GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמית אליעזר ליאור:
      שאתם רוצים להעביר חוקים כדי להעביר כסף מכיס לכיס אתם יודעים איך לעשות את זה
עמית אליעזר ליאור:
 זה יום אסון שלא היה בעולם כמותו
עמית אליעזר ליאור:
 ומתוך ההכרה בזה שיש פה אסון לאומי, שהשאירה את האחיינית שלי שלא מסוגלת להתעסק בשום דבר חוץ מהכאב שלה, ואת כל המשפחות האלה שלא מסוגלות לצאת מהבית חמישה חודשים וללכת לעבודה
עמית אליעזר ליאור:
 וההורים האלה שנמצאים פה, שבבית יש להם מתים מהלכים, שלא יוצאים מהמיטה
עמית אליעזר ליאור:
 שעברו שבע שעות של סיוט שאדם בעולם לא ראה את זה
עמית אליעזר ליאור:
 האנשים האלה, תקשיבו רגע, אין לכם זמן לשחק במשחקים האלה
עמית אליעזר ליאור:
 זה לא עכשיו 50 משרדים שצריכים למצוא את הדרך לעבוד ביחד
עמית אליעזר ליאור:
 תצהירו על היום הזה כיום אסון, תתקנו תקנות מיידיות
עמית אליעזר ליאור:
 להעביר כסף למשפחות האלה, כדי שיוכלו לתפקד
עמית אליעזר ליאור:
 תוציאו את הילדים
עמית אליעזר ליאור:
 ואל תחכו שבן אדם, ששבע שעות שרץ מהטילים לעבר האוטו והבין שאין לו תקנה
עמית אליעזר ליאור:
 נכנס לאוטו, נסע לכיוון אוטו, יותקף שוב, יתחבא מאחורי טנק
עמית אליעזר ליאור:
 הלך אחרי, זה היה בוואדי, וחטף אחרי זה RPG ועף שני מטרים באוויר ומשם נכנס למיגונית ונגמר לו החמצן בתוך המיגונית
עמית אליעזר ליאור:
 ותחשבו על ההורים האלה שישבו בצד השני ושמעו את הילדים שלהם גוועים למוות
עמית אליעזר ליאור:
      חברים יקרים, כנסת יקרה, יש פה אסון לאומי
עמית אליעזר ליאור:
 האנשים האלה לא יוצאים מהבית
עמית אליעזר ליאור:
 הם רוצים לעזור, הביטוח הלאומי
עמית אליעזר ליאור:
 אבל אתם יודעים שצריך מישהו להגיע הביתה, להורים ולילדים הבלתי תפקודיים האלה למלא איתם טפסים
עמית אליעזר ליאור:
 שמעתי על מישהי שתעודת הזהות שלה נשארה באוטו
עמית אליעזר ליאור:
 ייקח לה שמונה חודשים עכשיו לקבל תעודת זהות לפני שהיא תוכל לטפל במשהו
עמית אליעזר ליאור:
 חבר'ה, יש פה יום אסון
עמית אליעזר ליאור:
 תתקנו תקנות מיידיות לטפל בכל האנשים האלה ובכל רצוחי הנפש שלא יוצאים מהמיטה
עמית אליעזר ליאור:
 חבר'ה, צריך להקים פה מערך טיפול נפש חדש, מיידי
עמית אליעזר ליאור:
 צריך לשים פה משרד בתוך משרד הבריאות שמטפל בבעיית הנפש שישראל יצרה פה
עמית אליעזר ליאור:
 אבל הם לא רוצים לקחת
עמית אליעזר ליאור:
 להודות באשמה ולא לוקחים אחריות
עמית אליעזר ליאור:
 כנראה שאין ברירה אלא לכל האנשים האלה
עמית אליעזר ליאור:
 ואל תפרידו בין השכולים לנפגעים האחרים
עמית אליעזר ליאור:
 הם כולם רצוחי נפש
עמית אליעזר ליאור:
 כולנו, כל המשחות מסביב רצוחות נפש
עמית אליעזר ליאור:
 תפסיקו לנסות לחכות למנכ"לים וסמנכ"לים שישבו ביניהם
עמית אליעזר ליאור:
 אנחנו שבועיים היינו פה, זה לא בידיים שלך
עמית אליעזר ליאור:
 זה חייב להיות הרבה מעל הראש שלך, זה ראש ממשלה שצריך לטפל בזה
עמית אליעזר ליאור:
 בבריאות הנפש שהלכה קיבינימט
עמית אליעזר ליאור:
      תתעוררו, כי כל יום יש עוד מתאבד
עמית אליעזר ליאור:
 אתם רוצים לשמוע את המספרים? אני רוצה לשמוע אותם, כי שמעתי זוועות
עמית אליעזר ליאור:
 אתם רוצים לשמוע? תקשיבו, אתם יודעים כמה ייקח לכם לטפל אחרי זה בפוסט טראומה
עמית אליעזר ליאור:
 כל יום אשפוז זה 1,300 שקלים
עמית אליעזר ליאור:
 אתם לא מטפלים בטראומה, אתם מאריכים את פוסט הטראומה
עמית אליעזר ליאור:
 אתם הכנסתם פה משפחות שלמות למצוקה נוראית
עמית אליעזר ליאור:
 תודו באשמה, תנו להם עכשיו כסף מיד לטפל במשפחות שלהם ואחרי זה נדבר על 50 שנה של פוסט טראומה שהם יהיו בה
עמית אליעזר ליאור:
 הורים ששמעו את הילדים שלהם מתים בטלפון
שקלים:
יורם חביב, בבקשה
עמית אליעזר ליאור:
זה יום אסון
שקלים:
אני רוצה שכולם ידברו
שקלים:
 יש כאן אמפתיה לכולם ואני רוצה שכולם ידברו, אנחנו רק במצוקה של זמן
עמית אליעזר ליאור:
תצילו את המתאבדים
שקלים:
עמית, בוא נכבד את כולם
שקלים:
 אני רוצה שכולם ידברו, יש פה הרבה מה לפרוק ומה להגיד
שקלים:
 אז בבקשה, רק לעשות את זה בצורה מסודרת ותמציתית
שקלים:
 יורם חביב, בבקשה
יורם חביב:
יושבים פה שני אנשים מכובדים בשם אייבי מוזס והגב' דוד אני מניח שהם מכירים את שני השמות שאני עומד להעלות, זה דני וערן בושקניץ
יורם חביב:
 אתה בטח מכיר
יורם חביב:
 דני וערן בושקניץ שני ההורים שלהם נרצחו באוטובוס הדמים בפי גלילות
יורם חביב:
 שני היתומים האלה גדלו עשרות שנים ללא טיפול של המדינה, הם נפלו בין הכיסאות
יורם חביב:
 יתומי נפגעי פעולות איבה לא היו מוכרים באותו זמן
יורם חביב:
 שני היתומים האלה עשו מלחמה במדינת ישראל, הצליחו להגיע לחבר כנסת שהם נגעו לליבו והצליחו לשנות חוק במדינת ישראל
יורם חביב:
 לנו אין את הזמן הזה
יורם חביב:
      אני מכיר את ערן ודני בושקניץ אישית, הם קרובי משפחה שלי
יורם חביב:
 ערן משלם מחיר מאוד מאוד יקר בעקבות טיפול פסיכיאטרי
יורם חביב:
 יותר קל, כולנו יודעים, יותר קל לתת כדורים, יותר נחמד, הם לא מציקים לנו באוזן
יורם חביב:
 פה אנחנו מבקשים, אנחנו לא מבקשים, אנחנו דורשים
יורם חביב:
 אני גם לא דורש, אני חושב שזו אחריות של כל אחד שיושב פה בחדר
יורם חביב:
 להרים את הכפפה הזאת ולא לשלוח אף אחד להכיר פוסט טראומה
יורם חביב:
 אני חושב שמי שראה בטלוויזיה את ה-7 באוקטובר, כולנו בפוסט טראומה
יורם חביב:
 אלו שהיו שם צריכים להוכיח את זה? הם צריכים אישור ממישהו שהם כאלה? מישהו מאתנו יתאר את הזוועות שהם ראו שם כסרט אימה בטלוויזיה
יורם חביב:
 הם חוו את זה
יורם חביב:
 ואנחנו מעמיסים עליהם בירוקרטיה
יורם חביב:
      אני לא בא בטענות לאף אחד מאנשי המוסדות, אני יודע שידיכם כבולות
יורם חביב:
 אני בא אליכם בטענות, אנשי הכנסת
יורם חביב:
 אתם, איפה אתם להתעורר, לא לחכות לעוד 50 שנה שפוסט טראומה יקום ומתוך שינה הוא יהרוג עוד כמה חברים מהיחידה, כי הוא בפוסט טראומה
יורם חביב:
 רבותיי, אנחנו באסון לאומי
יורם חביב:
 הגיע הזמן לא לחשוב מחוץ לקופסה וגם לא לשנות את החוק
יורם חביב:
 פשוט להרחיב את המעטפת
יורם חביב:
 לא יכול להיות שבן אדם שמה שיעזור לו להשתקם זה חוות סוסים טיפולים יהיה חייב ללכת לפסיכיאטר ולקבל כדורים פסיכיאטרים ולאבד את החיים שלו בגלל זה
יורם חביב:
      זה לא יכול להיות שאתם בניתם מערכת שמזינה את עצמה
יורם חביב:
 שהוא ילך רק לרופאים שאתם מכירים בהם
יורם חביב:
 לא, הוא צריך טיפול אחר
יורם חביב:
 הוא צריך שחייה כדי להשתקם
יורם חביב:
 מי אתם שתקבעו לו? זה לא אישי לאף אחד
יורם חביב:
 הגיע הזמן להרחיב את המעטפת
יורם חביב:
 הגיע הזמן לשנות את החשיבה
יורם חביב:
 זה לא החשיבה של 6 באוקטובר
יורם חביב:
 אני לא מדבר על קונספט, אני מדבר על אג'נדה והיא חייבת להשתנות
יורם חביב:
 אם הבן שלי יחכה עוד 30 שנה אני לא אסלח לכם לעולם
יורם חביב:
 הדברים האלה מוקלטים
יורם חביב:
 הגיע הזמן שתשנו ותצאו מהקופסה
יורם חביב:
 אני לא בא אליכם, אני לא בא אל הפקידים
יורם חביב:
 אתם בשבילי אנשים שקיבלתם תפקיד לעצור אותנו מלהגיע
יורם חביב:
 לכו תביאו את האישור הזה ולכו תביאו את האישור הזה
יורם חביב:
 אני לא צריך אישורים לראות מה הבן שלי עובר
יורם חביב:
 אני לא צריך אישורים כדי לראות מה כל אחד מהם עובר ועובר
יורם חביב:
 אני רק אומר לכם שפוסט טראומה, PTSD, יש לו מושג חדש
יורם חביב:
 פוסט טראומה סינדרום דומם
יורם חביב:
 האנשים האלה דוממים
יורם חביב:
 אנשים יושבים בשירותים ולא יוצאים מהשירותים
יורם חביב:
 אמא שלהם צריכה להביא להם אוכל פעם אחת ביום
יורם חביב:
 רבותיי להתעורר, עכשיו
יורם חביב:
 כולם אומרים עכשיו
יורם חביב:
 צריך להתעורר לילדים שלנו עכשיו
יורם חביב:
 ולילדים האלה יש אחים ואחיות, יש להם הורים ויש להם משפחות
יורם חביב:
 כולם נעולי ידיים
יורם חביב:
 אמא עוזבת את העבודה כי אין לה ברירה אחרת, אין מי שיהיה עם הבן שלה
יורם חביב:
 אין
יורם חביב:
      עכשיו התחלתם לשלוח את עורכי הדין, אתם מביאים פה את התשובות
יורם חביב:
 אני מודיע לכם שאף עורך דין לא פנה אליי
יורם חביב:
 לא ביטוח לאומי, לא עורך דין, לא אף אחד פנה אליי, אף אחד לא שאל מה קורה עם הבן שלי
יורם חביב:
 אף אחד לא שאל האם בכלל הבן שלי
יורם חביב:
 אז אני מבקש, לא לחכות למחר
יורם חביב:
 לא לחכות למחר
יורם חביב:
 הוועדה הזאת צריכה לצאת היום עם החלטה, כשאתם נותנים את הגיבוי
שקלים:
יורם, אני רוצה ששאר המשפחות גם ידברו
יורם חביב:
רגע, אני גומר במשפט הבא
יורם חביב:
 ואם אין לכם את זה בתל"ג, אז תפתחו את האל"ג
יורם חביב:
 יש למדינה הזאת עושר לאומי גולמי עצום, כדי שתוכלו לממן את הכול, ללא ספק
יורם חביב:
 קדימה רבותיי, תפתחו, זה לא שלכם, זה שלנו
יורם חביב:
 זה לא שלכם, זה שלנו
שקלים:
איציק בן לולו, בבקשה
יצחק בן לולו:
תודה רבה חה"כ אושר
יצחק בן לולו:
 אחת הבעיות שיש פה בוועדה, ואני לא איזה גאון הדור, זה שהכול הכול זה זמן
יצחק בן לולו:
 אם מישהו פה לא ירים את הכפפה ויעצור את הזמן מלכת, כי לנו הזמן נעצר ב-7 באוקטובר
יצחק בן לולו:
 לנו כמשפחות שכולות, אחים, ארוסות שלא מדברים עליהן בכלל, חברות של המון שנים
יצחק בן לולו:
 הורים שלא יכולים להמשיך לחזור למעגל העבודה איפה שהם היו וגם ממשיכים להתעמר בהם או להתעלל בהם
יצחק בן לולו:
 סבתות שמגדלים את הנכדים, כי גם אבא וגם אמא נרצחו
יצחק בן לולו:
 חבר'ה, זמן הוא תרופה
יצחק בן לולו:
 אבל זמן לא פותר לנו את הבעיה
יצחק בן לולו:
 כי כל המלאכים שיש פה, וכל הנרצחים וכל פגועי הנפש או הניצולים, הזמן לא ייתן להם שום דבר
יצחק בן לולו:
 האושר הלך להם, נכבה להם ביום הזה
יצחק בן לולו:
 הם מתו ב-7 באוקטובר
יצחק בן לולו:
 הם נרצחו ונשחטו, אבל כל השאר פה מתו
יצחק בן לולו:
 כל מי שסביבם
יצחק בן לולו:
      אני יכול להגיד לכם עליי אישית, אני אדבר על עצמי
יצחק בן לולו:
 אני בן אדם מאוד שמח
יצחק בן לולו:
 הייתי מאוד שמח
יצחק בן לולו:
 7 באוקטובר זה יום ההולדת שלי
יצחק בן לולו:
 בסדר? הבן שלי נרצח ביום ההולדת שלי
יצחק בן לולו:
 אין יותר גרוע מזה
יצחק בן לולו:
 קברתי אותו ביום הנישואים שלי
יצחק בן לולו:
 אני חושב ואומר לכם שאם אני לא הייתי בן אדם חזק, כנראה שעזריאלי היה מקום מאוד טוב בשבילי
יצחק בן לולו:
 ואני מנסה להביא את זה לעוד משפחות
יצחק בן לולו:
 לי לפני שבועיים כשדיברתי פה אני עובר התקפה של הורים ומשפחות שחווים את כל הדבר הזה
יצחק בן לולו:
 ובסוף אני לא רואה פה עוד פעם נציג ממשרד האוצר שצריך לתת לביטוח לאומי את הכוח
יצחק בן לולו:
אז אם יש פה אז אני אשמח להגיד לך שלבנק אין זמן
יצחק בן לולו:
 ושהאמא פה צריכה לשלם ארנונה או פסיכיאטר 3,500 שקלים היא צריכה כסף
יצחק בן לולו:
 ולבנק אין זמן
יצחק בן לולו:
 ולעירייה אין זמן
יצחק בן לולו:
 ולשום גוף ממשלתי אין זמן שאנחנו צריכים לעשות משהו
יצחק בן לולו:
 חבר'ה, אל תיקחו את הזמן
יצחק בן לולו:
 תתעוררו
יצחק בן לולו:
 אל תתעסקו במענק הנצחה
יצחק בן לולו:
 אני לקחתי הנצחה פרטית לעשות ספר תורה לבן שלי, זו החלטה שלי
יצחק בן לולו:
 זו הנצחה פרטית
יצחק בן לולו:
 אבל יש פה אנשים שצריכים לא כסף להנצחה פרטית, כסף לחיות
יצחק בן לולו:
 כסף ליום יום שלהם
יצחק בן לולו:
 חבר'ה, להתעסק ביום יום
יצחק בן לולו:
 להחזיר אותם ל-6 באוקטובר
יצחק בן לולו:
 והכסף הוא פה
יצחק בן לולו:
 הכסף הוא במדינה
יצחק בן לולו:
 כמו שקיבלו תקנות בנושא החטופים והכירו באחים ובהורים, צריכים לקבל עכשיו תקנות, מחר בבוקר
יצחק בן לולו:
 שב-10 לחודש אנשים פה יירדו להם הוויזות והם לא יקבלו טלפון מחברי קואליציה, שמואליציה, ויגידו להם כן, כן, נעשה, נגן
יצחק בן לולו:
 לא חבר'ה, אתם לא מגנים, אתם לא עושים
יצחק בן לולו:
 אתם צריכים לדבר פה עם כל האנשים ולהבין באופן פרטני איך הם צועקים את הזעקה שלהם
יצחק בן לולו:
 כי אם הם לא התאבדו בגלל ה-7 באוקטובר הם יתאבדו בגלל הלחץ הכלכלי
יצחק בן לולו:
 ואם הם לא יתאבדו בגלל הלחץ הכלכלי, הם יתאבדו בגלל הלחץ הנפשי
יצחק בן לולו:
      אז עם כל הכבוד לכם, ואני אומר את זה, אני מעריך את כל הח"כים שיושבים
יצחק בן לולו:
 אחד הח"כים שיושב פה אפילו ניסיתי להיעזר בו לאתר את הבן שלי
יצחק בן לולו:
 כי היה לי את האפל ווטש שלו וידעתי איפה הוא נמצא
יצחק בן לולו:
 אבל הוא לא יכול היה ב-7 באוקטובר
יצחק בן לולו:
 אז מה-7 באוקטובר ועד היום חברים יקרים, עברו 152 יום
יצחק בן לולו:
 תסתכלו עלינו
יצחק בן לולו:
 ואם זה דרך ביטוח לאומי, שיהיה דרך ביטוח לאומי
יצחק בן לולו:
 אותי זה לא מעניין
יצחק בן לולו:
 את המשפחות זה מעניין
יצחק בן לולו:
 תודה רבה
שקלים:
חה"כ אלמוג כהן, בבקשה
אלמוג כהן:
ראשית אדוני יושב-הראש, תודה על זכות הדיבור
אלמוג כהן:
 למשפחות היקרות, צר לי שלא יכולתי להגיע בעצמי לנובה, לא נתנו לי להגיע לאזור הזה
אלמוג כהן:
 אם היו נותנים לי הייתי מגיע והייתי מנסה להציל
אלמוג כהן:
      אדוני יושב-הראש, יש פה בעיה שהיא בעיה טבעית
אלמוג כהן:
 ברגע שיש צונאמי כזה של פניות ושל PTSD ושל מעגלים ראשונים ושניים שנפגעים, אין מדינה בעולם שתדע לתכלל את זה בטווח זמן סביר
אלמוג כהן:
 אין דבר כזה
אלמוג כהן:
 זה לא קיים
אלמוג כהן:
 מה שאני מציע, אדוני יושב-הראש, זה למנות תפקיד מיניסטריאלי, סגן שר במשרד הבריאות שעסוק אך ורק מבוקר עד לילה רק בזה
אלמוג כהן:
 רק בזה
אלמוג כהן:
 להקים מנהלת
אלמוג כהן:
 החבר'ה של ביטוח לאומי עושים עבודת קודש
אלמוג כהן:
 ירונה שלום שהשבוע סיימה את תפקידה, באמת פירגון אדיר
אלמוג כהן:
 כל פנייה שאני מקבל הם באים ונלחמים
אלמוג כהן:
 וכל משרדי הממשלה והפקידות היקרה
אלמוג כהן:
 צריך פה גמישות מחשבתית, צריך פה יצירתיות וצריך פה להבין ששעון החול התהפך
אלמוג כהן:
 כל יום אנשים פוגעים בעצמם, כל יום מעגלי הפגיעה גדלים וגדלים
אלמוג כהן:
 אם זה בנושא של פרנסה, אם זה בנושא של גירושים בתוך המשפחה, אלימות במשפחה וכו'
אלמוג כהן:
      אם לא נדע כרגע, בזכותכם, אתם בקורונה עשיתם את זה מצוין
אלמוג כהן:
 הכנסתם לאנשים כסף לכיס ואז התחשבנתם איתם
אלמוג כהן:
 תעשו את זה גם עכשיו
אלמוג כהן:
 אפשר תוך יום לקבל ממשטרת ישראל היקרה איכונים מי היה בשטח
אלמוג כהן:
 היית בשטח, קיבלת כסף
אלמוג כהן:
 קודם כל, 50,000-100,000 שקל
אלמוג כהן:
 ואל תתחשבנו
אלמוג כהן:
 כמו שעשו בקורונה
קריאה:
זה מה שעשינו אבל
קארין אלהרר:
חה"כ כהן
קארין אלהרר:
 הייתה הצעת חוק כזו, אתה לא תאמין, והיא נפלה בוועדת שרים
מיכל שיר סגמן:
גם הצעת החוק שלי נפלה בוועדת שרים
מיכל שיר סגמן:
 אם פשוט לא מעבירים שום דבר
אלמוג כהן:
אל תכניסו אותי לפוליטיקה משעממת ולא מעניינת
קריאה:
אתה בקואליציה, מה זה אל תכניסו אותי לפוליטיקה?
אלמוג כהן:
חברותיי היקרות, פה זה מקום שהפוליטיקה חייבת להישאר בחוץ
קארין אלהרר:
מה זה קשור לפוליטיקה?
שקלים:
אני אעצור את הדיון וזהו
קארין אלהרר:
לא יאומן
אלמוג כהן:
אל תספרי לי איפה זה נפל
שקלים:
סליחה מיכל, זה לא ויכוח פוליטי, זה לא לעניין
שקלים:
 זה לא מכבד את המשפחות
קארין אלהרר:
מה זה קשור לפוליטיקה אבל?
שקלים:
סליחה, אל תעשו פוליטיקה על חשבון הגב של המשפחות
אלמוג כהן:
זה קשור מאוד
קארין אלהרר:
לא, זה לא
קריאה:
נכון, לא לעשות פוליטיקה על החשבון שלנו
קריאה:
 שבו בשקט, אתם עם הפוליטיקה שלכם
שקלים:
לא לעשות פוליטיקה על הגב של המשפחות, נקודה
קריאה:
חוצפה
אלמוג כהן:
חברים, אני מבקש, אדוני יושב הראש, אני רוצה לסיים
קארין אלהרר:
למה, אני שואלת, לא הבנתי
קריאה:
אם הילדים שלהם היו נרצחים
קארין אלהרר:
למה, אני שואלת מי מקבל? איזה שטויות
קארין אלהרר:
 פוליטיקה הוא אומר לי
אלמוג כהן:
אדוני יושב-הראש, מה שצריך לקרות כרגע זה הקמה במיידי של תפקיד מיניסטריאלי, עם סמכויות ותקציב, שיודע לתכלל את כל המשרדים ולטפל במיידי באנשים הללו
אלמוג כהן:
 האנשים הללו ננטשו
שקלים:
אין בעיה, אני מסכים
קארין אלהרר:
בעד, בעד
שקלים:
הישיבה פה, חברים, אלמוג
יוליה מלינובסקי:
אז קדימה
אלמוג כהן:
תפנו אליי, פעם אחת לא פניתם אליי
קארין אלהרר:
הנה, אני פונה אליך
יוליה מלינובסקי:
אנחנו רוצים אלמוג, שתטפל בכל האירוע הזה
רותם עזר:
אתם לא מתביישים? מגיעות לכאן משפחות, תסתמו את הפה
רותם עזר:
 תנו למשפחות לדבר
שקלים:
סליחה, הישיבה פה היא עבור המשפחות
רותם עזר:
אז תנו למשפחות לדבר, מה זה צריך להיות? איזה בושה זה
שקלים:
רגע, סליחה, תני לי לסדר את העניינים
שקלים:
      יורם יהודאי, בבקשה
יורם יהודאי:
תודה רבה על זכות הדיבור, יושב-הראש
יורם יהודאי:
 אני הפנייה שלי כרגע ללירון הנץ
יורם יהודאי:
 אני יורם יהודאי, אבא של רון יהודאי שנרצח בנובה
יורם יהודאי:
 אני מנציגות פרחי 7 באוקטובר
יורם יהודאי:
 הבן שלי הוא מהנרצחים האחרונים במסיבה, בשעה 11:47
יורם יהודאי:
 לא להאמין
יורם יהודאי:
 מדינת ישראל, בתוך מדינת ישראל, לא הצליחו להגיע לחלץ אותו עד השעה 11:47
יורם יהודאי:
 אבל זה אני הייתי חייב לומר
יורם יהודאי:
 ואני אמשיך את מה שאני רציתי לומר
יורם יהודאי:
      הפנייה שלי אלייך, לירון
יורם יהודאי:
 אני שמעתי קודם כל שאנחנו בתוך הכאוס והוואקום שנוצר פה מיד אחרי האירוע בחודש וחצי הראשונים אחרי האירוע נוצרו פה שתי קהילות
יורם יהודאי:
 נוצרה קהילת ילדי האור ונוצרה קהילת מפרחי 7 באוקטובר
יורם יהודאי:
 זה מה שקרה
יורם יהודאי:
 היה כאוס, היה וואקום
יורם יהודאי:
 אף אחד לא לקח לתכלל, אף אחד לא לקח לטפל בנו ונוצרו פה שתי קהילות
יורם יהודאי:
 בין שתי הקהילות האלה יש שיתוף פעולה מצוין ופורה
יורם יהודאי:
 אנחנו עושים הרבה דברים ביחד מול ביטוח לאומי, מול להב 433
יורם יהודאי:
 קהילת ילדי האור יכולה להעיד אין בינינו שום תחרות
דפנה לאה דרייפוס:
מה איתנו, השורדים?
שקלים:
תני לו לדבר
שקלים:
 אם כל אחד יתפרץ לא יישאר לנו זמן
יורם יהודאי:
יש בינינו שיתוף פעולה מלא
יורם יהודאי:
 אני מניח שבשלב מסוים כשאנחנו נראה תכלס אנחנו גם נהיה ביחד כקהילה אחת
יורם יהודאי:
 אבל בינתיים אנחנו שתי קהילות
יורם יהודאי:
 ובינתיים כשאת מדברת לירון, את מדברת על ילדי האור
יורם יהודאי:
 יש פה עוד קהילה
יורם יהודאי:
 היינו איתך בקשר, עשינו איתך דברים
יורם יהודאי:
 אז אני מבקש שתזכירי את שתי הקהילות
יורם יהודאי:
      אני רוצה להמשיך
יורם יהודאי:
 שנייה, ברשותך
יורם יהודאי:
 אני שמעתי שאנחנו כינסנו ועדות ושרים וכל מיני כאלה פונקציונרים כדי לקבל החלטות
יורם יהודאי:
 אנחנו כבר ועדה רביעית
יורם יהודאי:
 אני פה כבר פעם רביעית
יורם יהודאי:
 ואנחנו שומעים דיבורים ואנחנו שומעים את ההורים בוכים ואנחנו שומעים את כל אותם דברים שאנחנו שומעים כל שבוע
יורם יהודאי:
 באמת שאין לי הרבה מה להגיד אחרי ששמעתי את בן לולו ואחרי ששמעתי את ליאור ואת יורם
יורם יהודאי:
 אין לי הרבה מה להגיד
יורם יהודאי:
 הכאב הוא עצום ואני לא חושב שיש לי מה להוסיף
יורם יהודאי:
      אני אומר את זה כבר מהיום הראשון, צריך להיות פה גורם מתכלל
יורם יהודאי:
 אני לא יודע אם זה שר או לא שר
יורם יהודאי:
 יכול להיות שזה איזה שופט בדימוס, יכול להיות איזה שהוא רמטכ"ל לשעבר
יורם יהודאי:
 לא חייב להיות שר
יורם יהודאי:
 תביאו גורם מתכלל
יורם יהודאי:
 הגורם המתכלל הזה, כמו שהיה בקורונה
יורם יהודאי:
 אני לא יודע באחריות מי למנות את הגורם המתכלל הזה
יורם יהודאי:
 אני מניח שזה באחריות ראש הממשלה
יורם יהודאי:
 אז יש פה נציגים של ראש הממשלה, תעבירו לו בבקשה את המסר הזה
יורם יהודאי:
      יש פה נציגים של משרד האוצר? אני לא יודע, היה אמור להיות פה נציג של משרד האוצר
יורם יהודאי:
      (היו"ר חה"כ יצחק פינדרוס)
יורם יהודאי:
אני רוצה להמשיך בבקשה
יורם יהודאי:
 אני לא יודע, הייתה אמירה אומללה של שר האוצר לפני כמה זמן
יורם יהודאי:
 אנחנו יודעים שאנגלית זה לא שפת האם שלו
יורם יהודאי:
 אבל בעברית הוא טוען שאנחנו לא קהילה, כי הוא לא מכיר בנו כקהילה
יורם יהודאי:
 אז אני רוצה פה ברשותכם להגדיר לשר סמוטריץ' מהי קהילה
יורם יהודאי:
 "קהילה היא קבוצה של בני אדם שיצרו ביניהם קשרים ויחסים חברתיים הפועלים בגבולות מסוימים, מקושרים למקום, מרחב פיזי או וירטואלי ויש להם מאפיין, רצון או עניין משותפים"
יורם יהודאי:
 אז אם אנחנו לא עומדים בקריטריונים האלה, אז אנחנו לא קהילה
יורם יהודאי:
 אולי תעבירו את המסר הזה לשר סמוטריץ' ואז אולי הוא יתחיל להבין שיש פה קהילות שמטפלות במשפחות השכולות, מה שהמדינה הייתה אמורה לעשות ולא עושה
אלמוג כהן:
או שר עם סמכויות או משרד ראש הממשלה או פרויקטור
יצחק פינדרוס:
בסדר, בשביל זה מגישים הצעת חוק
יצחק פינדרוס:
 בעזרת השם, כולכם חתומים
יצחק פינדרוס:
 אתה גם חתום על ההצעה הזאת
אלמוג כהן:
אני יודע
יורם יהודאי:
כמו שאמרתי, אני חושב שהנושא של גורם מתכלל הוא must
יורם יהודאי:
 ולא מחר, זה היה צריך להיות אתמול
יורם יהודאי:
 זה היה צריך להיות ב-8 באוקטובר
יורם יהודאי:
 ואנחנו כבר חמישה חודשים ואנחנו שומעים פה עוד דיבורים ועוד דיבורים
יורם יהודאי:
 אני לא יודע מה התכלית של הוועדה הזאת, אבל אנחנו שומעים פה רק דיבורים
יורם יהודאי:
      כמו שאמרתי, במסגרת הנציגות שלנו אנחנו פועלים בשיתוף פעולה מלא עם להב 433, אנחנו פועלים בשיתוף פעולה מלא עם ביטוח לאומי
יורם יהודאי:
 ואנחנו רואים כמה ביטוח לאומי בכלים המועטים שיש לו הם עושים למעננו
יורם יהודאי:
 והם עושים, באמת שהם עושים
יורם יהודאי:
 ואתם צריכים להרחיב להם את סל הכלים
יורם יהודאי:
 להרחיב את סל הכלים זה לתת להם יותר סמכויות
יורם יהודאי:
 אם אתם תתנו להם יותר סמכויות, בהחלטות ממשלה, בשינוי תקנות
יורם יהודאי:
 יכול להיות שזה לא חייב להיות חקיקה
יורם יהודאי:
 וכמו שמר ליאור אמר פה קודם, להגדיר את זה כאסון
יורם יהודאי:
 ובתוך אסון לאומי כנראה שאפשר לפתוח את הברזים קצת יותר
יורם יהודאי:
 אז זה מה שצריך להיות
קריאה:
כמו אסון מירון
יורם יהודאי:
אנחנו לא אסון מירון
יורם יהודאי:
 ואני גם לא רוצה שאסון מירון יהיה התקדים שלנו
יורם יהודאי:
מילה אחת, ברשותכם
יורם יהודאי:
 דיברתם על נושא של נרצחים ונהרגים
יורם יהודאי:
 אני ממלא את כל הטפסים שמגיעים אליי מחברות הביטוח והבנקים, אני לא יכול לראות את המילה "מנוח"
יורם יהודאי:
 אולי תגידו להם, הממונה על הבנקים ועל חברות הביטוח, שיהיה להם עוד טופס
יורם יהודאי:
 כשאני מקבל טופס וכתוב לי "המנוח" נגמר לי היום
יורם יהודאי:
 הבן שלי הוא לא מנוח, הוא חלל
אייבי מוזס:
יש לי תיקון אליך
אייבי מוזס:
 אני יושב ראש הארגון
אייבי מוזס:
 אנחנו תיקנו את זה
יורם יהודאי:
אני קיבלתי לפני יומיים טופס וכתוב לי "המנוח"
אייבי מוזס:
לפני ה-7 שנים נלחמתי שגם אצלי היה כתוב ככה, "נרצח"
אייבי מוזס:
 אנחנו שינינו את זה בתעודת זהות, זה כבר "חלל"
יורם יהודאי:
אני לא יודע מה בתעודת זהות
יורם יהודאי:
 אני מדבר על הממונה על הבנקים ועל חברות הביטוח
אייבי מוזס:
יהיה כתוב "חלל"
יורם יהודאי:
שבטפסים שלהם יהיה כתוב "חלל", לא "מנוח"
יורם יהודאי:
 הבן שלי לא "מנוח"
יצחק פינדרוס:
לירון, כן, את רוצה להתייחס?
אייבי מוזס:
אני מבטיח לך שיהיה כתוב "חלל"
יצחק פינדרוס:
 רשות הדיבור ללירון
לירון הנץ:
אני רק רוצה להדגיש ולהזכיר שגם המפגש שיזמתי עם משרדי הממשלה עם המשפחות השכולות, בהם נכחו יותר מ-100 בני משפחה
לירון הנץ:
 המפגש הזה כלל אתכם, את שתי הקבוצות
לירון הנץ:
 ואגב, היא נולדה מתוך שיח מקדים שלי עם חברים דווקא מהקבוצה שלך
לירון הנץ:
 ולאורך כל הזמן הזה אנחנו פונים באופן שווה
יורם יהודאי:
אז אני מבקש, כשאת מזכירה את הקהילות ואת העמותות תזכירי שתיים
לירון הנץ:
אני רוצה להשלים את דבריי
לירון הנץ:
 אני רוצה לומר שהסיבה שדיברתי על ילדי האור בגלל שהם שלחו מסמך של מיפוי צרכים, שאני אשמח לקבל מכל מי שרוצה
לירון הנץ:
 זה מה שאמרתי גם להורים לאורך
יורם יהודאי:
גם אנחנו שלחנו
אלמוג כהן:
חבר'ה, אתם חייבים לחבור לארגון גג אחד
אלמוג כהן:
 חייבים
לירון הנץ:
יש שוויון מלא בין הקבוצות, אנחנו מתייחסים לכולם אותו דבר
אלמוג כהן:
זה לא טוב שיש כל כך הרבה
אלמוג כהן:
 ארגון גג אחד שמתכלל את הכול
קריאה:
בבקשה, תקימו
רותם עזר:
תקימו אחד כזה
רותם עזר:
 אנחנו הקמנו את הפעילות שלנו, בעצמנו
יצחק בן לולו:
תקימו, שהמדינה תיתן לו כסף
יצחק בן לולו:
 שהמדינה תיתן כסף להקים ארגון כזה
יצחק בן לולו:
 תאמין לי, בדקה אני אביא לך אנשים טובים
רותם עזר:
אני צריכה להקים?
יצחק בן לולו:
רק שהמדינה תיתן את הכסף להקים ארגון כזה ולהכיר בנו, בדקה אני אביא לך תותחים
יצחק בן לולו:
 את מי שאתה רוצה
יצחק בן לולו:
 מיושב-ראש התאחדות הכדורגל עד יושב-הראש תנובה
יצחק בן לולו:
 הכול בסדר
יצחק בן לולו:
 רק תגידו את זה
אלמוג כהן:
זה אתם צריכים לעשות
יצחק בן לולו:
תן לנו את הכסף
רותם עזר:
אנחנו? אנחנו צריכים לעשות את זה?
יצחק בן לולו:
 כמה אפשר להתנדב? אני פה על יום עבודה, היא פה על יום עבודה והיא על יום עבודה
יצחק פינדרוס:
 זה לא הדיון כרגע
קריאה:
אתם גם צריכים למנות
אלמוג כהן:
אין לנו עם מי לדבר
יצחק פינדרוס:
 אני מבקש לעצור רגע
יצחק פינדרוס:
 כן, לירון, רצית להתייחס
יצחק פינדרוס:
 ראומה ערוסי
ראומה ערוסי:
הגעתי היום כדי באמת, אני אמא של ליאור, הוא נרצח בקיבוץ בארי
ראומה ערוסי:
 והבת שלנו חזרה מהשבי מעזה אחרי 54 ימים, אז אני לא יכולה לנתק את זה מהסיפור
ראומה ערוסי:
 אז כן, אנחנו מתמודדים יום יום עם ה-7
ראומה ערוסי:
10
ראומה ערוסי:
 וכן אנחנו צריכים בעיקר תמיכה כלכלית
ראומה ערוסי:
 אנחנו משפחה שנעקרה מביתה, איבדה את בנה שנרצח על אדמת ביתו וביתנו, ויש לנו אחות שכולה, שחזרה מעזה אחרי 54 ימים
ראומה ערוסי:
 אנחנו צריכים עזרה, בעיקר כלכלית
ראומה ערוסי:
 אין לי, כדי לממן את כל השיקום הגדול והארוך שאנחנו מתמודדים איתו כיום ונתמודד איתו גם בעתיד
ראומה ערוסי:
 ובאמת הדיבורים הם מאוד על השולחן, אבל אנחנו צריכים לפעול יום יום בבית שלנו, שאנחנו שכרנו, כי אין לנו כרגע בית ואנחנו לא יכולים להיות כרגע גם עם הקהילה שלנו בים המלח
ראומה ערוסי:
      אז נכון, כל משפחה לגופה וכל סיפור דורש התאמות
ראומה ערוסי:
 אבל יש אפשרות לתת לנו כקהילה אחת, זה לא משנה כרגע מאיפה הגענו ומה קרה
ראומה ערוסי:
 נרצח לנו ילד או בן משפחה או לא משנה
ראומה ערוסי:
 אנחנו צריכים עזרה כלכלית לשיקום
ראומה ערוסי:
 צריכה להינתן עכשיו
ראומה ערוסי:
 אנחנו כבר חמישה חודשים משלמים מכספנו
ראומה ערוסי:
 לא עובדים, לא מסוגלים
ראומה ערוסי:
 למה באמת אנחנו צריכים לרוץ ולרוץ? אין לנו את הכוחות לרוץ
ראומה ערוסי:
 עמדנו בכיכר גם 54 ימים ועוד 140 יום עד עכשיו
עמית אליעזר ליאור:
וכמה זה מהתל"ג של מדינה? כמה באמת יעלה לעשות את זה? המדינה יכולה לעמוד בזה אם היא הייתה רוצה
יצחק פינדרוס:
סליחה, זה לא פעם ראשונה שאתה מתפרץ ואני אוציא אותך
יצחק פינדרוס:
 פעם הבאה שאתה מתפרץ אני אוציא אותך
עמית אליעזר ליאור:
אני אשמח
יצחק פינדרוס:
אני לא נוהג לעשות את זה פה בוועדה, אבל זה בדיוק מה שאני אעשה
עמית אליעזר ליאור:
אין בעיה
יצחק פינדרוס:
שלומית יהב, עמותת קימה
שלומי מור:
אני רק אשמח גברתי לדבר איתך אחרי הדיון
שלומית יהב:
תודה רבה כבוד יושב-הראש
שלומית יהב:
 פגישה קשה הייתי אומרת
שלומית יהב:
 אבל הייתי רוצה ברשותכם כמה דברים לומר בזכות הוועדה הזאת
שלומית יהב:
 הוועדה הזאת קמה בזכות אדם אחד שהרים את הכפפה כדי לסייע לקהילה היקרה הזאת שאיבדה כל כך הרבה ב-7 באוקטובר
שלומית יהב:
 הרב יצחק פינדרוס
שלומית יהב:
 קודם כל אני מודה לך, בזכותך אנחנו כאן כבר ארבעה שבועות ברצף ויש הצעת חוק רצינית, משמעותית, שהיום עולה במליאה
שלומית יהב:
 אני לא מכירה הרבה הצעות חוק שיש בהן כל כך הרבה תומכים חברי כנסת
שלומית יהב:
 ואני חושבת שזו זכות גדולה למי שיושב כאן
שלומית יהב:
 אני רואה את קארין אלהרר מולי, אני רואה את הרב פינדרוס מולי
שלומית יהב:
 עשיתם כאן עבודה, הקשבתם מהיום הראשון
שלומית יהב:
 אני שמחה לראות היום יותר חברי כנסת
שלומית יהב:
 זה לא קרה בישיבות הקודמות
שלומית יהב:
      מכאן אנחנו צריכים לעשות עוד כמה משימות
שלומית יהב:
 אתם שומעים כאן את הכאב החזק
שלומית יהב:
 הכאב החזק הוא של המשפחות של ציבור עצום שתומך במשפחות האלה, אבל אנחנו חמישה חודשים אחרי
שלומית יהב:
 כל הזעקה מתחיל היום לפעול בכנסת ובמליאה
שלומית יהב:
 זה הזמן שהמליאה תקבע פה אחד שמיישמים את החוק הזה לאלתר ומיידית לתת איזה שהוא סיוע כבר עכשיו בדחיפה
שלומית יהב:
 אני קוראת לזכויות בדחיפה כבר תקופה ארוכה
שלומית יהב:
 עכשיו תדחפו כסף במיידי
שלומית יהב:
 יש כאן משפחות שקורסות כלכלית באופן נואש
שלומית יהב:
 יש משפחות שאתם לא רואים אותם כאן
שלומית יהב:
 את מי שאתם רואים כאן הוא סוחב את עצמו בכוח רב מביתו
שלומית יהב:
 לא קל להם לבוא לכאן
שלומית יהב:
      ואנא מכם, אני ממש מבקשת, ויכוחים ביניכם, אנא לא כאן
שלומית יהב:
 לא כאן
שלומית יהב:
 כואב מידי
שלומית יהב:
 יש כאן מספיק כאב
שלומית יהב:
 לא צריך להוסיף עליו כאב שבא על בסיס ויכוח בין משרדי
שלומית יהב:
 יש כאן הרבה אנשים שעושים עבודה קדושה