GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב וילקוביץ: חברת HOT הציעה לנו – כי אנחנו מנויים שלה – קווי טלפון מוזלים שלה, 077, אבל הנהלת ההוסטל שמה מנעולים על הארונות שם יש חיבור של HOT והטילה איסור מוחלט להתחבר לטלפון הזה.
ארקדי שמונר: (דבריו מתורגמים מרוסית לעברית).
ארקדי שמונר: ראשית, אני רוצה להודות לאימא שלנו שאמרה את הדברים בצורה הנכונה ביותר.
ארקדי שמונר: שנית, אני רוצה להתייחס לנושא של חברות YES ו-HOT.
ארקדי שמונר: לא תמיד אנחנו מסתדרים עם חברה מסוימת ולכן רוצים לעבור מחברה לחברה.
ארקדי שמונר: במקרה כזה אומרים לנו לא באופן חד משמעי ומתרצים את זה בכך שאין צלחת על הבית בו אנו גרים.
ארקדי שמונר: לגבי חשמל ושעוני חשמל, אנחנו כמו חתולים עיוורים.
ארקדי שמונר: אף אחד מאתנו לא יודע כמה חשמל הוא צרך.
ארקדי שמונר: יכול להיות שהצריכה שלנו היא נכונה, אבל אין לנו נגישות ואיננו יכולים לראות האם החשבון שלנו נעשה בצורה נכונה.
ארקדי שמונר: היו חודשים ששילמתי 70 שקלים, אבל היו חודשים שקיבלתי חשבון בסך 100 שקלים או 300 שקלים.
ארקדי שמונר: יכול להיות שזה נכון, אבל מצד שני יכול להיות שנפלה טעות ולי אין נגישות ואפשרות לבדוק זאת.
סופה לנדבר: אני חושבת שלכל אדם, ולא משנה היכן הוא מתגורר, יש זכות להתחבר לחברת החשמל ולקבל ממנה את החשבון.
סופה לנדבר: אני חושבת שלכל אדם מבוגר יש זכות להתחבר לטלפון באמצעות חברה בה הוא בוחר ולקבל קו אישי שלו.
סופה לנדבר: אני יודעת שיש הוסטלים רבים ודיור מוגן שם אנשים מאוד מרוצים, אבל אני לא חושבת שלאנשים מבוגרים צריכים לבנות מסגרת התקשרות.
סופה לנדבר: מדובר באנשים שעברו את השואה, עברו את המלחמה, אנשים שבחייהם עברו כל כך הרבה וכאשר הם הגיעו לגיל הזה, חובת מדינת ישראל לתת להם אפשרות לחיות בכבוד.
סופה לנדבר: התייחס לכך ממלא מקום ראש עיריית חדרה, התייחס לכך ולודיה אלדשטיין שהביא קבוצת אנשים מאשדוד והוא יושב-ראש פדרציית ישראלים דוברי רוסית והתייחס לכך קיריל וכל הנציגים שהגיעו לכאן.
סופה לנדבר: אם האנשים האלה הגיעו לכאן כנציגים של אותם אנשים, ומדובר במאות אנשים שחיים בהוסטלים וחיים בתנאים טובים, אני חושבת שצריך לעשות הכל כדי לפתור את הבעיה.
סופה לנדבר: בוועדה לפניות הציבור כבר פתרנו לא מעט בעיות.
סופה לנדבר: פתרנו בעיות של ניצולי שואה שהיו מורידים להם תוספת לשכירות כאשר הורדה זאת נעשתה מקצבת הזקנה ומהרנטה שהם קיבלו מגרמניה וחשבנו שזה לא נכון.
סופה לנדבר: את הבעיה הזאת פתרנו.
סופה לנדבר: פתרנו בעיה באשדוד כאשר משרד הקליטה אישר כניסה של אנשים להוסטל בלי גג.
סופה לנדבר: זה נשמע מוזר, אבל ההוסטל עמד כמה שנים בלי גג ונתנו לאנשים להיכנס לשם כאשר באותו הוסטל הייתה מעלית אחת ומאות אנשים שהתגוררו במקום במצב לא טוב ולא סביר.
סופה לנדבר: אני לא רוצה לכעוס, אבל אתם ואנחנו כאן כדי לפתור את הבעיה.
סופה לנדבר: אני רוצה לשמוע מחברת החשמל איפה הבעיה בהוסטלים האלו ובדיור המוגן ואיך אפשר לפתור את אותה בעיה.
ישראל מובשוביץ: באופן כללי, כל בניין שמקבל את האספקה שלו בנקודת חיבור אחת עם מונה אחד, כאשר תחת לנקודה הזאת יש דייר משנה – ומבחינת חברת החשמל הם סוג של דיירי משנה – כל בניין כזה, הקשר החוזי של חברת החשמל הוא רק עם אותו מונה ראשי בכניסה לבניין.
ישראל מובשוביץ: לכן חברת החשמל לא מכירה את כל אותם דיירים, אין לה קשר אתם והיא גם לא יכולה לתת להם שירותים כי השירותים של חברת חשמל הם לא רק שירותי חשבונות.
ישראל מובשוביץ: השירותים של חברת חשמל, באותו רגע שיש לי קשר עם לקוח, הם מלאים כולל אחריות על אספקת חשמל, על תקינות אספקת החשמל וכולי.
ישראל מובשוביץ: אם בניין כזה – הוסטל, בית אבות או קיבוץ – שקיבל חיבור בנקודה אחת ורוצה עכשיו להפוך לבניין בו כל אחת מהדירות מקבלת את האספקה באופן ישיר מחברת החשמל, לכאורה אין עם זה בעיה ובלבד שצריכה להיות כאן התארגנות עם יועצי חשמל, עם מתכננים שבאים אלינו ואומרים שעכשיו הבניין עובר למצב בו בכל דירה מתקינים מונה, צריך לראות איפה מתקינים את המונה, עבור מה משלמים לנו ועבור מה לא משלמים לנו.
ישראל מובשוביץ: על הנייר זה נשמע פשוט, אבל בפועל, מהניסיון שלנו, בניין כזה, כדי שהוא יעבור לאספקה כזאת שכל דירה תקבל מונה, הייתי אומר שזה מאוד לא פשוט אלא יותר מורכב ויקר.
סופה לנדבר: עברה חקיקה ואתם חלק מיישום החקיקה.
סופה לנדבר: דיווחתם לנו אתמול שבאמצע ספטמבר אנשים התחילו לקבל את כל ההטבות שנותן החוק.
סופה לנדבר: איך אתם מיישמים את החקיקה הזאת באותם בניינים משותפים שם מתגוררים האנשים האלה?
ישראל מובשוביץ: באותם בניינים אין יישום כי הם לא לקוחות שלנו.
ישראל מובשוביץ: גם על פי חוק החשמל וגם על פי התיקון לחוק הם לא לקוחות שלנו.
ישראל מובשוביץ: לכן הוא מיושם לפי הרשימה של ביטוח לאומי.
ישראל מובשוביץ: קיבלנו מביטוח לאומי רשימה ממוחשבת של כ-180 אלף לקוחות, את הרשימה הזאת אנחנו מצליבים עם מאג הלקוחות של חברת החשמל, ובכל מקרה שיש התאמה אותו לקוח מקבל מיד את הזיכוי.
ישראל מובשוביץ: ברגע שהוא לא לקוח שלנו, הוא חריג.
סופה לנדבר: משרד הקליטה ומשרד השיכון, מה נעשה כדי לפתור את הבעיה הזאת?
סופה לנדבר: אותי מעניין איך ההטבות בגין החקיקה הזאת מגיעות לכל בית של כל קשיש שזכאי לפי החוק להטבות שנובעות מהחקיקה הזאת.
אולגה דדון: אני מתייחסת רק למקבצי דיור ולא להוסטלים.
אולגה דדון: מקבצי דיור שם יש מונה נפרד לכל דייר, אני מניחה שאין שום בעיה מבחינת חברת החשמל למרות שגם עדיין החוק לא מיושם.
קריאה: התחלנו ב-25 בספטמבר.
ישראל מובשוביץ: אם מדובר בלקוח שרשום בחברת החשמל, מאותו הרגע שהתחלנו בביצוע, תוך חודשיים – אנחנו מוציאים חשבונות כל חודשיים – הוא יקבל וזה יהיה רטרואקטיבית מאז יישום החוק.
אולגה דדון: לגבי המקבצים שם יש מונה מרכזי או מונה משותף לכמה דיירים.
אולגה דדון: מבחינת החוזה המצב הוא תקין לחלוטין.
סופה לנדבר: מה זה תקין לחלוטין?
אולגה דדון: מבחינת משרד הקליטה אין פה בעיה חוזית.
אולגה דדון: לכן אנחנו מתכוונים יחד עם חברת עמידר ליזום ישיבה עם חברת החשמל ולעשות זאת ממש בקרוב כדי לנסות למצוא פתרון.
אולגה דדון: הבעיה היא פורמלית וטכנית, למרות שלמעשה לא אמורה להיות בעיה.
אולגה דדון: צריך לשבת ביחד.
אולגה דדון: החוק חוקק לא מזמן.
סופה לנדבר: מה שאת אומרת עכשיו, זה לא מספק אותי.
רומן גישר: בינתיים הם משלמים את התעריף.
אולגה דדון: כרגע אין לנו תשובה חד-משמעית לפתרון הבעיה.
אולגה דדון: כפי שנאמר כאן על ידי נציג חברת החשמל, מבחינה טכנית זאת בעיה.
אולגה דדון: אנחנו נשב ביחד ונמצא פתרון.
רומן גישר: כל הדיירים שגרים באותו בניין הם קשישים ומקבלים ביטוח לאומי.
רומן גישר: אם כן, הבניין הזה צריך לקבל הנחה.
אולגה דדון: נכון.
אולגה דדון: כך גם אנחנו אומרים.
אולגה דדון: פורמלית אין פה בעיה כי כולם קשישים.
רומן גישר: אנחנו יודעים שהמצב הזה יכול לקחת שנים ובינתיים אנשים ממשיכים לשלם.
רומן גישר: לכן צריך לפתור את הבעיה כמה שיותר מהר.
אולגה דדון: מה שקורה הוא שהלקוח המרכזי הוא לא הקשיש אלא גוף מסוים.
אולגה דדון: חברת החשמל צריכה לבוא לקראת ואנחנו צריכים לשבת ולקבל החלטה איך עושים את זה.
ישראל מובשוביץ: את התפקיד שלנו אנחנו עושים ברצון רב.
ישראל מובשוביץ: ברגע שחוקק החוק, אנחנו מיישמים אותו במלוא המרץ וההתלהבות.
ישראל מובשוביץ: יש לקוחות שלא גרים בהוסטלים ועל פי הרשימות שקיבלנו בביטוח לאומי אנחנו לא מוצאים אותם אצלנו, כך שאנחנו מנסים לאתר אותם.
ישראל מובשוביץ: אנחנו לא מחכים שייפנו אלינו אלא ברגע שחוקק החוק, אנחנו רוצים ליישם אותו.
ישראל מובשוביץ: הבעיה כאן היא לא סמנטית.
ישראל מובשוביץ: זה לא עניין שחברת חשמל תלך לקראת אלא העניין הוא מהותי.
ישראל מובשוביץ: בהיבט של חברת חשמל ככלי שמשרת את החוק – ככלי, כי הרי בסופו של דבר המימון מגיע מכלל תעריפי החשמל ולא מהחברה עצמה – לחברה אסור לייצר תשלום לשום גורם שהוא לא הלקוח שלה.
ישראל מובשוביץ: מערך החשבונות של חברת החשמל שמטפל ב-2.3 מיליון לקוחות, על כל מערך כזה יש חוזה ובחוזה כתוב מספר תעודת הזהות.
ישראל מובשוביץ: זה משהו שעובר בקרה.
ישראל מובשוביץ: אנחנו לא יודעים לייצר המחאות או החזרים ללקוחות שהם לא לקוחות שלנו.
רומן גישר: אתם יודעים הכל.
ישראל מובשוביץ: לא, ממש לא.
ישראל מובשוביץ: אנחנו לא יודעים.
רומן גישר: אני כקשיש, כמה אחוזי הנחה אני מקבל מחברת החשמל אחרי שחוקק החוק החדש?
ישראל מובשוביץ: אני מציע שלפני שאתה מדבר תלמד את החוק.
זהבית נגלר: צריך למדוד את הצריכה שלך.
ישראל מובשוביץ: אם העלבתי אותך, אני מתנצל.
רומן גישר: לא, חס וחלילה.
ישראל מובשוביץ: בדיון הקודם שהתקיים בוועדת הכלכלה, לא כל הגופים במשק קפצו בהתלהבות על יישום החוק.
ישראל מובשוביץ: אנחנו טענו שהיישום הזה שנתן הנחה בחשבונות החשמל צריך להגיע ממקורות ישירים של הביטוח הלאומי ושל לשכות הרווחה.
ישראל מובשוביץ: חברי הכנסת, חברי הוועדה ולאחר מכן הכנסת, החליטו שזה צריך לבוא דרך חשבון החשמל.
ישראל מובשוביץ: לכן, מאותו רגע זה ניתב את זה למצב שאני יכול לשלם רק למי שנמצא בקשר אתי.
ישראל מובשוביץ: תשלום אחר צריך לבוא מאותו גורם, או ישירות מהביטוח הלאומי או מלשכות הרווחה.
ישראל מובשוביץ: הם יודעים, יש להם רשימות, שישלמו.
רומן גישר: אני חושב שאפשר לעשות את זה דרך שירותי הרווחה.
רומן גישר: אנחנו נגיש לכם רשימות של אותם אנשים.
ישראל מובשוביץ: לא, שהם יעשו את זה, שהם ישלמו ישירות.
זהבית נגלר: הכפיפות של חברת החשמל היא כפיפות לתעריפים שקבועים לפי דין.
זהבית נגלר: מי שקובע את התעריפים זאת הרשות לשירותים ציבוריים ולכן גם מה שאתה אומר לגבי ניצולי שואה, ככל שזה כואב לנו ואנחנו נכונים כחברה לסייע ורוצים לסייע, ידינו כבולות מאחר שאנחנו כפופים לתעריפים והמבנה של התעריפים הוא מורכב ולא נקבע על ידי חברת החשמל.
זהבית נגלר: אני יכולה לקחת כדוגמה את תשלום הארנונה.
זהבית נגלר: כאשר רשום אצלנו לקוח שהוא בית אבות שהוא גוף לכאורה מסחרי, הוא משלם תעריף כללי.
זהבית נגלר: החוק מדבר על תעריף למגורים והוא מתייחס לבעיות פרטניות של אדם שגר בדירה והתעריף שלו הוא תעריף למגורים.
זהבית נגלר: התעריף לבית האבות מלכתחילה הוא תעריף שונה, הוא תעריף כללי, הוא תעריף שהוא שונה מהתעריף למגורים.
זהבית נגלר: אם מדברים על ארנונה, מדברים על זיכוי של מחזיק בנכס לגבי ה"קובייה" בה הוא מתגורר.
זהבית נגלר: לגבי השטחים הציבוריים אתה גובה מבית האבות את התעריף המלא בלי שום הנחה.
זהבית נגלר: אתה אומר לנו עכשיו שניקח את התעריף הכללי שעליו לא נועדה לחול ההנחה.
זהבית נגלר: תחילו עליו את ההנחות שנועדו לחול על מגורים, גם על שטחים שהם שטחים שלא משמשים למגורים והם שטחים ציבוריים.
זהבית נגלר: זה אומר לפרק את כל החבילה ולהטיל עלינו דברים שהחוק לא התכוון בכלל להטיל עלינו.
זהבית נגלר: המטרה הייתה פרסונלית לעזור לאנשים ולא להכניס אותנו לאיזשהו מערך.
סופה לנדבר: נשמע עכשיו מה קרה בעמיגור, כי קיבלנו תלונות לגבי כל החברות להוציא חברת עמיגור.
סופה לנדבר: אני רוצה להודות ליובל פרנקל, מנכ"ל עמיגור.
סופה לנדבר: אני מוכרחה לציין שאתם לא גורמים לבעיות ואנחנו עובדים עם חברת עמיגור בצורה נאה מאוד והבעיות נפתרות.
סופה לנדבר: על כך אני רוצה להודות לך במיוחד.
סופה לנדבר: גם אצלך יש הוסטלים ודיור מוגן.
סופה לנדבר: תסביר לי איך קרה ומה עשיתם כי מההוסטלים של עמיגור לא קיבלנו תלונות.
יובל פרנקל: כדי ליישר קו עם אחינו הבכור מעמידר אני מוכרח לומר שהתמזל מזלנו כי אנחנו מטפלים בסוג אחר של אנשים.
יובל פרנקל: הרצון הטוב, אני בטוח שהוא קיים בכל המקומות.
יובל פרנקל: אנחנו מיוזמתנו - מכיוון שאנחנו יודעים שזאת זכות שמגיעה לאנשים ומאחר שמדובר בציבור שמודע לזכויות שלו – בדקנו את עצמנו מראש והסתבר שבסך הכל מדובר בשני בניינים שאין בהם מונים ישירים כאשר בכל יתר הבניינים שלנו יש מונים והאנשים חתומים מול חברת החשמל.
יובל פרנקל: אנחנו לא עוסקים במקבצי דיור.
יובל פרנקל: אני מוכרח לומר לזכות חברת החשמל – שתמיד מצטיירת כגוף בירוקרטי גדול – שהדיירים קיבלו מכתבים, הם הלכו, הם ענו, עזרנו להם היכן שהיה צריך, אבל המכתבים היו פשוטים, ברורים ו מובנים.
יובל פרנקל: בהחלט נעשתה כאן פעולה גדולה.
יובל פרנקל: הוסטל אחד הוא בבעלות עיריית הרצליה וזה ההוסטל שעמד ריק במשך שנים רבות ואוכלס רק לפני שנה וחצי ועיריית הרצליה מטפלת בו.
יובל פרנקל: הוסטל אחר הוא בהרצליה פיתוח, בצ'ירנה, ואנחנו בדקנו עם יועצים גם של חברת חשמל ועם יועצי חשמל, והסתבר שלשים מונה לכל דירה, מדובר בעלות שיכולה להגיע בבניין הזה בלבד ל-700-800 אלף שקלים לבניין.
יובל פרנקל: כל אחד מקבל מאתנו את הצריכה שלו דרך מוני משנה ולכן לקחנו את החוק והתאמנו אותו בדיוק.
יובל פרנקל: נדמה לי שמדובר ב-50 אחוזים הנחה עד 400 הראשונים, 50 אחוזים עד 400 ואנחנו החלטנו לספוג את זה עד שנגיע לאיזשהו הסדר וכך הודענו לדיירים.
יובל פרנקל: אני רואה את הרצון הטוב והאמיתי של אנשי חברת החשמל.
יובל פרנקל: יש מוני משנה מדויקים.
יובל פרנקל: נכון שהחוזה הוא חוזה אחד, אבל אין בעיה שאי אפשר לפתור אותה.
יובל פרנקל: יכול להיות שהחוק יצר מצב שאין לכם יכולת לפתור את הבעיה, ולכן אולי צריך לערוך תיקון.
יובל פרנקל: מוני המשנה מראים את הצריכה המדויקת של כל דייר ואני חושב שאפשר לנסות למצוא איזושהי דרך לפתרון הבעיה ולעשות זאת דרך מוני משנה.
יובל פרנקל: אם אנחנו נצרף לחוזה הכללי את החוזים של הדיירים עם הוכחה שהדיירים הם מקבלי קצבת ביטוח לאומי עם הבטחת הכנסה, אני חושב שאפשר לפחות לנסות לבדוק את הדרך להתמודד עם העניין הזה.
סופה לנדבר: חברת החשמל התחילה ליישם את החקיקה ואני צריכה לציין שהיה רצון גדול והיה שיתוף פעולה אתנו.
סופה לנדבר: ראיתי שבאמת רציתם לעזור לאותם אנשים.
סופה לנדבר: אמרתם לנו בישיבות הוועדה, גם בישיבות ועדת הכלכלה, שהרצון הוא גדול.
סופה לנדבר: תאמרו לי איך אפשר ליישם את החקיקה בדיור המשותף, היכן שקיים מונה אחד לכולם.
סופה לנדבר: בכל-זאת כמו שאמר יובל פרנקל גרים שם אנשים שזכאים לפי החוק לאותן הטבות.
סופה לנדבר: השאלה איך נפתור את הבעיה.
ישראל מובשוביץ: לצערי זאת בעיה.
יובל פרנקל: יכול להיות שזה לא בידם.
ישראל מובשוביץ: כפי שאמרתי קודם, ברגע שאני יוצר קשר ישיר עם הלקוח, הוא צריך להיות לקוח שלי.
ישראל מובשוביץ: כלומר, אם יש לו תקלה באספקת חשמל, הוא מצלצל למוקד 103 ואני צריך לבוא ולתקן.
ישראל מובשוביץ: זאת אומרת, לפי החוק, לפי המהות שלו, אין לי לקוח שהוא רק לקוח.
ישראל מובשוביץ: אני ספק חיוני ולא ספק חשבונות.
סופה לנדבר: מה הבעיה לעשות מונה לכל דייר שמתגורר בהוסטל הזה?
סופה לנדבר: כמה זה יעלה?
ישראל מובשוביץ: יובל פרנקל תיאר את המצב.
ישראל מובשוביץ: אני מניח שהיית בקשר עם האנשים שלנו שאפילו לא ידעתי עליו אבל זה יפה מאוד שקידמתם את זה.
ישראל מובשוביץ: בעניין הזה אני מניח שנמצאים כאן נציגים של הרשות לחשמל שיכולים לחזק את הדברים.
ישראל מובשוביץ: מחיר של חיבור חדש של כל לקוח, יש לו תעריף.
ישראל מובשוביץ: כל יחידת דיור, על פי גודל הדיור שלה, משלמת מחיר וזה מחיר של אלפי שקלים עבור דירה.
ישראל מובשוביץ: העבודה יכולה לעלות פי 10, אבל זה לא משנה כי לי מותר לגבות מה שקובעת רשות החשמל.
סופה לנדבר: תנו לי כיוון לפתרון.
ישראל מובשוביץ: הכיוון לדעתי בפלטפורמה אחרת ולא דרך חברת חשמל.
קריאה: הפתרון צריך להיות באמצעות תיקון חוק.
סופה לנדבר: זה דבר שאורך חודשים ואפילו שנים.
סופה לנדבר: אני חושבת שאם יש רצון, חברת החשמל יכולה לעשות זאת ללא חקיקה נוספת או ללא תיקונים בחוק.
סופה לנדבר: משרד הקליטה, למה עד היום לא הגעתם לפתרון?
סופה לנדבר: הרי ידעתם על החקיקה הזאת למרות שאני צריכה לומר שקיבלתי טלפון מחביב קצב שאמר שהוא שולח אותך וכי למשרד הקליטה יש רצון לפתור את הבעיה.
סופה לנדבר: הבנתי שלפי הרשימות שתקבלו תעשו סדר בבית ותוך זמן קצר תאמרו לנו איך אתם פותרים את הבעיה.
סופה לנדבר: מדינת ישראל משקיעה כל כך הרבה משאבים בדיור של אותם אנשים ואני חושבת שהחוק צריך לשרת כל דייר ודייר.
סופה לנדבר: לא איכפת לי איך זה יקרה, אם אתם תספגו, אם תעשו כמו שעשו בחברת עמיגור.
סופה לנדבר: תעשו מה שאתם רוצים, אבל אני נותנת לכם שבועיים ואחרי שבועיים אני אזמין אתכם לישיבה נוספת כדי לשמוע על פתרון הבעיה.
סופה לנדבר: לכל דייר מגיע ואני לא רוצה לקיים ישיבות מסוג זה.
סופה לנדבר: אני יודעת שכאשר חביב קצב רוצה וכאשר השר רוצה, פותרים את הבעיה.
אולגה דדון: לכן התחלתי את דבריי ואמרתי שאנחנו מודעים לבעיה ואנחנו מתכוונים לפעול למציאת פתרון יחד עם חברת החשמל, עם משרד התשתיות ועם חברת עמידר כי חברת עמידר היא החברה המנהלת את המקבצים.
סופה לנדבר: יובל, אמרת שיש לך גם פתרון לגבי חברות הכבלים.
יובל פרנקל: זה לא עניין של פתרון.
יובל פרנקל: אני יודע שזה פועל גם בעמידר כאשר אנחנו מדברים על כוח הקנייה של הדיירים.
יובל פרנקל: לגבי הבחירה בין HOT ל-YES – ומשרד השיכון התיר לחברות נוספות בתנאי שלא תהיה פגיעה בתשתיות של הבניינים והן יבטיחו שהן ייקחו על עצמן אחריות – אני מוכרח לומר שהדיירים יוצרים תחרות בין HOT ל-YES והרבה פעמים המחירים יורדים.
רומן גישר: לא הדיירים אלא חברות האחזקה.
יובל פרנקל: אצלנו אין חברות אחזקה.
סופה לנדבר: אצלך אין בעיה, אבל כאן אנחנו עדים לבעיה שלא חשבתי שהיא צריכה להתקיים.
רומן גישר: בעל חברת אחזקה לוקח 150 שקלים מכל דייר בהוסטל.
רומן גישר: עם חברת הכבלים הוא סוגר על תשלום של 100 שקלים, כך ש-50 שקלים נשארים לו מכל דירה ואת הכסף הזה הוא משלם לאיש אחזקה וכך הוא חוסך משכורת.
יעקב ברוש: כדי לאזן את התמונה, אם אנחנו מדברים על יום הקשיש, אמרת וחשוב להדגיש שבסך הכל יש לנו 14 אלף יחידות בהן מתגוררות האנשים בתנאים טובים.
יעקב ברוש: תשתיות החשמל, כמו שנאמר כאן, מלכתחילה נבנו ברוב המקומות עם מונה מרכזי ועם מונים משניים.
יעקב ברוש: אנחנו מכירים את הבעיות ממקומות אחרים.
יעקב ברוש: כדי לפתור את הבעיה, לצערי אין שום פתרון אלא להתקין מונה ישיר לכל דייר מול חברת החשמל וזה דבר שעולה אלפי שקלים.
יעקב ברוש: אנחנו השקענו במקומות אחרים אלפי שקלים.
יעקב ברוש: אנחנו חברה מנהלת.
יעקב ברוש: אם יינתן לנו תקציב, אנחנו נעשה את המונים מול חברת החשמל כמו שעשינו בתל-אביב, בבת-ים ובמקומות אחרים.
יעקב ברוש: לדעתי הפתרון הממוסד והקצר ביותר בסופו של דבר זה כסף מהמשרדים כדי שנתקין מונים אישיים לכל דייר ודייר כך שהמונים יהיו ישירות מול חברת החשמל ולא מוני משנה.
יעקב ברוש: לגבי חברות הכבלים והתקשורת.
יעקב ברוש: בעיקרון יש ועדי בתים והם עצמאיים להתכנס ולהחליט עם מי להתקשר.
יעקב ברוש: המחירים הם מחירים לפי משא ומתן מרוכז שהם עושים מול החברות וזה דבר הגיוני.
יעקב ברוש: אין מחירים אחידים.
יעקב ברוש: גם לי ולשכני אין את אותו מחיר לא ב-YES ולא ב-HOT וכל אחד מנהל משא ומתן ומשיג חבילה כזאת או אחרת.
סופה לנדבר: מי מקיים את המשא ומתן?
סופה לנדבר: בחברה אומרים להם שהם יכולים להתקשר רק עם חברה אחת ולא להתקשר עם חברה שנייה.
יעקב ברוש: בעיקרון אין התקשרות רק עם חברה אחת.
סופה לנדבר: שמעת כאן שיש התקשרות עם חברה אחת וחברת האחזקה אומרת שאפשר להתקשר או עם HOT או עם YES ונועלים את הארון כדי שלא יהיו מסוגלים להתקשר עם חברה אחרת.
יעקב ברוש: זה התפקיד שלנו.
יעקב ברוש: כמו שאמר לך חביב קצב, כך גם אני אומר לך, אנחנו בודקים כל מקרה לגופו של עניין.
יעקב ברוש: אם זה אכן קורה, אנחנו נשחרר ונבטל את זה.
יעקב ברוש: כל אחד סוברני להתחבר עם מי שהוא רוצה אלא שהוא צריך לדעת שזה עולה כסף.
סופה לנדבר: אני מבקשת לשמוע את נציגי משרדי הממשלה שיאמרו לנו האם הייתם מודעים לקיום הבעיה, האם ידעתם שהאנשים האלה נמצאים בבית-סוהר של מדינת ישראל, האם ידעתם שאסור להם להתקשר עם החברה אתה הם רוצים להתקשר, והאם ידעתם שבעצם מי שמחזיק את הבניינים האלה מתייחס לקשישים האלה לא בצורה הראויה, ואני אומרת את הדברים בשפה עדינה מאוד.
אורה חריש: לגבי דיור גיל הזהב של משרד השיכון.
אורה חריש: אין את הבעיה של מונים מרכזיים של חברת החשמל ולכל דייר יש את החוזה האישי שלו מול חברת החשמל.
אורה חריש: לכן הבעיה הזאת לא קיימת.
אורה חריש: לגבי חברות הכבלים, יש לנו הוראות ברורות.
אורה חריש: כל דייר שרוצה יכול להתחבר ל-HOT ויכול להתחבר ל-YES.
אורה חריש: מאחר שב-YES מדובר בצלחת שמוצבת על הגג, יש הנחיות ברורות איך היא מתקשרת עם החברה המנהלת ואין עם זה בעיה.
אורה חריש: בבתי דיור גיל הזהב אין בעיה.
אורה חריש: אם יש בעיה, היא קיימת במקבצי הדיור ששייכים למשרד הקליטה.
יעקב ברוש: אנחנו עושים את הפיקוח עבור משרד הקליטה.
יעקב ברוש: אנחנו למעשה פועלים לפי הנחיות חביב קצב והצוות שלו.
לודמילה גרסנוב: (דבריה מתורגמים מרוסית לעברית).
לודמילה גרסנוב: אנחנו נתקלים בבעיות דומות.
לודמילה גרסנוב: אנחנו משלמים 140 שקלים לחברת HOT ואילו הבניין לידינו משלם 119 שקלים.
לודמילה גרסנוב: התשלום משולם להנהלת המקבץ ולא משולם ישירות ל-HOT.
לודמילה גרסנוב: במקרה של דייר שהגיע בנפרד – כל הדיירים הקודמים נכנסו כקבוצה – והלך להתקשר עם חברת הכבלים, הוא משלם 119 שקלים כאשר כל הדיירים בבניין משלמים 140 שקלים להנהלה.
סופה לנדבר: אתם יכולים להסביר לי איך זה קורה?
יניר פלג: כפי שנאמר כאן קודם לא צריך להיות אשף פיננסי כדי להבין שהסכומים בהם מדובר משולמים למנהלי המקבצים והם לא בהכרח משקפים – ובמקרים האלה הם לא משקפים – את המחיר שמנהלי המקבצים משלמים לחברת HOT.
יניר פלג: זאת אומרת, אנחנו לא יודעים כמה מנהלי המקבצים גובים מהדיירים.
סופה לנדבר: אם אני מתגוררת בדיור מוגן, אני בקומה אחת והשכנים בקומה אחרת, ואני החלטתי להתקשר עם חברת YES והם החליטו להתקשר עם חברת HOT, אני יכולה לעשות את זה?
סופה לנדבר: מבחינה טכנית זה אפשרי?
יניר פלג: צריך להבחין.
יניר פלג: יש מקבצים שהתשתית הפנימית בהם שייכת למקבץ, לחברת הניהול, ואז היא רשאית מבחינתה להחליט מה יעבור שם ואנחנו כחברות תקשורת מאוד מוגבלים כי אם התשתית היא שלה, אני לא יכול לומר דבר בקשר למה שהיא מעבירה שם.
יניר פלג: אם התשתית היא שלי, כמו שזה בחלק מהמקרים, אם דייר רוצה להתקשר אתו באופן ישיר, אני לא יכול לומר לו שלא יתקשר אתי כי אני מחויב לספק לו את השירות.
יניר פלג: העניין הוא שאין לו תמריץ כלכלי לעשות את זה מכיוון שחברת הניהול מקבלת מאתנו מחירים מאוד מאוד אטרקטיביים.
יניר פלג: גם אם היא גובה ממנו קצת יותר ממה שהיא צריכה לשלם לי – דבר שאין לי שליטה עליו – עדיין בדרך כלל היא דואגת שהמחיר יהיה יותר נמוך מהמחיר שהוא היה מקבל אם הוא היה מתקשר אתנו ישירות, גם אחרי ההנחה שמגיעה לו בחוק.
רומן גישר: אותם אנשים שמבינים במקרה הטוב שתי שפות, רוסית ושפה נוספת, למה הם צריכים לקלוט את אל ג'זירה, סוריה וכל הדברים האלה?
רומן גישר: אפשר לתת להם ארבעה-חמישה ערוצים וישלמו תעריף מינימלי.
יניר פלג: השאלה שאתה שואל היא נכונה לא רק לגבי האנשים האלה אלא לכלל הציבור.
קריאה: זאת החבילה.
רומן גישר: מדובר כאן בסוג מיוחד של אנשים.
יניר פלג: לא באנו לפתור את הבעיות של חברות הכבלים אלא את הבעיות של דיירי ההוסטלים.
זהבית שחף: הבעיה העיקרית שנוצרת אצל האנשים האלה היא שברגע שבעל הנכס מחליט להתקשר עם חברה מסוימת, לנו, ל-HOT או ל-YES, אין מה לעשות עם זה.
זהבית שחף: כדי להתקין את הצלחת, YES צריכה הסכמה של בעל הבניין אבל ברגע שאין לי את ההסכמה, גם אם האנשים הנחמדים האלה רוצים להתקשר אתנו, אין אפשרות לעשות זאת.
סופה לנדבר: הוא בעל הבניין ולא בעל החיים של אנשים מבוגרים.
סופה לנדבר: אני חושבת שמשרד הקליטה, משרד השיכון ומי שנתן מטעם מדינת ישראל זכות לאותם אנשים לנהל את הבניינים האלו, הוא נתן להם זכות לנהל רק את הבניינים ובשום פנים ואופן לא את חייהם של האנשים המבוגרים.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שבמדינת ישראל לא שמו לב לדבר כזה.
סופה לנדבר: האנשים האלה חיכו בתור במשך שנים, הם התגלגלו מדירה לדירה, הם עברו סבל נוראי במדינת ישראל ובחיים האישיים ומה שקורה אתם עכשיו מאוד מאוד מכעיס אותי.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שהם צריכים להגיע לכנסת, לדפוק בדלת ועדת פניות הציבור, או בדלת סגני ראשי ערים או חברי מועצת העיר ולומר שבעצם מתעללים בהם.
סופה לנדבר: דבר כזה לא יכול להיות.
סופה לנדבר: רבותיי, תתעוררו.
סופה לנדבר: אני לא באה בטענות לא ל-HOT, לא ל-YES ולא לחברת החשמל אבל אני באה בטענות לאותם אנשים שמפעילים את הבניינים האלה.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שיש בניין שם גרים אנשים מבוגרים, והם צריכים לחיות שם בכבוד, והתנאים האלמנטריים לא קיימים.
סופה לנדבר: כבר הזכרתי קודם את אותו בניין באשדוד שהיה בלי גג וכאשר פועלת בו רק מעלית אחת.
סופה לנדבר: תסבירו לי איך נתנו אישור לבניין בלי גג.
סופה לנדבר: איך נותנים אישור הפעלה לבניינים האלו בזמן שמתעללים בקשישים?
סופה לנדבר: אני לא אתן לזה יד.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: אני רוצה להתייחס לחוק כך שלפחות זה יבוא לידיעת משרד הקליטה ומשרד השיכון.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: ברשיונות שהוענקו לחברות הכבלים יש פיקוח רק על השירות האנלוגי.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: דיירים בבתי אבות שפועלים ללא מטרות רווח, מלכ"רים, זכאים ל-25 אחוזי הנחה מהתעריף האנלוגי.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: נאמר כאן קודם שמדובר במשא ומתן, ויכוח וכי כל אחד משלם אחרת, אבל לא.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: דיירים שמתחברים במסגרת השירות האנלוגי, ובתי אבות שפועלים ללא מטרות רווח, זכאים ל-25 אחוזי הנחה.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: אגב, התעריפים הדיגיטליים של HOT לא מפוקחים ואם הדיירים התחברו לשירות הדיגיטלי, אנחנו לא מפקחים, וכך גם לגבי התעריפים של חברת YES.
רומן גישר: מי עובד ללא מטרות רווח?
רומן גישר: לא הבנתי את הנקודה.
רומן גישר: מקבצים בלי מטרות רווח?
רומן גישר: אתם יודעים כמה הם מרוויחים?
רומן גישר: הלוואי עליך ועלי.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: אם מדובר בבית אבות שפועל עם מטרות רווח, הדין הזה לא חל עליו.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: אנחנו מדברים על בתי אבות שפועלים ללא מטרות רווח.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: קיבלתי את הפניות ללא שם וללא כתובת ואני מדברת באופן כללי.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: אנחנו אומרים שהם זכאים ל-25 אחוזים הנחה מהתעריף האנלוגי.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: פנינו לחברת HOT כדי לברר כמה HOT גובה ואני מאמינה – אבל אני עוד לא יודעת – שהיא גובה 25 אחוזים פחות מהמחיר האנלוגי, אבל אנחנו נוודה זאת.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: נראה את ההסכמים ונוודה זאת.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: מי שמפקח על מנהלי ההוסטלים – אם זה משרד השיכון או משרד הקליטה – צריך לדעת שיכול להיות שמישהו כאן גוזר קופון.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: יכול להיות ש-HOT גובה מהם 100 שקלים והם גובים מהדיירים 150 שקלים.
רומן גישר: מה עם חברת YES שאין לה שידורים אנלוגיים?
מירב שטרוסברג-אלקבץ: שוב, התעריפים הדיגיטאליים של חברת HOT לא מפוקחים וכך גם התעריפים של חברת YES שהם לא מפוקחים.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: התחרות עושה את שלה, אבל צריך לאפשר תחרות.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: צריך לאפשר לכל דייר לפנות או ל-HOT או ל-YES.
קריאה: ההנחה היא לא אישית לדייר אלא לבית.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: ההנחה היא לדיירי בתי אבות שפועלים כמוסדות ללא מטרות רווח ושהמדינה משתתפת בניהול שלהם.
קריאה: אני מדברת על הקשיש עצמו שהוא נתמך ביטוח לאומי.
קריאה: למה הוא לא יכול לקבל את ההנחה ישירות?
מירב שטרוסברג-אלקבץ: הוא יכול, אם הוא דייר בית אבות.
מירב שטרוסברג-אלקבץ: מבחינת הרשיון הוא יכול ורשאי לקבל את ההנחה הזאת.
סופה לנדבר: אם אני דיירת בדיור מוגן, אני יכולה לבחור כל חברה שאני רוצה לבחור בה?
קריאה: ולקבל את ההנחה.
אריק רשף: יש כאן שאלה של מי התשתית.
אריק רשף: צריך להבין שמשרד התקשורת, כאשר עלתה על שולחנו שאלת השימוש המשותף, הגיע למסקנה שטכנית ותיאורטית אפשר לעשות זאת ואפשר להעביר בעת ובעונה אחת גם שידורי כבלים וגם שידורי YES למרות שהם עובדים בתדרים שונים.
אריק רשף: הסתבר שבעולם אין הוראות של רגולציה לבצע שימוש משותף וגם בישראל זה נתקל בבעיות טכניות כך שבסופו של דבר אין הוראה בדבר שימוש משותף.
אריק רשף: לכן השאלה היא האם יש שתי מערכות, כאשר במערכת אחת עוברת הטלוויזיה בכבלים ובשנייה באים שידורי הלווין, כי אז באמת דיירי אותו בניין יכולים לבחור בחברה בה הם רוצים.
סופה לנדבר: אני חושבת שבבניין של 300 או 400 דירות או חדרים ניתן לקבל שירות גם מ-HOT וגם מ-YES וכל אחד יכול לבחור למי הוא רוצה להתחבר.
אריק רשף: השאלה היא בידי מי המפתח או מי היא היד אשר על הברז.
אריק רשף: בסופו של דבר היד אשר היא על הברז היא של אותו גורם שמנהל את ההוסטלים האלה ואותו גורם מסתבר שהוא זה שיוצר את ההסכמים שמחייבים את הדיירים.
אריק רשף: כלומר, יש כאן באמצע גורם מתווך שככל הנראה גורם לפערי תשלום וזאת הבעיה שצריך יהיה לפתור.
אריק רשף: זה עולה מכל הכיוונים.
אריק רשף: מדובר בהתקנה של שעונים, בהתקנה של צנרות, בהתקנה של קווי טלפון וקווי טלוויזיה בכבלים.