GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים קרויטרו: אני חושב שמה שצריך לעשות זה למלא את הכללים האלה בתוכן דקדקני, כמו שעושים בחברות הביטוח היום, וצריך שכל חולה יהיה לו איזושהי מגנה-כארטה כזאת שאומרת מה מגיע לו.
חיים קרויטרו: הוא לא צריך להיטלטל בין ועדות, ועדות ערר ואחרי כן ועדה עליונה שהדיונים בה לוקחים זמן.
חיים קרויטרו: הוא נמצא בזמן אקוטי, הוא צריך את הטיפול עכשיו.
חיים קרויטרו: מה שאנחנו צריכים לעשות זה לתת כמה שפחות שיקול דעת לקופה וכמה שיותר שתהיה הוראה ברורה שמקרה כזה יכול לקבל את טופס 17.
חיים קרויטרו: אנחנו צריכים להשאיר את שיקול הדעת לוועדות במקרים מאוד מאוד מצומצמים.
חיים קרויטרו: את ההוראות האלה צריך לפרסם בכל קופה, בכל מרפאה, זה צריך להיות באינטרנט וההוראות צריכות להיות ממש דקדקניות משום שאי אפשר לסמוך עליהם.
רונן הראל: שמענו כאן על שני מקרים שעברו לקופת חולים מכבי.
סופה לנדבר: אני לא רוצה להפנות אצבע מאשימה לקופה מסוימת.
סופה לנדבר: אנחנו מוצפים בפניות רבות והתלונות הן כלפי כל הקופות.
סופה לנדבר: אני לא רוצה להוציא מהמעגל קופה אחת או שתיים.
סופה לנדבר: יכול להיות שבמקרה או לא במקרה רוב הפונים הם מקופת חולים כללית, אבל זה לא אומר שאין לנו טענות כלפי קופות אחרות.
יעקב כהן: זה בגלל שהכללית היא הקופה הגדולה.
סופה לנדבר: אנחנו לא נעבור לסדר היום.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שזה יימשך, לא יכול להיות שיתעללו באנשים במדינת ישראל.
סופה לנדבר: אדם משלם לקופה, משלם למערכת הבריאות, משלם עבור מערכת הבריאות והוא צריך לקבל טיפול מסור כדי שהוא לא יתלונן.
סופה לנדבר: למה אנחנו צריכים לטרטר את הפונה?
סופה לנדבר: הוא לא קיבל תשובה כאן או כאן, הוא צריך לפנות לוועדת ערעורים, ואם הוא לא קיבל תשובה שם, הוא צריך לפנות לכנסת או לאגודה.
סופה לנדבר: לי אין סבלנות לבירוקרטיה הזאת.
רונן הראל: אני מנהל אגף רכש ובתי החולים, שזה אומר התקשרויות עם בתי החולים ותכף אני אגע בכמה נקודות לגבי ההתקשרויות שיש למכבי.
רונן הראל: כמו שהתחלתי ואמרתי, סל השירותים שלנו רחב.
רונן הראל: גם מבחינת הספקים שלנו אנחנו עובדים עם מגוון גדול מאוד של בתי החולים ואני יכול לומר שכמעט עם כולם, כולל עם בתי חולים של קופת חולים כללית אתם יש לנו הסכמים, עם בלינסון, עם מאיר, עם קפלן, עם עפולה, וגם עם בתי חולים אתם אין הסכמים, אנחנו מפנים אליהם מבוטחים.
רונן הראל: לגבי המקרה הפרטי של מר יעקב כהן.
רונן הראל: את הפרטים שמעתי ממנו לפני הישיבה ואני אבדוק ואמסור לו תשובה.
רונן הראל: אני יכול לומר שכמדיניות מבוטח של מכבי לא יישלח מבאר-שבע לתל השומר.
רונן הראל: אם אי אפשר לתת את השירות בבאר-שבע וגם אם אין לנו הסכם, ניתן אותו בבאר-שבע או בסמוך אליה ולא נשלח מבוטח לתל השומר.
רונן הראל: כראיה אני יכול לומר שבתגובה לפניית מנכ"ל משרד הבריאות אלינו הוציא מנכ"ל מכבי, דוקטור אהוד קוקיה, מכתב למנכ"ל משרד הבריאות ובו הוא הציע מספר צעדים אשר יאפשרו למבוטחים לקבל את מלוא זכויותיהם ובצד זה לא לשלול מקופות החולים את החובה שלהם לקבוע מדיניות.
רונן הראל: בין השאר באותו מסמך הופיעה הצעה של דוקטור קוקיה לקבוע רדיוס מקסימאלי של 40 קילומטרים למתן השירות, אבל שוב, רדיוס הוא לא הגורם העיקרי.
עוזי סמני: קופת חולים מאוחדת הנפיקה בשנת 2006 מעל 900 אלף התחייבויות שזה קצת יותר מחצי תקציב הקופה.
עוזי סמני: אנחנו נותנים טופס התחייבות למבוטח באותו מקרה שאנחנו מוצאים שמדובר בשירות הכלול בסל ושלא ניתן לתת אותו במסגרת הקופה.
עוזי סמני: צריך לזכור שחלק גדול מהרופאים שעובדים במרפאות החוץ של בתי החולים, עובדים בשעות אחר הצהרים כמעט בכל הקופות.
עוזי סמני: אפשר להגיע לאותו רופא דרך טופס התחייבות או על ידי הפניה פנימית בתוך הקופה.
עוזי סמני: אנחנו חייבים, כמו שאמר ידידי ממכבי, לנהל את הדברים האלה.
עוזי סמני: שירותים שאנחנו יכולים לתת בתוך הקופה באותה איכות, אנחנו חייבים לתת אותה בתוך הקופה על מנת לשמור על המסגרת, על מנת שנוכל לתת את השירותים לכל המבוטחים, על מנת שבמקרים מסוימים שיש תרופות שלא בסל - אנחנו עושים כל מיני ועדות חריגים מיוחדות לטובת העניין הזה – יוכלו להתקבל.
עוזי סמני: נשאלתי אם אנחנו מגבילים מבוטחים ממחוז למחוז, מלעבור לקבל חוות דעת אצל רופא אחר או להתאשפז בבית חולים.
עוזי סמני: אנחנו לא מגבילים.
עוזי סמני: כל ההפניות לבתי החולים ולנותני שירותים מוגדרות בהתאם להסכמים שלנו עם נותני השירות ואנחנו פרסמנו את הסדרי הבחירה.
עוזי סמני: לכל מחוז אצלנו, לכל אזור, יש ספר שירותים שכולל בתוכו את כל הנחיות הקופה, את כל הרופאים שעובדים עם הקופה, ובכל אזור מצוינים בתי החולים הכלליים אליהם אנחנו מפנים ואנחנו עומדים בהסכמים האלה.
סופה לנדבר: אין לנו כמעט פונים לגבי הקופה שלך ואני צריכה לומר לך תודה רבה על הטיפול שאתם נותנים למבוטחים.
לורט הרציאנו: אני מנהלת אגף תביעות של קופת חולים לאומית.
לורט הרציאנו: מוקדי האישורים כפופים אליי.
לורט הרציאנו: אני רוצה לומר שקופת חולים לאומית דוגלת בשירות ממוקד ואנחנו משתדלים לתת את השירות הרפואי המיטבי ללקוחות שלנו כאשר אנחנו גם לוקחים בחשבון לבוא לקראת האנשים מבחינת קרבה גיאוגרפית וזה מתבטא בשירותים אמבולטוריים שאנחנו מספקים לאו דווקא בבתי החולים אלא עם ספקים שמספקים שירותים אמבולטוריים.
לורט הרציאנו: אנחנו משתדלים להתקשר אתם על מנת שאנשים לא יצטרכו לנסוע למרחקים ארוכים.
לורט הרציאנו: כל מה שמנחה אותנו זאת האיכות הרפואית.
לורט הרציאנו: טופסי 17 שלנו, 95 אחוזים מאושרים באותו יום תוך 24 שעות דרך מוקדי ההתחייבויות.
לורט הרציאנו: חמשת האחוזים הנותרים אלה מקרים שעל מנת לאשר אותם אנחנו צריכים התמקצעות ובטפסים האלה אנחנו נעזרים כמובן בייעוץ חיצוני.
לורט הרציאנו: אנחנו כמובן פועלים לפי הנחיות משרד הבריאות ואנחנו גם כפופים למשרד הבריאות.
מיכאל דור: ברשותך, אני רוצה להביע את אכזבתי העמוקה מנייר העמדה שהוכן כאן שהוא מלא שגיאות, אי-דיוקים, עלוב מאוד, לא מקצועי והצעתי שידברו אתי לפני הכנתו.
מיכאל דור: חבל שלא עשו זאת.
מיכאל דור: דיברת אתי חמש דקות ולא היה לך זמן יותר.
מיכאל דור: ביקשתי שתחזור אלי כאשר יהיו לך כל התשובות, אבל לא חזרת.
מיכאל דור: עלוב מאוד הנייר הזה.
מיכאל דור: אני מוכן לשבת אחר כך ולהראות לך עד כמה יש בו שגיאות.
סופה לנדבר: בדרך כלל לא היו לנו בעיות עם מרכז המחקר והמידע.
מיכאל דור: לא ראיתי כאן אף פעם מסמך כזה.
סופה לנדבר: אם יש שגיאות, הוא יתקן אותם.
מיכאל דור: הסדרי בחירה הם רע הכרחי ובאיזה מידה הוא הכרחי, רק המחוקק יכול לקבוע ולצערנו האוצר.
מיכאל דור: המשמעות של הסדרי הבחירה - אנחנו מעונינים לשנות אותם והכנו הצעת חוק שנשלחה לקופות ולבתי החולים להערות.
מיכאל דור: ההצעה מונחת לפניי וברצון אשאיר אותה לעיון שלכם וגם להערות אם תרצו.
מיכאל דור: .
מיכאל דור: המשמעות של ביטול הסדרי הבחירה תהיה העלאה בהוצאות הבריאות במאות מיליוני שקלים.
מיכאל דור: בזכות הסדרי הבחירה – ואני מאוד לא רוצה למצוא את עצמי כאן כמגן על הקופות ולא זאת הכוונה, אנחנו נלחמים על כל מקרה כזה – שהם מאפשרים לקופות להפסיק הסכמים עם ספקים ולקבל מחירים יותר טובים.
מיכאל דור: זאת המטרה של הסדרי הבחירה.
מיכאל דור: אנחנו היינו שמחים אם לא היו הסדרי בחירה, אם כל אזרח היה יכול לפנות לאן שהוא רוצה וזה יכול היה להיות הדבר הטוב ביותר.
מיכאל דור: אגב, דבר כזה לא קיים בשום מקום בעולם.
מיכאל דור: אפילו הקופות בארצות-הברית, יש להם את הספקים שהם קשורים אתם אבל הם הרבה יותר חופשיים מאתנו ברמה של פנייה ובחירה של רופא.
סופה לנדבר: כמה זמן אדם צריך לחכות, לפי החוק או לפי משרד הבריאות, עד שהוא מקבל אישור לטופס 17?
מיכאל דור: לא הגדרנו שעות מסוימות.
מיכאל דור: המספרים שהציגו כאן לדעתי הם נכונים.
מיכאל דור: ב-97 אחוזים מהמקרים מקבלים את התשובה תוך 24-48 שעות.
מיכאל דור: תן לי להציג את העובדות.
מיכאל דור: אגב, מישהו כאן ציין שמדובר באישור מינהלי, אבל זה לא אישור מינהלי אלא זה אישור רפואי כי MRI לא עובר לאישורו של פקיד אלא למומחה ל-MRI וההחלטה שלו היא מקצועית או צריכה להיות מקצועית.
מיכאל דור: במקרים בהם יש ערעור, יש בקופות את תהליכי הערעור.
מיכאל דור: הציגו כאן את העבודה הנהדרת של גברת אתי סממה והצוות שלה ואני משתדל לעזור להם בדברים האלה.
מיכאל דור: חיים יודע את הכתובת, חברת הכנסת לנדבר ודאי יודעת.
מיכאל דור: בכל מקרה כזה שלא מקבל תשובה של ממש בקופה, אני מבקש להפנות אלינו והנושא יטופל ובפרק זמן קצר.
מיכאל דור: יש לפעמים בקשות לא מוצדקות ואני מוכרח לומר את הדברים גם אם אני אהיה לא פופולארי.
מיכאל דור: יש היום תהליך שכולנו צריכים להיות ערים לו של הוצאה של שירותים מבתי החולים לקהילה.
מיכאל דור: לכן בהחלט יתכן שיהיה מעקב סוכרת בקהילה.
מיכאל דור: אנחנו לא מסכימים להפסקת רצף טיפול.
מיכאל דור: רצף טיפול, אם מישהו בטיפול באיזשהו מקום, הוא שצריך להמשיך באותו מקום.
סופה לנדבר: תאמרו לאן ואיך פונים אליכם.
מיכאל דור: נציבות קבילות הציבור.
יום טוב כהן: אנחנו לא מדברים על אוכלוסייה רגילה.
מיכאל דור: אנחנו מודעים לזה.
יום טוב כהן: לא, אתה לא מודע לזה בכלל.
מיכאל דור: אני מבקש שלא תאמר לי למה אני מודע.
מיכאל דור: נציבות קבילות הציבור, משרד הבריאות, רחוב רבקה 29, ירושלים.
מיכאל דור: זה נמצא באתר ומפורסם בכל מקום.
מיכאל דור: לרשותכם, ברצון, באמת ברצון.
מיכאל דור: נימוקים של תשובה.
מיכאל דור: אנחנו דורשים מהקופות לנמק את התשובות.
סופה לנדבר: אתם עושים אכיפה אחר אזור בחירה?
מיכאל דור: רק כאשר יש סיבה.
יום טוב כהן: הם אומרים לך דברים לא נכונים גברתי היושבת-ראש.
קריאה: המנכ"ל שלך אמר לי את זה במפורש.
מיכאל דור: לגבי נימוקי תשובה.
מיכאל דור: כאן יש בעיה אמיתית.
מיכאל דור: הקופה נדרשת לתת לאדם נימוקי תשובה ולא יכולה לעמוד בזה.
מיכאל דור: הרבה פעמים בקשה נדחית על רקע מקצועי.
מיכאל דור: מבקשים תרופה איקס או בדיקה איקס וההנמקה למה לא קיבלת היא בגלל שרמת האיזון הייתה 80 כאשר היא צריכה להיות מעל זה.
מיכאל דור: כל הדברים האלה הם מאוד בשגרה וקשה מאוד להסביר את כל האינדיקציות ובאיזה נקודה ולמה אתה חורג.
מיכאל דור: לכן, אם מישהו מבקש את זה במפורש, חייבים לתת לו.
מיכאל דור: שוב, אם יש תלונות, תפנו לאותה כתובת ובשמחה נטפל בה.
חיים רייזלר: כבוד היושב-ראש, הם נותנים תרופות ליד ולא תרופות בדיוק.
מיכאל דור: אין תרופות ליד.
חיים רייזלר: אני אומר לך שיש.
מיכאל דור: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.
חיים רייזלר: אני יודע על מה אני מדבר.
חיים רייזלר: תאמין לי שאני יודע.
סופה לנדבר: נתתי לכולם לדבר ועכשיו אני רוצה לשמוע ולהבין היכן הנקודות אותן אנחנו צריכים לתקן.
עדינה מרקס: הבעיה היא שלא נותנים תשובות בכתב.
עדינה מרקס: הפניות אלינו אמרו שנאמר להם בעל-פה.
עדינה מרקס: הרבה מאוד פעמים נותנים תשובה שלילית ולא מנמקים.
סופה לנדבר: אומרים לנו כאן שאם החולה מבקש נימוקים, הוא צריך לקבל את הנימוקים בכתב.
מיכאל דור: יש כאן צוות שעוסק בזה ושמיומן בזה.
מיכאל דור: הבעיה היא להתמודד עם התשובה.
מיכאל דור: הבעיה היא לא לשמוע איזה אנזים היה חסר ובגללו הייתה ההחלטה אלא להבין את התשובה ויש כאן צוות שעוסק בזה ועושה פה עבודת קודש.
מיכאל דור: פנו אליהם והם יעשו את זה.
מיכאל דור: הצוות של מינהל הרפואה עומד לרשותכם.
מיכאל דור: תראה לי פנייה שלא נענתה.
קריאה: יש אנשים שבגלל שלא נימקו להם לא נמצאים בחיים היום.
אבנר עורקבי: לא מזמן היה כנס ענק של ארגון חולים ושם הסבירו לנו את הכול.
סופה לנדבר: אני מבינה מה אתם אומרים ואני מבינה את הכאב.
מיכאל דור: אנחנו נשמח מאוד אם יהיה מצב שיאפשר לנו להגדיל את הסדרי הבחירה.
מיכאל דור: תמיד תהיינה איזה שהן מגבלות כי אף אחד לא יכול תמיד להגיע לפרופסור מסוים, אבל אם תהיה אפשרות בזכות החקיקה שהצענו ועם התקצוב המתאים, אנחנו נשמח מאוד אם יתאפשר לאנשים להרחיב את הסדרי הבחירה גם ברמה של בתי חולים וגם ברמה של רופאים, כי גם שם יש היום מגבלה.
אתי סממה: אני חושבת שכבר ברמת החוק הוקדשה מחשבה לכך שכנראה יהיה פער בין מה שהקופות מסוגלות לתת באופן גורף לכולם לבין הבעיות הפרטיות שיכולים נציגים, בגלל המורכבות של המחלות שלהם, בגלל הבעיות התקציביות, בגלל האילוצים הארגוניים, וכבר ברמת החוק נקבע שיהיה גורם שיהיה מוסמך על פי החוק לברר את הקבילות ולהכריע בעניינן.
אתי סממה: בשנה וחצי האחרונות לאותו מברר, שזה נציבות הקבילות, יש גם את הכוח לאכוף את ההחלטות, בוודאי על שירותים שטרם נרכשו לפני מתן העמדה.
אתי סממה: הנושא הזה מאוד חשוב שיובא לידיעת הציבור כי לפחות מכל מה שעלה כאן, אני הרגשתי ביום עבודה שגרתי כי אין נושא שעלה כאן ושלא מגיע גם אלינו והוא מטופל.
אתי סממה: באתר האינטרנט של משרד הבריאות יש את כל אמצעי ההתקשרות אלינו.
אתי סממה: הדרך הפשוטה ביותר היא באמצעות פקס שמספרו 6714308-02.
מיכאל דור: אפשר לשלוח גם בדואר לרחוב רבקה 29, ירושלים.
סופה לנדבר: תוך כמה זמן אתם עונים?
אתי סממה: בגלל שההכרעה היא בדרך כלל במצבים מורכבים וחלק מהם גם מאוד דחופים, הבחינה של כל קבילה שמגיעה היא מיידית.
אתי סממה: מסתכלים על הפקס שמגיע, על הקבילה שהגיעה בדואר מיד.
אתי סממה: במקרים דחופים המענה הוא מיידי.
אתי סממה: זה קשור לפעמים בהרמת טלפון למחלקת שיקום ולבקש שישאירו את החולה עד שנסיים את הבירור בעניינה, או להתקשר לבית חולים ולברר- אם החולה עומד להיכנס לניתוח – עם הקופה מה המחסום שעומד בפני מימוש הזכות של החולה לעבור את הניתוח באותו רגע.
אתי סממה: המקרים שעלו כאן הן דוגמאות מצוינות לנושאים שהיו בבירור בנציבות הקבילות, הוכרעו ובחלק מהם אפילו בוצעה אכיפה.
אתי סממה: למשל, בנושא הרמי-קד לחולה קרון, זה נושא שהיה שנוי במחלוקת והמחלוקת נובעת מכך שנקבעת מדיניות על פי הטווח הרחב של החולים, אבל יש חולים שנופלים במדיניות ולא בדיוק צריכים את היקף התרופה שנקבע בהרחבת הסל.
אתי סממה: אנחנו מכריעים בכל עניין לגופו ואם יש צורך, החולה מקבל את האפשרות לבקש ממנכ"ל משרד הבריאות לאכוף את נייר העמדה שלנו והוא מקבל את כספו בחזרה.
סופה לנדבר: כמה פעמים זה קרה?
אתי סממה: בשנה וחצי האחרונות – האכיפה הייתה לגבי ארבעה מקרים.
אתי סממה: בדרך כלל, כאשר אנחנו קובעים עמדה והדיאלוג עם הקופה הוא מאוד ארוך, לא ברמה של משא ומתן אלא ברמה של ניסיון להבין מה שורש הוויכוח, מה העובדות הנכונות מבחינה רפואית, מה המציאות שעומדת בפני אותו חולה, הקופות מקבלות את דעתנו.
אתי סממה: אם אנחנו קובעים עמדה, הקופות מקבלות את העמדה שלנו.
סופה לנדבר: כמה פניות קיבלתם במשך השנה?
אתי סממה: קרוב ל-5,000 פניות לשנה, רובן קשורות באופן ישיר או עקיף לקבלת התחייבות כספית, אם זה לגבי תרופה, שהות, בדיקה, אשפוז, שיקום וכדומה.
אתי סממה: חוץ מזה יש קבילות בעניין של מעבר בין קופות שזה מטופל בנפרד וזה לא מהווה חלק מ-5,000 הקבילות שמגיעות.
אתי סממה: מעל 20 אחוזים מהקבילות נמצאו מוצדקות, כשזה לא אומר שאלה שלא מוצדקות הן לא מוצדקות רפואית.
אתי סממה: חייבים להבין שבחלק מהמקרים התשובה שלנו היא שצר לנו אבל אין בידינו לסייע מפני שמדינת ישראל החליטה להקצות סכום מוגבל להרחבת סל שירותי הבריאות ויש לא מעט טכנולוגיות רפואיות שהן חשובות, חיוניות, יעילות, אבל הן לא בתוך הסל והקופות לא אשמות בכך שהן לא נותנות אותן, למרות שהן רשאיות לתת מעבר לסל.
מידד גיסין: בימים אלה מחולקת לכל בתי האב בישראל חוברת שהוציאה מועצת הבריאות.
מידד גיסין: חשוב שאנשים שיקבלו את זה בתיבת הדואר לא יזרקו אותה אלא יקראו אותה כי שם יש להם רשימה עם מקורות נוספים לפנייה כולל פנייה לנציבה.
מידד גיסין: חשוב מאוד שהחולים וכל האזרחים, גם הבריאים, יקראו את החוברת וישמרו עליה.
מידד גיסין: יש הנחיה של משרד הבריאות שיצאה כבר לפני שנתיים ואולי יותר.
מידד גיסין: כל פנייה בכתב של חולה לקופה, חייבת להתקבל תשובה בכתב.
מידד גיסין: חשוב שהחולים, מי שפונה לקופה, לא יסמוך על טלפונים אלא יפנה בכתב ואז הקופה חייבת להחזיר לו תשובה בכתב.
אתי סממה: אנחנו מכבדים את הסדרי הבחירה ואני מסכימה עם דוקטור דור שאנחנו חייבים להסתכל על המערכת גם ברמה הלאומית ולא לפרוץ לחלוטין את כל הגבולות, אבל בפירוש להסדרי הבחירה מבחינתנו יש מגבלות ואנחנו לא מכבדים אותם כאשר מדובר על שמירה על רצף טיפולי.
אתי סממה: אנחנו לא נסכים שחולה ייפגע מבחינה רפואית אם המעבר שלו ממקום טיפול אחד לאחר עלול לפגוע בו.
אתי סממה: שוב, זה קשור בנסיבות העניין.
אתי סממה: לא לנצח אדם יהיה מטופל באותו מקום אם הטיפול החלופי הוא יעיל באותה מידה, אבל אנחנו שומרים על רצף טיפולי.
אתי סממה: יש שירות רפואי מתמחה שמשרד הבריאות מגדיר אותו באמצעות חוזרי מנכ"ל ואם יש מקומות מתמחים לנושאים רפואיים מסוימים, אנחנו נאכוף על הקופה לאפשר לחולה לקבל את הטיפול באותו מקום.
אתי סממה: אנחנו משתדלים להשתמש בסמכות שלנו כך שחולה יוכל לקבל את כל השירותים הרפואיים שהוא נזקק להם באותו מקום, בוודאי אם מדובר בחולה אונקולוגי שצריך להתרוצץ בין 4-5 מרכזים רפואיים, דבר שאנחנו לא מסכימים לו.
אתי סממה: כמובן שפניות דחופות יהיו במקום בו הדבר קורה ולא נאפשר העברה של חולה כאשר מדובר במשהו דחוף.
מיכאל סדקי: הקופה אפילו לא מוכנה לתת את הסדרי הבחירה שיש לה עם נותני השירותים כדי שהמבוטח יוכל לבחור.
מיכאל סדקי: פניתי והגעתי לבית המשפט.
מיכאל סדקי: אני צריך להגיע לבית המשפט כדי לקבל את הסדרי הבחירה?
אתי סממה: יכולת לפנות אלינו לפני בית המשפט.
מיכאל סדקי: חצי שנה אני מחכה לקבל הסדרי בחירה מקופת חולים הכללית ולא קיבלתי, עד שהגעתי לבית הדין לעבודה ואני מחכה להחלטת בית הדין.
סופה לנדבר: אחרי הישיבה תפנה לדוקטור דור ואני בטוחה שתקבל את התשובה.
סופה לנדבר: אני מבינה את הסערה שהייתה כאן.
סופה לנדבר: אני לא מקבלת את זה שיש כל כך הרבה פניות גם לוועדה, גם לאגודה וגם לנציבות ואני חושבת שזה דבר לא סביר שאנחנו צריכים לתקן אותו.
סופה לנדבר: בסך הכול אדם שמקבל את השירות בקופות, צריך לקבל שירות נאמן ושירות טוב כדי שהוא יהיה מרוצה.
סופה לנדבר: הנחיה ברורה לקופות החולים ולרופאי המשפחה מטעם משרד הבריאות לגבי אופן כתיבת ההפניות של המבוטחים, ובעיקר החובה לנמק את ההפניה לצורך קבלת התחייבות (טופס 17).
סופה לנדבר: עדכון רשימת השירותים המתמחים על ידי מנכ"ל משרד הבריאות שמאז שנת 2005 לא עודכנה, ופרסום השירותים באתר משרד הבריאות ובאתרי קופות החולים.
סופה לנדבר: משרד הבריאות יאכוף באופן אקטיבי את קופות החולים כך שהסדרי הבחירה יעמדו בתנאי מרחק וזמן סבירים, במיוחד בסוף השנה.
סופה לנדבר: פרסום כל ההסכמים וההתקשרויות של קופות החולים עם נותני השירותים באתר האינטרנט של הקופות ובסניפים, בשפות השונות.
סופה לנדבר: עדכון שוטף של כל ההסכמים מדי חודש.
סופה לנדבר: חובה על קופות החולים לפרסם בסניפים ובאתרי האינטרנט את מה שכלול ומה שלא כלול בהסכמים.
סופה לנדבר: לדאוג שתהיה חתימה של חברי הוועדה על ההמלצה כי מקבלים את התשובה השלילית ולא יודעים מי החליט מאחר שאין חתימה.
סופה לנדבר: לפרסם את אפשרות הפנייה לנציבות קבילות לחוק בריאות ממלכתי.
סופה לנדבר: לחייב את הקופות לא לדרוש טופס 17 על אותה פרוצדורה.
סופה לנדבר: לא מאשרים פעמיים טופס 17 להמשך טיפול, דבר שהוא לא סביר.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שנטרטר את האנשים בבירוקרטיה כזאת.
סופה לנדבר: אני אסירת תודה לכם שבאתם.
סופה לנדבר: לצופים בבית אני רוצה לומר שהיום בישיבה קיבלתם את כל מספרי הטלפונים ואת כל הכתובות אליהם אתם יכולים לפנות ואני ממליצה לכם לפנות במקרה הצורך.
סופה לנדבר: אני מקווה שלא נשב בקרוב בישיבה דומה לזו שהייתה כאן היום.
סופה לנדבר: אני שוב רוצה לומר לצופים בבית שאנחנו כאן.
סופה לנדבר: מספר הפקס של הוועדה לפניות הציבור הוא 6408931-02 והטלפון של הוועדה הוא 6408209-02 או 6408210-02.
סופה לנדבר: אנחנו נעשה סבב היכרות.
סופה לנדבר: (סבב היכרות).
סופה לנדבר: קיבלנו מעובדות או מטפלות מהעמותה, פניות, ואנחנו רוצים לטפל בזה.
סופה לנדבר: אני אבקש מהעמותה להציג את הבעיות והפרובלמטיקה שהצגתם לי בפגישה שהיתה.
סופה לנדבר: אתם עוברים את זה יום יום, סיפרתם לנו שיש בעיות בהתקשרות עם ביטוח לאומי שבעצם התנאים שאתם רוצים לתת למטפלות, אתם לא יכולים לתת, בגלל כל מיני סיבות.
זמירה סמל: זה בעצם מה שרשמנו בדף.
זמירה סמל: המוסד לביטוח לאומי אסר עלינו לטפל ביותר משני מטופלים וזה רק 4 שעות ביום וזה משכורת מזערית.
זמירה סמל: כולנו פה בעלי משפחות שצריכות להתפרנס, שצריכות להתקיים.
מלכה מרלינג-הרשקוביץ: יש מצב שיש להם קשיש בבוקר, מ-7:00 עד 9:00 שזקוק לעזרה מהבוקר, בענייני הבוקר, אחר כך יש להם קשיש אחר שצריך דווקא בצהריים, מ-12:00 עד 14:00, אז הן פשוט נשארות וממתינות לקשישים, ללא עבודה.
מלכה מרלינג-הרשקוביץ: יש מצב שהקשישים נמצאים בבתי חולים, ואז הם לא יכולים לקבל עבודה.
מלכה מרלינג-הרשקוביץ: אם התמזל מזלם והקשיש הוא בתחילת החודש בבית חולים, אז הם יכולים להשלים את השעות, אבל אם קורה שהוא בבית חולים מאמצע החודש או בסוף החודש, אז המשכורת שלהם נמוכה בהתאם.
מלכה מרלינג-הרשקוביץ: הן לא יכולות לעשות החלפות.
מלכה מרלינג-הרשקוביץ: גם מצד הקשישים זה מאוד בעייתי.
מלכה מרלינג-הרשקוביץ: הם מכירים את המטפלות שעובדות שנים והם מבקשים את המטפלות האלה ואנחנו לא יכולים לתת להם, כי אסור לתת.
גלינה זוזילה: זמירה סמל עובדת בבית אבות משנת 89', אני משנת 90'.
גלינה זוזילה: אנחנו עובדים עם מצפון, עם הלב, עבודה מאוד קשה, ואנחנו שותקים.
גלינה זוזילה: אנחנו דורשים רק לעבוד, רוצים לעבוד, ואין לנו אפשרות.
גלינה זוזילה: יש לי תלושי משכורת.
גלינה זוזילה: אפשר להראות.
גלינה זוזילה: אם אני עובדת כל כך הרבה שנים, ועוד מעט אני כבר בדרך לפנסיה, אם אני עכשיו יוצאת לפנסיה, אני עובדת 14 שנים, ועד עכשיו הפנסיה שלי, אם עכשיו אני יוצאת לפנסיה, 700 שקלים.
גלינה זוזילה: אם עכשיו אני אקבל תלוש משכורת, 1,700 שקלים, איך אני יכולה לחיות בכלל?
גלינה זוזילה: לא רק אני.
גלינה זוזילה: יש לנו בחורות שגרות לבד---
סופה לנדבר: כמה אנשים עובדים בעמותה?
גלינה זוזילה: בבית אבות עובדות בערך 43 נשים.
גלינה זוזילה: ויש נשים שגרות לבד, עם ילדים, איך אפשר להסתדר?
גלינה זוזילה: איך אפשר לחיות בכלל?
סופה לנדבר: תספרי מה שסיפרת לי בפגישה, כאשר הגעתם אליי.
סופה לנדבר: שבעצם אם אחד מהקשישים שאתם מטפלים בו חולה, נמצא בבית חולים, אתם לא מקבלים אישור להחלפה, בגלל---
גלינה זוזילה: מה שהיה קודם, אם למשל אני עובדת אצל קשיש ופתאום הוא חולה, חס וחלילה, וכשהוא נמצא בבית חולים, אני מקבלת החלפה.
גלינה זוזילה: זאת אומרת, אני יכולה להמשיך לעבוד ולהרוויח.
גלינה זוזילה: עכשיו מה שקורה, אם יש לי שני מקרים מביטוח לאומי, אין לי זכות ללכת ולהחליף עם מישהו.
גלינה זוזילה: מישהו חולה, מישהו בחופש, אני לא יכולה בגלל שיש לי כבר שני מקרי עבודה מביטוח לאומי.
גלינה זוזילה: זאת אומרת, אם החולה שלי, המטופל שלי, נמצא בבית חולים, גם אותו דבר.
גלינה זוזילה: אני לא יכולה להחליף למישהו, בגלל שהוא נמצא בבית חולים.
גלינה זוזילה: אני גם מחכה.
גלינה זוזילה: אני באה לעבודה, למשל, ב-7:00, באה למקרה אחד, אחר כך אני יושבת עד 12:00 בגלל שהעבודה שלנו ככה.
גלינה זוזילה: אנחנו באים בבוקר, אנחנו צריכים לעשות אמבטיה, לתת תרופות, לחלק אוכל, קצת לסדר בחדר, לעזור לקשיש, ללכת קצת לטייל.
גלינה זוזילה: אחר כך הוא דורש את אותה עבודה אחרי צהריים.
גלינה זוזילה: זאת אומרת, אני באה בבוקר, אני נתתי שעתיים, אחר כך אני יושבת, אני מחכה.
גלינה זוזילה: לעבוד במקום אחר, אין לנו אפשרות בגלל שבית האבות שלנו נמצא במקום שהכול רחוק ממנו.
גלינה זוזילה: רק להיכנס לבית אבות מתחנת האוטובוס צריך 10 או 15 דקות.
גלינה זוזילה: אם למשל ללכת למקום אחר, אני לא יכולה להספיק לחזור לחולה שלי.
גלינה זוזילה: זאת אומרת, אני עבדתי 14 שנים, זמירה עובדת 17 שנים ועכשיו אנחנו יושבות בלי עבודה, בלי מטופל.
סופה לנדבר: איפה נמצא המטופל?
גלינה זוזילה: לא, באמצע.
גלינה זוזילה: אם היו מקרים אחרים, יכולנו להמשיך לעבוד.
גלינה זוזילה: כך אנחנו יושבות ומחכות למטופל שאנחנו צריכות להגיע אליו פעם שנייה.
גלינה זוזילה: זאת אומרת, אנחנו באנו לעבוד עם הלב, ומה קורה?
גלינה זוזילה: קורה שאנחנו בלי עבודה.
גלינה זוזילה: אני בתור ועד, וכל הנשים באות אליי ובוכות.
גלינה זוזילה: הם מראים לי את התלושי משכורת ואומרים 'איך אפשר לחיות?'.
גלינה זוזילה: פעם אחרונה שאני קיבלתי משכורת, באה אחת, היסטרית, אומרת 'איך אני יכולה לחיות ככה?'.
גלינה זוזילה: יש לי שני מקרים מביטוח לאומי, מקרה אחד בשעה 13:00.
גלינה זוזילה: בגלל שמטופל אחד יכול לקבל 5 שעות, השני יכול לקבל 9:45, יש לה מקרה, יש לה מזל שהיא קיבלה שני מטופלים, אחד שעה ואחד שעה.
גלינה זוזילה: היא אומרת 'איך אפשר?' היתה בהיסטריה.
גלינה זוזילה: מה אני יכולה לענות לה?
גלינה זוזילה: אני לא מבינה דבר כזה.
גלינה זוזילה: אצלנו בבית האבות עובדים עובדים זרים---
סופה לנדבר: כמה אתם מקבלים לשעה?
גלינה זוזילה: 19.95.
גלינה זוזילה: מינימום.
גלינה זוזילה: עובדות בבית אבות עובדות זרות.
גלינה זוזילה: הן עובדות בשקט, הן מקבלות משכורת, שולחות משכורת הביתה, לא חושבים שמחר צריך לאכול, לא חושבים שמחר צריך לשלם עבור הדירה, עבור חשמל ועבור הכול.
גלינה זוזילה: ביום ראשון יש להם חופש, הם מקבלים כסף עבור החופש, 100 שקלים.
גלינה זוזילה: הם מקבלים כסף בשביל שהם נוסעים לחופש, דמי הבראה.
גלינה זוזילה: הכול הם מקבלים.
גלינה זוזילה: אנחנו, שעובדות, אנחנו תושבות של ישראל---
סופה לנדבר: אזרחי מדינת ישראל, לא תושב.
גלינה זוזילה: כן, אזרחים.
גלינה זוזילה: אני מאוד מתרגשת.
גלינה זוזילה: ואנחנו צריכות לחשוב מה מחר אני צריכה לשלם עבור דירה, מה מחר אני צריכה לאכול?
גלינה זוזילה: סליחה, יש לנו נשים שחודש לא יכולות ללכת לסופר.
גלינה זוזילה: יש לי תלושי משכורת, אני יכולה להראות.
סופה לנדבר: תגידו לנו מה אנחנו עושים.
רחל מלנקי: אני אשמח לשמוע את הביטוח הלאומי ואז יכול להיות שהדיון יהיה יותר פורה.
תמר אומינר: ראשית, אני שמחה להכיר את גב' גלינה, כי ראיתי את המכתב כבר קודם ואני בטוחה שהיא אחת מהמון מטפלות מקסימות, שעושות את המקסימום.
תמר אומינר: יש לי רק איזה שהיא שאלה הכי מרכזית, שכשהתחלת לדבר, ששאלתי את עצמי.
תמר אומינר: את אומרת 'אני באה לבית אבות בבוקר ואני צריכה לעשות ככה וככה וככה'.
תמר אומינר: מבחינת חוק ביטוח סיעוד, יש כאן איזה מן שאלה.
תמר אומינר: את לא עובדת של בית אבות.
תמר אומינר: יש זקנים שהם זכאי חוק סיעוד, במקרה בדיור מוגן יש גם שירותי סיעוד.
תמר אומינר: אבל אני עושה באמת את ההשוואה לכל זקן שנמצא בבית ובקהילה, שמזמינים לו שעות לפי הצורך שלו.
תמר אומינר: רוב האנשים באמת רוצים 8, 10, בבית, 4 ימים בשבוע, 3 ימים בשבוע, 5 ימים.
תמר אומינר: כשאת באה לבית האבות, מבחינתנו את באה או ללב זהב, או למט"ב, אבל לזקן מסוים, ונכון---
גלינה זוזילה: לזה אני התכוונתי.
תמר אומינר: זה מה שאני שמעתי.
תמר אומינר: 'אני באה לבית אבות', 'אני רוצה לרוץ, פה מקלחת'.
תמר אומינר: זה מה שאני שמעתי ואני מתייחסת, כי גלינה חשובה לי לא פחות מאשר הדברים האחרים.
תמר אומינר: אבל אני אומרת, מבחינתי גלינה היא לא העובדת של הדיור המוגן.
תמר אומינר: היא עובדת של חברה נותנת שירותים שבמקרה זה או לב זהב או מט"ב, ואנחנו מזמינים שירותים מהחברה.
תמר אומינר: אנחנו, זה ועדה מקומית לחוק סיעוד, שהולכת לכל זקן, שואלת מה הוא צריך, באיזה שעות.
תמר אומינר: וכאמור, מאוד מאוד טיפוסי לתת לזקן שעות רצופות.
תמר אומינר: רוב הזקנים מקבלים מ-08:00 – 10:00, 8:00 – 11:00.
תמר אומינר: לכן אני אגיע גם לנושא של הפיצול.
תמר אומינר: גם כשפונים במקרה הזה אל החברות, אנחנו לא הדאגה של הבית אבות ולא מחליפים בית אבות ולא מחליפים את משען, אלא דואגים באמת רק לזקן שלנו.
תמר אומינר: אם הוא צריך פיצול, זה מצוין.
תמר אומינר: נותנים לו קצת בבוקר, קצת אחרי הצהריים.
תמר אומינר: אני מוכרחה להגיד (ונכנסה יהודית שליטא שעוסקת בבקרה), אנחנו היינו בתדהמה מהעיוות שהוא לא בגללך, אני לא אומרת שום דבר בגללך.
תמר אומינר: אני רוצה שתרוויחי את כל הכסף בעולם, שהפיצולים הם נורא לא סבירים.
תמר אומינר: באים לזקן פעמיים ביום, בהפרש של שעה.
תמר אומינר: שלוש פעמים ביום, בהפרש של שעה, שעה וחצי.
תמר אומינר: זה לא הזקנים הסיעודיים שהיום מקבלים 18 שעות שבאמת אם הם בבית, צריך לבוא בבוקר, צריך לבוא בצהריים וצריך לבוא בערב ואין לנו כל כך הרבה פיצולים בכל מקום.
תמר אומינר: בדוגמאות שיש לי, יש כל הזמן פיצול, ולזקן אחד אין 2 מטפלות, שזה בסדר, אם הוא היה מבקש אחת בבוקר ואחת בערב.
תמר אומינר: יש 5 מטפלות שבאות, אחת בשעה הזאת באותו יום, או באותו שבוע.
תמר אומינר: איזה זקן רוצה 5 מטפלות?
תמר אומינר: זה לא תורם לו.
סופה לנדבר: יש להן בעיה.
סופה לנדבר: המשכורת---