GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורה דניאלי: ביום שרותם מדיקל, לפני חמש שנים ולא ארבע, באה לבקש ממני לעבוד אתה כי הייתי חווה ותיקה, חתמתי אתם כי לפני חמש שנים לקחתי 100 שקלים ועשיתי חשבון שאני אקבל 95 שקלים ולא אצטרך להתחרות עם אף חווה באזור כי החוות האחרות גם הן ייכנסו לעבוד.
אורה דניאלי: אלונים ייכנסו, ניר העמק נכנסו כמוני.
אורה דניאלי: אמרתי שאם מדובר ב-100 שקלים, הפסדתי 5 שקלים.
אורה דניאלי: אני מנהלת את החווה לבד, בבוקר אני מנקה את הזבל, עמי בעלי עושה את כל האדמיניסטרציה וגם אנחנו עושים זאת בהתנדבות, גם מטפלים בסוסים וגם מטפלים במטופלים.
אורה דניאלי: משרד הביטחון חתם אתנו, לא כי הייתי יפה וגם לא בגלל שהיה לי שיער בלונדיני אלא כי הייתי מקצוענית.
אורה דניאלי: אני מקבלת מהם מחיר טוב והוגן לטיפולים.
אורה דניאלי: הם עשו עלי עבודה טובה וחקרו טוב טוב אם אני מספיק ברמה עבורם.
אורה דניאלי: קופת חולים נתנה לי לעבוד עם הנכים לפני שהפסיקו לתת למבוגרים את הסל.
אורה דניאלי: נתתי טיפולים לחולי טרשת שרוכבים אצלי שנים וחוץ מאנשי משרד הביטחון יש נכים קשים שרוכבים אצלי שנים.
אורה דניאלי: להאכיל פוני עולה שליש מאשר עולה להאכיל סוס גדול.
אורה דניאלי: אני יכולה לומר למה אני צריכה את הצרה הזאת.
אורה דניאלי: אני סבתא לנכדים ואני צריכה להרים נכים קשים בידיים שלי כדי לקבל 87 שקלים או 89 שקלים.
אורה דניאלי: אני יכולה לסגור את החווה ולעבוד בחוץ כמו שעבדתי קודם ולקבל למעלה מ-100 שקלים בשעה ועוד ינשקו אותי.
אורה דניאלי: אני פיזיותרפיסטית טובה.
אורה דניאלי: את המעלון צריך לתקן, את הסוסים צריך להחליף וכולי.
אורה דניאלי: עבדנו עבור 100 שקלים, עברו חמש שנים ורותם מדיקל נפלה והשאירה את החווה שלנו עם הפסד של 70 אלף שקלים וזה לא מעניין אף אחד.
אורה דניאלי: זה שאני מושבניקית ומגדלת לעצמי את האוכל בשדות, אני גם מעמיסה את החבילות הביתה, וזה לא עולה לי כסף כי אני עושה את זה לבד.
אורה דניאלי: הביטוח עולה 10,000 שקלים והשנה קיבלתי הנחה כי הצהרתי שלא ירכבו אצלי אלא רק יקבלו רכיבה בפיזיותרפיה.
אורה דניאלי: אני חושבת שאף חווה לא משלמת סכום כזה נמוך של 10,000 שקלים לשנה עבור הביטוח.
אורה דניאלי: כך העסק מתגלגל ומתגלגל.
אורה דניאלי: לשמחתי הרבה והטובה כן הקמנו התארגנות ודבר ראשון כדי לשחרר לחץ כי כולנו בוכים עם ה-70 אלף שקלים שלהם ועם ה-20 אלף שקלים שלהם וצריך ללכת קדימה.
אורה דניאלי: מי שעזב אותי, 26 משפחות שעזבו ביום הראשון שנפלה רותם מדיקל, שהייתי הטיפשה שלא שמתי לב בצליל של האוזן שאני עושה סיבובי פונים לעיריית עפולה.
אורה דניאלי: כל גננת שרוצה שהילד שלה יקבל משהו, אני הפיזיותרפיסטית המוסמכת עושה בשבילו סיבובים במגרש.
אורה דניאלי: ב-100 שקלים כדאי לאימא, כי היא תשלם רק 40 שקלים על החוג.
אורה דניאלי: הם עזבו הראשונים אבל ההורים של הנכים לא עזבו ואפילו לא אחד.
אורה דניאלי: אנחנו עכשיו ביולי, אני לוקחת 100 שקלים לטיפול –בלי ה-70 אלף שקלים של רותם – אני ממשיכה יחד עם בעלי לעבוד כמו משוגעים, יש לנו ארבעה ילדים בבית שאנחנו צריכים לפרנס אותם ולחייך כל הדרך לכנסת.
אורה דניאלי: לומר שאנחנו קרטל, לומר שאנחנו מתארגנים, אף אישה במדינה בגילי לא עובדת מ-7:30 בבוקר עד 8:00 בלילה ואז אני מכניסה את הסוסים לאורווה, מנקה שבעה סוסים –תכפילי בארבע רגליים – עם הפרסות ואומרת לרותם מדיקל שטוב ששברתם לי את הלב וקופת חולים תיתן לי 55 שקלים מתנה.
אורה דניאלי: אני אומרת לכם שזאת בושה.
קרינה רוז רוטנר: נאמר שמקבלים 45 טיפולים בשנה עד גיל 18.
קרינה רוז רוטנר: עד גיל 18 אנחנו מקבלים 30 טיפולים בשנה.
קרינה רוז רוטנר: כללית, כאשר גמרה לעבוד עם רותם מדיקל, לא הודיעה ולא יידעה אותי בשום דבר.
קרינה רוז רוטנר: גם כרגע לא קיבלתי שום דבר מהכללית בכתב.
קרינה רוז רוטנר: מחודש אפריל אני משלמת מלא עבור שני הילדים.
קרינה רוז רוטנר: אני לא עובדת כבר שמונה שנים, מאז נולד הבן הקטן שלי אלא אני בבית ומטפלת בילדים ומשקיעה בהם את הכול.
קרינה רוז רוטנר: כללית לא שילמה לי עדיין שום דבר, לא יידעה אותי בכתב, לא התחייבה בכתב, לא שילמה לי בפועל שום דבר.
אורה דניאלי: אני רוצה לבקש את הכסף שלי מהמטופל.
אורה דניאלי: כמו שאני משלמת לגניקולוג בעפולה ושולחת חשבונית להחזר.
אורה דניאלי: אני רוצה שהוא ישלם לי את ה-120 שקלים, ואם אני ארצה לתת לו באותו שבוע ב-100 שקלים, ואם תבוא האם ותאמר לי שאין לה כסף עכשיו, אני אומר לה בסדר, חשבונית על 80 והם יחזירו לך 40.
אורה דניאלי: אל תתערבו לי בכיס או שתעזרו לי באספלט, במעלונים, בכיסאות הגלגלים, ותעזרו גם כאשר אני בעצמי צריכה להוריד נכה לשירותי נכים.
סופה לנדבר: במקצועי אני קלינאית תקשורת, סיימתי לפני שנים רבות תואר שנים בלנינגרד.
סופה לנדבר: עברתי בחיים את החוויה של ילד חולה.
סופה לנדבר: הילד שלי נפטר לפני שנים רבות, הוא נולד ובגלל רשלנות של רופאים הוא היה משותק.
סופה לנדבר: אני יודעת מה זה לעבור את הטראומה הזאת.
סופה לנדבר: אני חושבת שכל אחד מאתנו לעתים, וזה לא משנה מה תפקידו בחיים, צריך להיכנס לחליפה הזאת של משפחה כזאת.
סופה לנדבר: אני החזקתי בבית רופאים, פיזיותרפיסטיים, הייתי צעירה ועבדתי 24 שעות.
סופה לנדבר: את כל הרכוש שהיה לי השקעתי בילד הזה.
סופה לנדבר: אני יודעת איך אתם מרגישים ולבי עם אותן משפחות.
סופה לנדבר: אני יודעת מה עושה המשפחה כדי להציל את הילד ולתרום לו ולקדם אותו.
סופה לנדבר: לכן החובה של החברה הישראלית לעזור לחוות, למשפחות, לילדים, כאשר מול עיני כל אחד מאתנו צריך לעמוד אותו ילד שאותו אנחנו צריכים לקדם בחיים.
סופה לנדבר: לכן אני מבקשת לשמור על איפוק.
סופה לנדבר: אנחנו צריכים לפתור את הבעיה.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שאתם חייבים להגיע לכנסת כדי לפתור את הבעיה.
סופה לנדבר: אנחנו צריכים לפתור את הבעיה וצריך לפתור אותה במהירות כאשר הדרך היא דו-סטרית.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שהדרישה תהיה מהחוות והקופה – וזה לא משנה איזה קופה – לא תעמוד בדרישות.
סופה לנדבר: במדינת ישראל אין עבדות.
איילה פרג: קשה לי לדבר אחרי הדברים האלה.
איילה פרג: אני חושבת שלכל אחד מאתנו יש סיפור עם הילד שלו.
איילה פרג: אני חושבת שכאשר עושים חוזים, חובה לקבוע קריטריונים מקצועיים להתקשרות עם החוות.
איילה פרג: חובה כי זה איננו מקצוע מוסדר.
איילה פרג: אי אפשר לעשות את זה סתם כאשר מישהו פתח חווה ובא לו לטפל בילדים.
איילה פרג: זה לא נכון וזאת רשלנות.
איילה פרג: על אף שהטיפול הזה הוא טיפול מוכר וידוע בעולם, הוא איננו מבוסס עד היום.
איילה פרג: זה לא אומר שזה לא טוב, אבל זה אומר שעדיין אין מספיק מחקרים.
איילה פרג: צריך לעודד אנשי מקצוע לעשות מחקרים בתחום.
קריאה: משרד הבריאות לא מכיר וזה לא מוסדר מבחינת משרד הבריאות.
איילה פרג: אני לא נגד
איילה פרג: כם אלא אני בעדכם.
קריאה: למה את מעלה את הנקודה?
קריאה: זה טוב לנכים, זה טוב למוגבלים וזה הוכח בכל העולם.
איילה פרג: מי קבע את זה?
רויטל טופר חברטוב: יש דברים שמוסדרים במשרד הבריאות.
רויטל טופר חברטוב: לא אמרתי שזה לא טוב אלא אמרנו שזה לא מוסדר כרגע.
איילה פרג: תזכרו שזה לא רק לילדים אלא גם חולים במחלות נוירולוגיות שונות, אנשים מבוגרים, גם הם נהנים מן הטיפול הזה ולא צריך לשכוח אותם.
שרי מוזס: גם אני מוטרדת מהנושא המקצועי.
שרי מוזס: זאת אומרת, האם משרד הבריאות לא מתכוון להוציא הנחיות?
שרי מוזס: אני מאוד מוטרדת, שלא יקרה אסון כי בחוות האלה יש כל מיני סכנות.
שרי מוזס: כשאנחנו עושים עכשיו חוזים עם חוות, אין לנו על מה להסתמך.
דורית ברפמן: אני מסכימה אתך במאה אחוזים לגבי הנושא של המקצועיות ואני לא מתווכחת.
דורית ברפמן: אני אכן חושבת שחייבים להיות קריטריונים שמדברים על מי מותר לו, מי אסור לו וכולי.
סופה לנדבר: כמה זמן מדברים על קריטריונים?
סופה לנדבר: כמה שנים?
דורית ברפמן: זה עדיין לא מוסדר.
דורית ברפמן: לפני כחודש ביקרה אצלי פיזיותרפיסטית ראשית של מחוז שרון שקוראים לה אורנה והיא אמרה לי שהחל מאפריל – וזה חדש – נכנס לסל של קופת חולים כללית, לא מושלם – ואני אומרת לך דברים בשם אומרם – שיש 12 טיפולים מטעמה.
דורית ברפמן: כלומר, היא אמורה לחתום על הדברים ולומר שרק אנשים שמופנים על-ידה, דרך המכון לפיזיותרפיה בעיר שלהם או במקום שלהם, רק הם יכולים לקבל טיפול.
דורית ברפמן: זאת אומרת, היא כן הייתה אצלנו, היא כן ביקרה אצלנו, היא כן הסתכלה.
דורית ברפמן: אני מסכימה אתך לגבי המקצועיות, אני מסכימה אתך לגבי קביעת קריטריונים ואני מסכימה אתך שצריך לבוא לבקר בחוות ולראות בדיוק מה רמת המקצועיות בחווה, איזה אנשי מקצוע, כמה אנשי מקצוע וכולי.
דורית ברפמן: אני מסכימה במאה אחוזים ובכלל לא מתווכחת על זה.
דורית ברפמן: אני חושבת שהמילה קרטל היא מילה חמורה ביותר.
דורית ברפמן: אני חושבת שזה לא נכון, זה ממש לא נכון.
דורית ברפמן: אנחנו לא קרטל אלא אנחנו אנשים ששותפים לצרה.
דורית ברפמן: אחרי שחברת רותם נפלה – ותיכף אני אומר כמה מלים על העניין הזה – לי באופן אישי יש חוב של כמעט 100 אלף שקלים.
דורית ברפמן: אני מרכז מאוד גדול ויש לי כ-650-700 מטופלים, כולם ברכיבה טיפולית.
דורית ברפמן: אצלי אין אנשים שרוכבים רכיבה רגילה.
דורית ברפמן: כולנו ביחד אחים שותפים לצרה וזה לא קרטל.
דורית ברפמן: אף אחד פה לא העלה מחירים בחוות כדי לומר שעכשיו אנחנו נרקוד על המשבר של רותם.
דורית ברפמן: אני יכולה לספר לכם באופן אישי עלי, ואפשר לבדוק אותי בפוליגרף, שיומיים לפני שרותם נפלה – רותם נפלה ביום שלישי, 13 במרץ – הייתה לי פגישה עם עופר כדי לומר לו שאם המחיר לא עולה עכשיו מיד, אני לא יכולה לעמוד בזה יותר, אני מפרה את החוזה וגמרנו.
דורית ברפמן: יש לי 600-700 מטופלים, אני מלכ"ר, אני עמותה, אני לא יכולה לסבסד מלכ"ר כזה גדול כמו כללית מושלם ולמה שאני אסבסד את כללית מושלם כאשר גם אני מלכ"ר?
דורית ברפמן: אני מגייסת המון תרומות.
דורית ברפמן: האימא שכתבה את המכתב שהיא מטופלת אצלי, לה גייסתי תרומה - כי ידעתי שהיא לא יכולה לממן - למשך שנה שלמה מאקי"ם כדי שהילד שלה יוכל לקבל את הטיפול.
דורית ברפמן: גייסתי 70 אלף שקלים לה ולעוד כמה הורים אבל לא יכולתי יותר.
דורית ברפמן: אני חושבת שלבוא ולומר שרוקדים על המשבר עם רותם, זה חריף מדיי וזה מוגזם מדיי וזה לא נכון.
דורית ברפמן: אני ביקשתי לומר את הדברים האלה לעופר מנכ"ל רותם לפני שהחברה נפלה.
דורית ברפמן: ב-11 בבוקר הייתה אמורה להיות הפגישה, אבל בשעה 9:00 בבוקר קיבלתי טלפון ממיכל פרינלנד – שאני משערת שרובם כאן מכירים אותה, שהיא עבדה עם עופר – שאמרה לי שעופר מבטל את הפגישה כי יש בעיות עם כללית מושלם.
דורית ברפמן: שאלתי אותה אם החוזה אמור ליפול, והיא אמרה לי מה פתאום, הכול יהיה בסדר, הכול יהיה בסדר.
דורית ברפמן: אני מוכנה להישבע שאלה המלים שהיא אמרה לי.
דורית ברפמן: אני כן רציתי להעלות את המחיר בלי שום קשר לעניין של רותם.
דורית ברפמן: להציג את זה כמו שהצגתם את זה, זה חד צדדי וזה לא נכון ולא אמיתי.
חגי קליגר: ההתאחדות הלאומית לספורט הרכיבה שרוב החוות שיושבות כאן בדרך כזאת או בדרך אחרת מאוגדות דרכה – שזה הארגון הסטטוטורי היחידי בנושא של ספורט רכיבה – הולכת ומתחילה לטפל, בעקבות פנייה שלנו, של בעלי החוות, בחיבור הנושא של רכיבה טיפולית להתאחדות עצמה.
חגי קליגר: נכון שזה לא ספורט, למרות שיש ספורט נכים ברכיבה.
חגי קליגר: כן ייצרו תקן לחווה, כן ייצרו תקן למה זה רכיבה טיפולית.
חגי קליגר: זה יהיה כמובן עם כל האנשים שיושבים כאן.
חגי קליגר: הבעיות בייצור התקן שזה דורש את משרד הבריאות, את משרד החקלאות, את המשרד להגנת הסביבה ועוד חמישה משרדים ומי כמוך יודע מה זה שצריך לנגן בין כל המשרדים ביחד ולנסות להגיע לאיזשהו תקן.
חגי קליגר: זה נמצא בטיפול והכוונה לתקנן חוות.
חגי קליגר: לגבי בדיקת חוות.
חגי קליגר: רותם עשתה בדיקה על כל החוות וגם מכבי, וחשוב לומר את הדברים כאן כדי שזה יהיה ברור.
חגי קליגר: מכבי לא נכנסת לחווה על בסיס זה שקופת חולים כללית נכנסת אלא היא באה, בדקה, בדקה תעודות, בדקה טיפולים, ערכה ביקורות, הכול, כמו שצריך, ואנחנו בעד שיבדקו אותנו.
חגי קליגר: לתת היום טיפול ב-85 שקלים זה לעשות קומבינה על הגב של הילדים.
חגי קליגר: אני אומר לכם את הדברים האלה באחריות.
סופה לנדבר: כמה עולה היום טיפול?
חגי קליגר: טיפול רגיל של חצי שעה עולה במינימום 120 שקלים.
חגי קליגר: אורה עושה את זה ב-100 שקלים, תבורך.
חגי קליגר: זה עולה סביב ה-120 שקלים וכשאני אומר 120 שקלים זה מחיר שכולל מע"מ.
חגי קליגר: היינו במשאים ומתנים עם עופר, גם תל-מונד וגם חוות נוספות שלא מיוצגות כאן ולא יושבות כאן.
חגי קליגר: לומר שאנחנו רוקדים על הדם של הילדים, פרץ, זה מעליב.
מוריה נפרסטק: בדיעבד הסתבר לי שאנחנו בין החוות היחידות שקיבלה תעריף שונה כי היה לנו איזשהו משא ומתן עם עופר והוא שינה לנו את התעריף שעדיין לא הספיק ולכן ב-8 במרץ, חמישה ימים לפני הנפילה או שבוע לפני הנפילה, היה לנו עוד מפגש עם כרמית, ויש לי את הסיכום דיון, שגם שם אמרתי לה שאנחנו לא מצליחים להתמודד ואני לא מכניסה יותר מארבעה תלמידים לקבוצה, דבר שאצלי הוא חוק.
מוריה נפרסטק: אני יכולה להכניס תשעה, יש לי סוסים, אבל מבחינה מקצועית אני לא מכניסה יותר מארבעה תלמידים בקבוצה.
מוריה נפרסטק: אם ילד כמו הבן של קרן הוא ילד PDD והוא זקוק למדריך אחד על אחד, אז יש לו מדריך בשיעור ויש לו מלווה בשיעור, ואם צריך עוד משהו, יש עוד משהו.
מוריה נפרסטק: הבן של קרן פיזית ברוך השם הוא תקין, אבל יש ילדים שפיזית הם לא תקינים וזקוקים לפיזיותרפיסטית שלי שלוקחת ממני יותר ממה שהכללית נותנת לי, אבל זה איזשהו משהו שאני לוקחת אותו בעירבון מוגבל.
מוריה נפרסטק: מדריך מסוים מקבל תעריף כזה, מדריך מסוים מקבל תעריף אחר.
מוריה נפרסטק: התעריף שלנו עם רותם היה שונה וזה לא נכון לומר שאנחנו רוקדים על.
מוריה נפרסטק: גם ב-8 במרץ היה לי דיון ודיברתי עם כרמית שהייתה מנהלת שם.
רויטל טופר חברטוב: אני רוצה להוסיף משהו.
סופה לנדבר: אני מבקשת ממך למחוק מהפרוטוקול את המילה שאמרת כי הם לא קרטל אלא הם אנשים שמפרסמים את עצמם, וזה שהם התאחדו, אני אישית מברכת על כך בגלל שכנראה במדינת ישראל, אם לא מתאגדים, אין תוצאות.
סופה לנדבר: בישראל כנראה מבינים רק את שפת הכוח.
רויטל טופר חברטוב: אין לי בעיה שהם התאחדו והתאגדו, אבל כשבאים ועושים הסכם, עושים בדרך כלל מול כל חווה בנפרד ולא מול גוף.
רויטל טופר חברטוב: לכן אמרתי קרטל.
רויטל טופר חברטוב: אני פונה אל פרץ ואומרת לו שאני חושבת שאתה צריך לעשות הסכם מול כל חווה בנפרד.
רויטל טופר חברטוב: כל התאגדות אחרת שלא קשורה בהסכם מול כללית, אין לי שום בעיה אתה וזה גם לא ענייני.
רויטל טופר חברטוב: לעניין הסל הבסיסי.
רויטל טופר חברטוב: בעיקרון זה לא בסל הבסיסי וזה אסור שהטיפולים האלה יבואו במקום טיפולי פיזיותרפיה או התפתחות הילד שבסל ואנחנו הולכים להוציא חוזר של מינהל הרפואה בנושא.
סופה לנדבר: נציג קופת חולים, יש לך רצון לסיים?
פרץ גוזה: יש לי רצון עז.
פרץ גוזה: אנחנו ניכנס למשרד הבריאות לקביעת הקריטריונים של החוות.
פרץ גוזה: הנושא הוא נושא מקצועי.
פרץ גוזה: עם גמר קביעת הקריטריונים נשב עם כל חווה וחווה.
סופה לנדבר: כמה זמן אתם צריכים לזה?
פרץ גוזה: כאן מדובר בנושאים מקצועיים.
פרץ גוזה: אנחנו ניכנס לעניין מהר מאוד.
פרץ גוזה: אני לא יודע, אבל אני מקווה שזה לא ייקח חצי שנה כי זה לא רצונו.
סופה לנדבר: לא, זה לא ייקח חצי כי אני לא אתן לכם חצי שנה.
רויטל טופר חברטוב: יש פה קצת אי-הבנה.
רויטל טופר חברטוב: אנחנו לא הולכים כרגע להגדיר קריטריונים.
רויטל טופר חברטוב: תוכניות שירותי בריאות הנפש הן על אחריות הקופה.
רויטל טופר חברטוב: הנושא הזה בעיקרון לא נמצא בסל ולכן אין פה עדיין קריטריונים וזה לא מוגדר.
רויטל טופר חברטוב: כל הקריטריונים שהקופה רוצה להגדיר לעצמה במסגרת תוכנית שירותי בריאות הנפש, זה על אחריותה וזה מה שהיא עושה, וזה מה שכל הקופות עושות, וזה לא קשור בנו.
רויטל טופר חברטוב: פרץ, אל תעכב את זה בגלל הקריטריונים כי אלה קריטריונים שלכם.
סופה לנדבר: עד כה עבדו עם קריטריונים שונים שהיום רוצים לשנות אותם ולכן צריך לעכב את הטיפול?
יעקב כהן: יש קריטריונים לגבי בטיחות בחווה טיפולית לילדי החינוך המיוחד.
יעקב כהן: אפשר להתחיל עם זה.
בני גליק: במשרד הבריאות יש דבר דומה וזה בריכות טיפוליות.
בני גליק: אני חושב שאני מדבר כאן כבעל מקצוע שתומך גם בפיזיותרפיסטים בצד הבריאותי.
בני גליק: במשרד הבריאות נתנו הנחיה שמי שמטפל בילד נכה הוא חייב להיות פיזיותרפיסט כמוה על הסוס.
קריאה: זאת לא הנחיה של משרד הבריאות אלא הנחיה של קופת חולים כללית.
בני גליק: לא, יש הנחיה במשרד הבריאות.
בני גליק: צריך לדאוג לילדים שהתבנית תהיה שזה יהיה איש מקצוע.
חגי קליגר: אני מציע שקופת חולים, אם היא באמת מתכוונת לנהל משא ומתן רציני, תאמר פה ותודיע לכל ההורים שעד שלא מסתיים המשא ומתן, היא ממשיכה להחזיר להורים את דמי ההשתתפות שנתנה עד היום ואנחנו נמשיך לתת את הטיפולים ונגבה את הכסף מההורים.
חגי קליגר: זה יגרום לקופת חולים אולי לנסות להגיע כמה שיותר מהר להסכם.
חגי קליגר: עברו שלושה חודשים ולא התקיים אתנו כל דיון.
סופה לנדבר: לא, לא נעשה דבר כזה.
סופה לנדבר: אני כיושבת-ראש הוועדה לפניות הציבור רואה בחומרה שחברה ששכרתם אותה כדי להיות חברה מקשרת, אתם מתעלמים מהסיפור הזה.
סופה לנדבר: צריך להבין שכל החובות שנשארו הן חובות.
סופה לנדבר: נכון שהשירות לא ניתן ישירות לקופה אבל כל קופה בחרה בהתקשרות ישירה ואילו אתם בחרתם להתקשר באמצעות החברה כדי שהיא תנהל את הדברים וטוב תעשו אם תחסלו את החובות שנשארו לאנשים האלה.
סופה לנדבר: אני מבינה שיש כאן עניין משפטי, ואתם אכן יכולים להצביע על העניין המשפטי, אבל יחד עם זאת כך אתם לא יכולים לנהוג.
סופה לנדבר: האנשים האלה – אותם כינית כקרטל – אלה אנשים שבסך הכול עובדים מהבוקר עד הערב, ולא יכול להיות שהיום כולם אומרים שהם לא אשמים.
סופה לנדבר: נכון שאנחנו לא אשמים אבל יש כאן מישהו אשם ואני ממליצה למשרד הבריאות לבדוק איך הקופות מנהלות התקשרויות עם חברות מעין חברת רותם ואיך יכול להיות שאנשים נשארו עם החובות.
סופה לנדבר: טוב שהתאחדתם וטוב שתתבעו את החברה, דבר אותו אתם חייבים לעשות.
סופה לנדבר: יחד עם זאת, אני פונה למנכ"ל קופת חולים כללית להיכנס למשא ומתן מיידי.
סופה לנדבר: תוך שבועיים וחצי-שלושה שבועות, עדיין לפני הפגרה, אני אקיים ישיבה נוספת.
סופה לנדבר: אני מבקשת מכם להתייחס אחד לשני כפרטנרים לנושא ולא להתייחס אל מישהו כאל עבדים.
סופה לנדבר: כל צד הוא צד אנושי, צד שמרוויח בכבוד, אתם מרוויחים בכבוד והם רוצים להרוויח בכבוד.
סופה לנדבר: הדרך צריכה להיות דרך דו-סטרית.
סופה לנדבר: תוך שבועיים וחצי-שלושה שבועות אני אכנס את הוועדה לדיון נוסף.
סופה לנדבר: שמעתי כאן צליל של רצון להידברות ואני מבקשת מכם שתדברו ביניכם, תסכמו את הדברים ותגיעו לקו האמצע ותעשו זאת לא יאוחר משלושה שבועות.
סופה לנדבר: כאמור, אנחנו נקיים ישיבת מעקב.
סופה לנדבר: אני פותחת את ישיבת הוועדה המיוחדת לפניות הציבור בנושא פניות ציבור לגבי ניקיון ונוכחות מצילים בחופי הים.
סופה לנדבר: אנחנו מנהלים את הדיון בקשר למצב החופים במדינת ישראל.
סופה לנדבר: בזמן האחרון אירעו טביעות רבות וזה דבר שמאוד מטריד.
סופה לנדבר: הים הוא נכס של מדינת ישראל, אבל הוא גם מקום מסוכן וכנראה ציבור מדינת ישראל שהולך לחופים האלה ליהנות, יחסית הוא גם סובל.
סופה לנדבר: לפני שבוע העליתי על סדר היום דיון דחוף על מצב החופים, על הטביעות בים ועל מצב הניקיון ששייך לעיריות, למועצות ולכולנו.
סופה לנדבר: מדינת ישראל היא מדינה ללא חומר גלם, אבל יחד עם זאת יש לנו חוף שהוא כל כך יפה והוא מהווה נכס למדינה.
סופה לנדבר: יכול להיות שאנחנו לא כל כך שומרים על הנכס הזה.
סופה לנדבר: אני לא מדברת עליכם, אלה שנמצאים בישיבה, אלא אני מתכוונת לאזרחי מדינת ישראל.
סופה לנדבר: משהו קורה לנו.
סופה לנדבר: לעתים קרובות אני גם הולכת לחוף הים.
סופה לנדבר: לפני כמה שבועות הייתי ביום שישי בשעה 5:00 אחר הצהרים – אני תושבת העיר אשדוד, אבל אני לא מתייחסת רק לעיר אשדוד אלא אני מתייחסת לכל החופים – והמצילים הודיעו על כניסת השבת ועזבו את החוף.
סופה לנדבר: מובן שאנשים שעובדים כל השבוע, היו רוצים לנצל את סוף השבוע, ובגלל החום הכבד הם הולכים לשפת הים.
סופה לנדבר: היה לי מוזר שביום שישי בשעה 5:00 המצילים עוזבים את החוף.
סופה לנדבר: בנוסף לכך אני רוצה לציין לרעה את הלכלוך במקום, שפשוט מהווה בושה לכולנו.
סופה לנדבר: אני רוצה לשאול אתכם מה אנחנו צריכים לעשות ואיך אנחנו צריכים להתנהג.
סופה לנדבר: אנחנו מדברים על נכס שלנו שעליו צריך לשמור.
סופה לנדבר: יכול להיות שהיום אתם חסרי אונים ואין כלים לבצע אכיפה אבל אני רוצה לשמוע מכם מה קורה בחוף בתחומים שלכם ומה אתם מציעים כדי לשמור על אותו נכס ששייך לכולנו.
יעקב לופו: בעיריית חיפה יש לנו חמישה חופים שהם 12 תחנות הצלה.
יעקב לופו: החופים משתרעים על כארבעה וחצי קילומטרים, החוף הוא חוף מוכרז.
יעקב לופו: אם כן, יש לנו בסך הכל 17 קילומטרים חופים.
יעקב לופו: בחופים המוכרזים אנחנו משקיעים הרבה כספים כדי לנהל אותם.
יעקב לופו: אני חושב שמצב החופים בחיפה והחופים המוכרזים, אני מזמין אותך להגיע ולראות אותם, הם במצב טוב אבל זאת התמודדות קשה יום יומית.
יעקב לופו: הרשות המקומית משקיעה כספים גדולים כדי לתפעל את החופים האלה, סדר גודל של כ-30 מיליון שקלים בשנה.
יעקב לופו: אלה חופים שנותנים שירותים לא רק לרשות המקומית, לא רק לחיפה אלא מכל הרשויות סביב מגיעים אנשים ואכן זה משאב חשוב שנהנים ממנו.
יעקב לופו: כל העלות היא על עיריית חיפה.
יעקב לופו: אני לא רוצה לתת ציונים לאזרחי חיפה, אבל אם האנשים יגיעו בסופי שבוע בשעה 6:00 בבוקר לחופים, הם יחשבו שכמה מטוסים התרסקו שם כי הלכלוך הוא דבר שאי אפשר להבין אותו.
יעקב לופו: לצורך העניין הזה אנחנו מפעילים מערך שלם של פיקוח עירוני וסדרנים, ואני לא מדבר על מערך ההצלה שהוא מערך יקר מאוד, ועובדי ניקיון.
יעקב לופו: אנחנו עובדים קשה מאוד כדי שבשעה 8:00-9:00 בבוקר, כאשר הקהל מגיע, הוא יקבל חוף נקי.
יעקב לופו: ההיבט השני הוא ההיבט של החופים הלא מוכרזים אליהם כביכול האזרחים לא מגיעים אבל זה לא בדיוק כך כי גם אל החופים האלה מגיעים אזרחים.
יעקב לופו: יש אזרחים שמגיעים לחופים הלא מוכרזים דווקא כי אין שם מצילים.
יעקב לופו: הם לא רוצים את הרעש של המצילים והמשמעות היא שגם לחופים האלה מגיעים אנשים, והיכן שמגיעים אנשים, שם יש זיהום ומלכלכים.
יעקב לופו: לפני שנתיים התחיל פרויקט חדש של המשרד להגנת הסביבה, פרויקט שנקרא חוף נקי, ובשיתוף אתם אנחנו מבצעים ניקיון בחופים האלה.
יעקב לופו: ברור שאנחנו לא יכולים להשקיע את אותה כמות שאנחנו משקיעים בחופים המוכרזים, אבל גם שם אנחנו משקיעים ואנחנו משקיעים מעבר לפרויקט עצמו.
יעקב לופו: כלומר, אם הפרויקט נותן איקס ימים, אנחנו נותנים מעבר לזה כי אנחנו רוצים לעמוד בתקנים של המשרד.
יעקב לופו: שוב, הכול זה עניין תקציבי.
יעקב לופו: אני יודע שעד לפני מספר שנים משרד הפנים היה שותף באחזקת החופים ומימן חלק מהעלויות.
יעקב לופו: אני בתפקיד שלוש שנים ובמשך שלוש השנים האלה לא זכיתי לקבל אגורה אחת ממשרד הפנים.
יוסף עמר: בשנת 2006, כן.
יעקב לופו: אחזקה – לא.
יעקב לופו: אגורה אחת לא קיבלנו.
יוסף עמר: מה עם שילוט?
יעקב לופו: גם את זה לא קיבלנו.
יעקב לופו: בדקתי את זה.
יעקב לופו: לא קיבלנו.
יעקב לופו: אני יודע שמשרד הפנים תכנן תקציב לרשויות אבל משום מה משרד האוצר טרפד את זה ולא קיבלנו אותו.
יעקב לופו: אני חוזר ואומר שנושא הניקיון הוא מאוד חשוב לנו.
יעקב לופו: יש לנו ראש עיר שהנושא הזה בדמו ואנחנו באמת משקיעים מעל ומעבר.
סופה לנדבר: מה אתם עושים כדי למנוע את הלכלוך בשפת הים?
יעקב לופו: אנחנו מפעילים גם מערך של פיקוח, אבל כמויות האנשים שמגיעות לחופים, בעיקר בסופי השבוע, הן אדירות.
יעקב לופו: אני לא אטעה אם אומר שכמאה אלף אנשים מגיעים כל סוף שבוע לחופים שלנו.
יעקב לופו: אי אפשר לעבור כל היום ולרשום דוחות.
יעקב לופו: אנחנו נותנים דוחות, אבל אנחנו לא יכולים לעמוד בזה.
יעקב לופו: מה שאנחנו עושים הוא שאנחנו מנקים את החופים האלה, אבל אנחנו משקיעים כסף רב בעניין הזה.
יעקב לופו: רק בניקיון חופים אנחנו משקיעים מעל שני מיליון שקלים, 2,2 מיליון שקלים, בשנה וזה רק לצורך הניקיון וזאת הוצאה גדולה.
יעקב לופו: אין ספק שככל שיהיו לנו יותר משאבים, נוכל לנקות יותר טוב.
סופה לנדבר: צריך לעשות משהו עם תרבות מדינת ישראל או עם תרבות אותם אנשים שמגיעים לחופים.
יעקב לופו: אני בהחלט מסכים אתך שהנושא של חינוך הוא נושא נכון.
סופה לנדבר: כמה קנסות נתתם השנה?
יעקב לופו: אנחנו נותנים הרבה.
יעקב לופו: לא הבאתי לכאן אתי את הסטטיסטיקה, אבל בהחלט אנחנו נותנים.
סופה לנדבר: מה סכום הקנס, 750 שקלים?
יעקב לופו: תלוי.
יעקב לופו: זה יכול להיות 750 שקלים או 660 שקלים, לפי חוקי העזר שלנו.
יעקב לופו: אצלנו הסכום הוא 660 שקלים.
יעקב לופו: אנחנו נותנים קנסות, אבל גם כוח האדם שלנו הוא מועט.
יעקב לופו: יש לנו פיקוח שעובד בשתי משמרות, משעה 7:00 בבוקר עד שעה 2:00 בצהרים ומשעה 2:00 עד שעה 9:00 בערב, אבל מה לעשות שהקהל מגיע גם בשעה 12:00 בלילה ואפילו בשעה 3:00 לפנות בוקר החופים מלאים כי יש בתי קפה.
יעקב לופו: אין לנו כוח אדם שעובד שם 24 שעות.
יעקב לופו: אני מסכים אתך שבהחלט הבעיה העיקרית היא חינוך.
יעקב לופו: אנחנו עושים גם מבצעים כאלה.
יעקב לופו: אנחנו מביאים את תלמידי בתי הספר למבצעי ניקיון בחופים במהלך שנת הלימודים.
יעקב לופו: אנחנו עושים את העבודה.
יעקב לופו: כדי שהחופים יהיו יותר נקיים, זה אומר עוד כסף.
יוסף עמר: גברתי היושבת-ראש, אם את זוכרת, לפני 10 שנים נפגשנו בסיור חופים, בתל-אביב, לפי בקשתך כדי להדגים את השימוש באופנוע ים ככלי הצלה.
גיל ארויו: בים תל-אביב טבעו אנשים.
גיל ארויו: רוב הטביעות מתרחשות אצל אזרחים מהמגזר הערבי ועם זה יש לנו בעיה.
גיל ארויו: רובם מגיעים ממזרח ירושלים, מרמלה, מלוד וכדומה ומאיזושהי סיבה שלא ברורה לי, הם תמיד מעדיפים את החופים האסורים לרחצה ולאו דווקא את החופים המוכרזים.
גיל ארויו: בתל-אביב יש 12 חופים מוכרזים, זאת אומרת, יש מספיק מקום לכל אחד.
גיל ארויו: בהתייעצות עם יוסי עמר כתבתי מכתב שחייבים לצאת בתהליך דוברות מקיף ורחב במגזר הערבי כי כנראה שהמודעות שם לגבי הסכנות של הים, או שזה לא מגיע עד לקצה, או שיש איזשהו קצר בדרך.
גיל ארויו: זה חורה לי במיוחד ולכן גם כתבתי את המכתב למשרד הפנים בשבוע שעבר ועכשיו יוסף עמר מבשר לי שהוא העביר את הנושא לשר.
יוסף עמר: אחד האנשים שטבע למוות בחופי הים, בחוף הכרמל.
יוסף עמר: מצאנו את המכונית שלו ליד השלט המודיע שזה מקום אסור לרחצה.
יוסף עמר: לצערי שכחתי להביא את התמונה שמראה שאת הנעליים הוא העמיד ליד העמוד, הבגדים על השלט עצמו והוא נכנס להתרחץ מול השלט עליו כתוב שזה מקום אסור לרחצה.
סופה לנדבר: באיזה שפה זה כתוב?
יוסף עמר: בעברית.
יוסף עמר: האדם שטבע הוא ישראלי.
דוד אבוטבול: למה אתם לא מוסיפים תחנות הצלה במקומות האלה לשם הולכים אנשים?
דוד אבוטבול: אנשים הולכים למקומות שלא מוכרזים ועם הזמן זה הופך להיות ממש חוף.
יוסף עמר: אתה יכול לשלם עבור זה?
דוד אבוטבול: אני שואל שאלה.
גיל ארויו: זה לא רק עניין של כסף.
דוד אבוטבול: אני שואל את השאלה הזאת כי אצלנו באשדוד נוצר מצב הפוך – סגרתם חוף רחצה.
יוסף עמר: לא פתחנו חוף רחצה.
דוד אבוטבול: פתחתם חוף רחצה באזור הריביירה, חוף רחצה חדש, אבל סגרתם חוף רחצה שהיה קיים עשרים שנים ואנשים ממשיכים לבוא לשם.
דוד אבוטבול: בסופו של דבר תמיד מגיעים לכסף.
דוד אבוטבול: בקשר לחינוך, נושא שגם הוא קשור לכסף.
דוד אבוטבול: אם בכיתה א' לומדים 40 תלמידים, איך אפשר לחנך את כולם כך שיגיעו לים וישמרו על הניקיון?
דוד אבוטבול: אני חושב שהכול מתחיל – כולל הניקיון – בחינוך.
דוד אבוטבול: יש מדינות שיש בהן פועל ניקיון אחד בכל חוף והחוף נקי כי אנשים נקיים.
דוד אבוטבול: בחופים שלנו, אפילו יהיו 10 פועלי ניקיון, זה לא יעבוד.
דוד אבוטבול: אנשים יושבים בחוף עם כל האוכל, קמים והולכים.
דוד אבוטבול: נכון, לא כולם, יש אנשים שמחפשים את פחי האשפה, אבל מספר לא קטן של אנשים יושב על החוף, אוכל, קם, הולך ומשאיר מזבלה.
סופה לנדבר: מה אתה מציע שאנחנו נעשה?
דוד אבוטבול: אני שוב אומר שזה מתחיל בחינוך.
דוד אבוטבול: אנחנו צריכים ללכת אחורה ולעשות זאת בתחומים רבים אחרים.
דוד אבוטבול: צריך ללכת לילדים הקטנים ושם להתחיל.
אילן מסינגר: לפני שנתיים התקשרו ללופו מאגף החופים של עיריית חיפה בתי ספר וביקשו לפני עונת הרחצה, לפני החופש הגדול של הילדים, לתת הרצאה איך להתנהג.
אילן מסינגר: הוא שלח אותי והייתי בכמה בתי ספר, ולדעתי זה דבר טוב ונכון לעשות זאת במיוחד לפני החופש הגדול.