אדם בריא, הוא לא צריך טופס 17, אם אדם לא עבר איזשהו אירוע, הוא לא צריך לעבור בדיקות והוא לא צריך טופס 17.
סופה לנדבר: כאשר הוא בריא, הוא לא זקוק לקופה.
סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים להתחיל לדבר באותה שפה, מבוטחים מול משרד הבריאות, מבוטחים מול הקופות.
סופה לנדבר: אני חושבת שכל אחד יכול לעבור מה שהוא עובר וחלילה וחס להיות במקום הזה.
סופה לנדבר: כאשר נמצאים שם, כאשר זקוקים לטיפול, כאשר אומרים שכל החיים שילמנו והיום אנחנו צריכים לקבל את הטיפול ולא מקבלים אותו, זה לא רק מרגיז אלא שזה לא צריך להיות במערכת הבריאות של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: אני לא רוצה לומר מה שאמר חבר הכנסת יעקב כהן, אני לא רוצה לומר שאנחנו חברי הכנסת נעבור לחקיקה כי אני לא רוצה לעבור לחקיקה.
סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו נמצאים באותו מקום.
סופה לנדבר: כל אחד מאתנו יכול להיות חולה ולא כל אחד מאתנו צריך להיות גולדה מאיר כדי לקבל את הטיפול המסור.
קובי כהן: רציתי להעלות בעיה אחרת.
קובי כהן: אני רוצה לדבר על הנושאים הטכניים דווקא.
קובי כהן: אדם שפונה ומבקש טופס התחייבות כספית, הטופס שלו מועבר לאיזושהי מערכת רפואית והמערכת הזאת לפעמים מחזירה תשובה ודוחה את בקשתו של המבוטח.
קובי כהן: אנחנו מדברים כאן על מסמך רפואי.
קובי כהן: למרות שמשרד הבריאות מחייב חתימה של רופא על כל מסמך רפואי, התשובה שמקבל המבוטח היא תשובה ללא חותמת של רופא על המסמך וללא נימוקים.
קובי כהן: אם לאותו אחד יש טענות לגבי הקביעה הזאת או ייגרם לו בהמשך נזק, עומדת אינסטנציה רפואית שלמה מאחורי מסך ולא חושפת את מי שמקבל את ההחלטות האלה ולא נותנת להם לקחת אחריות על ההחלטות האלה שהתקבלו.
קובי כהן: במקרים רבים אנחנו נמצאים במצב שמבקשים באופן ספציפי – ויש לי כאן מקרה מובהק שידבר על מקרה כזה – לקבל את הנימוקים המקצועיים אבל לא זוכים לקבל אותם כי הקופות מסתתרות מאחורי מסך.
יום טוב כהן: אני נכה פוליו מ-1950.
יום טוב כהן: כשאני צריך ללכת לקופת חולים לבקש שיבדקו אותי, אני הולך לרופא המשפחתי שאומר לי שהוא לא יכול לשלוח אותי לבית החולים אלא אני צריך ללכת לאחת המרפאות.
יום טוב כהן: אם אני מתקשר לאחת המרפאות, היא לא נגישה.
יום טוב כהן: כשאני מבקש ממנו לשלוח אותי לבית החולים, כי שם יש סניטר שיכול להרים אותי ולהניח אותי על המיטה – אני לא יכול לעשות שם דבר לבד – הוא אומר לי שהוא מצטער, הוא לא יכול לשלוח אותי אלא עלי ללכת לאחת המרפאות.
יום טוב כהן: אם אני הולך לאחת המרפאות, יש שם כיסא, אני צריך לעלות לקומה שנייה.
יום טוב כהן: בקיצור, בקופת חולים לא יודעים איך להתעסק עם נכה פוליו והם לא מבינים אותו.
יום טוב כהן: אני חושב שנכים שיש להם בעיה צריכים לפנות לארגון נכי ישראל עם הבעיה שלהם ואנחנו נטפל בהם.
יום טוב כהן: אני בעצמי הצלחתי לטפל אבל יש נכים שלא מסוגלים.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: אני רוצה לייצג את האוכלוסייה שלנו, מושתלי מפרקים.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: אנחנו אוכלוסייה שעוברת השתלות בבתי חולים ואחרי ההשתלה יש צורך מובהק במעקב ובטיפול.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: המעקב לא מסתיים אחרי חצי שנה לאחר השיקום אלא עד הניתוח הבא.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: מה שמאפיין את הניתוחים שלנו זה הצורך לניתוח חוזר כל כמה שנים.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: התחלנו כאן את הישיבה ואמרנו שהרפואה כאן נעשית עסקית מיום ליום.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: יש אנשי עסקים שמנסים להוביל את הנושא של השתלות מפרקים ולומר שפרותזה מחזיקה מעמד מעל 30 שנים, דבר שבפועל עוד לא הוכח כי פרותזה מחזיקה, במצב האידיאלי, בין 10 ל-15 שנים.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: כדי לדעת מה קורה עם הפרותזה צריך לפחות פעם בשנה ללכת למעקב ולא מעקב אצל רופא אורתופד בקופת חולים שלא יודע איזה משקל יש בתוך הגוף, שלא יודע על השתלות מפרקים, אלא מעקב במרפאה בה החולה נותח.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: החולים שלנו לא מקבלים טופס 17 למעקב בבית החולים.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: דיברנו כאן על קופת חולים כללית שלא רוצה להפנות את החולים לבתי חולים שלא שייכים לקופה.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: כל הקופות האחרות לא מעונינות להפנות חולים לבתי חולים של קופת חולים ויש אנשים שגרים באזור שם יש בתי חולים של קופת חולים אבל הם לא מקבלים טופס 17 לא לכאן ולא לשם.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: נושא של שיקום.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: אדם צעיר שעובר השתלת מפרקים לרוב לא מקבל שיקום אלא צריך להיות מקרה מאוד מאוד מסוים ומסובך כדי לקבל טופס 17 לשיקום.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: בנושא הידרותרפיה ופיזיותרפיה.
קרולה אופנהיימר-רוזנטל: הוכח שהידרותרפיה הוא הטיפול הכי טוב לתחזוקה של אדם שעבר השתלת מפרקים אבל לרוב הוא לא מקבל טופס 17.
מאיר און: כל מה שנאמר כאן, אני לא יכול לחלוק עליו.
מאיר און: אין לי את הנתונים.
מאיר און: בהחלט יש דברים שצריכים להיבחן.
מאיר און: כל מי ששייך למחוז דן-פתח תקווה, אני מתחייב לבדוק את הדברים.
מאיר און: שאותו אדם ישאיר לי את שמו, את מספר תעודת הזהות שלו, את המרפאה שלו ואני אתן לו מענה אישי.
מאיר און: לגבי מבוטחים ממחוזות אחרים.
מאיר און: תשאירו לי את החומר ואני אעביר את זה לסמנכ"ל חטיבת הקהילה ואני בטוח שהוא יטפל בזה, גם לצורך המקרה הפרטי וגם לצורך הפקת לקחים.
מאיר און: מעבר לדברים שנאמרו כאן, כדאי לתת כמה התייחסויות ברמה הרבה יותר כללית.
מאיר און: יש פה הצעה לבחירה חופשית.
מאיר און: אני מציע לכם לשקול טוב מה זה בחירה חופשית ומה זאת רפואה שחורה בעקבותיה.
מאיר און: כל אחד ילך והרופא ימכור את מרכולתו ויבוא לבית החולים והוא ירוץ מרופא לרופא.
מאיר און: גם רפואה שחורה וגם לא רפואה בכלל.
מאיר און: למיטב הבנתי וידיעתי אנחנו עושים את מירב השירותים על פי סל הבריאות ועל פי שיקול רפואי.
מאיר און: מי שדיבר כאן על תל השומר, לא יודע על מה הוא מדבר.
מאיר און: תל השומר, אנחנו לא 50 אחוזים מתל השומר אלא אנחנו משלמים יותר מ-50 אחוזים מסך כל ההכנסות שלו מהקופות.
מאיר און: אני לא מדבר עכשיו על מקרה פרטי אלא על רמה כוללת.
מאיר און: ועדת ערעורים.
מאיר און: בכל מחוז יש ועדות ערעורים בה יושבים נציגי ציבור.
מאיר און: יש ועדת בירורים עליונה שגם בה יושב נציג ציבור ובראשה משפטן.
מאיר און: גם בוועדות שלנו יושבים משפטנים וכולם נציגי ציבור.
מאיר און: הם מחליטים.
מאיר און: מגיעים הנציגים הרפואיים ודנים בעניין.
מאיר און: לפעמים מקבלים ולפעמים לא.
מאיר און: הם מחליטים האם לערער לוועדה העליונה וההחלטות שמתקבלות הן אלה שמתקבלות.
סופה לנדבר: בסיכום יש את שמות חברי הוועדה?
מאיר און: לא הבאתי אתי, אבל יש שמות ואת יכולה לקבל.
מאיר און: תפני לסמנכ"ל חטיבת הקהילה, והוא ייתן לך את השמות בכל הארץ.
מאיר און: אין מקום שאין אלא זה נושא סטטוטורי שקיים הרבה שנים.
מאיר און: הנושא קיים, פונים והוא מפורסם.
אבנר עורקבי: למה כשאני מבקש לקבל טופס 17, אתם לא מנמקים מדוע אני לא מקבל אותו?
מאיר און: אם לא נתנו לכם תשובה מנומקת, זה כשל וזה בניגוד להנחיות.
מאיר און: אמרתי שנבדוק את זה ונבדוק גם לגופו של עניין כל נושא פרטי.
מאיר און: אתה ממחוז תל-אביב, אבל אני אדאג להעביר את הפנייה שלך למחוז תל-אביב כדי שתדע למה לא אישרו לך.
מאיר און: ישבנו עם משרד הבריאות, אני אישית ישבתי עוד עת מיכל עבאדי הייתה בתפקידה, ויש אזורי בחירה שמפורסמים במרפאות.
מאיר און: אפשר לקבל אותם.
סופה לנדבר: איך מפרסמים אותם?
מאיר און: אם זה נושא ספציפי, המזכירה במקום עוזרת לו.
מאיר און: אם הוא רוצה את כל הפירוט, פונים למוקד שלנו והוא שולח לו הביתה.
מאיר און: הכול מפורסם.
מאיר און: טופס 17 שהועלה כאן, אני ממש תמה.
סופה לנדבר: מה המספר של המוקד?
מאיר און: הם פונים לגורם המקצועי במחוז, שהיא דוקטור מלצר.
מאיר און: אני לא זוכר את מספרי הטלפון בעל פה.
מאיר און: היא אחראית על כל הנושא הזה מול המרפאות בנושא אזורי הבחירה כפי שסוכם עם משרד הבריאות.
מאיר און: לכל מרפאה, לפחות במחוז שלי, יש הסדרי בחירה ויש מדרוג – עדיפות ראשונה לרפואת הקהילה, רפואה פלוס, יש חלוקה לבתי חולים.
מאיר און: אם מישהו למשל גר באור יהודה, הזכירו את אור יהודה, אני בהחלט מציע לו את בלינסון, אבל אם הוא מתעקש על תל השומר, אני חייב לתת לו את תל השומר ובמרפאות יודעים את זה.
אבי סלומה: זה לא נכון.
אבי סלומה: אתה מדבר על דברים באספמיה.
מאיר און: יושבות בקריות.
סופה לנדבר: זכות כל חולה לקבל את בית החולים לפי זכות הבחירה?
מאיר און: לא בית חולים אלא כל אזורי הבחירה – מכונים פרטיים, רפואה קהילתית, הכול.
סופה לנדבר: יש לו זכות.
סופה לנדבר: אם הוא לא קיבל את זה, לאן הוא צריך לפנות?
מאיר און: יש לנו מרכזת פניות הציבור במחוז והוא יכול לפנות אליה.
חיים רייזלר: אין לו זמן.
חיים רייזלר: הוא צריך את זה עכשיו.
סופה לנדבר: רבותיי, אני יודעת שהעניין מאוד כואב, אבל אני מבקשת להקשיב.
חיים רייזלר: יושבת בקרית בבתי החולים ועושה מקח וממכר עם הרופאים ועם העובדות הסוציאליות, וזורקים אנשים מבתי החולים.
חיים רייזלר: זה המצב לאמיתו.
חיים רייזלר: ממש כך, כמו שאני אומר לך.
חיים רייזלר: איך אתה אומר ששולחים אנשים לאן שהם רוצים?
חיים רייזלר: לאנשים אין למי לפנות.
חיים רייזלר: אנשים פשוט נדחים ואחרי כן צריכים לפנות אליכם לוועדת ערעורים?
חיים רייזלר: הוא צריך עכשיו את הטיפול, עכשיו, ברגע זה.
סופה לנדבר: תסבירו לי למה צריכה להיות בירוקרטיה כל כך גדולה.
מאיר און: לא השלמתי את התשובה.
מאיר און: ב-97 אחוזים מהמקרים כל טופסי 17 ניתנים במרפאה.
מאיר און: המרפאה שולחת את האיש.
מאיר און: מתי מתעוררות הבעיות, אם אלה נושאים כמו שהוזכרו כאן כמו MRI שיש ייעוץ נוסף של מומחה, למיטב הכרתי כך זה בכל הקופות, או שהלקוח מבקש שירות שלא באזור הבחירה, ואז המנהל הרפואי צריך להתייחס לעניין ויש לו את הסמכות והזכות.
מאיר און: למשל אורך זמן ארוך מדי, למשל התמקצעות מסוימת בבית חולים מסוים והוא מחליט לגופו של עניין.
מאיר און: יש אחוז קטן שלא מקבל מיד טופס 17 במרפאה.
מאיר און: אלה הם התהליכים שמתבצעים בפועל ביום יום, אבל כאשר חוטבים עצים גם עפים שבבים ואנחנו רואים שיש כאן אנשים שנפגעו.
מאיר און: אני לא מתעלם מאף אחד ואני מוכן לבדוק כל מקרה לגופו של עניין ולתת תשובה עניינית גם אם בסופו של דבר לא נצא מסכימים, אבל לפחות נבין אחד את השני.
דני בן-ארי: לפני שפניתי לאדון הזה, פניתי לקופה, למרכז התלונות במחוז המרכז ועד היום לא קיבלתי תשובה, גם לא קיבלתי טופס 17.
דני בן-ארי: אף מומחה מטעם גם לא בדק את האיש ואני לא יודע על סמך מה הם מחליטים.
דני בן-ארי: המומחה היחידי הוא הדף הזה, אצלו אני מטופל והוא זה שבדק אותי.
דני בן-ארי: אצלכם אין בכלל מסמכים בנושא של עמוד השדרה.
מאיר און: כל תלונה שמגיעה ממוחשבת.
מאיר און: אני מקבל – ואני מניח שכל מנהל מחוז – את סוג התלונות.
מאיר און: יש חלוקה לנושאים רפואיים, נושאים אדמיניסטרטיביים וכולי.
מאיר און: יש לנו תחקיר קבוע בנושא הזה בפגישות שאני עושה עם המרפאות וגם אחת לתקופה אנחנו מרכזים את הנושא.
מאיר און: אני לא אומר שאנחנו עולים על הכול אבל הדברים קיימים.
מאיר און: המקרה שלך, כמקרה פרטי, תעביר לי את כל הדברים – עכשיו מתחלף מנהל מחוז, כך שבטח זה ייקח קצת זמן – אני אפנה למנהל הרפואי שם כדי שיעשה את הבדיקה.
שלמה נקוה: צריכה להיות הנחיה שמי שרוצה, מופנה לאן שהוא צריך, למקום הקרוב ולא להפנות אותו לוועדות.
שלמה נקוה: אדם חולה יכול לבוא לוועדות?
חיים קרויטרו: אם היו ממלאים אחר ההנחיות, לא היינו נמצאים כאן היום.
חיים קרויטרו: אי אפשר לבנות על הרצון הטוב של קופות החולים.
חיים קרויטרו: מכל הסיפור שאנחנו שומעים כאן ומה שאנחנו שומעים באגודה, עולה שאי אפשר לסמוך על הרצון הטוב שלהם.
חיים קרויטרו: כאשר אפשר לפרש את הכלל לכאן או לכאן, תמיד זה יהיה לטובת הקופה ולרעת החולה.
חיים קרויטרו: אני עצמי מכיר כמה מקרים שסותרים את מה שזה עתה הוצג.