GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנן אהרן: כל נכה יכול היום לקבל תו חנייה, למרות שאין לו רכב רשום, למרות שאין לו רישיון נהיגה.
חנן אהרן: דרך אגב, בזמנו, גם מעל גיל 65 דרשו ממנו רישיון נהיגה.
חנן אהרן: בקיצור היום לא צריך כלום.
חנן אהרן: מה שקרה בפועל זה שאנחנו מנפיקים להם את התו הזה, הם מקבלים את זה לשני כלי רכב.
חנן אהרן: פעם זה היה לרכב אחד, הוספנו שני כלי רכב, כי באו בני משפחות הנכים באו בטענה, לפעמים גם מוצדקת, 'אנחנו עושים סבב', הוא לוקח את אבא שלו לדיאליזה שלוש פעמים בשבוע.
חנן אהרן: הם אומרים 'תשמע, היום אני לוקח אותו, אני בעבודה יומיים, אז מה אנחנו עושים?' אז הלוגיסטיקה להעביר את התו מאחד לשני, שלא יהיה תו לשני כלי רכב?
חנן אהרן: 'אני רוצה לנסוע עם רכב אחר.
חנן אהרן: אז תנו לי תו אחד לשני כלי רכב'.
חנן אהרן: מה שזה יצר בפועל, שאנשים מגיעים למשרד הרישוי ואומרים, אובדן.
חנן אהרן: אבד התו.
חנן אהרן: אז פעם שלחנו אותם למשטרת ישראל, תביא לי אישור.
חנן אהרן: כמו מי שאבד לו רישיון נהיגה, אז אמרנו לו תביא אישור מהמשטרה, הצפנו את משטרת ישראל ואת יודעת, זה אישור שאבד לו.
חנן אהרן: כל אחד היום יכול להגיד שגנבו לו את כל הבית, בסדר.
חנן אהרן: אז לכי תוכיחי את זה.
חנן אהרן: אז הפסקנו לשלוח אותם, לטרטר אותם אפילו למשטרה, ואמרנו 'תעזבו, אבד התו, ניתן לך תו אחר'.
חנן אהרן: בפועל לא אבד התו.
חנן אהרן: יש לו תו על הרכב הזה ויש לו תו על הרכב השני.
חנן אהרן: זאת אומרת, שני בני המשפחה, במקום הטרטור של ללכת ולקבל.
חנן אהרן: לכן, גברתי היושבת ראש, לכן אני מנסה לומר גם לחיים, זה לא עניין של 75,000 זיופים.
חנן אהרן: לא צריך הרבה לזייף, צריך לבוא ולומר 'אבד לי התו'.
חנן אהרן: לא צריך להתאמץ, לא צריך לשלם 400 שקלים במעבדה.
חנן אהרן: צריך לבוא אליי למשרד לקבל את התו.
חנן אהרן: זה פשוט לעשות את זה.
חנן אהרן: זה לא בסדר, ברור לי שזה לא בסדר.
חנן אהרן: לגבי הזיופים, כמובן שאנחנו במשרד התחבורה לא יכולים, כמו שאנחנו לא יכולים לאכוף גם בתיאוריה וגם ברישיונות הנהיגה את כל נושא הזיופים.
חנן אהרן: זה גם לא תפקידנו.
חנן אהרן: הפקיד אצלי צריך רק להנפיק את התו, יש רשויות שאחראיות על אכיפה.
חנן אהרן: אבל יש לנו למשל את קובץ נכים, אצלנו, רכבים של בעלי תו חנייה לנכה.
חנן אהרן: עכשיו אנחנו מדברים על 75,000 תווי חנייה שחלקם גם לא רשום, כי אנחנו בדרך כלל רושמים את אלה שנתנו להם גם פטור מאגרה.
חנן אהרן: את יודעת שיש היום פטור מאגרה.
חנן אהרן: אגרת נכה היא סכום מסוים, אנחנו מורידים את זה ל-23 שקלים.
חנן אהרן: אצלנו מופיעים כל הנכים, כל הנכים, רק במשטרה יכולים לראות את אלה עם הפטור מהאגרה.
חנן אהרן: מה אמרנו?
חנן אהרן: אמרנו אז בזמנו, לכל רשויות האכיפה, דרך אגב, מועצות מקומיות, עיריות, בואו תיכנסו לקובץ שלנו, הנה מנהלת אגף שירותי מידע, זה ממשק מחשובי, תקבלו, יעמוד אצלכם הבחור, הפקח, שוטר, עם מסופון, ייכנס, יעמוד שם, יעשה אכיפה, יכניס, יראה שהוא בכלל לא מופיע, ייתן לו דוח.
חנן אהרן: זאת אומרת, יש את הכלים הטכנולוגיים, הם קיימים, הממשקים, את לא הולכת להפוך פה עולמות, זה קיים.
חנן אהרן: צריך רק לעשות את זה.
ישראל אבן זהב: אבל לא עושים את זה.
חנן אהרן: רבותיי, יש את יושבת הראש ובשביל זה היא פה.
חנן אהרן: היא תפתור את הבעיות מול כל המשרדים.
חנן אהרן: אני יכול לפתור את הבעיות במשרד שלי.
חנן אהרן: בינתיים היכולת שלי היא כזו.
חנן אהרן: אני אומר, זה קיים אצלנו.
חנן אהרן: אני כבר אומר לך שכל רשות שרוצה - אנחנו לא עושים בעיות, יש את הכתובת, יש מנהלת אגף שירותי מידע, שיפנו אליי מצדי, אני אפנה אותם אליה, ייקחו ממנה את הקובץ נכים, תיכנסו, ממשק מחשובי, במסוף, בכל פינה בארץ תוכל לראות את הדוח.
חנן אהרן: אין בעיה בעניין הזה.
חנן אהרן: זאת אומרת, העניין הזה של הזיופים – אפשר למנוע אותו.
חנן אהרן: אנחנו לא מונעים הרבה, אבל אפשר למנוע זיופים, קומבינות, אפשר להקשות.
חנן אהרן: אני רוצה לדבר על התו חנייה לחוץ לארץ ואני אדבר על החוק שאנחנו הולכים לשבת עליו בשינוי ובזה אני סיימתי את חלקי לפחות.
חנן אהרן: תו חנייה לחוץ לארץ: הראית את התו הזה, אני יודע.
חנן אהרן: אין לנו אמנה בינלאומית לגבי תו חנייה לחוץ לארץ.
חנן אהרן: לא מכירים בתו החנייה שלו ואנחנו לא מכירים, דרך אגב, בתו חנייה מחוץ לארץ.
חנן אהרן: אנחנו כצורך, לפנים משורת הדין, אמרנו לעובדים שלנו במשרדי הרישוי, 'תשמע, תעזרו להם'.
חנן אהרן: בן אדם הולך לחוץ לארץ, לפעמים הוא צריך לטיפולים, אני לא יודע, שיהיה לו תו.
חנן אהרן: הנפקנו תווים, אפילו לא הוצאנו את זה דרך המחשב.
חנן אהרן: אני לא קורא לזה לא חוקי, אבל זה לא היה דרך המחשב מסודר כמו היום.
חנן אהרן: הכול באופן חוקי, הכוונה שלי לא שזה לא חוקי, אלא שלא קיים תו כזה באנגלית.
חנן אהרן: אמרנו להם 'תרשמו, אפילו תיקחו ממנו בכתב, אל תדפיסו, תרשמו שיהיה לו תו'.
חנן אהרן: דרך אגב, לחוץ לארץ הנפקנו תו חנייה כחול, כי בחוץ לארץ לא מכירים את המשולש.
חנן אהרן: למרות שבארץ אין לו תו חנייה עם כיסא גלגלים, אמרנו 'ניתן לו'.
חנן אהרן: רשמנו את זה.
חנן אהרן: התחלנו לקבל פניות רבות, תלונות אפילו, לא רק פניות, של אזרחים שאמרו 'תשמע, קודם כל, למה רשמת את השם שלי שם.
חנן אהרן: קודם כל, למה מספר הזהות, אני בבעיה, במדינות כאלה יש לי בעיה ביטחונית, יראו מישראל', שמנו שלט של מדינת ישראל, 'תורידו לי'.
חנן אהרן: אז מה בעצם?
חנן אהרן: אז אני אתן לך תו בלי זה?
חנן אהרן: אז מי הנפיק את זה?
חנן אהרן: זה שווה משהו?
חנן אהרן: באו ואמרו לי, אפילו פה בארץ דרך אגב, 'למה השם שלי צריך להופיע?' יש לי פניות, של 'למה השם, למה תעודת זהות, למה בכלל צריך את.
חנן אהרן: ..'.
חנן אהרן: אתה הצעת למשל שתהיה התמונה, זה בסדר, אבל אני אומר, שים לב עם מה אנחנו מתמודדים.
חנן אהרן: אנחנו מתמודדים מול הציבור.
חנן אהרן: אני אגיד לך איפה נפל העניין של תו החנייה לחוץ לארץ.
חנן אהרן: באו הנכים, ציבור גדול של נכים שפנה אלינו ואמר 'רבותיי, התו שלכם לחוץ לארץ, סדר לי אותו שיהיה מודפס יפה, תוריד לי את ה-State of Israel, תעשה לי פה בלי תעודת הזהות'.
חנן אהרן: כל אחד עם הבקשות שלו.
חנן אהרן: עכשיו דרך אגב קיבלנו תביעות, רבותיי, של נכים שאמרו 'תשמע, אתה נתת לי תו, קיבלתי דוח בחוץ לארץ, לא הכירו לי בזה, איך נתת לי תו?' זה שאנחנו לא בסדר.
חנן אהרן: אמרנו, 'רבותיי, לפנים משורת הדין, רצינו לעזור, בואו נסיים עם זה'.
חנן אהרן: חתכנו את העניין ואמרנו שאנחנו לא מנפיקים תו חנייה לחוץ לארץ, זה לא חוקי.
חנן אהרן: אבל במקביל ישבנו עם משרד החוץ, ביוזמתנו, הזמנו את משרד החוץ אלינו, אמרנו 'רבותיי, בואו תזרזו לנו את האמנה', כדי לעזור לציבור הנכים, ביקשנו שיזרזו את האמנה כדי שאנחנו ננפיק תו חנייה מוסדר לחוץ לארץ לציבור הנכים.
חנן אהרן: 'אנחנו לא יודעים לעשות את זה, תביאו את אנשי השוק המשותף, את האיחוד האירופי, מי שצריך שם, מבריסל, שבו איתם, אנחנו נשב איתכם, ניתן את הנתונים, תכירו לנו בתו, נכיר בתו שלהם ואין לי בעיה'.
חנן אהרן: התחילו מהלכים בכיוון הזה, אבל בינתיים אנחנו לא מנפיקים תו כזה.
חנן אהרן: אני גם לא מדבר בשם משרד החוץ, אני מסכים איתכם בהרבה עניינים, אבל אני לא איש משרד החוץ, הם יצטרכו להשיב לכם.
חנן אהרן: אני רק אסיים את העניין.
חנן אהרן: בעניין של הקפה, אם יושבת הראש היתה יודעת, אני אביא לה את הנתונים על משכורותיהם של אותם פקידים, אז אולי לפעמים זה פחות מדמי אבטלה, אז פחות מדמי אבטלה זה שווה שישבו שם, הם יקבלו פחות דמי אבטלה.
חנן אהרן: הדבר האחרון שאני רוצה לומר, ואני מסכים עם כל מלה שנאמרה כאן, לא סתם, אני אומר את זה באמת.
חנן אהרן: אפשר לרשום גם בפרוטוקול.
חנן אהרן: מה שאני אומר זה שיש הצעת חוק לתקן את חוק חנייה לנכה, אנחנו יושבים מול חיימובסקי, מהנציבות השוויון לאנשים עם מוגבלויות, הוא ישב איתנו, יחד עם היועצים המשפטיים שלנו, ישבנו, היועצים המשפטיים של משרד המשפטים, ואיתו, ואמרנו 'בואו ננסח, נתקן על סמך כל מה שנאמר פה, איך אנחנו עושים, בואו נגדיר'.
חנן אהרן: אני אראה לך פה דוגמאות למשל.
חנן אהרן: דוגמאות בניסוח.
חנן אהרן: אני אומר לכם דוגמאות ממה רוצים.
חנן אהרן: למשל, למי שיש לו רישיון נהיגה בתוקף, אז יהיה מספיק 60% נכות, ולמי שאין לו רישיון נהיגה בכלל, נניח, סתם איזה בן משפחה, נגיד 80%.
חנן אהרן: אל תקפצו עליי, זה דוגמאות.
חנן אהרן: הנה המשטרה, והוא צודק, הוא אומר, 'תנו לי את הכלים', ואז אמרו 'תשמע, אם נתפוס אותו נגיד פעם אחת, יאבד את הזכאות שלו לגמרי'.
חנן אהרן: כל מיני החמרות שעשינו בהרבה דברים.
חנן אהרן: אני לא רוצה להיכנס לכל, זה עדיין טיוטת חוק.
חנן אהרן: אנחנו אמרנו את דעתנו.
חנן אהרן: אני אומר את דעתי האישית.
חנן אהרן: אני יושב בוועדה הזאת, אני בעד החמרה, כדי למנוע את המצב שעכשיו שמענו.
חנן אהרן: אם לא תהיה החמרה, כמו בכל דבר, החמרה עם אלה שלא בסדר, לא החמרה בהוצאת התו.
חנן אהרן: אני רוצה החמרה כלפי אלה שעוברים, שפוגעים, לא כלפי אלה שצריכים להגיע למקום החנייה ועומד שם מישהו אחר.
סופה לנדבר: צריכים להגדיל את הקנס ולהוסיף נקודות וזהו זה.
חנן אהרן: אני מבקש לסיים.
חנן אהרן: אז אני אומר שאנחנו עושים פה את הכול.
חנן אהרן: אני רוצה לומר שפנינו למשרד המשפטים, 'הנה הצעת החוק, הנה הדברים'.
חנן אהרן: הם אמרו, 'תשמעו, אנחנו, משרד המשפטים ניקח את זה', הסבירו לנו מהנציבות עצמה שיש כמה ארגונים של נכים שלפעמים לחלק מהם יש, בצדק, השגות, לחלק יש דעות שונות, הסתייגויות כאלה ואחרות, עכשיו בואו לא נלך עם ראש בקיר, להעביר חוק בלי הסכמה.
חנן אהרן: זו היתה המטרה.
חנן אהרן: הוא אמר, 'אנחנו, גם משרד המשפטים, יחד עם הנציבות, אנחנו נציג את זה לכשזה יבשיל לטיוטת חוק שאפשר להגיש את זה, לארגוני הנכים.
חנן אהרן: שנקבל את זה על דעתם', כי בסופו של דבר, את יודעת איך פקידי מדינה חושבים - כשנגיע לכנסת, ואז פתאום כולם מתנגדים וזה לא יעבור.
חנן אהרן: בואו נדאג שזה יעבור את הכנסת,
חנן אהרן: אז אנחנו רוצים---
חיים רייזלר: יצאו שתי טיוטות שפשוט בושה---
נתן אהרן: זאת אומרת, מבחינת משרד התחבורה, אנחנו ישבנו על זה, אמרנו את דעתנו, אנחנו מחכים לזה שאנחנו נתמוך בזה, עם כל השינויים שיהיו על דעתנו, כשיגיע לכנסת, אנחנו נתמוך בחוק.
נתן אהרן: עכשיו זה עומד על כך שזה צריך ללכת לארגוני הנכים, משרד המשפטים יאשר לנו , מבחינתי אנחנו נעביר את התקנות האלה וזה מה שאני יכול לומר לפחות מבחינתנו.
סופה לנדבר: כמה זמן אתם צריכים כדי להעביר את התקנות האלה?
נתן אהרן: אמרתי, זה נמצא במשרד המשפטים.
נתן אהרן: אנחנו מבחינתנו אישרנו.
גרשון רודרמן: אני לא שייך לאף ארגון ואני מתגאה בזה.
גרשון רודרמן: אם שמת לב מה קורה, נציגי משרד לביטחון הפנים, נציגי המשטרה, נציגי משרד התחבורה, ונציגי משרד המשפטים שלא הגיעו, את רואה בעצמך את חוסר התיאום.
גרשון רודרמן: הדבר היחידי שנפגע זה הנכים.
גרשון רודרמן: זה עובדתי.
גרשון רודרמן: דיברנו על אכיפה.
גרשון רודרמן: אתה אמרת למשל שלא אוכפים בארץ גם את חוקי הנכים מחוץ לארץ.
גרשון רודרמן: אני יודע שברמת גן חונה נכה עם מספר חוץ , אף פקח לא שם רפורט, הוא אומר 'מה, הוא נכה'.
גרשון רודרמן: בעיה מאוד חמורה שמשום מה אין לה פתרון עדיין ואני לא מבין למה לא, זה חניות נכים בשטחים פרטיים, קניונים, חניונים, וכולי, שמקצים בתוכו מקומות חנייה.
גרשון רודרמן: תפתרו פעם אחת ולתמיד את התקינה הזאת, קיבינימט!
גרשון רודרמן: למה צריך למשוך את זה שנים.
גרשון רודרמן: חצי חינם בחולון, יש לו חניון של אלף מכוניות, הוא הקצה 24 מקומות לנכים.
גרשון רודרמן: חונים שם בלי תו נכה, תקרא לשוטר, שוטר לא יבוא.
גרשון רודרמן: תפתרו את זה פעם אחת ולתמיד.
גרשון רודרמן: הוא עושה את החוק, הוא מקצה מקומות, הוא מאשים את הרשות, הרשות מאשימה את המשטרה, המשטרה מאשימה את משרד התחבורה, תקינה, חוקים, תפתרו את זה.
גרשון רודרמן: תפתרו את זה.
גרשון רודרמן: אם יתחילו לעשות רפורטים, אם הרפורט לא יהיה 500 שקלים, אלא 1,500 שקל להתחלה ואולי בפעם השנייה גם גרירת הרכב.
גרשון רודרמן: דוגמה נוספת.
גרשון רודרמן: יש לי חניית נכים מטעם העירייה במקום מגוריי.
גרשון רודרמן: אני בא בערב הביתה, הפקחים כבר לא עובדים, החנייה תפוסה.
גרשון רודרמן: אני מטלפן למשטרת ישראל, 100, מה אומרים לי?
גרשון רודרמן: 'תן לנו את מספר האוטו וחכה באוטו'.
גרשון רודרמן: הם ינסו לאתר את בעל הרכב, בטלפון, שיוציא את האוטו, כדי שיפנה לי מקום.
גרשון רודרמן: מה לגבי להעניש אותו?
גרשון רודרמן: לא מצאו את בעל הרכב, הגיעה אליי הביתה ניידת משטרה, הגיע בעל הרכב, השוטרת באה לשכנע אותי שאני אוותר לנהג המסכן על הדוח.
גרשון רודרמן: שאני אוותר.
גרשון רודרמן: הוא הודה, 'חניתי, מיהרתי'.
גרשון רודרמן: אז אני אמרתי לה 'אני מבקש לא לוותר', אז היא ויתרה לו.
גרשון רודרמן: אז בשביל מה האכיפה?
גרשון רודרמן: ברור שאותו אחד שלא קיבל דוח, בפעם הבאה יעשה אותו דבר.
יעקב לוי: יש לי הסכמים פה שנעשו שאף אחד מכם לא יודע אותם.
יעקב לוי: תיכף אני אסביר אותם, יש לי אותם בכתובים.
יעקב לוי: נושא חניית נכים נידון בוועדה, פתחה פתח להגשמת מטרות מלפני שנתיים.
יעקב לוי: אני קורא, לפני שנתיים, בין ראש אגף בכיר במשרד התחבורה, ישעיהו רונן, לבין מר חיימוביץ מנציבות לשוויון.
יעקב לוי: דברים שהוא אמר מופיעים במכתב שבידי מתאריך 9.8.2005, בחתימת מר רונן לאמור, רק לנכים משותקי רגליים הזכות לחניית נכים.
יעקב לוי: המסמך שהוכן על ידי הנציבות, הוא ביטוי להגשמת מטרתם.
יעקב לוי: תרשו לי לצטט מהמכתב הזה, "'הקצאת מקום חנייה בשטח ציבורי לשימוש בלעדי פרטי, דבר זה לא קביל.
יעקב לוי: אבל במטרה לסייע לנכים הוכנס תמרור ג'43, (מדובר על התמרור הכחול) אשר מאפשר במפורש את ההסדר לנכים משותקי רגליים".
יעקב לוי: ובהמשך ציטוט: "ידוע לי כי הנציבות לשוויון לאנשים עם מוגבלויות הגיעה למסקנה על הצפה של מקומות חנייה על ידי נכים לא משותקי רגליים, אשר פוגעים בנכים משותקים".
יעקב לוי: ובהמשך "...
יעקב לוי: על הנציבות לשוויון להגיע להסדר משותף לטובת הנכים מוגבלי הליכה, אותו ניתן יהיה להסדיר ולעגן כפי שהתבקש".
יעקב לוי: סוף ציטוט.
יעקב לוי: אני רוצה לצטט דברים שאמר לי נכה מרותק לכיסא גלגלים, דר' יורם סבירסקי.
יעקב לוי: אני מצטט: 'מבחינת הניידות, (הדגש פה על הניידות) מצב נכה משותק הרגליים טוב יותר מאשר מצבך.
יעקב לוי: זאת בזכות עגלת נכים עם מנוע המאפשרת תנועה חופשית, בעוד אתה עם כל צעד כואב מכאבים עזים'.
יעקב לוי: עכשיו ניתן משמעות כמותית להצעת החוק שהנציבות רוצה להגיע.
יעקב לוי: "נכון לספטמבר 2006 הונפקו על ידי משרדי הרישוי 75,817 תווי חנייה לנכים.
יעקב לוי: מזה 4,463 למשותקים.
יעקב לוי: על פי הצהרת הנציבה, דר' פרגמן, בחדשות YNET, הכוונה לצמצם את מספר תווי החנייה ל-20,000.
יעקב לוי: המשמעות היא ביטולם של 55,817 תווי חנייה לנכים שאינם משותקים.
יעקב לוי: באחוזים זה 78%.
יעקב לוי: המשמעות המעשית היא לא רק מניעת הנגישות למבני ציבור, אלא גם ביטול המקומות השמורים על יד הבית ומקום העבודה.
יעקב לוי: האם פגיעה ב-56,000 נכים תשפר את מצב החנייה של 4,500 משותקים?
יעקב לוי: האם במקומות החנייה שיבוטלו, על יד הבית או מקומות העבודה, יחנה אי פעם רכב של משותק?
יעקב לוי: כמובן שלא.
יעקב לוי: על כן הארגומנט שבכך---
סופה לנדבר: אני לא רוצה בהמשך המכתב.
סופה לנדבר: אני הבנתי.
סופה לנדבר: רבותיי, אני הבנתי את כל הנקודות.
יעקב לוי: עד סוף שנות השמונים כל החניות של הנכים בארץ היו אחידים.
יעקב לוי: גם תו החנייה וגם התמרורים.
יעקב לוי: נעשתה עבודה על ידי הטכניון, על ידי מר ישעיהו רונן, אותו ראש אגף בכיר במשרד התחבורה, שהפריד בין סוגי הנכים, בין משותקים ולא משותקים.
יעקב לוי: כאשר בבסיס ההפרדה הזאת , הוא מסתמך על חוק חניית הנכים התשנ"ג-1993, כאשר בחוק חניית נכים אין הפרדה לסוגי נכים.
יעקב לוי: עכשיו הוא הלך ועשה דבר עוד יותר חמור.
יעקב לוי: הוא קבע תמרורים למשותקים ותמרורים ללא משותקים.
יעקב לוי: ללא משותקים הוא קבע תמרורים לא ברי אכיפה.
יעקב לוי: יש לי מכתב ממנו שהוא מאשר שזאת בדיוק היתה הכוונה, שאי אפשר יהיה לאכוף את החניות של הנכים.
יעקב לוי: לכן במשטרה, לפחות במרחב שאליו אני שייך, דרום, עומד תמרור א'44 לא חוקי, ד'19 לא חוקי, אבל זה מה שכתוב בהוראות.
יעקב לוי: אז ככה המדינה מתנהלת.
יעקב לוי: אני כבר שלוש שנים מתכתב עם זה, גם עם נציבות המדינה וגם מבקר המדינה והיועץ המשפטי לממשלה.
יעקב לוי: איך אדם מוציא תקנות בכוונה תחילה שאי אפשר יהיה לאכוף אותן.
יעקב לוי: אנחנו רפובליקת בננות.
יעקב לוי: לא יכול להיות מה שמתקיים פה.
יעקב לוי: אותו חיימוביץ פרסם בעיתונות---
סופה לנדבר: אני מצטערת, אבל אני הבנתי.
יעקב כהן: יש כאן כוונה לגרוע מהנכים המהלכים את הזכויות שלהם לתו.
יעקב כהן: ההצעה הזאת לנסות לפתור את הבעיה הזאת שנקראת חניית נכים הפכה להיות, בסופו של דבר, לאיזה שהוא קמפיין ענק לקחת ולגרוע מאנשים מהלכים את הזכות שלהם לתו.
סופה לנדבר: יש לך נכות---
יעקב כהן: לא מגיע לי, אני יכול ללכת.
שלומית אבנח: זה מה שהם רוצים לעשות.
סופה לנדבר: נו, מה זה משנה מה שהוא כתב.
סופה לנדבר: תסביר לי בבקשה עוד פעם.
סופה לנדבר: יש לי אישור על נכות שברשימה של משרד התחבורה, אני מגיעה עם האישור הזה למשרד התחבורה, אתה צריך על פי האישור הזה לתת לי תו חנייה, כן?
חנן אהרן: מה שהם אומרים שיש קריטריונים, במוסד ביטוח הלאומי מדברים על זה.
חנן אהרן: היו להם קריטריונים כאלה ואחרים לגבי איך לקבוע למי מגיע תו.
חנן אהרן: בואו נדבר על הרשות הרפואית שקובעת את זה, היא צריכה לקבוע קריטריונים, למי נותנים תו.
חנן אהרן: רוצים לשנות, הם רוצים לשנות את הקריטריונים, להחמיר את מתן התווים, אבל אלה קריטריונים רפואיים.
חנן אהרן: זאת אומרת, אנחנו מבחינתנו בסופו של דבר נקבל אישור מביטוח לאומי או מלשכת הבריאות ועל סמך זה אני נותן לו תו.
חנן אהרן: הם מדברים על כך שהרשויות, ביטוח לאומי מול משרד הבריאות, רוצים לקבוע קריטריונים רפואיים ולהחמיר בחלק מהמדדים שם, מהפרמטרים, את מתן התו.
חנן אהרן: זאת אומרת, אם עד היום נניח היה צריך בשביל 60% ניידות וכן הלאה, אז הם יקבעו 70%.
חנן אהרן: אוקיי?
חנן אהרן: אני אתן לך דוגמה.
חנן אהרן: לגבי העיוורים, יש להם טענה, 'העיוור, נכון שהוא מוגבל, אבל הוא הולך'.
חנן אהרן: אז הם רוצים לבטל את התווים שם.
חנן אהרן: זאת אומרת, הם רוצים לדון עכשיו בהחמרה של הקריטריונים הרפואיים לקביעת הזכאות לתו.
חנן אהרן: על זה הם מדברים.
ישראל אבן זהב: מה יהיה הצעד הבא?
ישראל אבן זהב: הביטוח הלאומי יבטל את הסכם הניידות?
אבנר עורקבי: כל הדיון על תו הנכה, מאיפה הוא נובע, מאיפה הוא צומח?
אבנר עורקבי: הוא צומח מעיריית תל אביב.
אבנר עורקבי: חד וחלק.
סופה לנדבר: על העירייה הזאת בכלל צריכים להתחיל לדבר ובקול רם.
סופה לנדבר: מה שהם עושים זו שערורייה בכלל, כלפי ציבור הנכים וכלפי כולם.
סופה לנדבר: עושים כסף על הגב של הציבור.
סופה לנדבר: אני קיבלתי כל כך הרבה תלונות מתל אביבים שזה פשוט לא יכול לעבור.
אורן כהן: אני ממטה הפעולה של הנכים.
אורן כהן: אני מדבר על אפליה קשה שקיימת בחוק חנייה לנכים כיום שזה אמנם מפתיע, אבל לצערי איש לא דאג לתקן אותה עד היום.
אורן כהן: אני מדבר בעיקרון על האפליה של נכים מתחת ל-60% נכות שמנועים בחוק באופן גורף מלשמור על בריאותם.
אורן כהן: הנכים האלה אינם זכאים לתו חנייה לנכה בניגוד לשאר הנכים, כדי לשמור על בריאותם, למרות שאין כל קשר בין אחוזי הנכות לתפקוד וניידות.
אורן כהן: זה ממש שערורייתי, זה פוגע בכמות גדולה של אנשים שמצבם הבריאותי מידרדר יום יום ובכל יום שלא נותנים להם תו נכה.
אורן כהן: זה עולה למדינה מיליוני שקלים, וזה יעלה למדינה עוד מיליונים רבים של שקלים בעתיד, בגלל הטיפולים הרפואיים, הפסדי ימי עבודה, תוצר לאומי לנפש, וכדומה.
אורן כהן: הנכים האלה הופכים לאט לאט מנכים קלים, בינוניים, לנכים קשים, ובסופו של דבר הם יגיעו לכיסאות גלגלים במידה ולא יעצרו את השערורייה הזאת.
אורן כהן: הם צריכים רק לחכות שהמצב שלהם יידרדר עד אשר יעברו את הרף השרירותי הזה של 60% נכות שאינו קשור בכלל לנושא ניידות ואני באמת באמת לא יודע איך הדבר הזה נמשך כבר מאז החוק חוקק ב-1993.
אורן כהן: עד היום אף אחד לא בא ותיקן את זה.
אורן כהן: זה בסך הכול תיקון טכני שעושה עוול לכמות גדולה של אנשים.
אורן כהן: צריך למחוק מהחוק את ההגדרה שדרגת נכותו מגיעה ל-60% לפחות, ותנועתו בדרכים.
אורן כהן: זאת אומרת עד ה-"ו...", רק שתנועתו בדרכים בלי רכב עלולה לערער את מצב בריאותו.
אורן כהן: זה מספיק.
אורן כהן: זאת אומרת, כל בן אדם שמצב בריאותו יידרדר, אם הוא הולך בלי רכב.
אורן כהן: אני מדבר באופן עקרוני, לא יכול להיות שימנעו אוכלוסייה שלמה של נכים מלשמור על הבריאות שלהם.
אורן כהן: יש לנו את חוק יסוד כבוד האדם וחירותו שמגן על בן האדם, על הגוף ועל חירותו ועל זכותו לתנועה.
אורן כהן: לא יכול להיות שיחסמו אנשים מלקבל את הזכויות הבסיסיות האלה.
יפה סרי: לגבי חוק חנייה לנכים, אכן מצוין שצריך להתייחס לאחד משני הסעיפים: או 60% נכות, או 'תנועתו בדרכים ללא רכב'.
אורן כהן: רשום 'ו...'.
יפה סרי: אנחנו, כמשרד התחבורה, ברגע שמפנים אלינו בקשה של נכה שמשרד הבריאות שלל אותו בגלל הנכות שלא מספיקה, 60%, מפנים לרופא.
יפה סרי: הרופא מתייחס לניירת הרפואית.
יפה סרי: אם על סמך הניירת הרפואית, אכן יש מוגבלות בהליכה שמקשה והמצב מצריך תו חנייה, הרופא שלנו מאשר.
יפה סרי: אנחנו לא מונעים קבלת תו נכה---
אורן כהן: אז אני אתן לך קצת עובדות.
יפה סרי: אני מדברת על משרד התחבורה.
אורן כהן: בסדר, אני אדבר על משרד התחבורה.
אורן כהן: נמצאתי זכאי וקיבלתי תו לשנה על ידי משרד התחבורה.
אורן כהן: לאחר שנה לא אישרו לי את התו.
אורן כהן: פניתי לפניות הציבור שלכם, אמרו ש'אין לך 60% נכות'.
יפה סרי: אז שוב, אנחנו מפנים לרופא.
יפה סרי: מה הרופא שלנו רשם?
יפה סרי: הוא מציין או 'אין מוגבלות של 60%' או ש'התנועה בדרכים---
סופה לנדבר: רבותיי, זה ויכוח בלי סוף.
סופה לנדבר: תראו מה אני ממליצה: אנחנו נפנה למוסד לביטוח לאומי, לא להחמיר את הקריטריונים ולא לגרום נזק נוסף לציבור של הנכים במדינת ישראל.
סופה לנדבר: אנחנו נפנה לשלטון המקומי, עם בקשה להגדיל מקומות חנייה לנכים, במקום להקטין את מספר האנשים שיקבלו את תו החנייה.
סופה לנדבר: אני חושבת שלמרות שאנחנו מדינה קטנה, יש לנו מקום ורצון לעזור אחד לשני ולכבד אחד את השני.
סופה לנדבר: אני חושבת שזה צריך להיות אחד מהסעיפים שיהיה לא רשום, אבל יהיה בספר תרבות אחד כלפי השני.
סופה לנדבר: אנחנו נפנה לממשלת ישראל, לעשות קמפיין, או לחדש את הקמפיין למען ציבור הנכים, שכולנו מגויסים למען ציבור הנכים, ואז יכול להיות שזה יגרום משהו למצפון של כל אחד מאיתנו.
סופה לנדבר: אנחנו פונים למשרד התחבורה.
סופה לנדבר: אתה יודע שאני הייתי פעם סגנית שר התחבורה, אמנם תקופה קצרה, כי יצאנו מהממשלה, אבל אני יודעת בדיוק לתת הערכה למה שאתם עושים ואיך שאתם עושים, ויכול להיות שהייתי חריפה כלפי קביעות, אבל אני נותנת הערכה.
סופה לנדבר: זה לא הכללה, אני עכשיו הייתי באחת הישיבות ושמעתי 'חברי הכנסת מנותקים מהציבור, לא יודעים מה זה ציבור', ואז זה כאילו שאני מנותקת, והרגשתי מה שאתה הרגשת, אבל לעתים מישהו מקבל אשמה על מה שהאחר לא עושה.
סופה לנדבר: אני כבר קדנציה רביעית חברת כנסת, לא שיניתי את מספר הטלפון בבית ולא הטלפון הנייד, בחיים לא היה לי טלפון חסוי ואצלי אפשר להתקשר ומי שמתקשר יודע, ביום או בלילה, בשבת, בבוקר, בכל השעות (רצוי בבוקר, כי בלילה אני לא מעכלת).
סופה לנדבר: הפנייה שלנו למשרד התחבורה: תעשו את התאריך עם תוקף, כדי שזה יהיה כמו רישיון.
סופה לנדבר: אנחנו נפנה למשרד החוץ לבדוק מה אפשר לעשות עם הרישיונות בחוץ לארץ.
סופה לנדבר: אתם שמעתם את משרד התחבורה והוא צודק, בזמן שאין אמנה, אז יש איזה שהיא בעיה.
סופה לנדבר: שינסו לפתור את הבעיה, אם זה אפשרי.
סופה לנדבר: ואנחנו פונים למשטרת ישראל.
סופה לנדבר: כנראה הציבור שלנו מקבל רק שפה קשה.
סופה לנדבר: אנחנו ממליצים לכם להגדיל קנסות על אותם אנשים שמחנים רכב בחניות נכים ולהוסיף לקנס גם נקודות.
סופה לנדבר: יכול להיות שזה יכול לעזור באכיפה.
סופה לנדבר: וגם להגביר אכיפה.
סופה לנדבר: אנחנו נבדוק לאחר תקופה של מספר חודשים מה נעשה בעניין הזה ואני מקווה שכולנו נעשה למען ציבור הנכים.
סופה לנדבר: הנציבות לשוויון – אנחנו ננזוף בהם.
סופה לנדבר: הם צריכים להתרגש, כל אחד מאיתנו צריך במקום שהוא נמצא, למלא... אנחנו נכתוב להם מכתב.
סופה לנדבר: ישיבה שנייה להיום.
סופה לנדבר: אנחנו היום מקדישים את היום שלנו לנכים.
סופה לנדבר: לוועדה הגיעו לא מעט פניות של נכים על נגישות נכים לתחבורה ציבורית.
סופה לנדבר: מר איגור גונופולסקי, תספר לנו מה קרה, אבל קודם סבב היכרות.
סופה לנדבר: (סבב שמות)
איגור גונופולסקי: הגשתי מכתב בנושא הנגישות ברכבת ישראל.
איגור גונופולסקי: אני גר בתל אביב, לקוח קבוע של הרכבת.
איגור גונופולסקי: לפי החוק רכבת ישראל מוגדרת כתחבורה ציבורית בינעירונית עם גישה יחידה בארץ.
איגור גונופולסקי: המצב הוא רחוק מלהיות באמת נגיש.
איגור גונופולסקי: קודם כל, הבעיה העיקרית שבחוק עצמו יש דרישה של הודעה מראש 12 שעות מראש על כל נסיעה.
איגור גונופולסקי: הדבר מונע את חופש התנועה מכל הבחינות.
איגור גונופולסקי: ברוב המקרים, אני לא יודע בדיוק מתי אני צריך להגיע לרכבת, לאיזה רכבת.
איגור גונופולסקי: יש הרבה אילוצים, למשל פקקים, עד שמגיעים לתחנה, דבר הכי פשוט.
איגור גונופולסקי: גם צמצום של הודעה מראש, אם יהיה, עדיין לא יעזור.
סופה לנדבר: אתה צריך להגיע לתל אביב, איזה בעיה נגרמת לך ברכבת ישראל, בתחנה.
סופה לנדבר: אתה הגעת.
איגור גונופולסקי: קודם כל, הבעיה שצריך להודיע לרכבת מראש על הנסיעה.
איגור גונופולסקי: צריך להתקשר למודיעין של הרכבת מראש על כל נסיעה.
חיים רייזלר: מה שאת שומעת, את לא מאמינה, ברור.
חיים רייזלר: את לא מבינה את זה.
חיים רייזלר: וגם כשאת חוזרת.
חיים רייזלר: ובלי אישור, חס וחלילה להגיע.
סופה לנדבר: אתה צריך להתקשר לרכבת ולהודיע?
איגור גונופולסקי: התהליך הוא שמתקשרים ומודיעים, מתאמים, מאשרים או לא מאשרים את הנסיעה.
איגור גונופולסקי: זה מה שאני אגיד בהמשך, לא תמיד מאשרים קודם כל את הנסיעות.
סופה לנדבר: מה זאת אומרת, לא מאשרים?
איגור גונופולסקי: אני אפרט את זה.
איגור גונופולסקי: העלייה לרכבת מתבצעת בעזרת מעלון שעומד על הרציף של התחנות שמוגדרות כנגישות.
איגור גונופולסקי: יש כרגע תחנות לא נגישות, אבל הבנתי שלפי החוק, עד שנה מסוימת כולן חייבות להיות נגישות.
חיים רייזלר: עוד 13 שנים.
איגור גונופולסקי: על זה אני לא מדבר.
איגור גונופולסקי: אני מדבר על בעיות שקיימות עכשיו בתחנות נגישות, ברכבות נגישות.
איגור גונופולסקי: יש שני סוגי מעלונים שעובד של התחנה אמור להפעיל אותן.
איגור גונופולסקי: לפי טענת רכבת ישראל רק למנהל תחנה מותר לעשות את זה, אני לא יודע למה זה הוחלט ככה, אבל ככה.
איגור גונופולסקי: קודם כל, בחלק מהמקרים לא מאשרים נסיעה.
איגור גונופולסקי: אני יכול להתקשר להודיע, אומרים לי 'מנהל התחנה לא נמצא, בתחנת מוצא או יעד, אל תיסע בשעה הזו'.
בלהה ברג: גם אם אתה 24 שעות לפני זה?
איגור גונופולסקי: לא 24, זה 12.
בלהה ברג: אני שואלת עובדתית.
איגור גונופולסקי: גם זה קורה.
סופה לנדבר: אתה צריך להתקשר 12 שעות לפני שאתה נוסע.
חיים רייזלר: ואם הוא לא מרגיש טוב, והוא רוצה שעה אחרי?
חיים רייזלר: לא, אי אפשר.
עימד עבד: לפי התקנות זה אמור להיות 24 שעות---
חיים רייזלר: אפשר, רק אחרי ויכוח.
סופה לנדבר: תקנות של מי זה?
עימד עבד: תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
סופה לנדבר: לא להאמין.
סופה לנדבר: אחרי הישיבה הקודמת אני אומרת על המון דברים לא להאמין.
סופה לנדבר: למתים יש תו חנייה לנכים, אז למה זה לא?
איגור גונופולסקי: זה דבר שקורה הרבה.
איגור גונופולסקי: בעיקר ברכבות של שעות הערב.
איגור גונופולסקי: רציתי, למשל, לנסוע ברכבת של 12, רכבת מאוחרת ב-12 בלילה.
איגור גונופולסקי: התקשרתי יותר מיום מראש.
איגור גונופולסקי: גם אז לא אישרו את הנסיעה, אמרו 'מנהל התחנה לא נמצא, אין אפשרות לנסוע'.
איגור גונופולסקי: בחלק מהמקרים אני פשוט נאלץ להגיע ואז אני מבקש עזרה מאנשים.
איגור גונופולסקי: כלומר, מעלים אותי פיזית עם הכיסא, שזה מסוכן, וגם ברכבת ישראל מסכימים שזה מסוכן, לא פעם אמרו לי את זה.
סופה לנדבר: וכאשר מאשרים לך את הנסיעה, מי מעלה אותך?
איגור גונופולסקי: בעיקר מנהל התחנה, או עוזר מנהל התחנה.
איגור גונופולסקי: יש מעלון שהוא מצרף אותו לרכבת.
איגור גונופולסקי: זה תהליך שלוקח דקה-שתיים, אני לא יודע למה הם מתעקשים על 12 שעות, בשביל תהליך של דקה בדיוק.
איגור גונופולסקי: כנראה צריכים מראש הכנה נפשית, אני לא יודע למה.
איגור גונופולסקי: זה דבר אחד.