GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה טל: נושא תשתיות – באבשלום התשתית הציבורית, נוי, מבנה מרכזי, מדרכות, החלפת תאורת רחובות, בפועל זה לא קיים.
משה טל: קו המים בישוב, ואני מציין עובדה.
משה טל: קו המים בישוב מתפוצץ אחת לשבועיים ואז זה אומר קודם כל שאין מים, באים לחפור, הורסים את כל המדרכות---
סופה לנדבר: מי בא?
משה טל: קבלן של המועצה מתקן את זה, לא של מקורות.
משה טל: אני חושב שמקורות מגיעה עד לשעון מרכזי, וגם המים וגם אני חושב שכבר יכלו לבנות כמה קווים של פלטינה בכל המרכז.
משה טל: אני מבין שזה בעיה של תקציב.
משה טל: על כל פנים, רק היום בבוקר, כשהלכתי לבית של מר אדוארד קוברסקי, יש שם בוץ לפני הבית משום שאתמול או שלשום חפרו שם עוד פעם בשביל לתקן את קו המים.
משה טל: זה קו שהקימו בזמנו, כשהיו לחצים נמוכים יותר.
משה טל: יש מועדון שנבנה כבר הרבה מאוד שנים.
משה טל: יש דיון כספי בין משרד השיכון לבין המועצה איפה נמצא הכסף לגמור את זה.
משה טל: על כל פנים, המבנה לא גמור.
סופה לנדבר: סליחה שאני כאן אפסיק באמצע.
סופה לנדבר: אנחנו הבנו.
משה טל: משהו נוסף עכשיו – היישוב הזה מורכב בחציו מפנסיונרים ויש שם ילדים.
משה טל: יש שם מרכז מפואר, קרוב, הדיונה, המועדון שם, הבריכות.
משה טל: אנשים הולכים מסביב כדי להגיע למקום של מרחק אולי בין 20 מטר מהמרפאה לבין 100 מטר לבריכות.
משה טל: סוף כל סוף, השטח הזה נוקה.
משה טל: עכשיו צריכים מדרכות שם ותאורה, כדי שאדם מבוגר שהולך לספריה יוכל ללכת לשם, שאישה מבוגרת עם הליכון, שהולכת למרפאה, שתוכל לעבור שם ולא תצטרך לעשות את כל הסיבוב מהכביש, ותאורה שהילדים יוכלו להחליף ספרים בערב, או ללכת לפעילות במועדון.
משה טל: מישהו צריך לממן את זה ומישהו צריך גם לדאוג לכך שהאזור הזה, במקום אזור שמם וחול, שיהיה בו גם נוי.
משה טל: עכשיו הנושא הכי כאוב באבשלום זה נושא הקליטה.
משה טל: יהיה נפלא שתבואנה אותן המשפחות ותקננה בתים ושעוד ארבעה ילדים ייבנו שם את הבתים, אנחנו צריכים לאפשר קליטה מאסיבית.
משה טל: לקליטה מאסיבית, אנחנו צריכים סיוע ממסדי.
משה טל: העלינו כמה אפשרויות.
משה טל: אפשרות אחת שלאחרונה עלתה בדעתי, ודיברתי גם עם שאול, עובד של מר חנוך אלמסי, הנושא של בית ראשון במולדת, בית חם במולדת.
משה טל: אני הבנתי מרכזת הקליטה שאפשר להעביר אלינו, אם יהיה לנו מקום לקלוט עשר משפחות, היא היתה יכולה לדאוג להם לסל קליטה ולהעביר אלינו.
משה טל: צריכים בשביל זה תשתית, ואז זה אומר שהאולפן יהיה אצלנו, גן הילדים יקבל את הילדים, בית הספר, הכול יהיה אצלנו.
משה טל: צריך מקום מגורים.
משה טל: פניתי לחטיבה, לעובד של מר חנוך אלמסי, האמירה היתה 'כשיהיו לכם את המשפחות', אבל זה לא תרנגולת וביצה.
משה טל: אם יכולנו להציע ולומר שאם יהיו לנו את המשפחות, יהיה לנו את הביטחון.
משה טל: 'לא, תגייסו את המשפחות ואז נשאל אם אפשר לקבל את הקרוונים'.
משה טל: אני מדבר עכשיו על הדברים הקטנים יותר – נושא של גרעין של קיבוץ עירוני.
משה טל: זה עובד בכמה מקומות מצוין.
משה טל: אני יודע את הדוגמה של שדרות.
משה טל: אז גם פה אנחנו צריכים לומר, יהיו את המועמדים האלה, נעזור לכם עם זה.
משה טל: יש נושא שנקרא פרויקט מגורים לאנשי צבא קבע.
משה טל: ועד היום אני יודע שהאזור שלנו, אשכול, בכלל לא נמצא ברשימת היישובים שהמשפחות זוכות לעידוד אם הן תעבורנה לגור באזור שלנו.
משה טל: כמובן אבשלום בתוכם.
משה טל: זה משהו שלא ברור לי.
משה טל: אנחנו אזור שבפירוש זקוק וצריך.
משה טל: זה דבר ראשון, ודבר שני, לעודד לבוא.
רוברט אילטוב: אני עיינתי בחומר וגם היינו בישוב.
רוברט אילטוב: יש לי הרגשה שהגופים שמטפלים בנושא פשוט מייבשים את הישוב.
רוברט אילטוב: על מנת שהישוב הזה יחיה, ואני מבין שאין שום סיבה שהם יעזבו, הם גם לא רוצים לעזוב את הישוב, אפשר ליבש אותו שהם יעזבו, ואז פותרים את הבעיה, או שאפשר לפתור את הבעיה.
רוברט אילטוב: לדעתי פתרון הבעיה הוא בפיתוח הישוב.
רוברט אילטוב: אני ראיתי פה במסמכים שהישוב הוא נתמך על ידי המועצה ואין בררה למועצה ולגופים המטפלים, אלא להכניס גם אוכלוסיות יותר חזקות לישוב, וזה על ידי הפיתוח.
רוברט אילטוב: אין מה לעשות.
רוברט אילטוב: אני לא רואה שהישוב הזה מתפתח ואני אף רואה שיש עצירה בפיתוח ואולי אפילו יזומה.
רוברט אילטוב: אני מבקש מהגורמים הנמצאים פה לתת יד לפיתוח הישוב, כי גם אנחנו, כמדינה ציונית שרוצה התיישבות, לא תפקיר שום ישוב ובעצם כל סיעות הבית יסכימו איתנו, אני מבקש מכם לראות בישוב הזה יעד לפיתוח ולא לסגור אותו.
רוברט אילטוב: למרות הממצאים שאני רואה פה, שהאוכלוסייה מבוגרת והישוב נתמך, אנחנו רואים בישוב הזה חוד החנית של ההתיישבות היום ויש פה גוף שמטפל בהתיישבות וצה"ל שגם בחלק גדול מהמקרים צריך את הישובים האלה, אז אנחנו מבקשים שתתנו את הפתרון הראוי לישוב.
רוברט אילטוב: לא יכול להיות שהישוב הזה לא מקבל את הדברים החיוניים הפשוטים.
רוברט אילטוב: לא יכול להיות שהישוב הזה לא מתפתח מספר שנים.
רוברט אילטוב: פשוט לא מתפתח.
רוברט אילטוב: הוא נעצר.
רוברט אילטוב: אני אומר לכם שאנחנו כסיעה, סיעת 'ישראל ביתנו' נפעל בדרכים הפוליטיות ולפני שאנחנו נפעל בדרכים האלה, אני מבקש מכם את הנכונות לבוא ולעזור לישוב.
רוברט אילטוב: אם אתם צריכים את העזרה שלנו, אנחנו פה, אבל לא יכול להיות שהישוב הזה תקוע מספר שנים והיחס שהוא מקבל מפלה.
רוברט אילטוב: ככה זה נראה לנו, על פניו בכל אופן.
רוברט אילטוב: זה בעצם מה שאני רוצה להגיד ועבודה נעימה.
רוברט אילטוב: אני חייב ללכת.
סופה לנדבר: יניב רונן, תודה לך על התחקיר שעשית, אבל אני רוצה להבין איפה זה נמצא ולמה אתם רוצים מבחינה פוליטית, או מבחינה אחרת, תסבירו לי את התוכניות כלפי הישוב הזה ולמה, אם יש תוכניות לייבש, אז תגידו בקול רם 'אנחנו רוצים לסגור את הישוב'.
סופה לנדבר: אם אתם רוצים להמשיך עם הישוב הזה, תגידו מה עשיתם ומה אתם מתכוונים לעשות כדי שהאנשים יהיו במצב נורמלי.
סופה לנדבר: אני רוצה לומר שאנחנו היינו בישוב.
סופה לנדבר: אני התרשמתי מאוד מאוד קשה.
סופה לנדבר: אם יש קבוצת ציונים במדינת ישראל, שהגיעה למקום הזה, לי אישית, אם היו משלמים מיליונים, סליחה, לא הייתי מגיעה למקום הזה להיות, ואם יש אנשים שהם אזרחי מדינת ישראל, יש להם אותן זכויות שיש לכל אזרח מדינת ישראל, למה הם צריכים לפתח הכול לבד ועל כספים שהם בעצם כספים אישיים שלהם?
סופה לנדבר: תסבירו לי איפה זה עומד, מה צריכים לעשות.
שלומית אבינח: משה, אתה רצית להגיד משהו על הביטחון.
סופה לנדבר: לא, שם הכול מוזנח.
סופה לנדבר: שם אין טיפול, אין שום דבר.
סופה לנדבר: בעצם אנשים מחזיקים את זה לבד.
משה טל: הישוב היחידי שאין לו אפשרות לשכן את צה"ל שם, מכניס כיתות חיילים החל מראשון לינואר.
משה טל: זה הישוב היחידי שלא יכול לקלוט חיילים משום שאין לו איפה לשכן אותם.
משה טל: פנייה לצבא אמרה שאסור להם לשים ציוד צבאי.
משה טל: יש להם קרוונים, לא רצו לשים את זה בשטח אזרחי.
משה טל: לישוב אין אפשרות לקנות קרוון.
סופה לנדבר: טוב, מובן שיש מיליון בעיות.
סופה לנדבר: נתחיל ממינהל מקרקעי ישראל.
סופה לנדבר: תסבירו לי מה קורה.
פאני ששפורטה: אני שמעתי בסבלנות את מה שנאמר.
פאני ששפורטה: יש כאן איזה בלבול די רציני במושגים ובחלוקת האחריות.
סופה לנדבר: יכול להיות, לא אתווכח על כך.
פאני ששפורטה: אז אני קצת ככה לתת איזה הבהרה.
פאני ששפורטה: הישוב הוא לא מוגדר כישוב חקלאי, אלא הוא מוגדר כישוב קהילתי, אפשר להגיד.
פאני ששפורטה: זה מרכז אזורי.
פאני ששפורטה: כמרכז אזורי למעשה אין חלוקת נכסים, או אין חלוקת קרקעות ואין אגודה, אלא באים, יש אנשים שאמורים לרכוש מול המינהל מגרשים ולהתפרנס מכל מה שנמצא בסביבה או בכל פרנסה אחרת, ולכן מבחינה סטאטוטורית, מעבר לתוכנית המגורים, קיימת גם תוכנית לאזור תעסוקה די גדול שפותח על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לפני כ-15 שנה, ולמעשה הושקע בו די הרבה כסף ברמת פיתוח תשתיות.
פאני ששפורטה: המקום הזה למעשה בשעתו, בכל אזור הדרום, השיווק נעשה במתכונת של פטור ממכרז.
פאני ששפורטה: כל מי שרצה להקים מפעל, או עסק כלשהו, יכל לפנות למשרד התעשייה והמסחר, לקבל המלצה לפטור ממכרז, ומאחר והשטח כבר היה מפותח, הוא היה מקבל הקצאת קרקע.
פאני ששפורטה: לא היה שום ביקוש, למעט מוסך אחד שקיבל איזה מגרש.
פאני ששפורטה: היה איזה עסק אחד או שניים שקיבלו מגרשים.
פאני ששפורטה: יש שם המלצה להקצאה אחת נוספת, נדמה לי, שלא גובשה לידי הקצאה.
פאני ששפורטה: מעבר לזה לא היו פניות למשרד התעשייה והמסחר, עד כמה שידוע לי.
פאני ששפורטה: כשיש פנייה למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אנחנו מקבלים את ההמלצה ומריצים את זה להקצאת קרקע.
פאני ששפורטה: לאחרונה, מזה שלוש שנים בערך, היתה פנייה של המועצה שרצתה לשדרג את המקום ולתת לו פוטנציאל לפיתוח ועל פי הנתונים של המועצה, היו ביקושים.
פאני ששפורטה: המינהל לקח על עצמו לעשות רה-תכנון של קטע מסוים של האזור.
פאני ששפורטה: היה מדובר על 6 מגרשי תעסוקה ו-2 מגרשי מסחר בכניסה לאזור התעשייה.
פאני ששפורטה: הושקעו כספים על ידי חברה מתכננת וחברה מנהלת להכין פיתוח מחדש, וכך נעשה, ולמעשה אנחנו גם פרסמנו מכרזים גם לתעסוקה וגם למסחר, כי היתה באמת בקשה לרכוש מגרש---
שלומית אבינח: והמגורים?
פאני ששפורטה: אני מדברת על הנושא של תעסוקה.
פאני ששפורטה: ולא היו שום הצעות למכרז.
פאני ששפורטה: מזה למדנו גם לגבי עלויות הפיתוח, שאכן הן גבוהות.
פאני ששפורטה: מבחינת ערך קרקע, ערך הקרקע הוא אפס.
פאני ששפורטה: זאת אומרת, הנישה של המינהל מבחינת ערך קרקע נבלעה לגמרי במסגרת סך הכול עלויות הפיתוח.
פאני ששפורטה: עלויות הפיתוח היו גבוהות מערך השומה לערך קרקע מפותח, ולכן המינהל לא גבה אגורה אחת על נושא של ערך קרקע.
פאני ששפורטה: כל מה שנדרש זה---
סופה לנדבר: לתעשייה.
פאני ששפורטה: לתעשייה.
פאני ששפורטה: אני מדברת כרגע על התעסוקה, כשבעצם כל הכסף שנדרש נבע מאומדנים לעלויות פיתוח ועל העלויות האלה, שהתקבלו מאותה חברה מתכננת שהיתה גם צריכה לבצע, למעשה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נתן סבסוד של 30%.
פאני ששפורטה: ולמרות זאת, זה נכון שהעלויות הן גבוהות וזאת גם מאחר שהמגרשים, וזה התעורר לאחרונה, גדולים מדי כנראה, ויכול להיות שצריכים לעשות רוויזיה תכנונית לעשות מגרשים, לעשות תוכנית חלוקה ולתכנן מגרשים קטנים יותר, כדי שאולי הם יענו על הצרכים וגם מבחינת עלויות הם יהיו יותר קטנים.
פאני ששפורטה: היום המגרשים נעים בין 2 דונם ל-6 דונם ובהתאם עלויות הפיתוח מגיעות עד למיליון ומשהו שקלים.
פאני ששפורטה: אז המועצה, אם רוצה לנסות סיבוב שני בעניין הזה, אני מאוד ממליצה שהמועצה תעשה תוכנית חלוקה, לפחות למתחם הזה של ה-6 מגרשים, לחלק אותם למנות יותר קטנות ונעשה רוויזיה על עלויות הפיתוח ואולי אז זה יתאים יותר לביקושים הקיימים.
פאני ששפורטה: לנושא המגורים – הישוב למעשה מחולק לשלוש---
סופה לנדבר: אני יודעת, 164 דונם לשטח של שני ישובים במועצה, 200 דונם לישוב ואיך זה נבנה?
סופה לנדבר: 50 בתים נבנו בהקמת הישוב, 8 בתים נבנו בבנייה התקציבית של משרד השיכון ו-2 בתים נבנו במסגרת בני ביתך.
פאני ששפורטה: למעשה מי שאחראי על הפיתוח של הישוב זה משרד השיכון ומר גדי צור ירחיב את ההיסטוריה של ההתפתחות של הישוב.
פאני ששפורטה: אנחנו במקביל מפרסמים, גם על פי הדרישה, מכרזים.
סופה לנדבר: מתי פרסמתם פעם אחרונה?
פאני ששפורטה: לאחרונה.
פאני ששפורטה: אנחנו פרסמנו מכרז ל-9 מגרשים כשבע
פאני ששפורטה: צם התוצאות של המכרז היו בימים אלה ולמעשה לא היה שום ביקוש לאף מגרש.
סופה לנדבר: באיזה תאריך פרסמתם?
פאני ששפורטה: יש לי את התוצאות של המכרז.
פאני ששפורטה: למעשה המעטפה נפתחה אתמול.
פאני ששפורטה: למכירת 9 מגרשים לבנייה חד משפחתית במרכז אבשלום, לא היה שום---
סופה לנדבר: אתמול יצא המכרז?
פאני ששפורטה: אתמול נפתח המכרז.
פאני ששפורטה: זה פורסם לפני חודשיים בערך, לפני סוכות.
פאני ששפורטה: המחירים, שוב, מבחינת עלויות הם נובעים אך ורק מעלויות הפיתוח.
פאני ששפורטה: ערך הקרקע נדרש כ-5,000 שקלים בלבד.
פאני ששפורטה: וזה ערך קרקע בלבד, שאר העלויות נובעות מעלויות הפיתוח, כולל היטל ביוב שלמעשה המועצה מבקשת כתוספת, לאור ההתחברות הנדרשת למאסף.
פאני ששפורטה: מבחינת ערך קרקע – המינהל למעשה נבלע ולמעשה אין ערך קרקע בכלל.
פאני ששפורטה: כל השומה למגרש מפותח, כשבעצם עלויות הפיתוח בולעים את כל ערך הקרקע.
פאני ששפורטה: על זה יש סבסוד של משרד השיכון, על עלויות הפיתוח, אבל למרות זאת לא היו שום ביקושים למגרשים.
פאני ששפורטה: שווי המגרשים, כולל פיתוח, היה 100,000 שקלים.
פאני ששפורטה: יש פה 9 מגרשים.
סופה לנדבר: אבל, רבותיי, מי יקנה שם ב-100,000 שקלים מגרש?
גדי צור: יש 50% סבסוד, 50,000 שקלים.
סופה לנדבר: בסדר, אבל מי יקנה שם מגרש ב-100,000 שקלים?
פאני ששפורטה: צריכים אולי לקבוע מדיניות אחרת של לתת מגרשים ללא תשלום.
פאני ששפורטה: יכול להיות, אבל אנחנו לא יכולים להחליט על כך וגם משרד השיכון לא יכול להחליט על כך.
סופה לנדבר: אז מי יכול להחליט?
פאני ששפורטה: אולי החלטת ממשלה, אבל אנחנו מנועים מלתת---
שלומית אבינח: זו קרקע של המינהל, לא?
פאני ששפורטה: כן, אבל המינהל כפוף למשרד האוצר, להחלטות מועצת מינהל מקרקעי ישראל ולהחלטות ממשלה.
פאני ששפורטה: כפי שלמשל בשדרות, שמוכרת כקו עימות, היתה החלטת ממשלה שקבעה ששם לא יגבו כספים על ערך קרקע, וזה לא אומר שלא גובים עבור פיתוח, אז ערך הקרקע הוא אפס.
סופה לנדבר: אבל 5,000 זה לא סכום.
סופה לנדבר: 100,000 שקלים---
פאני ששפורטה: אמרתי, 5,000 שקלים זה היה משהו סמלי, להראות גם על רצינות.
פאני ששפורטה: 5,000 שקלים, למי שהולך לבנות בית, זה בקושי כיור עולה לו.
פאני ששפורטה: על המגרשים, בגלל שרצו להראות איזה רצינות מסוימת , אבל זאת לא הבעיה, הבעיה היא עלויות הפיתוח.
סופה לנדבר: איך אתם מסבירים למה לא היו מתעניינים במכרז הזה?
פאני ששפורטה: יכול להיות שאולי הפרסום, אנחנו הרי לא מתעסקים לא בפרסום ולא בשיווק.
פאני ששפורטה: יכול להיות שצריכים לעשות אולי פרומו מבחינת המועצה, מבחינת פרסומים.
סופה לנדבר: אתם ידעתם על המכרז?
משה טל: סיפרתי שלקחתי מישהי שרצתה לקנות, היא ראתה שם את התושב הלא חוקי, עם הקרוונים שלו.
אדוארד קוברסקי: סליחה, אתם מכריזים מכרז כזה, מכרז כזה.
אדוארד קוברסקי: לא פעם ראשונה שאני עובד מול המינהל, ולא שנה אחת, אחרי שני מכרזים שמים על המדף.
אדוארד קוברסקי: נכון.
אדוארד קוברסקי: ואנשים פשוט לא יכולים לקנות.
אדוארד קוברסקי: אין תעסוקה, אין שום כלום.
פאני ששפורטה: זה צריך להתפתח מעצם כמות הישוב.
פאני ששפורטה: אנחנו הרי לא אחראים להקים את המפעלים, אנחנו רק מוכרים מגרשים ועושים פיתוח.
סופה לנדבר: אני רוצה לשמוע ממשרד השיכון, מה קורה שם?
גדי צור: ראשית, משרד השיכון מטפל באבשלום כבכל ישוב אחר, ואולי אפילו יותר.
גדי צור: משרד השיכון מסר למועצה האזורית אשכול ישוב, אני מדבר על השכונה של 50 מגרשים לדיור, מסודרת, מפותחת, עם תאורה, עם מים, עם ביוב, עם כל מה שצריך.
גדי צור: לפני מספר שנים, אני לא יודע אם אתם זוכרים, במסגרת הקליטה של שנות התשעים, עלה חוסר תקציב וזה מה שמר אדוארד קוברסקי אמר, לא זוכר לפני כמה שנים, השלמנו את הפיתוח של מדרכות, כבישים וכל מה שהיה חסר.
גדי צור: אם עמוד תאורה נשכח, כמו בכל מקום אחר, אנחנו בתור משרד השיכון לא מתחזקים את הישוב.
גדי צור: אנחנו מוסרים אותו למועצה מסודר, המועצה מקבלת אותו ומרגע זה, זו האחריות שלה.
גדי צור: השכונה הזו פותחה כמו כל שכונה אחרת שמשרד השיכון פיתח באותה שנה, כמו צופר שנמצא לא רחוק מהם, כמו גם ישובים אחרים.
גדי צור: פאני ששפורטה אמרה את הסטטוס של הישוב.
גדי צור: הישוב הזה הוא מרכז כפרי, לא קהילתי.
גדי צור: אין לו בעלות על הקרקע, אין לו אגודה שיתופית.
גדי צור: זה המצב שלו.
גדי צור: זה כמו מעגלים, כמו צופר.
גדי צור: ישוב שיש לו ועד מקומי ויש לפי חוק המועצות---
סופה לנדבר: רבותיי, אני חושבת שאנחנו מדברים כאילו שאנחנו, סליחה ואני לא רוצה לפגוע באף אחד, כאילו אנחנו חירשים.
סופה לנדבר: או שאתם לא יושבים ביחד, או שאתם לא ביקרתם במקום הזה, או שאנחנו נצטרך לעשות ישיבה במקום ואתם על כל פינה תתנו לי תשובה, בגלל שזה נורא מרגיז.
סופה לנדבר: תשמעו, הגיעו אנשים למדינת ישראל, רוב האנשים שם עולים חדשים, הם לא מתמצאים בחקיקה, עם כל הכבוד לוותיקי המדינה, הם הגיעו לשם בגלל שלקחו אותם לשם.
סופה לנדבר: לקחו אותם לשם.
סופה לנדבר: זה בתוך החולות, מקום מוזנח, מקום קשה מאוד, חיים שם ילדים במצב שאין שם מרכז קהילתי, מה שיש שם זה פשוט זוועה ובושה למדינת ישראל.
סופה לנדבר: בתי הספר רחוקים, גני הילדים רחוקים, אין מכולת, אין שום דבר.
סופה לנדבר: אתם אומרים שעל אזור תעשייה אתם צריכים לשתף פעולה ולתת פתרון לישוב הזה.
סופה לנדבר: זה לא יכול להיות שחיים שם בני אדם.
פאני ששפורטה: יכול להיות, אבל לכל אחד מאיתנו יש תפקיד והגדרה של עשייה מסוימת.
פאני ששפורטה: משרד השיכון, יש לו את ההקצבות שלו לגבי פיתוח, לגבי בניית מבנים מסוימים לפי הנהלים שלהם.
פאני ששפורטה: המינהל לא בונה שום מבנה, אנחנו מתעסקים עם פיתוח כשבע
פאני ששפורטה: צם על פי---
סופה לנדבר: אני מבינה מאוד טוב מה שאתם מנסים.
סופה לנדבר: אנחנו זה ואנחנו זה ואנחנו זה, ואין קשר ואין בעצם בן אדם אחד שהם יכולים לפנות ולקבל תשובות על כל הבעיות, על כל הפרובלמאטיקה שיש בישוב.
סופה לנדבר: זה פשוט נראה לי לא טוב ולא נורמלי.
פאני ששפורטה: המועצה צריכה לרכז את זה ובאמצעותה לפנות לכל המשרדים הרלוונטיים.
פאני ששפורטה: אם זה משרד החינוך, אם זה התעשייה והמסחר, אבל מישהו צריך לרכז את זה.
גדי צור: לגבי המגרשים – המגרשים הוצאו בשלב הראשון במחירים יותר נמוכים ממה שהיום.
גדי צור: אם אני לא טועה, בן אדם נדרש לשלם, כשערך הקרקע היה אפס, לפי דעתי, משהו כמו 40,000 שקל.
גדי צור: השטח הזה שנמצא שם, אנחנו התחלנו, יחד עם המועצה האזורית אשכול, לעשות עבודות פיתוח ראשוניות שמאפשרות את בניית הבתים וחיים בצורה נורמלית.
גדי צור: חסר שם מדרכות, אנחנו יודעים את זה.
גדי צור: כל עוד לא יהיה המשך של קליטה שם, אנחנו לא יכולים לקבל תקצוב להמשך הפיתוח.
שלומית אבינח: מי אחראי?
גדי צור: מי שמטפל בקליטה.
גדי צור: יש שם מועצה אזורית, למועצה האזורית יש רכז קליטה.
גדי צור: יש גם ועד-על של ישובי אבשלום, שגם הוא מטפל בקליטה.
גדי צור: אלה הגורמים שבדרך כלל בכל ישוב, בכל מקום בארץ, והישוב עצמו, הם הגורמים שמטפלים בקליטה.
גדי צור: אני רוצה להגיד לגבי מחירי המגרשים.
גדי צור: נושא המגרשים, חברת הכנסת, הוא בעייתי.
גדי צור: אם מחירי המגרשים יהיו מאוד מאוד זולים, תבוא אוכלוסייה חלשה.
גדי צור: אם מחירי המגרשים יהיו יותר מדי גבוהים, לא תבוא אוכלוסייה.
סופה לנדבר: אז מה התוכנית כדי לעודד את האוכלוסייה להגיע למקום הזה?
גדי צור: חברת הכנסת, אני חושב שהמחיר של 75,000 שקל למגרש מפותח, בינינו, בשביל להביא אוכלוסייה חזקה, זה מחיר נמוך.
גדי צור: ככה אני חושב.
סופה לנדבר: תן לי תירוץ אחד למה אוכלוסייה בכלל תרצה להגיע למקום הזה.
פאני ששפורטה: בדיוק כמו שהם מגיעים לישובים בסביבה.
פאני ששפורטה: למה לישוב השכן כן ולזה לא? יש כאן איזה בעיה אחרת.
גדי צור: חברת הכנסת, אני רוצה להגיד משהו.
גדי צור: המבנה המרכזי שעכשיו בונים שם, מועדון של איזה מעל מאתיים מטרים, היה מדובר על 500,000 שקל, הבטחה של שר השיכון, השר שרנסקי, וזו ההקצבה שהיתה לזה.
גדי צור: זה גדל וגדל וגדל, והגיע ל-900,000 ויש הבטחה של שר השיכון החדש, הנוכחי, שבעזרת ה' בשנה הבאה יתקצבו את גמר המבנה הזה.
גדי צור: לגבי צבא קבע – אני לא מייצג את צבא הקבע, אבל אני יודע, כי אנחנו גם ניהלנו איתם משא ומתן לגבי כל מיני מקומות.
גדי צור: צבא הקבע הולך ומפתח שכונות במקומות שהחיילים, אנשי הקבע, רוצים.
גדי צור: אנחנו ניסינו להניע אותם לישובים במקומות הרבה יותר אטרקטיביים ולא יצא מזה כלום.
גדי צור: הם לא הולכים, הם הולכים לאן שנוח להם וטוב להם.
גדי צור: היום אולי, כשתהיה עיר הבה"דים למעגלים, אולי זה גם יגיע גם לאזור הזה.
גדי צור: אני חושב, באמת, בתור אזרח ובתור מלווה של הישוב הרבה הרבה שנים, אני חושב שהשגיאה של המדינה, והמדינה זה כולם, זה משרד הקליטה, זה המועצה, אולי במידה מסוימת גם משרד השיכון, שמראש האוכלוסייה שנכנסה לישוב הזה היתה אוכלוסייה חלשה.
סופה לנדבר: בסדר, אבל זה כבר עובדה שהם חיים שם.
סופה לנדבר: מה לעשות עכשיו?
גדי צור: בכל ישוב מהסוג הזה, חלק גדול מאוד מהעשייה היא על ידי התארגנות פנימית.
גדי צור: ואני אומר עוד פעם, אתם כולם צודקים, המפתח העיקרי הוא הקליטה.
גדי צור: קליטה, קליטה, קליטה של משפחות.
גדי צור: היום יש הזדמנות.
גדי צור: אני בטוח שגב' פאני ששפורטה מוכנה, ותקני אותי, מחר את המכרז הזה להפוך למכרז מדף.
גדי צור: כלומר, כל מי שרוצה לבוא, יירשם, יקבל מגרש.
גדי צור: משרד השיכון, ברגע שתתחיל הקליטה ובנייה, ימשיך את הפיתוח של אותה השכונה ואני מקווה שגם דברים אחרים.
גדי צור: אנחנו הצלחנו---
שלומית אבינח: מה זאת אומרת מכרז מדף?
שלומית אבינח: שההצעה תמיד תהיה בתוקף?
פאני ששפורטה: כן.
פאני ששפורטה: שמים על המדף, מי שרוצה, קונה, ואנחנו משווקים לו מגרש.
פאני ששפורטה: יש פרסום פעם בחצי שנה.
סופה לנדבר: אז הם צריכים עכשיו לחכות עוד חצי שנה?
פאני ששפורטה: לא, זה בתוקף חצי שנה ומחדשים את זה כל פעם.
גדי צור: חברת הכנסת, נגמר מכרז, לא היו פונים.
גדי צור: לוקחים את תוצאות המכרז, שמים אותם על המדף.
גדי צור: הישוב יודע, כולם יודעים.
גדי צור: כל מי שרוצה לבוא ולקנות מגרש, יכול לבוא מחר ולקנות.
שלומית אבינח: במחיר של 50,000 שקל.
גדי צור: כן.
פאני ששפורטה: במחירים הקיימים.
אדוארד קוברסקי: פלוס 27,000 שקל לביוב.
גדי צור: הביוב, חלק גדול ממנו בוצע על ידי משרד השיכון.
גדי צור: זה, שחוק העזר נותן למועצה, מותר לה, לגבות סכומים כאלה, אני לא יכול להגיד שום דבר.
גדי צור: אני יודע שכשאנחנו בנינו את ה-8 בתים, שילמנו אגרת ביוב למועצה.
גדי צור: אנחנו עשינו את הביוב ואנחנו שילמנו אגרת ביוב.
סופה לנדבר: תסבירו לי, יכול להיות שאני לא מבינה, יכול להיות שבחיים לא הייתי בסיטואציה כזאת, אבל אני לא מבינה מי הגורם הראשי שאליו אנחנו צריכים לפנות.
סופה לנדבר: תשמע, שיש שם כמה טעויות, כנראה יש, אבל זו כבר עובדה, הם קיימים, הם חיים וחיים בתנאים לא-תנאים.
סופה לנדבר: זה לא תנאים לבני אדם.
סופה לנדבר: סליחה, פשוט אי אפשר ככה להיות.
סופה לנדבר: אז על טעויות מי שהיה צריך לשלם, כנראה כבר שילם.
סופה לנדבר: אם לא שילם, אז ישלם.
סופה לנדבר: אבל עובדה, הם חיים שם וזה מעגל סגור, בגלל שגם מועצת אשכול החליטה לא להגיע, בגלל שהם לא אחראים.
סופה לנדבר: אז כנראה הפקירו את האנשים האלה למועצה.
שלומית אבינח: אנחנו ביקשנו את ראש המועצה והוא אמר שהוא לא יכול להתעסק עם זה.
גדי צור: חברת הכנסת, אני רוצה להגיד לך ואני אומר את זה בצורה חד משמעית ולפי דעתי, יתמכו בי אנשים שמכירים את העסק.
גדי צור: האחריות הכוללת על ישוב היא של המועצה האזורית והיום זה הולך ומתגבר.
גדי צור: כלומר מה שפעם משרדי ממשלה היה בכוחם לעשות, היום זה הולך ועובר למועצות האזוריות ובכל הישובים שאנחנו מטפלים בהם, גם באשכול וגם במקומות אחרים, המוביל הוא המועצה האזורית, הן בקליטת אוכלוסייה, הן בפיתוח.
גדי צור: זאת אומרת, הם פונים לאנשים, רצים.
סופה לנדבר: אבל אם הם לא פונים ולא עושים שום דבר.
סופה לנדבר: תגדירו לי את הבעיות, מר אדוארד קוברסקי, כדי שאנחנו נוכל ל---
שלומית אבינח: אנחנו אתמול דיברנו איתו, הוא אמר שיש לו בחירות והוא לא יכול להגיע.
אדוארד קוברסקי: אני לא אצביע.
אדוארד קוברסקי: גם אתה היית בחלוצה ולא נכנסת אליי.
אדוארד קוברסקי: אצלי הכול בסדר.
אדוארד קוברסקי: הישוב הכי חלש, ראש המועצה שלנו זה רכז נוער, בקיבוץ.
אדוארד קוברסקי: אין מלים.
אדוארד קוברסקי: הוא זנח את הישוב.
אדוארד קוברסקי: הוא בנה את הברכה תוך 5 חודשים, לא יכול לגמור את המועדון שהתחיל ב-2002 ולא גמרנו עד היום.
אדוארד קוברסקי: ומה שאני רוצה להגיד, דבר אחד, אתם כולם מאשימים את המועצה ואני חושב שאנחנו חייבים להחליף את הסטטוס של הישוב.
אדוארד קוברסקי: אני שמעתי פרסום ברדיו שבירושלים נותנים קרקע חקלאית, למה הישוב שלי לא יכול לקבל את הנכסים?
אדוארד קוברסקי: שיהיה אצלי נכסים וגם אני יכול לקלוט אנשים חדשים ואולי לעשות אותו דבר כמו שעשינו לגוש קטיף בזמנו.
אדוארד קוברסקי: המדינה שתלה את הפרדס, למה משרד החקלאות לא בא?
אדוארד קוברסקי: הוא גם אומר 'אתם לא שלנו'.
סופה לנדבר: מה יעזור לך, אם איזה סטטוס יתנו לך?
חנוך אלמסי: היום הסטטוס שלו הכי חלש, מרכז אזורי או כפרי.
סופה לנדבר: זה אפס.
חנוך אלמסי: אם יהפכו אותו לישוב וזה רק ממשלה יכולה להחליט, ישוב קהילתי או ישוב חקלאי.
פאני ששפורטה: אם רוצים לשנות סטטוס ישוב, צריכים ללכת למשרד הפנים וצריך ללכת למשרד החקלאות, להפוך את הישוב---
סופה לנדבר: תסבירו לי, אני לא מבינה בדברים ובגלל שבחיים לא הייתי בישוב, אתם תתנו לי עכשיו עצה.
סופה לנדבר: מה אני צריכה לעשות, כדי לשנות את החיים שם?
סופה לנדבר: לעשות חיים נורמליים.
סופה לנדבר: צריכים לשנות את הסטטוס?
סופה לנדבר: בואו נפעל יחד, נשנה להם את הסטטוס.
סופה לנדבר: מה הפתרון כדי לשנות להם את החיים שם?
פאני ששפורטה: אני רוצה להסביר רגע, לגבי נושא של תעסוקה.
פאני ששפורטה: אם מישהו, ואדוארד הוא הדוגמה הטובה ביותר, מאחר והוא תושב המקום ומעבר לזה, מבחינת תעסוקה הוא קיבל מהמינהל קרקעות לעיבוד.
פאני ששפורטה: זאת אומרת, יש לו הקצאת קרקע, על פי פרוגרמה שהוא הגיש למשרד החקלאות, נידון בוועדת קרקעות, קיבל הקצאת קרקע לעיבוד חקלאי לטווח ארוך.
פאני ששפורטה: יש לו הקצאות ל-49 שנה, וזו אופציה לתעסוקה.
פאני ששפורטה: עכשיו, זה לא פוסל את אף אחד לפנות באותה צורה למשרד החקלאות, לבקש קרקע.
סופה לנדבר: לדעתי, משרד השיכון אמר---
פאני ששפורטה: זה לא קשור למשרד השיכון, זה נושא של משרד החקלאות
סופה לנדבר: בדיוק, שיש שם אוכלוסייה די חלשה, אז צריכים לתת להם קצת דחיפה כדי שיתקדמו, להדריך אותם.
פאני ששפורטה: המועצה צריכה להיכנס ל---
סופה לנדבר: המועצה לא מתפקדת.
פאני ששפורטה: המועצה הזאת כוללת הרבה מאוד ישובים.
חנוך אלמסי: אנחנו, החטיבה להתיישבות, בעיקרון מטפלים בישובים חקלאיים, כפריים, שעובדים עם אגודות.
חנוך אלמסי: הישוב הזה, כמרכז כפרי, צריך גם לשמוע את עמדת המדינה אם היא מעוניינת לשנות את הסטטוס שלו, אבל כדי שתהיה איזה שהיא יכולת לטפל בו בכלל, מעבר למה שפאני ששפורטה ומר גדי צור מטפלים, שהם מטפלים בכל מקרה, אבל כדי שאנחנו נוכל להיכנס גם לתמונה בדברים מסוימים, כי אנחנו זרוע ממשלתית בעצם, התקציב שלנו כולו ממשלתי, זה רק אם הם יהפכו לאגודה.
חנוך אלמסי: מי שהופך אותם לאגודה, בעיקרון התחנה האחרונה זה ועדת השרים לענייני התיישבות שצריכה לשנות להם את הסטטוס.
חנוך אלמסי: רק המועצה צריכה לפנות ולבקש---
משה טל: המועצה צריכה לבקש לשנות סטטוס לישוב קהילתי?
חנוך אלמסי: כן.
חנוך אלמסי: ראש הממשלה הוא היושב ראש ושר החקלאות הוא היושב ראש ממלא מקום.
חנוך אלמסי: בעצם אליו צריכה להיות הפנייה, לשקול שינוי סטטוס של הישוב הזה.
חנוך אלמסי: הישוב הזה, כמרכז כפרי, הסיכויים שלו להמריא הם נמוכים ביותר.
סופה לנדבר: אם הם משנים סטטוס, מה ההטבות שהם מקבלים, לעומת מה שיש להם היום?
גדי צור: רק בנושא חקלאות.
חנוך אלמסי: אם זה ישוב קהילתי, אז נושא חקלאות זה נושא אישי, אבל הם יכולים לקבל למשל סיוע ברמת האגודה, אז גם החטיבה להתיישבות יכולה להביא קרוונים כדי לקלוט, להקים מרכזי קליטה, לתת סיוע בחברה וקליטה לנושא שיווק ופרסום לקליטה.
סופה לנדבר: מי עושה את זה?
חנוך אלמסי: החטיבה להתיישבות עושה עם המועצה.
חנוך אלמסי: למשל לתת להם סיוע לעסקים.
חנוך אלמסי: אנחנו נותנים למשל גם סיוע לאדם האישי.
חנוך אלמסי: אם האדם האישי רוצה להקים מוסך, הוא יכול לפנות אלינו.
חנוך אלמסי: רק אם הוא בישוב קהילתי הוא יכול לפנות ולקבל סיוע.
חנוך אלמסי: במרכז כפרי, גם הוא יכול, אבל הוא הרבה יותר חלש.
סופה לנדבר: במצב הנוכחי, אתם ממליצים לשנות להם סטטוס?
סופה לנדבר: מה אתם ממליצים לעשות, כדי לשנות?
סופה לנדבר: בגלל שזה מעגל סגור.
פאני ששפורטה: זה לא עניין שבו אנחנו יכולים להתערב, זה צורך של התושבים, הם צריכים להחליט מה הם רוצים להיות.
סופה לנדבר: רבותיי, אני לא אוהבת תשובות סחור-סחור.
פאני ששפורטה: אני לא יכולה להחליט בשביל תושבים מה הם רוצים להיות.
פאני ששפורטה: הם צריכים להחליט אם הם רוצים להיות חקלאים, או שהם רוצים להיות קהילתיים.
אדוארד קוברסקי: פנסיונר לא רוצה להיות חקלאי, ואצלנו 50% פנסיונרים, איך הוא יכול להיות חקלאי?
פאני ששפורטה: אני אומרת, זו החלטה שלכם מה אתם רוצים להיות, כדי להגדיר את הישוב.
אדוארד קוברסקי: ההחלטה של מה?
אדוארד קוברסקי: שהפנסיונר הזה הוא מהיום חקלאי.
אדוארד קוברסקי: זה לא אבסורד?