GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
4035: אני מציעה שאותה משפחה שרוצה לאמץ תקבל מה שנקרא מחירון, וסליחה שאנחנו מתעסקים בדבר הזה בצורה כזאת, אבל אין מה לעשות.
4035: במחירון הזה יהיה כתוב שלמשל מרומניה או מאוקראינה או כל מדינה אחרת לא ידרשו יותר מסכום מסוים.
4035: אם זה יוצג כך בפני המשפחה, היא תדע בפני מה היא עומדת.
4035: אם יש ילד עבורו דורשים קצת יותר, המשפחה תוכל להחליט אם היא מאמצת אותו או לא.
4035: כך המשפחה גם תדע מה הרווח של העמותה והעמותה לא תוכל להפקיע מחירים ולעשות כל מה שהיא רוצה.
4035: צריך שיהיו קריטריונים ושקיפות.
רותי אלדר: מונה רואה חשבון מטעם הוועדה המייעצת לפני כשנתיים לבדוק את כל הנושא הזה של מחיר האימוץ.
רותי אלדר: הוא הגיע למסקנה שהמחיר הוא נמוך מדיי עבור עמותות קטנות ובינוניות.
רותי אלדר: היחידות שיכולות לעמוד במחיר הזה שהוא תמחר אותו, היו העמותות הגדולות.
רותי אלדר: צריך לחשב כמה עולה בחוץ לארץ, כמה עולה תרגום ואישורים נוטריוניים, כמה עולה הכנת תיק ועוד אלף דברים אחרים שהעמותות נאלצות לעשות.
רותי אלדר: כשהוא תמחר את זה, הוא ראה שהמחיר של עשרים אלף דולר הוא ממש מחיר בשוליים, מחיר שבקושי עמותות יכולות לעמוד בו.
רותי אלדר: רק עמותות גדולות יכולות לעמוד בו אבל היום, כששנתיים חלפו מאז, גם עמותות גדולות לא יכולות לעמוד במחיר הזה כי המחיר הנקוב היום באירופה או ביורו ולא בדולרים, דבר שגרם למחירים לקפוץ ב20-30 אחוזים.
רותי אלדר: עכשיו לגבי איך אפשר לשפר.
רותי אלדר: לשפר, להעלות את המחיר ולסבסד אותו.
רותי אלדר: זאת אומרת שהמדינה, כמו שהיא נותנת חלק להפריות חוץ גופיות ככה שתיטול על עצמה גם כן מימון חלק מהעלויות שקשורות לאימוץ.
רותי אלדר: זה דבר אחד.
רותי אלדר: דבר שני הוא העניין של מדינות.
רותי אלדר: היום יש ארבע חמש מדינות שניתן לאמץ מהן.
רותי אלדר: וזאת מפני שאין שום גורם, חוץ מהעמותות הפרטיות, שמכתתות רגליהן בעולם הלוך ושוב, נאלצות להתמודד עם כל מיני גורמים בחוץ לארץ על מנת להסדיר את הקשרים, להסדיר את התשתיות, להסדיר את אותם אנשים שממתינים בשדה התעופה ומסכימים להשכיר דירות, כי האדם מגיע לשם ללא שפה, ללא ידע, ללא מוכנות, והוא לא יכול להסתדר.
רותי אלדר: אין לנו ברירה אלא להיות תלויים באותם אנשים.
רותי אלדר: יש צורך שהמדינה תעזור בעניין הזה באמצעות חתימת הסכמים עם מדינות.
רותי אלדר: זה מקובל בכל העולם.
רותי אלדר: גם ארצות הברית, גם כל מדינות אירופה חתומות על הסכמים.
רותי אלדר: בסין אי אפשר לאמץ ללא חתימת הסכם עם מדינה.
רותי אלדר: העמותות שבדקו את זה באופן פרטי קיבלו תשובה שסין עושה הסכמים עם מדינה, לא עם עמותה.
רותי אלדר: לכן צריך לחפש מדינות.
רותי אלדר: זה לא פשוט.
סופה לנדבר: כמה שאתם לא סובלניים.
סופה לנדבר: אתם מתארים מה עוברת משפחה כאשר הם רוצים לאמץ את הילד?
סופה לנדבר: גם להם חסרה סבלנות.
סופה לנדבר: אני חושבת תהיו קצת סבלנים לפחות אחד לשני.
רותי אלדר: עמותה נאלצת להתמודד עם אותם הגורמים בחוץ לארץ, כשכל הזמן שם משנים את החוקים.
רותי אלדר: הנושא שהועלה פה בקשר לשינוי התקנות, זה קורה.
סופה לנדבר: את אומרת שהמחיר נמוך ולכן צריך להיות כאן סבסוד של המדינה.
סופה לנדבר: מדבריך עולה כי המדינה צריכה לתת גב ולעשות הסכמים עם מדינות שונות.
רותי אלדר: יש עוד נושאים כמו ביטוח, ועוד נושאים נוספים, שיש צורך לשפר.
רותי אלדר: אלה נושאים שלא הועלו במכתב שהוקרא כאן, מאחר שהכותבת לא יודעת שזה מכוסה על-ידי העמותות.
אידה הררי: רותי כבר טיפלה בנושאים האקוטיים, האמיתיים.
אידה הררי: לאור דרישתה של הגברת, חברת הכנסת בדימוס פנינה רוזנבלום שביקשה מאיתנו לדבר בתכל'ס ובקיצור, אני אתמקד בנושאים נוספים.
סופה לנדבר: כמה זמן קיימת העמותה שלך?
אידה הררי: שמונה וחצי שנים, מיולי 1998, אז הוקמו העמותות.
סופה לנדבר: כמה ילדים אומצו דרככם?
אידה הררי: שלוש מאות ילדים.
אידה הררי: אני רוצה לומר לכם שאנחנו לא מהצד הנגדי של המשפחות אלא אנחנו באותו צד.
אידה הררי: אנחנו נלחמים ועושים את המקסימום למענם.
אידה הררי: אני כבר לא מדברת על הליווי האישי.
אידה הררי: מדובר כאן בהכנה ובבירוקרטיה, וזה מצטמצם אולי לחודש בישראל.
אידה הררי: הבירוקרטיה הקטסטרופאלית היא בצד שמנגד.
אידה הררי: את, כיוצאת חבר העמים, יודעת שאנחנו לא בדיוק משוש חייהן של אותן מדינות.
אידה הררי: אנחנו יהודים, ישראלים, ומדינת מלחמה.
אידה הררי: אנחנו צריכים לפלס דרך בין מדינות שוק עשירות שמשלמות ביורו.
אידה הררי: חוץ מזה, המאמץ הישראלי רוצה את הילד המושלם, את הילד היפה ביותר, הבריא ביותר, הקטן ביותר.
סופה לנדבר: כמה משלמים היום עבור האימוץ במדינות השונות בעולם?
סופה לנדבר: אני קיבלתי פניות ואני צריכה לענות על הפניות האלה.
סופה לנדבר: אם אתם מגיעים לכאן בכוונה להילחם בנו, גם אני יודעת להילחם.
סופה לנדבר: נפגשתי עם אנשי משרד הרווחה ואני חושבת שהשיחה הייתה מאוד טובה, אנושית ונוגעת בנושא.
סופה לנדבר: אם אתם תשכנעו אותנו, אנחנו ניגש לחקיקה וננסה לעזור.
סופה לנדבר: אם אתם תשכנעו
אידה הררי: אני חושבת שבאנו לעזור.
אידה הררי: זו המטרה שלנו כאן, ואני רואה בעבודה שלי מפעל חיים.
אידה הררי: אני רוצה לומר לך שכאשר באה משפחה, וגם כאשר זו משפחה שבמצוקה, אני מחפשת מקורות.
אידה הררי: מדינת ישראל לא נותנת תמיכה וסיוע.
אידה הררי: כל הכבוד לחמש או עשרים הפריות, אבל המדינה לא תיתן תמיכה למשפחה שלא מסוגלת לשלם עבור אימוץ.
סופה לנדבר: כמה המדינה היום משלמת על טיפולי פוריות?
אידה הררי: אני לא יודעת.
רותי אלדר: אני מעריכה שמשהו כמו מאתיים אלף שקלים לכל המשפחה, שעוברת שש-שבע הפריות.
אידה הררי: אנחנו מבקשים מהמדינה שגם היא תסייע לנו כי קודם כל זה יעזור למשפחות.
אידה הררי: ואני שוב מנסה להדגיש ולומר שאנחנו בחוץ לארץ נמצאים בעמדת נחיתות.
אידה הררי: תביני, אנחנו עומדים אל מול המחירים המאמירים שם, בצורה שאי אפשר לתאר, כאשר הדולר יורד כלפי מטה והיורו מזנק כלפי מעלה, והם מקבלים את התשלום במדינות השוק ביורו.
סופה לנדבר: מה התהליך שאתם עושים כאשר אתם מגיעים למדינה כלשהי?
סופה לנדבר: איך אתם מתקשרים עם בתי יתומים?
אידה הררי: קודם כל הדרך היא לא ללכת ישירות לבית יתומים.
אידה הררי: אנחנו צריכים להתקשר עם הרשות המרכזית של אותה מדינה אבל קודם כל צריך ללמוד את החוק כי צריך לדעת מה הדרישות של אותה מדינה.
אידה הררי: אני פניתי עכשיו לעוד כמה מדינות והסתבר לי שלא בכל מקום אנחנו יכולים לגשת.
אידה הררי: קודם כל אנחנו בתווית ועם אות קין שחבל על הזמן.
אידה הררי: עד כמה שאני יודעת הגברת פנינה רוזנבלום הביאה ממולדובה ומאוקראינה.
אידה הררי: זה מה שאני יודעת מהעיתונות, יכול להיות שאני טועה.
אידה הררי: קיבלתי רישיון ממולדובה ומאוד שמחתי בו.
אידה הררי: שבע פעמים הייתי שם, חילקתי מתנות, ואת יודעת ששם הכול זה במתן כדי שרק יסכימו לייצג אותי, ואכן בחרתי במישהו נפלא שהוא יושב ראש ועד עורכי דין של מולדובה, דיקן הפקולטה למשפטים, יועץ הנשיא, דוקטור גאורגרי בורנין.
אידה הררי: זה הנציג שלי במולדובה.
אידה הררי: כמה ילדים הוצאתי ממולדובה?
אידה הררי: בקושי רב רק שני ילדים בשנה.
סופה לנדבר: בגלל מה?
אידה הררי: אנחנו לא רצויים והם גם לא מתביישים לומר את זה.
אידה הררי: .
4035: אנחנו התכנסנו כאן רק לדבר אחד והוא לראות איפה ניתן לשפר ולעזור למשפחות.
4035: זו הנקודה.
4035: כל הדיבורים מסביב, הם סתם.
4035: אני פה רק בשביל הדבר הזה, כי אחרת חבל לי על הזמן, ואני מאוד לחוצה בזמן.
סופה לנדבר: לפנינה לא הייתה בעיה לאמץ אבל יש משפחות שקשה להן להוציא את הסכומים האלה.
אידה הררי: לתת סיוע מהמחוקק, לגבות אותנו, כדי שאותן המשפחות שרוצות להיות הורים לילדים ולהרחיב את התא המשפחתי יוכלו לעשות זאת.
אידה הררי: לתת להן את האפשרות הזאת מצד אחד, ומצד שני לאפשר לנו לקבל יותר כדי שאנחנו שם נקבל שירותים טובים יותר כי התחרות שלנו שם היא לא שוויונית.
אידה הררי: אני אומרת לך את זה עם יד על הלב ואני עשיתי את זה לא פעם ולא פעמיים.
אידה הררי: נמצאת פה המפקחת על העמותות והיא יכולה להעיד.
אידה הררי: אני רואה בזה מפעל חיים והולכת לחפש מקורות, קרנות, תרומות, כדי לעזור לאותן משפחות כי בזה אני רואה את עיקר עבודתי.
אידה הררי: היום האפשרויות נחסמו ופשוט אין לי מאיפה להביא את הילדים.
אידה הררי: אני יודעת שהיום ברוסיה באזורים מסוימים אני לא אוכל להמשיך לעבוד.
4035: מה שאני מבינה הוא שבגדול אתם מבקשים קצת עזרה.
4035: צריך שממשלת ישראל תדבר בערוץ הדיפלומטי עם מדינות מסוימות, כי אני מבינה שיש לכם קשיים עם מדינות מסוימות שם בכלל לא רוצים לתת לנו לאמץ.
4035: יכול להיות ששווה להיכנס לזה דרך הערוץ הדיפלומטי כדי שיפתחו את שעריהן יותר למדינת ישראל.
4035: בפן הזה צריכה להיעשות עבודת שטח.
4035: הדבר השני שצריך לעשות הוא לנסות לחפש איזשהו תקציב שיעזור למשפחות הזקוקות,אבל לתת אך ורק לכאלה שבאמת אחרי בדיקה מוצאים שהן במצוקה כלכלית נוראית ושהם חשוכי ילדים.
אידה הררי: לא חייבים להיות במצוקה כלכלית נוראית.
אידה הררי: גם למשפחה שלא נמצאת במצוקה כלכלית מגיע לקבל ילד.
4035: מדינת ישראל צריכה לקבוע קריטריונים.
4035: אם הבעל והאישה עובדים ומשתכרים שכר מסוים, יכול להיות שלא יקבלו את העזרה הזאת, אבל יש משפחות שהבעל משתכר רק 5,000 שקלים בחודש, ולמשפחה הזו כן צריך לסייע.
אידה הררי: אותה משפחה תיפסל, כי שם יגידו שהיא ענייה.
אידה הררי: אם אני מביאה להם משפחה מאוד ענייה, הם יפסלו אותה על הסף.
4035: לכן מדינת ישראל צריכה לסייע.
4035: גם משפחה שהיא מסכנה וחשוכת ילדים, מגיע לה שיהיה לה ילד.
4035: פה צריכה לבוא מחלקת רווחה ולתת איזה שהוא סיוע וגב של איזה שהוא תקציב חודשי מסוים או משהו.
4035: אני מדברת באמת על משפחות במצב כלכלי קשה .
4035: אלה דברים שצריכים אולי לעזור ולשפר.
אידה הררי: אבל גם לא למשפחות במצב קשה.
4035: בואו לא נתחיל להתווכח על זה.
4035: יש קריטריונים.
סופה לנדבר: את אומרת שבעצם המצב של עמותות קשה, כאשר אתם מתחרים בעולם.
דימטרי קובירנסקי: אני רוצה להתייחס קודם כל לדבר הראשון שפנינה דיברה עליו לגבי בירוקרטיה.
דימטרי קובירנסקי: כפי שנאמר, הבירוקרטיה היא לא בארץ.
דימטרי קובירנסקי: אצלנו בעמותה למשל האבחון לוקח בין חודש לחודשיים.
דימטרי קובירנסקי: אחרי האבחון אנחנו שולחים את הניירת של אותה משפחה לחוץ לארץ, וכאן מתחילה הבעיה.
דימטרי קובירנסקי: אנחנו עמותת מזל, ואנחנו מתמחים באוקראינה.
דימטרי קובירנסקי: במשך שמונה חודשים מדינת אוקראינה הייתה סגורה בפנינו.
דימטרי קובירנסקי: נתקלנו בבעיה במשך שמונה חודשים.
דימטרי קובירנסקי: אני מגיע לאוקראינה אחת לחודש וחצי-חודשיים.
דימטרי קובירנסקי: מגיעים לשם סנטורים מארצות הברית, מגיעים חברי פרלמנט מאיטליה ומספרד, והם פונים למשרד לענייני משפחה ונוער - שהוא כרגע אחראי על כל התחום של האימוץ - ומנסים לעזור.
דימטרי קובירנסקי: אף חבר כנסת ממדינת ישראל עוד לא הגיע לשם.
סופה לנדבר: לא פניתם אלינו.
4035: חברת הכנסת סופה לנדבר תעזור לכם בערוץ הדיפלומטי.
4035: אני כבר קלטתי את הבעיות.
דימטרי קובירנסקי: יש לנו עם זה בעיות והבעיות חוזרות על עצמן.
דימטרי קובירנסקי: יש תקופה שהם עובדים, אבל יש תקופה שהם סוגרים את האימוצים.
דימטרי קובירנסקי: במדינת ישראל הממשלה לא עוזרת לנו.
דימטרי קובירנסקי: דיברה פנינה רוזנבלום על התשלום וכמה היא שילמה לפני 13 שנים, אבל זה לא המצב היום.
4035: שילמתי הרבה כסף.
דימטרי קובירנסקי: כשאימצת באודסה לפני שתים עשרה שנה המחירים היו שונים.
דימטרי קובירנסקי: עד היום אני מעריך קפץ הסכום בחמש מאות אחוזים ואני לא מגזים.
דימטרי קובירנסקי: לגבי הנאמר במכתב שהוקרא כאן, שביקשו ממנה על שכר דירה חודשי עבור יום אחד, זה לא נכון.
דימטרי קובירנסקי: כאמור, אני נמצא היום באוקראינה אחת לחודשיים ויש לי שם דירה שכורה כך שאני יודע בדיוק כמה עולה שם דירה.
דימטרי קובירנסקי: זה לא נכון מה שהיא כותבת.
דימטרי קובירנסקי: אנחנו מתמודדים בתחרות מאוד קשה.
דימטרי קובירנסקי: מגיעות עמותות מארצות הברית, כאשר בארצות הברית התשלום מתחיל בעשרים ושמונה אלף דולר ועולה למעלה.
דימטרי קובירנסקי: אצלנו משלמים עשרים אלף ואסור לנו לקחת שקל יותר.
אידה הררי: למה לא נתנו תקצוב לנחמה טל?
אידה הררי: היא המייצגת שלנו.
עירית שיק: אני מנהלת של עמותת הומניקט.
עירית שיק: אנחנו עובדים בשנתיים האחרונות ומתמחים בגוואטמלה.
עירית שיק: גוואטמלה היא ארץ נהדרת לאמץ בה, ואמריקאים מאמצים קרוב לחמשת אלפים ילדים לשנה.
עירית שיק: זה אומר משהו.
עירית שיק: הילדים שם קטנים ובאים ממשפחות אומנות.
עירית שיק: כאשר הקמנו את העמותות בשנת 1998 היו יותר מחמש עמותות שעבדו בגוואטמלה.
עירית שיק: לימים נותרו אני ועוד עמותה אחת, יד לילד, וזאת מכיוון שהמחיר בגוואטמלה - ואני הצגתי זאת בפני הוועדה המייעצת, זה באופן רשמי חוזי אימוץ של כל הסוכנויות בארצות הברית – הוא בין עשרים וחמש לשלושים אלף דולר.
עירית שיק: הסכום הזה ניתן רק בגוואטמלה ועבור התהליך בגוואטמלה.
עירית שיק: אני לא מדברת על התשלום המשולם בארצות הברית לסוכנות, כדי להכין את התיק, ללוות את המשפחה, להכין אותם לאימוץ וכולי.
סופה לנדבר: מה ההליך?
סופה לנדבר: מה המדינה עושה שם?
סופה לנדבר: אני מדברת על האמריקאים,.
סופה לנדבר: מה החוק שקיים שם?
עירית שיק: האדם בא עם כסף.
עירית שיק: הוא בא עם עשרים אלף דולר.
עירית שיק: רוב הילדים הולכים לאמריקאים.
עירית שיק: האמריקאים משלמים עשרים וחמש אלף דולר ואני לא יכולה לשלם את הסכום הזה כי אחרת אני צריכה להביא כסף מהבית שלי.
עירית שיק: במקרה יצרנו קשרים עם כמה אנשים שאוהבים אותנו, יהודים, שמוכנים לתת לנו ילדים במחיר של שישה עשר אלף דולר.
עירית שיק: תעשי חישוב בעצמך ותראי שאם אני צריכה לשלם בגוואטמלה שש עשרה אלף דולר, לעורך-הדין, להחזקת הילד, לתהליך המשפטי, למשפחה האומנת, לרופא וכולי, נשאר לי סכום של ארבעת אלפים.
עירית שיק: עכשיו תחליטי, פנינה, כמה העמותה מתעשרת, או צוברת רווחים.
עירית שיק: בסכום של ארבעת אלפים דולר אני צריכה להכין את התיק, את התיק, את התרגום, את הקבוצה של תמיכה וכולי.
4035: אני מבינה את הבעיות שלכם.
עירית שיק: את הקשרים יצרנו באופן אישי ולא קיבלתי עזרה.
סופה לנדבר: כמה ילדים הבאתם מגוואטמלה?
עירית שיק: השנה הבאנו עשרים ושישה ילדים.
נטליה הדוט: האמת שחבריי אמרו כמעט את כל הדברים, אבל נראה לי שבכל זאת קולה של העמותה הכי גדולה במדינה הזאת צריך להישמע ולכן אדבר.
נטליה הדוט: רוב הילדים הם שלנו והבאנו אותם בתשע שנים.
נטליה הדוט: הקצב בהתחלה היה הרבה יותר איטי, אבל אם אנחנו מדברים על שלוש-ארבע השנים האחרונות, הרי שהבאנו מאה ומשהו ילדים לשנה, בעיקר מרוסיה.
נטליה הדוט: אני אולי אחזור על הרבה טענות, אבל אסכם את מה שעלה כאן.
נטליה הדוט: הסיפור מתחיל ונגמר בזה שכל הראייה של אימוץ בין ארצי חייבת לבוא מנקודת הנחה שלא שאנחנו הטובים והנהדרים שעושים טובה ומצילים ילד, אלא יש מעט מאוד ילדים והרבה מאוד משפחות שרוצות לאמץ אותם.
נטליה הדוט: זאת העובדה וזה המיתוס הראשון.
נטליה הדוט: אגב, להבדיל מהרבה מאוד מחבריי אנחנו גם עובדים שם כמובן באופן בלתי אמצעי, כך שאני יכולה לומר לכם מה קורה בשטח.
נטליה הדוט: המצב הוא מאוד פשוט, יש מעט מאוד ילדים ברי אימוץ.
נטליה הדוט: אנחנו לא מדברים על ילדים שזרוקים ברחוב, אלא אנחנו מדברים על ילדים שמישהו הכריז עליהם ובדק לחלוטין את הסטאטוס המשפטי שלהם והחליט שהם באמת ברי אימוץ.
נטליה הדוט: מבין המעט הזה יש כמובן עוד פחות ילדים קטנים ועוד פחות ילדים בריאים ועל המעט הזה רבים כל העולם והאימא שלו.
נטליה הדוט: המצב שנוצר הוא הצוואר בקבוק שהולך ונהיה צר עם השנים.
נטליה הדוט: אני מנסה להגיד שברגע שאתה יוצא מנקודת הראייה הזאת, הרבה מאוד דברים מתחילים להיות ברורים לך.
נטליה הדוט: כשהיו הרבה מדינות מהן לאמץ ומעט דרישה לאימוץ, זה היה בתקופה מסוימת, אבל עכשיו יש מעט מדינות בהן ניתן לאמץ.
נטליה הדוט: יעד כמו רומניה, שהיה אחד היעדים המרכזיים לאימוץ בין ארצי, נסגר לחלוטין.
נטליה הדוט: המציאות היא שכמעט ולא נשארו מדינות לאמץ מהן.
נטליה הדוט: זאת אומרת, במקום 15029 מדינות, נשארו שלוש-ארבע מדינות מהן ניתן לאמץ ולשם מגיעים כל אלה שרוצים לאמץ.
נטליה הדוט: ברוסיה, - אני לא יודעת מה המצב באוקראינה, את זה צריך לשאול את דימה - היחס בין כמות המשפחות לילד אחד בר אימוץ הוא שלושים משפחות לילד.
נטליה הדוט: עושים לנו טובה ענקית שבכלל מדברים איתנו ונותנים לנו את הילד הזה.
נטליה הדוט: רוסיה היא ענקית, היא כוללת המון מחוזות, ואנחנו באמת הצלחנו לבנות שם תשתית מאוד רחבה.
נטליה הדוט: יש לי שם מאה חמישים אנשים שצריך להחזיק אותם והם עובדים יום יום.
נטליה הדוט: כאשר מגיעים למעט מדינות עם הרבה מאוד תחרות, עם הכי פחות כסף, כאשר אתה רוצה את הילד הכי קטן, הכי בריא והכי צעיר, אתה קצת בבעיה.
נטליה הדוט: הדברים האלה כבר נאמרו כאן, אבל אני מתמצתת אותם.
נטליה הדוט: מצד אחד אתה רוצה את הילד הכי מושלם והכי קטן, וזאת להבדיל מאיטליה או מארצות הברית שמוכנים לאמץ ילדים גדולים.
נטליה הדוט: אנחנו לא מוכנים לכך.
נטליה הדוט: הבעיות הן ענקיות.
נטליה הדוט: זה העולם.
נטליה הדוט: בעולם הזה כסף הוא כמובן גם חלק מהמשחק והיינו צריכים להעלות את התקרה.
נטליה הדוט: אנחנו מאוד שמחים להיות כאן ולחזור על הטיעון הזה אבל היינו בוועדה מייעצת והבאנו את המספרים.
נטליה הדוט: אמרנו שאם מחיר לא עולה דרסטית, אנחנו פשוט שמים את המפתחות על שולחן משרד הרווחה ובזה זה נגמר.
נטליה הדוט: פיזית כבר הגיעו למצב שהעמותה במשך תשעה חודשים לא מושכת משכורת, אלא אני מביאה כסף מהבית לאימוצים האחרונים.
נטליה הדוט: אם זה המצב, אני אסגור.
4035: אז תסגרי את העסק.
4035: עסק לא רווחי הוא עסק לא קיים.
נטליה הדוט: פנינה, אני לא קטעתי אותך, ואני מאוד מבקשת לאפשר לי לסיים את דבריי.
4035: אני עוזרת לך.
נטליה הדוט: לא צריך לעזור לי.
נטליה הדוט: יש לי שני ילדים בארץ שמעט מאוד רואים אותי כי אני יום וליל מטפלת במשפחות שאתם רוצים לדאוג להן.
נטליה הדוט: טוב שהספקתי להגיע לבת מצווה של בתי הבכורה.
נטליה הדוט: אנחנו באמת חיים בשבילם, והעולם הזה נהייה יותר ויותר מידי קשה.
נטליה הדוט: אנחנו נחנקים בגלל חוסר משאבים ואם התקרה לא תעלה, נצטרך לסגור את העמותות.
נטליה הדוט: נכון שזה לא הוגן להפיל את הכול על המשפחה, למרות הצמיחה בישראל.
נטליה הדוט: הסכום של 20 אלף דולר בשנת 1998, היום מקביל לסכום של 25-28 אלף דולר, ואנחנו בדקנו את זה.
נטליה הדוט: בקשר לגב של המדינה, זה לא נכון שלא פנינו.
נטליה הדוט: פנינו כמה פעמים.
נטליה הדוט: אנחנו מבקשים שפעם הבאה שיפסלו לי משפט ברוסיה בגלל מצב בטחוני במדינת ישראל לא אני אחפש את הגב שיעזור לי.
נטליה הדוט: לא אני צריכה לרוץ ולחפש את שמעון פרס, סילבן שלום או חבר כנסת זה או אחר.
נטליה הדוט: אני רוצה שהמדינה תהיה שם בשבילי ותבין שזו הבעיה שלה.
נטליה הדוט: אני צריכה את המדינה שתעמוד לימיני.
נטליה הדוט: כשאני פותחת יעד כמו בלרוס, ושורדת שם בקושי, חייב להיות הסכם בין מדיני כדי שהמדינה תעזור לי בעבודתי.
נטליה הדוט: חשוב לי בכל זאת לדעת מה כמות הפניות שקיבלתם, כי אנחנו מדברים על אלפיים אימוצים בין ארציים.
נטליה הדוט: השאלה היא מה היחס כי יש תמיד לקוח לא מרוצה.
סופה לנדבר: אנחנו לא חייבים לתת דין וחשבון.
סופה לנדבר: אני אומרת שאנחנו קיבלנו לא מעט פניות, גם אני וגם חברי כנסת אחרים, ולכן אנחנו מעלים את העניין.
סופה לנדבר: תאמינו שיש לנו לא מעט נושאים אחרים שאנחנו יכולים להעלות בוועדה אבל בחרנו להתמקד בנושא הזה.
נטליה הדוט: עלה פה רעיון של אימוץ פרטי.
נטליה הדוט: אימוץ פרטי כמו שהיה בזמנה של פנינה יותר יקר מאופן האימוץ היום.
נטליה הדוט: אימוץ פרטי תמיד יותר יקר מאשר דרך העמותות ולא הוא לא יכול להתקיים.
נטליה הדוט: כאשר אתה לבד, אתה אמנם משלם תשתית ועליה מעביר כמה אימוצים, אבל אתה משלם כפול.
סופה לנדבר: מה דעתו של משרד הרווחה ומה אתם חושבים אנחנו צריכים לעשות?
סופה לנדבר: אני גם ארצה לשמוע את נציג רשם העמותות לגבי הדברים הטכניים, האם אתם יכולים לבדוק את התהליך של אימוץ, והאם אתם יכולים לבדוק רק איך מתנהלת עמותה.
נחמה טל: אני לא רוצה לחזור על הדברים שנאמרו כאן.
נחמה טל: אני בהחלט חושבת שיש כאן בעיה בנושא של סכומי כסף.
נחמה טל: אני כן רוצה להגיד שאני חושבת שזה אחד הנושאים היחידים בכלל שקיים במשרד שיש בו ועדה מייעצת.
נחמה טל: הוועדה הזו מורכבת בין השאר, לא רק, אבל בין השאר, גם מנציגי ציבור, כך שבסך הכול דווקא זה נושא שיחסית מטופל.
סופה לנדבר: מה התפקיד של הוועדה הזאת?
נחמה טל: לייעץ לשני השרים, לשר המשפטים ולשר הרווחה.
סופה לנדבר: מי בודק את התהליכים של האימוץ באמצעות העמותות?
נחמה טל: יש פיקוח על ההליכים אבל אישור העמותות נעשה בהמלצת הוועדה המייעצת.
מיכל ברגר: הוועדה המייעצת מתכנסת אחת לחודש.
מיכל ברגר: בעבר ישב בראשה פרופ' יוסי תמיר, והיום יושבת בראשה ד"ר טובה ליכטנשטיין שהיא דוקטור לעבודה סוציאלית.
מיכל ברגר: יושבים בה עוד אנשים שהם מחוץ למשרד והם מכובדים ובעלי שם בנושא הזה.
מיכל ברגר: אני אינני חברה בוועדה אלא יושבת במרבית הישיבות כיועצת משפטית.
מיכל ברגר: כאמור, הוועדה מתכנסת אחת לחודש ודנה בנושאים שקשורים באימוץ בין ארצי.
מיכל ברגר: באופן שיגרתי כל בקשה של עמותה לפעול במדינה חדשה או לחדש את ההכרה שלה או להתחיל לפעול בכלל, עוברת דרך הוועדה המייעצת.
מיכל ברגר: כל הנושאים של שינויי חקיקה, ענייני מדיניות, נדונים על ידי הוועדה המייעצת בכובד ראש והיא זו שממליצה את המלצותיה בפני השרים.
סופה לנדבר: למה עד כה לא המלצתם לשרים, או לשר הממונה – עכשיו זה ראש-הממשלה – המלצות בנושא הסובסידיה?
מיכל ברגר: סעיף 28(לד) לחוק מדבר על כך שעמותה מוכרת יכולה לטפל בבקשות לאימוץ בין ארצי של מבקשים שאין בידם היכולת הכלכלית לשלם לה.
מיכל ברגר: לאורך השנים התכנסנו מספר פעמים בכוונה באמת לקבוע כללים שהעמותה על פיהם תסבסד, והביאו בפנינו נתונים.
מיכל ברגר: ישב רואה חשבון מטעם המשרד ובדק את הנתונים.
מיכל ברגר: אין לעמותות מאיפה להוציא את הסכומים האלה, עד כדי כך שבאמת אנחנו מבינים היום שהעמותות לא תוכלנה לפעול אם לא תועלה התקרה.
סופה לנדבר: איך אתם מציעים לשפר את המצב?
מיכל ברגר: אלה דברים שאני עדיין לא יכולה לומר לך מאחר והם כרגע על המכבש.
מיכל ברגר: אני רק יכולה לומר לך שאחרי שנים שחשבנו שאנחנו לא נוכל להעלות את הסכום, כיום אנחנו רואים שאין ברירה.
מיכל ברגר: ייתכן שאם יועלה הסכום במידה מספקת, אכן נוכל ליישם את סעיף 28(לד).
מיכל ברגר: הסעיף הזה מדבר על כך שאחת לכמה אימוצים, עמותה צריכה לסבסד איזשהו אימוץ של משפחה שקשה לה לשלם בתנאים שהשר יקבע.
מיכל ברגר: אני יכולה לומר לך שהיום, גם אם עמותה תיתבע ותצטרך לשלם פיצויים, אין לה מאיפה לקחת אפילו את ההוצאות לעורך דין.
מיכל ברגר: הכול עובר על המילימטר.
מיכל ברגר: אכן, היום הדברים עובדים אבל אין רווח ליצור תשתיות חדשות במדינות חדשות.
מיכל ברגר: אם משהו מתפקשש בתוך האימוץ, וצריך עוד נסיעה, עוד בדיקה, אין את הרזרבות האלה.
מיכל ברגר: פשוט אין.
מיכל ברגר: לכן ניתן השירות.
מיכל ברגר: אני יכולה לומר את זה היום כי פשוט השתכנענו, כי במשך שנים עמדתנו הייתה אחרת.
מיכל ברגר: היום המצב הוא כזה שאנחנו יודעים שזה באמת כך.
מיכל ברגר: אין את הרזרבות גם לתת את השירות הטוב למי שהיום רוצה לאמץ ועל אחת כמה וכמה שאי אפשר לסבסד.
מיכל ברגר: לו תועלה התקרה בשיעור שהוא יהיה מספיק, אפשר יהיה גם ליישם את הסעיף הזה.
עירית שיק: באיזה תחום במדינה סכום שנקבע לפני תשע שנים לא שונה?
עירית שיק: ואני כבר לא מצביעה על מה שקרה לדולר.
עירית שיק: כתוב 20 אלף דולר מקסימום, אבל אנחנו משלמים ביורו, כך שמבחינתנו זה אומר עלייה של 30 אחוזים.
נחמה טל: יש עוד דבר אחד שאנחנו מנסים להשתלט עליו ויש עוד דברים שיכול להיות שצריך לחשוב עליהם.
נחמה טל: הנושא של סבסוד, הנושא של היכולת להוריד את זה ממס הכנסה, ויכול להיות שיש דברים שצריך באמת לחשוב על זה.
נחמה טל: בהחלט דברים שאם הכנסת ככנסת יכולה לעזור, זה יכול בהחלט לעזור.
נחמה טל: אין לי ספק שסכום של עשרים אלף דולר, ואנחנו מדברים באמת על העלאה של הסכום הזה, הוא סכום עצום וגדול וקשה להרבה אנשים.
סופה לנדבר: קשה לאנשים לעמוד בסכום הזה.
סופה לנדבר: אני מתארת לעצמי שהמון אנשים לא יכולים להגשים את החלום שלהם ולאמץ ילד.
נחמה טל: בהתייחס למכתב תלונה, דבר שאני כמפקחת מוטרדת ממנו מאוד, הם הסכומים שמשולמים בחוץ לארץ, ומבקשים לתת תרומה לבית הזה, למשפט הזה ולעניין הזה.
נחמה טל: אני מאוד מאוד מקווה - וזה הכיוון שאנחנו מנסים לחשוב עליו, ולא רק לקבוע סכום יותר גבוה - שהסכום הזה לפחות יהיה כזה שיכלול באמת את כל ההוצאות, שלפחות לא יקרה מצב שבו משפחה מגיעה, חושבת שהיא מוציאה סכום איקס ומגיעה לחוץ לארץ ומסתבר שהיא צריכה לשלם בשביל זה ובשביל זה ושביל זה.
נחמה טל: זה משהו שאנחנו מנסים להסדיר.
סופה לנדבר: רשם העמותות, אתם רוצים להוסיף משהו?
אביבה שביט: אני חושבת שלא.
אביבה שביט: יש לנו פיקוח על העמותות, אבל רוב הפיקוח המקצועי הוא באמת של משרד הרווחה והוא בקשר לחוזים ולסכומים.
סופה לנדבר: קראתי בחומר שעמותה, לפני שהיא נפתחת, היא צריכה סכום של חצי מליון שקלים, אבל קרו כבר מקרים שעמותה לא רצתה להחזיר את הכספים ואתם בעצם לקחתם מכספי הערבות.
אביבה שביט: לא, זה לא נכון.
קריאה: מדובר בעמותות שקרסו ונסגרו.
דימטרי קובירנסקי: לפי דעתי אסור לתת בשום פנים ואופן לאנשים ללכת להליך של אימוץ פרטי, ואני גם אסביר למה.
דימטרי קובירנסקי: לפי החוק של המדינות אתן אנחנו עובדים, המשפחה חייבת לדווח על התפתחות הילד.
דימטרי קובירנסקי: למשל באוקראינה הדיווח הוא עד הגיע הילד לגיל שמונה עשרה.
דימטרי קובירנסקי: ברגע שהמשפחה מאמצת דרך עמותה, אנחנו אחראים על זה ומפקחים על זה.
דימטרי קובירנסקי: ברגע שהמשפחה אימצה את הילד באופן פרטי, זה לא יתקיים.
דימטרי קובירנסקי: אני למשל עומד בקשר עם השגרירות אחת לחודש.
סופה לנדבר: זאת אומרת, אתה רוצה להגיד שאם מישהו עשה את זה באופן פרטי הוא מקלקל לעמותות.
דימטרי קובירנסקי: בארצות הברית למשל מותר גם אימוץ פרטי וגם אימוץ דרך עמותה.
דימטרי קובירנסקי: בארצות הברית נכון לעכשיו יש כמה אלפי ילדים מאוקראינה שאין עליהם דיווח, והייתה תקופה של שנה שלא נתנו לאמריקאים לאמץ, והמשיכו את ההליך רק בתיקים ישנים אבל תיקים חדשים לא קיבלו, וכל זה רק בגלל שאין דיווח על הילדים.
סופה לנדבר: אתם רוצים להגיד שאתם עוקבים אחרי ההתפתחות של הילד וחייבים לדווח?
דימטרי קובירנסקי: לא, אנחנו פונים למשפחה, המשפחה ממלאת דו"ח כזה, מצרפת תמונות של הילד ואת זה מעבירים לשגרירות.
דימטרי קובירנסקי: בשלוש שנים ראשונות העמותה עושה זאת.
דימטרי קובירנסקי: וזה החוק.
דימטרי קובירנסקי: ברגע שהמשפחה תאמץ את הילד באופן פרטי, זה לא יתקיים.
אידה הררי: זה מנוגד לחוק ולאמנה לאימוץ בין ארצי.
אידה הררי: אי אפשר לאמץ באימוץ פרטי אלא רק באמצעות גופים מוכרים.
אידה הררי: אני עובדת עם מדינת קזחסטן, ואני העמותה היחידה שעובדת איתם.
אידה הררי: אצלם בית הילדים זה משהו לדוגמא ולפאר.
אידה הררי: אין להם הרבה ילדים לאימוץ.
אידה הררי: אני מוכרחה לומר ולציין לשבח את הקונסול, וגם את השגרירה שהייתה שם בעבר, שאני יודעת שאת גם מכירה אותה באופן אישי.
סופה לנדבר: אני הייתי יושבת ראש ארגון בין פרלמנטרי עם קזחסטן.
אידה הררי: הקונסול הלך לבתים של הילדים המאומצים - כל שנה אני מובילה אותם לכל המשפחות - עם מתנות, אנחנו מצטלמים איתם וגם נעשתה עלינו כתבה בטלוויזיה המקומית.
אידה הררי: עשינו עכשיו כנס והשתתפו בו הילדים הקזחטניים.
אידה הררי: הם גאים.
אידה הררי: אנחנו שם כבר שמונה עשרה שנה וזה לא כמו שקורה שבאוקראינה שם אנחנו שלוש שנים.
אידה הררי: אנחנו פועלים עם אישור נוטריוני, ומעבירים להם את הדו"חות של כל הילדים, כל שנה, עד גיל שמונה עשרה.
אידה הררי: אני מעלה את הנקודות האלה כדי שחברת הכנסת סופה לנדבר תראה שיש לנו עוד הוצאות.
אידה הררי: אם אנחנו נשב, את פשוט לא תאמיני איך אנחנו פועלים.
אידה הררי: כנראה כולנו כאן קוסמים.
ניסן צפריר: אני מצר על מה שהתפרש כהתנהגות מלחמתית, כי לגמרי לא זאת הייתה הכוונה.
ניסן צפריר: אני מאוד שמח שהישיבה דנה בנושאים שבאמת ראוי היה שיידונו בפורום כזה ולא רק התמקדה באותה תלונה, שגם אם יש כמה כמוה, אין לי ספק שהן מיעוט, וזאת למרות שלא צריך להיות מצב כפי שצוין שם, אם בכלל.
סופה לנדבר: אתם הרי מבינים שלא אנחנו חיברנו את המכתב הזה אלא אנחנו דנים בנושא לאחר שקיבלנו תלונה לגביו.
סופה לנדבר: אני שמחה שמרע יצא מתוק.
סופה לנדבר: בזמנו באו לכאן נכים וסיפרו לי על מוסד שעד כה לא הייתי מכירה אותו, על מכון לואיס.
סופה לנדבר: אתם כנראה גם לא מכירים.