GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
הלל אדמוני: ודאי, אני עומד ויושב כמה שאני רוצה, אין לי בעיה.
הלל אדמוני: להגיד בסדר יש ברכיים עם מעצורים ויש ברכיים ככה והוא לא צריך והוא לא רץ זה קשקוש אחד גדול.
הלל אדמוני: מה זאת אומרת?
הלל אדמוני: אתה יכול לשבת על הרצפה ולראות סרט בקור ואתה יכול לשבת בכורסא בחימום ואתה תהנה מהסרט יותר.
הלל אדמוני: זה לא רק עניין של יופי וזה נראה טוב.
הלל אדמוני: זה עניין של בריאות ואם כל המומחים שפה מכירים את הנושא אז הם יודעים בדיוק שללכת עם רגל שהיא, אני קורא לזה פיקסלגס זאת אומרת עם אורך קבוע זה משפיע על עמוד השדרה ואני לא יודע מה ואתה חוזר שעתיים שלוש הביתה ומת לזרוק את זה כמו נעל לוחצת וזהו וללכת על קביים עם כל המגבלות של זה.
הלל אדמוני: אמנם נלחמנו כמה שנים על זה, קבוצה של נכי צה"ל עד שהשגנו, אבל זה לא אמריקאים שילמו.
הלל אדמוני: זה משרד האוצר, משלם באיזו שהיא דרך, זה בכלל לא משנה מה.
הלל אדמוני: אז אני לא יכול לקבוע מי ישלם מה ומה אבל הקטע הזה של לספק לאנשים מבחינה לאומית, לחלק גדול כזה של אוכלוסייה לתת להם טיפול סוג ח' לעומת, אני לא רואה בזה שום הצדקה שאותה יד שמשלמת לנכה צה"ל לא יכולה לשלם לנכים רגילים עם אותם זכויות אזרחיות.
מיקי דור: התעוררו כאן מספר רב של בעיות שבסופו של דבר כולן נוגעות למשרד הבריאות.
מיקי דור: הן כמי שאחראי לאספקת השירות והן כמי שאחראי על שירותים במסגרת חוק בריאות ממלכתי באחריות קופות החולים.
מיקי דור: חוק בריאות ממלכתי הטיל על משרד הבריאות את האחריות לספק את אותם אביזרים שבהם הוועדה דנה וגם אביזרי ניידות נוספים שלא מסופקים על ידי מכון לואיס אלא ישירות על ידי משרד הבריאות.
מיקי דור: התקציבים שמיועדים לשירותים האלה הם תקציבים שבניגוד לתקציבים של חוק בריאות ממלכתי לא נהנים לא מקידום לא של מחירים שקבוע בחוק, לא מקידום של אוכלוסייה שקבוע בחוק ולא מקידום טכנולוגי כפי שנעשה לגבי התרופות והשירותים שבסל הבריאות.
מיקי דור: התוצאה שבמהלך העשור התקציב שעומד לרשות משרד הבריאות לכלל השירותים שכלולים בתוספת השלישית לחוק הלך ונשחק והפערים התבטאו פה על ידי כל הדוברים.
מיקי דור: .
מיקי דור: בין ההשקעה בצד הרפואי שבאחריות קופות החולים שנהנה מאותם קידומים ויכול לתת את הטכנולוגיה העדכנית.
מיקי דור: הטכנולוגיה שניתנת על ידי משרד הביטחון וגופים אחרים לבין התקציב של משרד הבריאות שמזה עשור נשחק באופן משמעותי ולא יכול ולהתמודד עם הצרכים.
מיקי דור: למרות זאת משרד הבריאות בשנתיים האחרונות הקצה סכומים גדולים לטובת מכון לואיס ולטובת מכשירי שיקום וניידות.
מיקי דור: חלקם תוספות שהתקבלו ממשרד האוצר כתוצאה של משא ומתן איתו, חלקם מקורות שהתפנו במשרד והופנו לבעיה הזו שהיא אחת המצוקות שהמשרד מנסה למצוא לה פתרון.
מיקי דור: בנוסף, כפי שהוזכר כאן, המשרד שכר יועץ חיצוני שבוחן מחדש את כל מערך מתן השירותים לא במטרה לחסוך כסף אלא במטרה לראות איך אפשר בסכום הנוכחי לתת את המענה הטוב ביותר.
סופה לנדבר: כמה כסף חסר למשרד הבריאות?
מיקי דור: אני לא יודע לומר.
מיקי דור: אני, כל סכום שאני אשלוף כרגע יהיה בלתי אחראי, הסכומים שאמר מרדכי שני, פרופסור מרדכי שני, הם סכומים שנשמעים סבירים אבל אני כמובן חייב לבדוק אותם.
מיקי דור: אנחנו יודעים על גידולים של דרישות למכשירים מסוימים שקרוב ל- 20% במעבר משנה לשנה.
מיקי דור: זה היקף תחלואה שהוא מאוד גבוה, הוא דורש קידום שהוא מעבר לקידום התקציבי הרגיל.
מיקי דור: אני על השאלה של הוועדה אצטרך לבדוק ויתכן שלישיבה הבאה נבוא עם תשובה לגבי שאלת הוועדה.
סופה לנדבר: למה לא הכנתם את הדברים לפני זה?
סופה לנדבר: הרי אנחנו ביקשנו להגיע היום.
סופה לנדבר: זה דבר מאוד מאוד חמור ואני אגיד לך למה?
סופה לנדבר: לא נכים היו צריכים לעלות את הבעיה הזאת.
סופה לנדבר: אתם הייתם צריכים לדפוק על הדלת של כל מחוקק שנמצא כאן בבית ולהגיד יש לנו בעיה, עכשיו אנחנו מאשרים תקציב ואתה מבין בדיוק שבתקציב הנוכחי אין שום סעיף שיתקן את המצב?
מיקי דור: זה לא שהמספרים נמצאים ולא הבאנו אותם.
מיקי דור: צריך, אומדן הצרכים הוא חלק מהפעילות שאנחנו מנסים למפות את הפערים.
מיקי דור: זה עבודה שהיא לא קצרה.
מיקי דור: ועבודה שדורשת מאמץ לא קטן.
מיקי דור: אנחנו חלק מאותה בדיקה שאנחנו כרגע עושים, אנחנו מנסים למפות את הפערים שיש.
מיקי דור: זה לא מספר שהמשרד יכול לשלוף.
רועי בן משה: הדברים נאמרו.
רועי בן משה: רק שתי נקודות.
רועי בן משה: אחד התקציב עלה זה הובהר.
רועי בן משה: מספרים מדויקים אנחנו נציג תוך איזה פרק זמן שיהיה צריך אנחנו נציג מספרים.
רועי בן משה: הדבר השני החוזה נחתם להמשך פעילות לפחות לתקופה - - -,
סופה לנדבר: לשלושה חודשים.
רועי בן משה: הדבר השלישי, שלושה חודשים זה בוודאי לא מספיק.
מרדכי שני: אם החוזה הוא ל- 31 למרץ ולנו יש חשבונות ב- 7 מיליון ש"ח על תקציב שנה הבאה, 28 לחלק ל-4 זה 7, אין לנו גרוש לשנה הבאה, בהתאם לחוזה הקיים וטילפנתי בדרך לחשב האוצר, שאלתי אותו מה היא קיים לצערי הרב התשובה נכון לרגע זה יוק.
מרדכי שני: לכן אני אומר במפורש אני לא רוצה להמשיך שנספוג את כל הקיטונות והגידופים שלא מגיעים לנו.
מרדכי שני: מבחינתנו שמשרד הבריאות ימצא גורם אחר, סאקר אחר.
קריאה: אני רוצה לומר דבר אחד.
קריאה: אני יצרן של מכשירים אורטופדיים, מתעסק בעיקר בילדים.
קריאה: הויכוחים האלה, וקרוב היום שאנחנו פשוט לא נוכל לייצר מכשירים עבור הנכים, עם כל הכאב עם כל הרצון.
קריאה: אנחנו קרובים פסע אחד מהנקודה הזאת ואתם חייבים להבין את זה.
קריאה: יש ויכוחים תקציביים אני בטוח אני משוכנע.
קריאה: תמיד זה קיים במיוחד במדינה שלנו אבל אנחנו כפסע מעצירת ייצור ואתם חייבים להבין את המשמעות הזאת.
יובל פרידמן: דיברו פה הרבה מאוד על הנושא של התקציב באופן מובן.
יובל פרידמן: אני רוצה להגיד כמה מילים על התהליך שבו מתנהלת קביעת התקציב.
יובל פרידמן: מידי שנה לפני הגשת הצעת התקציב לכנסת יש איזה שהוא דיון בין משרדי הבריאות והאוצר שמשרד הבריאות במקרה הזה מגיש את הדרישות התקציביות שלו.
יובל פרידמן: הצרכים הם מאוד מאוד גדולים, גם לנושא ששמענו פה היום וגם להרבה נושאים אחרים שהם חשובים.
יובל פרידמן: כל נושא על פי חשיבותו.
יובל פרידמן: בסופו של דבר מתקבל איזה שהוא סכום כסף שמשרד הבריאות מקצה אותו על פי סדרי עדיפויות והדברים מקבלים ביטוי בהצעת התקציב.
יובל פרידמן: למשל בשנת 2006 לשידרוג טכנולוגיות לנכים שכולל בין השאר גם חלק שהלך למכון לואיס ניתנה תוספת של 10 מיליון שקל.
יובל פרידמן: אם משרד הבריאות חושב שיש מקום להעלות את התקציב אז הוא מוזמן להעלות את זה בדרך הרגילה, בדרישות התקציביות ואם זה יכנס לסדרי עדיפויות במסגרת הכסף אז תהיה תוספת.
יובל פרידמן: אנחנו נאלצים מכל מכלול הדרישות גם להקצות כספים לנושאים אחרים.
סופה לנדבר: באיזה סעיף של תקציב עכשיו אנחנו מעלים את התקציב?
סופה לנדבר: איפה היית, אתה רפרנט של משרד האוצר על נושא זה.
סופה לנדבר: אז איזה סעיף, תראה לי, אני עכשיו חזרתי מוועדת כספים והשארתי במקומי חברת כנסת אחרת ואני נמצאת כאן ואני באף סעיף לא ראיתי שאתם דואגים להעלות את התקציב.
סופה לנדבר: אם פרופסור אומר שחסרים כמה, 30, 40?
מרדכי שני: 60 לכל הנושאים, של כיסאות.
מרדכי שני: זה לא ברמה של הדיונים שלכם.
מרדכי שני: באמת שלא.
מרדכי שני: זה מחייב דיון נוקב על הנושא.
מרדכי שני: המשרד לא יכול לגנוב שלושה ארבעה מיליון.
מרדכי שני: זה לא רציני.
מרדכי שני: לא על זה מדובר.
מרדכי שני: יובל אני מכיר את הטיעונים האלה שנים רבות.
יובל פרידמן: עובדה שבשנת 2006 הנושא כן עלה במסגרת סדרי עדיפויות של משרד הבריאות
מרדכי שני: בשוליים, לא ברמה שאנשים מדברים פה.
יובל פרידמן: יכול להיות ששר הבריאות חשב אז שיותר נכון לתת תרופות לסל התרופות.
קריאה: מה שאתה אומר שאת הכסף צריך להוריד מסעיף אחר.
קריאה: מאיפה?
יובל פרידמן: לא.
יובל פרידמן: אני רוצה לומר שבסופו של דבר התקציב זה ביטוי לאיזה שהם סדרי עדיפויות של המשרד במסגרת המקורות שיש לו.
סופה לנדבר: איזה משרד?
יובל פרידמן: של משרד הבריאות
סופה לנדבר: מאיפה יש להם כספים?
סופה לנדבר: אני אתמול הגשתי ערעור על איזה שהוא חוק, חוק להוריד את המע"מ מתרופות לחולי סרטן ואני קיבלתי תשובה שלילית בגלל שאין תקציבים.
סופה לנדבר: אנחנו נלחם אבל אנחנו נלחמים.
סופה לנדבר: איך אנחנו היום חברי כנסת שצריכים מחר להרים את היד לא יודעים, אף סיעה לא יודעת להלחם על סעיף הזה.
סופה לנדבר: אתם בכלל לא הגשתם לנו.
סופה לנדבר: הרי מי שדאג לאותם אנשים בסעיפים היחידים של התקציבים אז הרפרנטים או האלו או האחרים, על הנושאים האלו או אחרים, איך דבר הזה היום לקראת סיום התקציב והדיונים על התקציב לא עלה אצלנו באף סיעה.
רועי בן משה: הנושא קיבל ביטוי בתקציב 2007 וכמו שאמר יובל פרידמן יש תוספת ניכרת לשיקום וניידות.
רועי בן משה: לא שזה מכסה את כל הצרכים
סופה לנדבר: זה קצה הבעיה, זה טיפה בים.
רועי בן משה: הנושא עלה בתקציב של 2007 ויש תוספת של כ-9 מיליון ש"ח לשיקום וניידות.
רועי בן משה: אנחנו בהחלט כמשרד הבריאות חושבים שכל תקציבי התוספת השלישית של השירותים שצריכים להיות באחריות משרד הבריאות צריכים להיות מקודמים כפי שמקודם הסל של קופות החולים.
אליהו איסקוב: אני יכול להגיד משהו בתור אזרח במדינת ישראל?
אליהו איסקוב: ידעתי את כל התשובות לפני שהגעתי לירושלים.
אליהו איסקוב: אין פה שום תשובה לשום דבר, רק דיברנו על הבעיה.
דוד צרפתי: צריך קודם כל לשלם לבית חולים ותפסידו את הכסף של האזרח התמים, ולא לתת את העיקר.
דוד צרפתי: יש פה עניין עיקרי שאנשים צריכים מכשירים.
דוד צרפתי: ועכשיו אם לא דואגים להם למכשירים יש פגם בחברה.
דוד צרפתי: החברה לשקם אותה העלות שלה הרבה יותר יקרה מהתקציב אז מה עושים?
דוד צרפתי: זה גזל.
דוד צרפתי: הם חייבים, כמו שיש מבקר המדינה שיש נציג מבקר המדינה, תביאו את מבקר המדינה לנושאים האלה.
דוד צרפתי: איך יתכן שיבואו יבזבזו את הכסף על ניתוחים ולא יבזבזו על אנשים שצריכים את המכשירים האלה.
דוד צרפתי: אני צריך לקבל מכשיר פגום שיגרום לכך שיצטרכו לקטוע לי את הרגל ולהוריד 15 ס"מ.
דוד צרפתי: עוד הפעם נזכיר את זה?
דוד צרפתי: למה אין פה מבקר למחדלים האלה?
דוד צרפתי: זה מחדל אחרי מחדל.
דוד צרפתי: אל תבזבזו כסף, בזבזו כסף על לדברים העיקריים והנחוצים לאדם.
דוד צרפתי: לא ללכת לבזבז כסף ככה לשפוך כסף לניתוחים.
דוד צרפתי: מה זה צריך להיות?
דוד צרפתי: איפה אתה בתור אוצר, אתם מחלקים כסף אבל תחלקו כסף לדבר שצריך ואם אין מבקר הכסף שלכם הולך לטימיון.
דוד צרפתי: איזה מן עסק, זה כסף של המדינה, הכסף שלנו הולך לטימיון.
דוד צרפתי: אם כסף כזה זה עסק ממש כושל.
דוד צרפתי: צריך להביא בן אדם שייעל את העסק שלכם.
דוד צרפתי: איזה מן עסק כושל זה?
דוד צרפתי: משרד האוצר ככה צריך להתנהג?
דוד צרפתי: אני הייתי במשרד האוצר בהפגנות קודמות, בבנין שלם שותים קפה ותה כל היום שבמקום שיפתחו את המוח שלהם עם מערך יותר מקצועי וינהלו את העסק הזה מאשר שינהלו שמה כל מיני פקידים עם משכורות.
דוד צרפתי: את המשכורות של בנין שלם היו לוקחים בשביל הרבה יותר תקציבים.
דוד צרפתי: לא ללכת כל היום לשתות תה וקפה.
דוד צרפתי: משרדים שלמים לא עושים כלום, מדברים רק בטלפונים כל היום.
דוד צרפתי: לא רוצה להאשים אתכם ולא כלום אבל איפה הכסף שלכם הולך לא לצרכים נחוצים.
דוד צרפתי: זה בזבוזים, בזבוזים, בזבוזים, על ימין ועל שמאל.
דוד צרפתי: מה זה פה?
דוד צרפתי: אנשים פה זה חיי אדם זה גוף של בן אדם.
סופה לנדבר: אני הייתי כותבת ומציירת קריקטורה אחרת.
סופה לנדבר: פיל על הרגליים של דוקטור ...
סופה לנדבר: בגלל שבעצם מה שקורה כאן זה פשוט, לא רק פרדוקס.
סופה לנדבר: רבותיי תסתכלו אני מאוד לא מרוצה מהתשובה של משרד הבריאות ושלך במיוחד.
סופה לנדבר: אני גם לא מרוצה מהתשובה שלך.
סופה לנדבר: אתם, אני עכשיו מחפשת את המילים כדי לא לפגוע אבל כאשר אתם פוגעים בציבור כל כך יקר בבני האדם אני לא צריכה לחפש את המילים.
סופה לנדבר: אני חושבת שאתם בירוקרטים, בירוקרטים גדולים של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: לא אלה שהביאו את הבעיה הזאת היו צריכים להביא אותה לוועדה אלא אתם הייתם צריכים לדפוק בדלת של כל חבר כנסת ולדאוג לזה שאנחנו נעלה את התקציב.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שיש תותבות לסוג אחד של חולים ולסוג שני תותבות מסוג אחר.
סופה לנדבר: נכון, אני מכבדת את הנפגעים שנפגעו בצה"ל ובמלחמה או בפעולות איבה אבל לא יכול להיות שיש סוג של דברים ישנים וסוג מחודש הוא מגיע רק לבן אדם.
סופה לנדבר: יש פה אפליה ויש פה דבר שהוא לא צודק וצועק לשמיים.
סופה לנדבר: ואתם יודעים מה?
סופה לנדבר: אני לפני הישיבה חשבתי על מכון לואיס שיושבים שם אני לא יודעת מי, ואני היום מזדהה אתך פרופסור.
סופה לנדבר: ועם כל צוות העובדים שלך.
סופה לנדבר: כמובן שאתם נכנסתם לבעיה ובעצם לעיתים קרובות שמי שיותר קל להשגה הוא בעצם נפגע הרבה יותר.
סופה לנדבר: אבל מי שאחראי כאן זו מדינת ישראל ומשרד הבריאות.
סופה לנדבר: ולא יכול ולא ייתכן, אתם הזמנתם את הוועדה של מכון לואיס.
סופה לנדבר: אתם הייתם צריכים לדפוק ל-120 חברי כנסת ולהגיד יש לנו בעיה.
סופה לנדבר: למה לא דפקתם על הדלת?
סופה לנדבר: למה לא אמרתם לנו שיש בעיה?
סופה לנדבר: אם יש בעיה על תרופות, נכון לא כל הבעיות נפתרו.
סופה לנדבר: אבל לפחות הבעיה הזאת היום מוכרת לציבור רחב של מדינת ישראל וכולנו מבינים שלבעיה הזאת אנחנו פרטנרים לפתור אותה ואנחנו נלחמים בוועדות שונות גם בוועדת רווחה וגם בוועדת כספים ואנחנו נלחמים כולם יחד.
סופה לנדבר: הבעיה האת לא מוכרת לציבור של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: עכשיו תסתכלו יש פה המון בעיות.
סופה לנדבר: קודם כל איך קרה דבר כזה שוועדת חריגים היא לא ועדת חריגים.
סופה לנדבר: היא לא ועדת חריגים.
סופה לנדבר: יש שם אנשים שאתם משלמים להם משכורת, צריכים להיות אנשים ניטרליים, אנשים אובייקטיביים, אנשים מומחים ויש במדינת ישראל אני רואה פרופסורה הכי גדולה, ואנשים טובים ואנשים מומחים והם צריכים להיות אנשים ניטרליים ואתם לא תזמינו אותם ולא תזמינו את הוועדה שלהם.
סופה לנדבר: זה אנשים שבעצם צריכים לפעול לפי השיקולים של חולה מול עיניים של אותה ועדה ולא שיקולים אחרים.
קריאה: זה מה שהם עושים.
סופה לנדבר: לא, זה הם לא עושים.
סופה לנדבר: אם אני שומעת את הדברים.
סופה לנדבר: הגברת סיגלית הייתה צריכה, אני יגיד לך אתה לא השתתפת בוועדה הראשונה היא הייתה צריכה לבקש התערבות של ועדת פניות ציבור כדי להגיע לבית לוינשטיין.
סופה לנדבר: לשיקום.
סופה לנדבר: היא לא אזרחית של מדינת ישראל?
סופה לנדבר: לא קרה לה אסון?
סופה לנדבר: לא מספיק מה שנפל עליה והיא צריכה להתמודד עם האסון הזה, עם המחלה הזו?
חיים רייזלר: אנשים צריכים להגיע לבית משפט לסעיף הזה?
חיים רייזלר: הרי אתם יודעים איך אני קיבלתי את הפרוטזה, רק דרך בית משפט.
סופה לנדבר: אני קיבלתי רושם על חוסר אנושיות, אני לא יודעת, יש פה דברים מאוד כואבים ומורכבים ואני באמת מחפשת להיות זהירה במילים בגלל שאני חברת כנסת ולא רוצה לשפוך על דבר שהוא ככה כאוב.
סופה לנדבר: אני מבקשת ממשרד הבריאות, דחוף, לטפל במשפחה של אבא הזה.
סופה לנדבר: לא יכול ולא יתכן דחוף ולתת לי בתחילת שבוע הבא תשובה חיובית שיספקו לו מה שהוא צריך.
סופה לנדבר: עכשיו אני חושבת שלדוד אתם חייבים לי תשובה.
סופה לנדבר: תחזרו הביתה, שבן אדם יקבל מה שמגיע לו ולא יכול להיות שהוא צריך לעבור ניתוח.
סופה לנדבר: ומה שאני שמעתי כאן זה פשוט לא נכנס למסגרת שמה שאני צריכה לשמוע ומה שכולנו צריכים לשמוע.
סופה לנדבר: אני לא יכולה לשמוע את זה ואני מבינה שגם אחרים לא יכולים לשמוע והוא צריך לא רק לשמוע, הוא צריך לעבור את זה.
סופה לנדבר: בעניין המקרים שהוצגו כאן, אני מבקשת לטפל בהם דחוף וביום שני שבוע הבא אני רוצה לקבל תשובות.
סופה לנדבר: האנשים האלו בבית, צריכים לקבל תשובות חיוביות וטיפול מיידי.
מיקי דור: אני לא יכול להבטיח תשובה חיובית.
מיקי דור: את רוצה שנטפל ברצינות, אני מבקש פנייה רצינית אליי, לא מה שנזרק באוויר אלא מכתב עם הפרטים.
סופה לנדבר: בסדר, בסדר.
סופה לנדבר: אנחנו נעשה פנייה היום.
מיכאל שני: היים, אתה בחוץ כבר כי אנחנו הודענו שאנחנו בחוץ לכן זה לא עניינך.
מיכאל שני: אנחנו בחוץ
סופה לנדבר: אני לא רוצה עכשיו התערבות של מכון לואיס.
סופה לנדבר: אני רוצה התערבות של משרד הבריאות יש כאן מדינה ויש כאן ממשלה.
סופה לנדבר: ויש כאן מדינה שחייבת לכל אזרח מדינת ישראל.
סופה לנדבר: זה לא יכול להיות שהם צריכים להגיע לוועדה לפניות הציבור.
סופה לנדבר: זה מכעיס אותי, זה מכעיס אותי לא רק כחברת כנסת זה מכעיס אותי כאזרח של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: לא יכול להיות, אם אתם תסתכלו אנחנו כל יום מקבלים מאות פניות מהציבור.
קריאה: גברתי הם לא מתייחסים.
סופה לנדבר: הם יתייחסו.
סופה לנדבר: היום בערב הם יקבלו עד סיום היום הם יקבלו את כל הפניות שהם צריכים.
סופה לנדבר: אתם תישארו כאן עם עמליה בבקשה אנחנו נמלא את הפניות באופן רשמי ואני רוצה ביום שני בבקשה תשובות.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שמשפחה עם שני ילדים שעוברת, אני מתארת מה הם עוברים, גם לי לצערי היה ילד משותק אני יודעת מה זה אסון כאשר ילד חולה ואני חושבת שמדינת ישראל צריכה לתת לאנשים האלה.
סופה לנדבר: אני מבקשת ממשרד הבריאות התערבות ושינויים בוועדת החריגים.
סופה לנדבר: ועדת חריגים צריכים להיות בנויה בצורה כזאת כמו שפרופסור הציג לנו.
סופה לנדבר: זה צריכים להיות דברים נבונים, חכמים ומהירים והשיקולים שצריכים לעמוד מול ועדת החריגים קודם כל בן אדם ואחר ואחר כך כל השיקולים האחרים.
סופה לנדבר: אני מבקשת ממשרד הבריאות לשנות את התנאים של הפרוטזות, זאת אומרת כל הפרטזות, קודם כל רשימה צריכה להיות אחידה.
סופה לנדבר: תשנו את הדבר.
סופה לנדבר: הרשימה צריכה להיות אחידה עם כל האביזרים שקיימים בעולם כמו שפרופסור איסקוב הציג לנו.
סופה לנדבר: היחידה שבעצם נוכל לשרת את הציבור.
סופה לנדבר: לרפרנט במשרד האוצר, תחזור בבקשה הביתה תציג את זה למשרד שלך.
סופה לנדבר: אם צריכים לעשות ועדה משותפת של משרד, חבל שאנחנו באמת ברגע האחרון נפגשים כאן, אני אחזור לוועדת כספים אבל אני מבקשת ממך תחזור לממונה שלך ותציג את הבעיה ותגיד שבעיה, אני לא רוצה שהאנשים האלו יעלו יחד איתנו לשביתה, אני לא רוצה צעקות.
סופה לנדבר: אני לא רוצה שאנחנו נעמוד מול הבושה שתהיה בושה לכל מדינת ישראל.
סופה לנדבר: אם נצטרך אז אנחנו נעשה שביתות.
סופה לנדבר: אבל אני מבקשת מכם לחזור הביתה ולעשות הכל כדי למנוע את אותה שביתה שהיא בפתח של מדינת ישראל.
סופה לנדבר: אנחנו נשנה את החוק.
סופה לנדבר: תודה פרופסור אתה נתת לנו עצה טובה, חבל שבעצם היא מגיעה מאוחר מאוד.
סופה לנדבר: זאת אומרת יכולנו לעשות את זה.
סופה לנדבר: הרי שינויים בחוק, הרי חוק זה סך הכל חבר כנסת או ממשלת ישראל וזה לא משנה מי מחוקק של החקיקה.
סופה לנדבר: במקרה הזה, זה חיים רמון וחוק הבריאות.
סופה לנדבר: אבל אילו הייתם מבקשים או הייתם מביעים את הרצון לשנות, אנחנו כאן כדי לשרת את הציבור יחד אתכם.
סופה לנדבר: אז למה לא יכולתם לעשות את זה לפני כמה שנים?
סופה לנדבר: תודה רבה וממשרד הבריאות אני מבקשת תשובות ברורות ומהירות בבקשה.
סופה לנדבר: אנחנו כבר דנו בועדה על הנושא של פנסיות של עולים מורים.
סופה לנדבר: אני חושבת שהעניין של מורים הוא לא פחות או לא יותר טוב מאשר אצל כלל הציבור של עולים אבל יחד עם זאת אנחנו התחלנו אחרי מאבק של מורים החלטנו שאנחנו נתחיל ממערכת החינוך בגלל שבעצם מערכת החינוך היא בעצם צריכה להיות דוגמא של מדינת ישראל, ככה אני סבורה.
סופה לנדבר: אמנם שחקיקה שהתחלתי כבר עברה בקריאה טרומית על ביטוח פנסיה חובה ואני אמרתי שבקדנציה הזאת אני אדאג לנושאים שאני מעלה בכנסת, הנושאים של פנסיה בגלל שלא יכול להיות שעלייה שלמה של מיליון וחצי איש שהיגיעה רק לאחרונה ממדינות חבר העמים אנשים שעכשיו כל החיים נשארים אחר כך רק עם ביטוח לאומי ומצב הזה לא סביר, המצב קשה מאד ומדינת ישראל וממשלת ישראל ושרים שנוגעים בעניין צריכים לתת לזה דין וחשבון.
סופה לנדבר: אני חושבת שכמו שדואגים לעתיד של המדינה ככה צריכים לדאוג לאנשים מבוגרים שיוצאים לגיל זיקנה.
סופה לנדבר: אנחנו נתחיל ממורים עולים מישהו מכם צריך לתאר לנו מצב מה קורה היום כמה אנשים עולים מעסיקים בתוך מערכת חינוך ומה קרה מהפגישה הקודמת שלנו.
סופה לנדבר: אני תמיד אומרת שאני לא רוצה לעשות נו, נו ,נו לאנשי משרדים שונים בגלל שבעצם החקיקה שבאה אחר כך היא לתקן את המצב ולעשות צדק אבל אני לא חושבת שתמיד צריכים אנחנו חברי הכנסת להגיע לחקיקה.
סופה לנדבר: אני חושבת שיש שרים בממשלת ישראל, אני חושבת שיש ממשלת ישראל שצריכים לתקן את המצב וצריכים לתת דין וחשבון על מה שקורה היום ומה שבעצם צריך לקרות בעתיד.
סופה לנדבר: כן, גבירתי, את תדברי.
לאה ולטר לברק: אני 15 וחצי שנים בארץ.
סופה לנדבר: כמה שנים עבדת שם במדינות חבר העמים?
לאה ולטר לברק: עבדתי שם 18 שנה.
לאה ולטר לברק: פה עשיתי העשרה במשך שנה באוניברסיטה העברית בקורסים להסבת מדענים למורים כי יש לי תואר שלישי והיה קורס למדענים ואנשים שיש להם תואר שלישי במדע, אצלי זה פיסיקה ומתמטיקה, להיות מורים פה.
לאה ולטר לברק: עברתי את הקורס, אני הגעתי ביוני 91', מספטמבר התחלתי ללמוד בקורס באוניברסיטה, באתי עם עברית אז מיד נכנסתי ללימודים, אחרי שנה התקבלתי לבית ספר והתחלתי לעבוד כמורה בשטח עם התלמידים הישראלים, לא הרוסים, מורה רגילה.
לאה ולטר לברק: הוותק שלי התחיל כמובן ב- 92' והוותק שלי במשכורת במשרד החינוך הכירו אותו כוותק שהוא מספיק כדי שיהיה מוכר כוותק של מורה.
לאה ולטר לברק: שמגיע הזמן לצאת לפנסיה הוותק שלנו שהוא מופיע בוותק של תלושי המשכורת שהוא כולל גם את הוותק מקודם וגם הוותק פה, הוא מטפס, הוא מתחיל להתחיל מנקודה שאתה התחלת לעבוד בארץ.
לאה ולטר לברק: זאת אומרת, אני כבר 12 שנה עובדת פה אז אני עם וותק של 12 שנה.
לאה ולטר לברק: לא נלקח בחשבון שאני עברתי את ההסבה, שאני יום אחד לא עבדתי בגלל שאני מיד שירדתי מהמטוס נכנסתי ללימודים, יש כל מיני חוקים שאומרים, אם בשנה ראשונה מורה מתחיל לעבוד אז יש לו כאילו רצף וכל מיני דברים, אנחנו לא יכולנו היינו יכולים לעבוד וגם אף עולה חדש לא יכול לעבוד כי הוא צריך לעשות אולפן בשפה, הוא צריך לעשות קורסי השלמה, אי אפשר להיכנס לבית ספר כמו אנחנו נכנסים לאמבטיה או למטבח.
לאה ולטר לברק: צריכים העשרה, אי אפשר לקבל אנשים מכל המדינות ומיד באותה שנה להיכנס לבית הספר.
לאה ולטר לברק: מי שהמציא את החוק הזה זה כנראה היה לפני 50 שנה שבית ספר זה לא היה מוסד כל כך מוכר וברשת ההשכלה הגבוהה כמו שעכשיו.
לאה ולטר לברק: אם מורה מתחיל לעבוד בשנה ראשונה שעשית עלייה אז יש לו כאילו רצף ויש לו אחוז גבוה לפנסיה.
מיכאל כהן: שנתיים לפני שאדם מגיע לגיל 50 אז מקבל על 10 השנים הראשונות 3.5 אחוזים במקום 2 אחוזים שמקבלים רגיל ו- 10 שנים הוא יכול לצבור 35 אחוז.
לאה וולטר לברק: אז התברר לנו שבגלל הוותק שצברנו פה ואנחנו הגענו בגיל 35, 38, 41 אז הוותק שלנו אני למשל עבדתי מגיל 22, כל הוותק הזה לפנסיה לא נחשב, הלך, כאילו אני צריכה להתחיל הכל מחדש, כמו סטודנטים שסיימה את האוניברסיטה והתחילה.
סופה לנדבר: אם את עובדת 12 שנה במערכת החינוך את מגיעה לפנסיה עם מה את מגיעה לפנסיה?
לאה וולטר לברק: אני מגיעה לפנסיה כמו שצעירה בת 35 .
לאה וולטר לברק: אין לי וותק פה כי אני בגיל 65 צריכה לצאת לפרישה אבל אני לא בטוחה שאני אגיע לגיל הזה.
לאה וולטר לברק: כי לעבור את העלייה, לעבוד קשה בבית ספר שכל אחד יודע מה זה ולבוא בגיל 65 עם המקל ואנחנו כבר פנסיונרים בתחושה, אין בבתי ספר שלנו מורים שעובדים בגיל 65, אין, כולם פורשים כי זו עבודה שדורשת המון, בן אדם פשוט נסחט ולא יכול להגיע לגיל 65.
לאה וולטר לברק: אנחנו כבר חלק מאתנו השיה בועדה בקיץ לא הגיע בגלל שהם כולם בשיא.
לאה וולטר לברק: אז מערכת חיסון היא כבר לא אותה מערכת חיסון כמו בגיל 30, אנחנו כבר מתקרבים ל- 60 כולנו.
סופיה לוקשינר: אני רוצה להוסיף שכל המורים הישראלים יוצאים לפנסיה מוקדמת.
סופיה לוקשינר: אני עבדתי משנת 1990 גם עשיתי המון כדי להיות יועצת חינוכית פה כי אין דבר כזה יועצת ברוסיה, עברתי הרבה קורסים ומה לא עברתי ובשנה שעברה קיבלתי פרס חינוך על העבודה שלי אבל ככה כמו שאני עובדת עכשיו פשוט אין לי כוח.
סופה לנדבר: כמה שנים את כבר עובדת כאן?
סופיה לוקשינר: אני עובדת 15 שנה או 16 זה עם השנה הזאת זה 16 שנה.
סופיה לוקשינר: אני עובדת ב- 3 בתי ספר שתהיה לי משרה מלאה כי צריך לעבוד פה מ- 10 שעות במערכת אז אם זה לקחת בחשבון שכולם התחילו משליש משרה אז מה יש לנו בכלל?
סופיה לוקשינר: זה אפילו לא 15 שנה, זה בקושי 10 שנים.
סופה לנדבר: תציג לנו בבקשה מה היה במערכת החינוך עם פנסיות לפני זה, מה שאנחנו דנו בועדה הקודמת.
סופה לנדבר: הוא יציג לנו מה היה במערכת החינוך לפני שאתם בעצם השגתם את התוכנית ונתתם את התוכנית שהחליפה את התוכנית הקודמת ובעצם התוכנית הנוכחית כמה שאני מבינה רק 50 פלוס מורים יכולים לפי הקריטריונים החדשים להשתתף בתוכנית.
יניב רונן: מה שהיה זה במסגרת הפנסיה התקציבית מה שנקרא הגדרת עולה חדש זאת אומרת, איזה שהיא צבירה לא צפויה של 2.5 אחוז לשנה או 4.5 אחוז לשנה.
יניב רונן: זה היה כי זה רק במסגרת פנסיה תקציבית והיום אף מורה לא בפנסיה תקציבית, המעבר לפנסיה צוברת הושלם בתחילת שנות האלפיים.
יניב רונן: גם למסגרת הזאת של הגדרת עולה חדש לא כל עולה יכול היה להיכנס, אלה היו עולים שהיו בגיל מסוים והתחילו לעבוד בהוראה עד שנתיים מיום עלייתם זאת אומרת, אם הוא הצליח להגיע לארץ, ללמוד את השפה, לתפוס איזה שהיא נישה במקצוע שלו בהוראה ולהתחיל לעבוד תוך שנתיים זה היה בגיל המתאים ואז הוא יכו להיכנס למסגרת הזאת של ההגדרה.
יניב רונן: זה לא מקרה שמעט מאד מורים במערכת החינוך זכו להגדרה הזאת בשנים האחרונות.
יניב רונן: מספר עשרות בודדות של מורים שזכו למסגרת הזאת של הגדרת עולה חדש.
יניב רונן: במסגרת הפנסיה הצוברת שבה מבוטחים המורים החל משנת 2002 אין בעצם פתרון לנושא הזה של שנות וותק מה שהבן אדם צובר לפנסיה, מורים שהגיעו מארצות שהם לא יכולים למשוך את קרנות הפנסיה הקומות שלהם אז הם בעצם נותרים ללא זה.
יהודית אייזנר: במסגרת התפקיד שלי אני נתקלתי בהרבה מאד מורים שיוצאים לפנסיה עם פנסיה ממש זעומה ונתקלתי בתופעה שלא רק הם יוצאים עם פנסיה זעומה ניסו בעצם לשקלל עם העדות פרישה גם את מה שהיו אמורים לקבל בגין עבודה בחו"ל.
יהודית אייזנר: אז אם היה איזה משהו שהיו בגינו צריכים לקבל אז איכשהו ניסו למוסס את זה בתואנה שזה מחושב כבר כללית והכל כבר בתוך זה.
יהודית אייזנר: אז אם לפני 4 שנים קיבלו 4 אחוז עדות פרישה והיתה לי מורה עולה 4 תוספת חוץ מה- 2 אחוז לשנה היתה לי מורה שהיתה אמורה לקבל 3.5 אחוז תוספת בגין עבודה בחו"ל אמרו לא, זה כלול בתוך ה- 4 ואז יצא שבעצם היא לא קיבלה כלום היא קיבלה בעצם כמו כל מורה שפרש ופה זאת בעיה.
יהודית אייזנר: אז קודם כל אני ממקדת את זה בשני תחומים אלף, שבאמת מה שמגיע למורים הם חייבים לקבל ובלי שום קשר להגיד, השנה קיצצנו, השנה עשינו, השנה פה ושם, המורים על פי מה שהגיעו כל מיני הסכמים צריך לכבד.
סופה לנדבר: המורים הרגילים הוותיקים מה הם קיבלו עד כה?
סופה לנדבר: נניח אני מורה וותיקה מה אני מקבלת, אני יוצאת לפנסיה אז מה?
יהודית אייזנר: קודם כל עבור כל שנה את מקבלת את ה- 2 אחוז עבור הפנסיה.
סופה לנדבר: אחרי 10 שנים או מתי.
סופה לנדבר: מהשנה הראשונה שאני עובדת?
יהודית אייזנר: את צוברת מהשנה הראשונה אבל על מנת לקבל פנסיה את חייבת לעבוד 10 שנים.
יהודית אייזנר: אבל לא כל אלה שעבדו 10 שנים הם עבדו במשרה מלאה אז את ה- 20 אחוז פנסיה את מכפילה בשיקלול המשרה אז אם שיקלול המשרה זה 50 אחוז אז זה בעצם 10 אחוז פנסיה.
סופה לנדבר: זאת אומרת חצי ממה שמגיע.
יהודית אייזנר: כלומר 2 אחוז זה לא גורף, 2 אחוז זה ל- 100 אחוז משרה אבל מעטים המורים וזה לא קשור לעולים או לא עולים, מעטים המורים שבעצם עובדים משרה מלאה.
סופה לנדבר: אני רואה שהמורה כאן, כמה יש לך?
סופה לנדבר: משרה וחצי?
סופיה לוקשינר: כי לקבל משרה עכשיו אני עובדת ב- 3 מקומות ולפני שנתיים עבדתי ב- 4 בתי ספר.
יהודית אייזנר: כן, אבל היא לא עבדה כל השנים.
יהודית אייזנר: אני גם הייתי מורה, גננות עובדות 100 אחוז משרה, מורים עובדים חלקיות משרה והחלקיות נעה משליש משרה עד 100 אחוז.
סופה לנדבר: אם אנחנו לוקחים בחשבון שמורה עבד במשך שנים במדינת ישראל משרה מלאה והוא יוצא לפנסיה עם מה הוא יוצא?
יהודית אייזנר: תלוי כמה שנים.
יהודית אייזנר: הוא יכול להגיע עד-
סופה לנדבר: אני מבינה שמאז ש- 70 אחוז פנסיה-
יהודית אייזנר: 70 אחוז פנסיה זה ל- 100 אחוז משרה.