GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמי אומנסקי:
 המצב לא טוב, מאוד לא טוב
תמי אומנסקי:
 אנחנו התרענו על הדבר הזה המון זמן
תמי אומנסקי:
 שנה שעברה גם הגענו לכנסת סביב הסיפור של מחסור בעובדי הוראה
תמי אומנסקי:
 עכשיו, גם אם היינו היום מעסיקים את כל הסטודנטים שמסיימים חינוך מיוחד אין לנו מספיק אנשים
תמי אומנסקי:
 זה רגע לדעת
תמי אומנסקי:
 מבחינתנו, אנחנו כפופים להנחיות
תמי אומנסקי:
 אנחנו קיבלנו את הנחיות בג"ץ
תמי אומנסקי:
 אנחנו ניסינו לעשות משהו שהוא לא צלח וזה בסדר
תמי אומנסקי:
 קיבלנו את ההנחיה של בג"ץ להשאיר את יום הלימודים עד השעה 16:45
תמי אומנסקי:
 צריך להגיד שרק המוגבלות של האוטיזם לומדת עד השעה 16:45
תמי אומנסקי:
 יתר המוגבלויות לא לומדות עד השעה הזאת
מיכאל חזני:
כי אין להם אלטרנטיבה, גם את זה צריך להגיד תמי, סליחה
תמי אומנסקי:
בסדר, גם נכון, גם נכון
תמי אומנסקי:
 אבל אני רגע שמה את זה כאן על השולחן
תמי אומנסקי:
 ככל שהגידול באוטיזם גדל וזו מורכבות, זה אתגר מאוד גדול, אין לנו אנשי חינוך להחזיק יום לימודים
תמי אומנסקי:
 אני לא מדברת על המשך פעילות, על יום לימודים עד השעה 16:45
תמי אומנסקי:
 אין מספיק צוותי חינוך
תמי אומנסקי:
 אני אגיד שמה שאנחנו עשינו בשנתיים האחרונות בעצם אפשרנו באופן חריג למסגרות שלא מצאו לקצר את יום הלימודים
תמי אומנסקי:
 אפשרנו לרשויות שהסכימו להיכנס להמשך יום פעילות ושיפינו את הרשויות שנתנו מענה של המשך יום לימודים
תמי אומנסקי:
 לקראת תשפ"ה אנחנו יושבים על המדוכה כרגע בהנחיית השר והמנכ"ל כדי לגבש תוכנית אסטרטגית בנושא המחסור של עובדי הוראה
יצחק פינדרוס:
אני הייתי שנה שעברה בחינוך
יצחק פינדרוס:
 אני רוצה להבין, כשאת אומרת, יש מחסור כללי בעובדי הוראה
יצחק פינדרוס:
 המחסור בעובדי חינוך מיוחד הוא מעבר למחסור בעובדי הוראה? מורים חינוך מיוחד אני מתכוון
תמי אומנסקי:
אני לא יודעת להגיד את זה
תמי אומנסקי:
 אבל אני כן יודעת להגיד שהמקום הכי מורכב זה עם התלמידים האוטיסטים בגלל ה-16:45
תמי אומנסקי:
 זה שתי משמרות
תמי אומנסקי:
 זה לא מורה וסייעת, זה מורה וסייעת ומורה וסייעת
תמי אומנסקי:
 וזה משהו שהיום המשרד לא יכול להכיל אותו
תמי אומנסקי:
 כשהלכנו למהלך זה זה היה לפני המון שנים, זו הייתה אוכלוסייה הרבה יותר קטנה
תמי אומנסקי:
 היום במצב שאנחנו נמצאים היום נדרשת תוכנית אסטרטגית אחרת
תמי אומנסקי:
 יום לימודים לא יכול להחזיק עד 16:45, הוא לא יכול
תמי אומנסקי:
 ואנחנו, לצערי הרב, אני אומרת את זה בכאב גדול, אנחנו לא מצליחים, אנשים לא שולחים אפילו קורות חיים כדי לעבוד במסגרות האלה, הם לא רוצים לעבוד במסגרות האלה
תמי אומנסקי:
 זה המצב
תמי אומנסקי:
 ואנחנו כרגע יושבים כדי לראות, לייצר תוכנית אסטרטגית לתשפ"ה
שקלים:
מה היה עוזר לך?
תמי אומנסקי:
שאני אגיד מה אני באמת חושבת? אני חושבת שאי אפשר להמשיך את יום הלימודים עד 16:45
תמי אומנסקי:
 אני חושבת שיום הלימודים צריך להסתיים בשעה מוקדמת יותר וצריך להיכנס גורם אחר
תמי אומנסקי:
 גם אני אגיד שהילדים האלה, השעות האלה הן לא בהכרח שעות יעילות
תמי אומנסקי:
 הן שעות שנדרש שם משהו אחר
תמי אומנסקי:
 צריך להכניס שם גורמים אחרים
תמי אומנסקי:
 זו עמדתי המקצועית
תמי אומנסקי:
 וזה צריך לעשות את זה בצורה מאוד אחראית, כי מדובר על תלמידים עם מוגבלות
שקלים:
באיזה שעה לסיים?
תמי אומנסקי:
14:30, כמו המוגבלות השכלית, 15:10, משהו בכיוון הזה
תמי אומנסקי:
 אבל זה דורש שינוי וזה שינוי מורכב
יצחק פינדרוס:
במערכת הכללית היום, ביום חינוך ארוך אתם מחזיקים כוח הוראה עד איזה שעה? במערכת הכללית
תמי אומנסקי:
14:00
תמי אומנסקי:
 בגנים עד 14:00
יצחק פינדרוס:
לא, לא שאלתי בגנים
תמי אומנסקי:
זה רק בגנים של האוטיסטים עד השעה 16:45
תמי אומנסקי:
 אבל יש צהרונים שהילדים המשולבים יכולים, הם כן שם, דרך אגב
מיכאל חזני:
לא כולם, כי אין להם סייעת
רויטל לן כהן:
תודה רבה אדוני ושוב סליחה
רויטל לן כהן:
 עו"ד רויטל לן כהן, קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים
רויטל לן כהן:
 אני רוצה להגיד כמה דברים גם ביחס למה שנאמר, אבל לפני כן כמה דברים כלליים
רויטל לן כהן:
 אני חושבת שהקושי העיקרי שהביא אותנו למקום שאנחנו נמצאים בו היום זה שלא היה שינוי בנרטיבים, בתפיסות העולם ובידע
רויטל לן כהן:
 לא רק במשרד החינוך, לא רק במשרד הרווחה או משרד הבריאות, באופן כללי
רויטל לן כהן:
 והתוצאה של זה היא או שלא יודעים מה לעשות עם זה או שפשוט לא רוצים
רויטל לן כהן:
 אני מדברת לפעמים, אני רואה את המורים, הם מתים מפחד
רויטל לן כהן:
 אומרים לו עומד להגיע לך ילד משולב עם אוטיזם, הוא אוטומטית מאבד את זה
רויטל לן כהן:
 ועשו סקר, 75% מהמורים לא רוצים לשלב
רויטל לן כהן:
      הנושא של עיבוי השירות הציבורי ומספר נותני השירותים בכל התחומים, לא רק באוטיזם
רויטל לן כהן:
 וגם בכל התחומים שעלו פה
רויטל לן כהן:
 בין אם זה תומכות חינוכיות ובין אם זה מקצועות הבריאות ובין אם זה רופאים או פסיכולוגים או כל דבר אחר
רויטל לן כהן:
 אין שינוי במסלול הכשרת המורים
רויטל לן כהן:
 שנים אנחנו אומרים, לא צריכים להיות שני מסלולים, צריך כמו בעולם מסלול אחד
רויטל לן כהן:
 לא יכול להיות שמורים מסיימים מסלול ולא למדו חינוך מיוחד
רויטל לן כהן:
 כיתות הן הטרוגניות, כבר שנים
רויטל לן כהן:
 ולכן זה לא ישתנה עד שגם זה לא ישתנה
רויטל לן כהן:
      היום אחד החסמים העיקריים, עוד לפני שדיברנו בכלל על המקצועיות, החסם העיקרי זה גודל כיתה
רויטל לן כהן:
 היום יש ילדים שבגודל הכיתה הנוכחי לא יהיו מסוגלים לתפקד ולכן בלית ברירה, גם אם הם מאוד היו רוצים להשתלב הם נאלצים ללכת לחינוך המיוחד
רויטל לן כהן:
 כי הם פשוט לא עומדים בגודל כיתה
רויטל לן כהן:
 וזה עוד לפני שדיברתי על זה שאני לא חושבת שיש מורה בעולם שתהיה מסוגלת לתת את כל התשומות שהיא צריכה, גם אם היא מאוד רוצה, בכיתות בגודל הזה
רויטל לן כהן:
 פשוט אי אפשר, טכנית אי אפשר
רויטל לן כהן:
      הנושא של השירותים בקהילה
רויטל לן כהן:
 לא שירותים מוסדיים, שירותים שאתה יכול לצרוך באופן חופשי בקהילה הם מעטים
רויטל לן כהן:
 ושוב אנחנו חוזרים לידע ורצון ונרטיבים
רויטל לן כהן:
 שכר, שכר, שכר, לא צריך להגיד את זה שוב
רויטל לן כהן:
      אני רוצה עכשיו להתייחס לכמה דברים שעלו פה
רויטל לן כהן:
 יש נושאים שהם בשיטת, זה עוד מעט האולימפיאדה, שיטת הטלת אחריות למרחוק
רויטל לן כהן:
 יש איזה תפוח אדמה חם ומשחקים בו ביניהם
רויטל לן כהן:
 למשל הנושא של התומכות החינוכיות המשלבות
רויטל לן כהן:
 החוק מחייב את משרד החינוך
רויטל לן כהן:
 משרד החינוך העביר את זה לרשות המקומית, כי הם המעסיקים
רויטל לן כהן:
 סליחה, החוק מחייב אתכם
רויטל לן כהן:
 בחוק גם כתוב שזה במשותף
רויטל לן כהן:
 יש דברים שהם במשותף ביניכם
רויטל לן כהן:
 לא יכול להיות שכל פעם שאנחנו פונים על זה שיש מחסור בדברים, שהחוק מחייב את המשרד, התשובה זה אני לא המעסיק
רויטל לן כהן:
 ולהגיד שלא יודעים שחסר? אין פה נציג של ארגון בחברה האזרחית שלא דיווח על המחסור, שלא הביא מקרים פרטניים
רויטל לן כהן:
 להגיד אני לא יודעת? באמת
רויטל לן כהן:
 אפשר להגיד אני לא המעסיקה, אז אני לא יכולה טכנית לטפל בזה אני עוד נגיד מבינה
רויטל לן כהן:
 להגיד אנחנו לא יודעים מזה? באמת
רויטל לן כהן:
 יודעים, אנחנו כותבים, אנחנו שולחים מקרים פרטניים, מקרים כלליים
רויטל לן כהן:
 אין דיון שאנחנו לא מדברים על זה
רויטל לן כהן:
 אין ועדה שזה עולה פה בכנסת ואנחנו לא מדברים על זה
רויטל לן כהן:
 אז להגיד אנחנו לא יודעים? זה באמת היתממות
רויטל לן כהן:
 ואני מאוד אוהבת אותך תמי, אבל את יודעת מזה
רויטל לן כהן:
      הנושא של הקושי בהפעלת חינוך מיוחד של אוטיסטים הוא לא בגלל שאנשים לא רוצים לעבוד עד 17:00
רויטל לן כהן:
 זה נכון שהם לא רוצים לעבוד עד 17:00
רויטל לן כהן:
 אבל העובדה שפעם זה היה מעט מסגרות היא לא רק בגלל שיש עלייה בכמות המאובחנים אלא היא בעיקר כי יש ירידה ביכולת להשתלב בחינוך הרגיל
רויטל לן כהן:
 ואני רוצה לתת דוגמה
רויטל לן כהן:
 השבוע הייתה לי פגישה עם ועדי ההורים של כל גני החינוך המיוחד בהרצליה
רויטל לן כהן:
 אני רוצה לתת דוגמה מכמה גנים: גן רימון, חסרה סייעת עמיתה, כי היא נמצאת בחופשת לידה
רויטל לן כהן:
 ההסעות, בגלל שכל הזמן משתנה שעת היציאה מהגנים כי זה לפי יש גננת וסייעת, אין גננת וסייעת, אז אין הסעות, כי הרשות המקומית אומרת אני לא יכולה, אם פתאום אני מגלה שהסייעת לא יכולה להגיע להגיד בבוקר לנהג בעצם אל תבוא היום ב-16:45, תבוא היום ב-14:00
רויטל לן כהן:
 הוא עושה דברים ב-14:00, הוא לא יכול
רויטל לן כהן:
 אז אין גם הסעות
רויטל לן כהן:
      בגן הזה מסיימים באופן קבוע בשעות מוקדמות, כי יש מחסור בכוח אדם
רויטל לן כהן:
 כל ימי השישי וחלק מימות השבוע הגן מופעל על ידי סייעות, אין גננת
רויטל לן כהן:
 אני מזכירה לנו שזה בניגוד לחוק, אבל הרשות המקומית אומרת להורים זה או שאני סוגרת את הגן או שזה יהיה רק עם סייעות
רויטל לן כהן:
 בגן לילך גם מחסור באנשי צוות, מסיימים מוקדם, אין תיאום עם ההסעות
רויטל לן כהן:
 כל פעם שסייעת חולה הגן נסגר
רויטל לן כהן:
 היו פעמים שהגן הזה היה סגור כמה ימים באותו שבוע, כי היו חולים אז אי אפשר היה לפתוח
רויטל לן כהן:
 כולל הודעות באמצע היום "תבואו תיקחו את הילדים"
רויטל לן כהן:
 חלק מההורים לא עובדים קרוב ואז יש בעיה
רויטל לן כהן:
 ימים רבים הגן מופעל כולו רק על ידי סייעות
רויטל לן כהן:
 גן גלים – מתחילת השנה הם מסיימים ב-15:00 ולפעמים יותר מוקדם מזה
רויטל לן כהן:
 אין הסעות בגלל קיצורי היום
רויטל לן כהן:
 שולחים הודעות ווטסאפ באמצע היום, בואו תיקחו
רויטל לן כהן:
 אם יש מישהו שהטלפון לא איתו, יש מישהי למשל שהיא בעצמה מורה והטלפון לא איתה
רויטל לן כהן:
 ויש שם בעיה
רויטל לן כהן:
 למשל יש הורים בכל מיני מקומות, שהם בכוחות הביטחון, הם לא רואים את הווטסאפ
רויטל לן כהן:
 לא שלחו להם, לא הרימו טלפון
רויטל לן כהן:
 הם בכלל לא יודעים שהיום נגמר מוקדם
רויטל לן כהן:
 הם לא שלחו אף אחד לאסוף את הילד
רויטל לן כהן:
      גן ברקת, שנה שעברה הגן לא תפקד כמעט בכלל, כמעט חצי שנה
רויטל לן כהן:
 הגננת נכנסה רק בחודש אפריל
רויטל לן כהן:
 זאת אומרת עד חודש אפריל לא הייתה גננת בגן הזה שנה שעברה
רויטל לן כהן:
 הסייעות מתחלפות כל הזמן
רויטל לן כהן:
 בעלה של הגננת שנמצאת עכשיו גויס ולכן היו ימים רבים שהגן בכלל לא נפתח או לא נפתח בזמן או הסתיים מוקדם
רויטל לן כהן:
 רוב הזמן הם משעה 14:00 רק עם סייעות
רויטל לן כהן:
 גננת משלימה יום בשבוע ויום ו' לסירוגין והייתה תקופה שלא הייתה בכלל, אז אי אפשר לפתוח ביום שישי וכל מיני דברים כאלה
רויטל לן כהן:
 בשנה הבאה הם לא יודעים איפה יהיה הגן, כי בניגוד לגנים רגילים או בכלל מסגרות החינוך הרגילות שהרשויות המקומיות מחויבות לפתוח בהתאם לצפי הילודה ובהתאם לכמות בשכונות, פה בגלל שיש הסעות כל הזמן מזיזים אותם
רויטל לן כהן:
 אז עד שיהפכו גן לגן שיש בו חדרי טיפול וכל מיני, שנה הבאה הוא לא יהיה שם
רויטל לן כהן:
 ושוב הוא הולך אני לא יודעת איפה
רויטל לן כהן:
 לפעמים עד ה-1 בספטמבר ואז אין חדרי ספח
רויטל לן כהן:
 גן כרכום – מתחילת השנה אין גננת עמיתה
רויטל לן כהן:
 לא הוסיפו להם, מה שעשו זה הוסיפו סייעת
רויטל לן כהן:
 יש גננת אחת ושלוש סייעות
רויטל לן כהן:
 זה לא רק תקשורת, זה גני חינוך מיוחד בכלל
רויטל לן כהן:
 גן קורל באופן קבוע מסיימים פעמיים בשבוע בשעה 14:00
רויטל לן כהן:
 אני מזכירה זה 16:45 צריך להיות
רויטל לן כהן:
 ביומיים הנותרים אם הגננת יכולה היא נשארת, אם היא לא יכולה היא לא נשארת
יצחק פינדרוס:
אני אשאל אותך פה את מה שהיא שאלה
יצחק פינדרוס:
 אני מאוד מכבד את בג"ץ, כולם יודעים
יצחק פינדרוס:
 אני אשאל אותך אבל באופן אמיתי, אם יש גם חוסר בכוח אדם ואם כל מערכת החינוך מופעלת כמו שאמרנו עד 14:00-15:00 מה הסיבה שאתם מתעקשים שזו תהיה מערכת חינוכית, אם זה לא מעשי?
רויטל לן כהן:
אני לא מתעקשת
רויטל לן כהן:
 אני אישית, רויטל, קואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים, אני מסכימה עם תמי
רויטל לן כהן:
 אני חושבת שילד צריך להיות בקהילה
רויטל לן כהן:
 הוא לא צריך להיות סגור עד 17:00 במסגרת חינוכית ועד הסעה, עד שהוא מגיע הביתה זה 18:00
יצחק פינדרוס:
לא, זה יכול להיות צהרון, זה יכול להיות פעילות של מועדונית רווחה, זה יכול להיות הרבה דברים
יצחק פינדרוס:
 למה זה חייב להיות מערכת חינוך?
רויטל לן כהן:
אבל אז הוא יהיה משולב, ולכן אני בעד
רויטל לן כהן:
 אבל אני אומרת, כיום אין פתרונות לילדים האלה
רויטל לן כהן:
 כשהם אומרים הוא יכול ללכת לצהרון ותהיה לו משלבת, בואו, אין משלבת
רויטל לן כהן:
 אין משלבת, כי אין לו גם ביום, לא תהיה אחר הצוהריים
יצחק פינדרוס:
 רצית להוסיף משהו על זה במשפט?
מיכאל חזני:
 אני רציתי להוסיף שבאמת אנחנו יכולים לדבר, אני גם מסכים שלא כולם צריכים - - -
יצחק פינדרוס:
אז מי הגיש את העתירה?
מיכאל חזני:
אנחנו, אלו"ט
מיכאל חזני:
 כי בסופו של דבר באה המדינה ורצתה לזרוק את הילדים האלה הביתה בשעה 15:00
קריאה:
16:00
מיכאל חזני:
בשעה 15:00, כי בשעה 16:00 כבר מגיעות ההסעות
מיכאל חזני:
 הפרקטיקה היא 15:00
רויטל לן כהן:
אבל אני אמרתי שיש גנים שב-14:00
רויטל לן כהן:
 המפקחות מאשרות גם 14:00 ו-15:00
מיכאל חזני:
אנחנו הגשנו את העתירה כי המשמעות של לסגור את כלל המסגרות לילדים על הרצף האוטיסטי לשעה 16:00 הייתה שב-15:30 כבר יוזמנו הסעות, כי הסעות גם להם יש לו"ז
מיכאל חזני:
 בשעה 16:00 הם כבר יהיו בבית
מיכאל חזני:
 זה אומר שהורה צריך לצאת מהעבודה שלו בשעה 14:00 בשביל לאסוף את הילד שלו
מיכאל חזני:
 עכשיו, למה אנחנו הגשנו את העתירה? דרך אגב, פורסמו השבוע נתונים בוואלה שאמרו ש-85% מהמסגרות לילדים על הרצף האוטיסטי כן מצליחות לקיים יום לימודים עד 16:45
מיכאל חזני:
 85%
מיכאל חזני:
 אז הבעיה היא לא גורפת מה שמשרד החינוך ניסה לצייר אותו מאה אחוז
מיכאל חזני:
 זאת אומרת יש 15% נקודתי בעיה
יצחק פינדרוס:
כן, אבל יש חוסר של עוד 30% אז יחד זה 45%
מיכאל חזני:
לא, אני רוצה להוסיף שלילדים על הרצף האוטיסטי המדינה מסתכלת עליהם בדיוק באותם משקפיים כמו לפני 20 שנים, או 0 או 1
מיכאל חזני:
 היא לא מציעה איזה שהיא אלטרנטיבה לספקטרום האוטיסטי
מיכאל חזני:
 אז לילדים האלה אין אלטרנטיבה, אין להם מועדוניות
יצחק פינדרוס:
נקודה למחשבה למשרד החינוך
יצחק פינדרוס:
 להגיש הצעה לפתרון או יחד עם הרווחה או יחד עם מישהו אחר, איזה שהיא הצעה לפתרון
ולרי זילכה:
יש לי הצעה לפתרון, אם אפשר
רויטל לן כהן:
רגע, אני רוצה רק לסיים
רויטל לן כהן:
 הייתה לי עוד נקודה אחת שלא קשורה לחינוך
רויטל לן כהן:
 מיכאל אמר את זה בחצי מילה
רויטל לן כהן:
 אני פניתי ללודה, שאחראית על גמלאות ילדים בביטוח לאומי
רויטל לן כהן:
 שאלתי האם היה איזה שהוא שינוי במדיניות? התשובה הייתה לא
רויטל לן כהן:
 בפועל אני כבר שנה לא מפסיקה לקבל פניות של הורים שהגיעו עם אבחונים כולל אבחונים מכאלה שהם ידועים כאנשים בתוך התחום ובאמת בעלי שם ולא נותנים להם
רויטל לן כהן:
 ואז מזמנים אותם כאילו לוועדה רפואית, שהרופא שנמצא שם חמש דקות, שלושת רבעי שעה, מסתכל על הילד
רויטל לן כהן:
 זה ילד וורבלי ואינטליגנטי והתשובה הוא לא אוטיסט
רויטל לן כהן:
 זה חייב להיפסק הדבר הזה
יצחק פינדרוס:
את רצית להתייחס?
ולרי זילכה:
כן, תודה אדוני
ולרי זילכה:
 עו"ד ולרי זילכה, בית איזי שפירא
ולרי זילכה:
 מכל הסיבות שרויטל דיברה עליהן אנחנו יודעים שבאמת השילוב הוא מאוד מאתגר, כי הוא לא מספק בסוף לילדים את המענים שהם צריכים
ולרי זילכה:
 בגלל זה הרבה מאוד ילדים מוסללים לחינוך המיוחד
ולרי זילכה:
 אחד המודלים שאנחנו עובדים עליו היום כמה ארגונים ביחד עם משרדי הממשלה בריאות, רווחה, חינוך ושלטון מקומי ובתקווה בקרוב מאוד גם עם קופות החולים
ולרי זילכה:
 זה מודל שנקרא מועדונית תומכת שילוב
ולרי זילכה:
 ילדים מכלל המוגבלויות שהולכים למערכת החינוך הכללית בגיל יסודי, ונמצאים, אבל ילדים יחידים במינם במסגרת, הולכים אחרי הצוהריים למועדונית שיש בה א' את קבוצת השווים שלהם
ולרי זילכה:
 הם פוגשים עוד ילדים עם ההתמודדויות שלהם וזה מעצים אותם ואת החוסן הרגשי שלהם מצד אחד
ולרי זילכה:
 ומצד שני, את הטיפולים ההתפתחותיים שהם זכאים לקבל מהם
ולרי זילכה:
 כמו שציפי אמרה שהם לא הולכים אחרי זה לקופת חולים לממש, הם יכולים לקבל במעטפת של המועדונית
ולרי זילכה:
 ביחד, שוב, בקבוצות או בהתאם לצורך שלהם, ביחד עם ילדים שיש להם צרכים דומים
ולרי זילכה:
 בעצם מודל כזה מחזק את הילדים ביום יום שלהם בשילוב
ולרי זילכה:
 כשהם הולכים לבית ספר
שקלים:
איפה זה מתקיים עכשיו?
ולרי זילכה:
אז יש מודלים שונים
יצחק פינדרוס:
סליחה, אני חייב, אושר ימשיך את הדיון
יצחק פינדרוס:
 אני גם אחזור
יצחק פינדרוס:
 אני חייב לעלות, יש לי את החוק של האומנה שאמור להסתיים עכשיו בקריאה שנייה ושלישית
יצחק פינדרוס:
 אני רואה שהביטוח הלאומי פה, סימן שהם רגועים עם החוק הזה
יצחק פינדרוס:
      (13:31 היו"ר אושר שקלים)
ולרי זילכה:
אני רוצה לומר שהמודל הזה בשלבי עבודה עם משרדי הממשלה והוא יכול לתת מענה מאוד מאוד משמעותי
ולרי זילכה:
 היום מודל דגל כזה מופעל על ידי עמותת "אותי" ביחד עם בית אקדם במודיעין
ולרי זילכה:
 אבל יש עוד מקומות שהמודל הוא קצת, אצל פרופ' גביס
ולרי זילכה:
 יש עוד מקומות שהמודל הזה עובד קצת בצורה אחרת
ולרי זילכה:
 והנה, זה יכול להיות איזה שהוא מענה
ולרי זילכה:
 שמצד אחד מסייע לילדים להשתלב, שזו תפיסת העולם שלנו, ביום יום שלהם במסגרות הכלליות
ולרי זילכה:
 ומצד שני גם לקבל קבוצת שווים וגם לקבל את הטיפולים
ולרי זילכה:
 ואגב, החסר במקצועות הבריאות והחסר במטפלים והחסר בידע, כשאתה יוצר קבוצות מומחיות ועובד בקבוצות איפה שאפשר ובצורה אחרת כשצריך יותר פרטני, אתה חוסך כוח אדם, אתה מאגם משאבים ואתה נותן פתרון שהוא נהדר, גם להורים וגם למערכת
בן פזי:
אני רק אגיד במילה אחת
בן פזי:
 נחמה פבר בן פזי, עמותת "אותי" עמותה ישראלית לאוטיזם
בן פזי:
 אנחנו מפעילים שלוש מהמועדוניות האלה
בן פזי:
 אני רוצה להגיד שאנחנו עובדים בשיתוף עם הרווחה, אנחנו עובדים בשיתוף בעצם עם קופות החולים בחשיבה של מימון הטיפולים, אנחנו עובדים עם משרד החינוך
בן פזי:
      ואני רוצה להגיד משהו על הנרטיב, כי אם שולחים את הילדים האלה לשילוב צריך לתת להם את הכלים
בן פזי:
 אבל לא רק לילדים את הכלים, אי אפשר להעמיס רק עליהם את האחריות על השילוב
בן פזי:
 אנחנו כיום יחד עם משרד החינוך חושבים על מערכת התמיכה לתוך בתי הספר שאנחנו עושים בהתנדבות מטעמנו, מטעם העמותה שלנו
בן פזי:
 כדי שגם בתי הספר ישנו את הסביבה ולא רק הילדים עצמם ישתנו
בן פזי:
 לכן יש כאן בשורה מאוד גדולה שאם אנחנו נצליח יחד עם המשרדים השונים, ואם דיברנו על בין משרדי, זאת ההזדמנות
שקלים:
זה כרוך גם בציוד?
ד"ר נעמה אורפז:
זה כרוך גם בציוד
ד"ר נעמה אורפז:
 אבל בוא נגיד זה לדעתי לא המסה התקציבית
ד"ר נעמה אורפז:
אני רק אגיד, שמי נעמה יהושוע אורפז, מנהלת המחלקה להתפתחות הילד במשרד הבריאות
ד"ר נעמה אורפז:
 היו לנו דיונים על זה בעבר ואנחנו מאוד תומכים ברעיון הזה
רויטל לן כהן:
אדוני, יש עוד פתרון, לגבי המחסור בחינוך של מטפלים ממקצועות הבריאות
רויטל לן כהן:
 אחת הבעיות, וגם בגלל ה-non shows וכל מיני, זה שהילדים שנמצאים במסגרות החינוך לא יכולים ללכת למטפלת במקצועות הבריאות של קופת החולים
רויטל לן כהן:
 אז אומרים להם יש לי תור בשבילך ביום שלישי ב-10:00 בבוקר
רויטל לן כהן:
 הוא לא יכול, הוא בבית ספר, ההורים בעבודה
רויטל לן כהן:
 אבל אם המטפלים ממקצועות הבריאות שהילד זכאי לטיפולים שלהם מכוח סל בריאות ממלכתי היו נותנים את זה בתוך מסגרת החינוך אז היה אפשר
ד"ר נעמה אורפז:
מה זה אם? אנחנו נותנים כבר ל-2,000 ילדים כאלה את הטיפולים
עדי רודריגז ברנע:
שלום, שמי עדי רודריגז ברנע
עדי רודריגז ברנע:
 אני קודם כל אמא לשני ילדים עם אוטיזם ואחר כך יושב ראש עמותת "חברים בנגב"
עדי רודריגז ברנע:
 אני רוצה להגיד כמה דברים גם מהניסיון האישי שלי
עדי רודריגז ברנע:
 וחשוב לי להדגיש שיש לי שני ילדים בשני תפקודים שונים
עדי רודריגז ברנע:
 מדובר פה קצת על תפקודים
עדי רודריגז ברנע:
 הגדול שלי בן 16, מה שנקרא בתפקוד גבוה, משולב
עדי רודריגז ברנע:
 הקטנה בת 10, כרגע בתפקוד נמוך
עדי רודריגז ברנע:
 הסיכוי שלה לשילוב כרגע נראה קלוש עד אפסי, לאור התנאים שהמערכת מציעה, המערכות השונות לצערי הרב ועלו פה הרבה דברים ואני לא אחזור עליהם
עדי רודריגז ברנע:
      אני רק רוצה לחדד, כשאנחנו אומרים אבחנה של אוטיזם במשפחה ודיברו פה קודם על הכתבה של העלייה בשכיחות של האבחונים
עדי רודריגז ברנע:
 לא מדובר פה רק בילד שנפגע או ילדה שנפגעה שעכשיו הם מאובחנים עם אוטיזם
עדי רודריגז ברנע:
 זה אירוע רב נפגעים
עדי רודריגז ברנע:
 הפרנסה של ההורים בדרך כלל נפגעת
עדי רודריגז ברנע:
 לרוב, בהרבה מקרים, וגם המשפחה שלי לא שונה, אחד מההורים חייב להפסיק לעבוד כדי להקדיש את עצמו לטיפול של הילד
עדי רודריגז ברנע:
 במיוחד אם הם מעוניינים בשילוב, מאחר שבשילוב אף אחד לא מעניין אותו שהגן או בית הספר מסתיים בשעה 14:00 או 15:00 וההורה צריך להיות שם בשביל הילד שלו
עדי רודריגז ברנע:
      מעבר לזה, אני חייבת להגיד שהייתי בלא מעט דיונים בנושא הזה של המחסור האדיר באנשי מקצוע פרא רפואיים ובאנשי חינוך ובסייעות, תומכות הוראה, איך שלא תקראו לזה
עדי רודריגז ברנע:
 ובאמת שאני די עייפתי מלדבר על המחסור
עדי רודריגז ברנע:
 אני נורא צמאה לפתרונות, לשמוע פתרונות
עדי רודריגז ברנע:
 אני כעמותה וכאמא וכבן אדם פרטי הצעתי כמה וכמה פתרונות, גם העברתי את זה לכל הגורמים
עדי רודריגז ברנע:
 אני אשמח להעביר את זה גם למזכירות הוועדה
עדי רודריגז ברנע:
 ואני פשוט תוהה עד מתי נחכה, עד מתי ממשלת ישראל תחכה עם הדבר הזה
עדי רודריגז ברנע:
 עד שהשכיחות תגיע לחצי מבתי האב בישראל? לשם אנחנו הולכים, צריך להבין
עדי רודריגז ברנע:
      הדבר הראשון שחשוב לי להגיד, למרות שזה קצת נאמר פה, צריך לפתוח עוד מסלולי הכשרה להכשרת מקצועות הרפואה, מקצועות הבריאות מה שנקרא היום
עדי רודריגז ברנע:
 וגם להוסיף תקנים איפה שכן כבר יש חוגים
עדי רודריגז ברנע:
 אני אתן דוגמה
עדי רודריגז ברנע:
 אני כבר מ-2021 פעלתי בכל הכוח כדי שתיפתח מחלקה לריפוי בעיסוק באוניברסיטת בן גוריון, להכשרת מרפאים בעיסוק
עדי רודריגז ברנע:
 זה לקח המון זמן, המון אנשים היו מעורבים בזה
עדי רודריגז ברנע:
 אבל עדיין יש מספר תקנים מסוים וזה לא קרוב למספיק לעומת החסר האדיר שקיים באזור הדרום
עדי רודריגז ברנע:
 אני גרה בדרום, אני גרה ליד באר שבע ויש לנו שם מחסור מטורף
עדי רודריגז ברנע:
 הורים מחכים לאבחונים יותר משנה
עדי רודריגז ברנע:
 במקרה הטוב שהתמזל מזלם זה רק שנה ולא יותר
עדי רודריגז ברנע:
 נתיבות אופקים זה כבר שנה וחצי ויותר
עדי רודריגז ברנע:
 חסר כאן את הערנות של המדינה וחסר כאן את ההתייחסות של מל"ג לנושא הזה באופן נקודתי
עדי רודריגז ברנע:
 צריך שיהיה מסלול אישור מזורז לכל מוסד אקדמי שיבוא ויגיד אני מוכן לפתוח תחת קורת גגי חוג להכשרת אנשי מקצוע ממקצועות הבריאות
עדי רודריגז ברנע:
 המל"ג צריך להקל כמה שיותר
עדי רודריגז ברנע:
 המדינה צריכה לעשות איזה שהוא צוות חשיבה ואפילו לתת תמריצים
עדי רודריגז ברנע:
 כי אני יודעת שיש מוסדות להשכלה גבוהה שלא ניגשים לזה בגלל שהם לא רוצים לצאת בגירעון סביב הדבר הזה
רויטל לן כהן:
וגם כי חסר שדות התמחות
עדי רודריגז ברנע:
נכון
עדי רודריגז ברנע:
 עוד נושא שהוא בעיניי סוג של אבסורד מה שקורה שם
עדי רודריגז ברנע:
 כי לפעמים במקום שסטודנטים שלומדים למשל פסיכולוגיה בבן גוריון ויכולים תיאורטית להגיע ולעשות את התמחות הזאת במסגרות חינוך, במקום זה הם נוסעים לנתיבות ולאופקים, איפה שכן יש להם שדות קליניים להכשרה איפה שכן יש שדות שאושרו על ידי משרד הבריאות, במקום שייעשה מאמץ משותף של משרד החינוך ומשרד הבריאות שיהיו מקומות כאלו לשדות קליניים מה שנקרא גם בתוך מסגרות החינוך
עדי רודריגז ברנע:
 אני מכירה גני תקשורת שההורים שם בוכים לי כל הזמן איפה הקלינאית, אין לנו קלינאית ויש לנו רק מרפאה בעיסוק אחת ואחר כך היא יוצאת לחופשת לידה ולא מביאים לה מחליפה, כי אין מאיפה להביא מחליפה
עדי רודריגז ברנע:
 ציפי פה יכולה לספר על הקושי האדיר בגיוס
עדי רודריגז ברנע:
 יש שותפות בין עיריית באר שבע יש הסכם לעמותת "אותי" כבר כמה שנים
עדי רודריגז ברנע:
 הקושי להביא מטפלים הוא אדיר
עדי רודריגז ברנע:
 וגם מי שהולך לשוק הפרטי
עדי רודריגז ברנע:
 אני הולכת ונעזרת בשוק הפרטי, כי כשאני פניתי לקופת החולים שלי, אנחנו בכללית, נאמר לי פשוט מאוד אל תטרחי להיכנס לתור
עדי רודריגז ברנע:
 תקשיבי, אנחנו נוכל לתת לך אולי עוד שנה קלינאית תקשורת לילדה, אבל מה, זה יהיה מוגבל ב-30 טיפולים
עדי רודריגז ברנע:
 ואוטיזם, אנחנו יודעים, אוטיזם של הבת שלך זה לא זבנג וגמרנו
עדי רודריגז ברנע:
 אז יש בעיה גם שם
עדי רודריגז ברנע:
      מעבר למחסור האדיר, אני רוצה לדבר שנייה אחת על גישות הטיפול
עדי רודריגז ברנע:
 גם מקודם הזכרת את זה, חה"כ אושר, על הנושא של איזה טיפול בעצם הילדים מקבלים
עדי רודריגז ברנע:
 היום אין התייחסות לזה בכלל
עדי רודריגז ברנע:
 אנחנו כל כך שקועים במחסור באנשי מקצוע, ובצדק, כן? אבל עדיין היום חוץ מהעניין הזה שבאמת חסר טיפולים, אין שום התייחסות לאיזה טיפול הילדים שכן מקבלים טיפול, מה הם מקבלים במסגרות החינוכיות ובכלל
עדי רודריגז ברנע:
 ומעבר לזה, יותר גרוע, היום בעצם משרד הבריאות דה פקטו בעצם נוטש את הילדים ברגע שהם מגיעים לכיתה א'
עדי רודריגז ברנע:
 יש את סל התב"מ שעובד בגני תקשורת איפה שהוא עובד, ולא בכל גני התקשורת, לצערי הרב
עדי רודריגז ברנע:
 גם שם זה לא מיושם בצורה אופטימלית בגלל המחסור באנשי מקצוע
עדי רודריגז ברנע:
 אבל ברגע שילד עם אוטיזם מגיע לגיל 6, מגיע לבית הספר בעצם, הוא כבר למעשה לא זכאי לטיפול בריאותי מקדם
עדי רודריגז ברנע:
 נעשים שמיניות באוויר כדי לתת טיפולים בתוך בית הספר פה
עדי רודריגז ברנע:
 שמענו קצת על היוזמה של עמותת "אותי" אבל זה מעט מידי וזה קצת מידי
עדי רודריגז ברנע:
 זה לא מספיק, זה לא מגיע להרבה מקומות
עדי רודריגז ברנע:
 אני בתור נציגת הפריפריה פה, הדרומית, אין לנו בכלל תוכניות כאלה באזור הדרום
עדי רודריגז ברנע:
 מדובר על אוכלוסייה עצומה, כמיליון וחצי איש
עדי רודריגז ברנע:
 המון ילדים מאובחנים על הרצף האוטיסטי
עדי רודריגז ברנע:
 יש בית ספר שעובר את כל התקנים ואף אחד לא טורח לתת את הדין על זה
עדי רודריגז ברנע:
 אין מספיק, יש שם 117 ילדים ושישה אנשי מקצוע, זה מטורף
עדי רודריגז ברנע:
      העניין של השכר דובר פה הרבה
עדי רודריגז ברנע:
 אני בכל זאת אומר מילה
עדי רודריגז ברנע:
 אי אפשר לצפות מקלינאיות תקשורת ומרפאות בעיסוק לבוא לעבוד בבית ספר תמורת שכר של משלבות
עדי רודריגז ברנע:
 עם כל הכבוד, זה פשוט לא יעבוד
עדי רודריגז ברנע:
 זה לא יעבוד
עדי רודריגז ברנע:
 ואני שואלת, האם משרד החינוך עם כל תוספות השכר שהוזכרו פה באמת יכול להתחרות במה שמרוויח היום קלינאי תקשורת בשוק הפרטי
עדי רודריגז ברנע:
 הוא מקבל 500 שקלים לשעה, 450 שקלים לשעה
עדי רודריגז ברנע:
 איך אפשר להתחרות בזה? התשובה היא שכרגע אי אפשר להתחרות בזה
עדי רודריגז ברנע:
      אני רק אסיים ואז אני אשמח אם יתייחסו
עדי רודריגז ברנע:
 אני רוצה שוב רגע להזכיר את הכתבה
עדי רודריגז ברנע:
 מה שנאמר בכתבה, שחלק מהסיבה שהתכנסנו כאן היום
עדי רודריגז ברנע:
 נאמר שבגיל הרך, זאת אומרת לפני גיל 3, יש עלייה גדולה יותר בשכיחות של האוטיזם
עדי רודריגז ברנע:
 זאת אומרת פי 4 ויותר ממה שקורה בגילאים האחרים
עדי רודריגז ברנע:
 עכשיו, היה מן הראוי שמדינת ישראל תשים לב לטיפול שמקבלים הילדים בגילאים האלה בארץ ובכלל ותשים לב אם הם מקבלים טיפול שיכול בכלל לשנות קצת את התמונה הזאת
עדי רודריגז ברנע:
 מה שקורה בעולם, יש טיפולים שהם מבוססי מחקר, מה שנקרא evidence based, כל איש מקצוע שיושב פה מבין על מה אני מדברת
עדי רודריגז ברנע:
 וכאן בארץ אין שום כיוון של מדיניות לתת את הטיפולים האלה לילדים
עדי רודריגז ברנע:
      אני אתן דוגמה, גישת PRT למשל, Pivotal Response Treatment שיש הכשרה של האנשים שמטפלים בגישה הזאת במרכז קוגל באוניברסיטת סטנפורד
עדי רודריגז ברנע:
 95% מהילדים שקיבלו טיפול PRT לפני גיל 3 מצליחים להגיע לכישורי שפה תקינים
עדי רודריגז ברנע:
 95%
עדי רודריגז ברנע:
 והמספר הזה הולך ויורד ככל שגיל הילדים עולה
עדי רודריגז ברנע:
 גישת ESDM שפותחה ב-UCLA גם כן מבוססת מחקר
עדי רודריגז ברנע:
 עמותת "אותי" מיישמת אותה במספר מסגרות
עדי רודריגז ברנע:
 לא מספיק, לא מספיק
עדי רודריגז ברנע:
 זה לא הגיע לבאר שבע, זה לא הגיע לדרום