GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דיאגו אריאל שניר:
10 שחשים על בשרם כי במערכות התמיכה הקיימות לאירועים מסוג זה לא היו ועדיין לא ערוכות לטפל בכל כך הרבה אנשים במגוון כל כך רחב של קשיים ואתגרים שהציף האירוע
דיאגו אריאל שניר:
 היום, ארבעה חודשים מהיום הנורא אני יכול להעיד בשמי, אני יכול גם להעיד בשם רוב המשפחות כי החזרה לשגרת חיים שלנו נראית רחוקה כמרחק שנות אור
דיאגו אריאל שניר:
 לעיתים אף בלתי אפשרית
דיאגו אריאל שניר:
 רובנו חווים פוסט טראומה ברמה כזאת או אחרת, כולנו זקוקים לסיוע ותמיכה, מנסים לאסוף רסיס אחרי רסיס בכל דרך אפשרית במציאות אכזרית בה אנחנו צועדים כרגע ממש לבד
דיאגו אריאל שניר:
 ממש
דיאגו אריאל שניר:
 יחד עם זאת, ברצוני להודות לגורמים המקצועיים שפועלים ומשקיעים את מירב המאמצים שביכולתם בתוך כל הכאוס הזה
דיאגו אריאל שניר:
 ואם דיברו על 433 אז אני, מה אני אגיד לכם? הם מאה אחוז
דיאגו אריאל שניר:
 שירות, טיפול, לא מושלם, אבל עם כוונה ועם רצון ועם הקשבה ועם מוכנות לשנות ומוכנות לשתף פעולה
דיאגו אריאל שניר:
 על זה אני מודה לכם מאוד מאוד
דיאגו אריאל שניר:
      לכן אני פונה בקריאה לעזרה ובקשה לקחת אחריות
דיאגו אריאל שניר:
 באירוע בסדר גודל כזה נדרש לצאת מהמסגרת הקיימת ולייצר מענה ראוי לאזרחים שנותרו ללא מזור
דיאגו אריאל שניר:
 האוכלוסייה בה אנחנו דנים כרגע, אם אתם לא יודעים, זה הורים שכולים שחיים בלי לחיות, כמו זומבים במקרה הטוב
דיאגו אריאל שניר:
 הם מגיעים לעבודה, אם הם מגיעים לעבודה, אבל לא מסוגלים לתפקד, בטח לא כמו שהיו בעבר
דיאגו אריאל שניר:
 הם במצב נפשי קשה שלא מאפשר להם לצאת מהמיטה
דיאגו אריאל שניר:
 דבר שגורר קשיים כלכליים קיומיים בנוסף לקושי שהם חווים
דיאגו אריאל שניר:
 הורים שכולים שמטפלים או נדרשי טיפול, שנותרו עם ילדים הזקוקים אף הם למענה טיפולי
דיאגו אריאל שניר:
 בקרב המשפחות השכולות נוצרות מערכות יחסים מורכבות וסבוכות בהם ילדים מטפלים ודואגים להוריהם
דיאגו אריאל שניר:
 הורים שכולים וילדים של זוגות גרושים החיים עם בן או בת הזוג, עם או בלי ילדים, שאינם ידעים בציבור, הם אינם מוכרים
דיאגו אריאל שניר:
 אני חי עם בת זוג שבע שנים
דיאגו אריאל שניר:
 איתן היה בגבעתי, היא כיבסה לו את המדים, היא ניקתה לו את הגרביים
דיאגו אריאל שניר:
 לא היא ולא הילדים שלה לא זכאים לשום עזרה
דיאגו אריאל שניר:
 הם היו סתם איזה אובייקט בתוך הבית בשבע השנים האחרונות
דיאגו אריאל שניר:
 שלא נדבר על סבים וסבתות
דיאגו אריאל שניר:
      אני ממש מנסה לקצר
דיאגו אריאל שניר:
 מהיום בו אני זוכר את עצמי גם גדלתי וגם חונכתי בידיעה שהורים שכולים הם מעל הכול
דיאגו אריאל שניר:
 הם הקריבו ותרמו למדינה את היקר להם מכל
דיאגו אריאל שניר:
 לצערי היום אני וחבריי השוהים בסטטוס הזה לא חווים את ההרגשה כי הורים שכולים הם מעל הכול
דיאגו אריאל שניר:
 וחמור מכך, ההרגשה שמתקבלת היא שבושה לבקש
דיאגו אריאל שניר:
 בושה לבקש
דיאגו אריאל שניר:
 שלא נאמר אנחנו צריכים להתחנן
דיאגו אריאל שניר:
      אני אסכם את דבריי בנימה אישית
דיאגו אריאל שניר:
 אירועי ה-7
דיאגו אריאל שניר:
10 גבו מהמדינה מחיר כבד, כמעט כל אזרחי המדינה הוא בן משפחה קרוב או רחוק, שכן או מכר
דיאגו אריאל שניר:
 מספר הנרצחים בלתי נתפס, רובם ילדים תמימים שרק סיימו את שירותם הצבאי
דיאגו אריאל שניר:
 תרמו את תרומתם למדינה וקיוו להנחיל את חייהם
דיאגו אריאל שניר:
 הילדים שכל חטאם היה שהם יצאו לחגוג
דיאגו אריאל שניר:
 אזרחי המדינה, כמונו, באבל כבד
דיאגו אריאל שניר:
 אנחנו בני המשפחות השכולות, הורים, אחים, אחיות, מתמודדים עם האבל הכבד ועם מצוקות המתחילות להתהוות ונותרות ללא מענה
דיאגו אריאל שניר:
 זה כואב, אבל אני חייב להודות שללא התמיכה הנדרשת העתיד של משפחות השכול מהאירוע הטרגי הזה נראה קודר
דיאגו אריאל שניר:
 כמי שהקריב בעצמו את מיטב שנותיו למדינה כלוחם וכאב שכול שתרם את היקר לו מכל, בחינם, כי תרמתי אותו לפני ששלחתי אותו לגבעתי, אני מצפה מהמדינה לגמול לי ולעמוד במחויבותה ולספק את כל מה שנדרש על מנת להתמודד עם האובדן בצורה מכובדת
דיאגו אריאל שניר:
 לא כמו כלבים
דיאגו אריאל שניר:
 מכובדת
דיאגו אריאל שניר:
 האחים והאחיות במשפחה, וזה החלק הכי חשוב בכל מה שאמרתי, האחים והאחיות במשפחות השכולות הם דור ההמשך של המדינה והם הילדים שנותרו לנו לאחר האובדן
דיאגו אריאל שניר:
 כהורים שכולים אנחנו דורשים מהמדינה לסייע להם ולדאוג להם ולטפח אותם ולאפשר להם איכות חיים מיטבית
דיאגו אריאל שניר:
 אנחנו מבקשים זאת עבורם, אבל גם עבורנו, ההורים השכולים, שכבר איבדנו לטובת המדינה את יקירנו
דיאגו אריאל שניר:
 תודה רבה
רותם עזר:
אני גם אשמח לדבר
יצחק פינדרוס:
מצטער
רותם עזר:
לא, אז אני גם מצטערת, אבל אם אתם יודעים שהמפגש פה יהיה טעון
רותם עזר:
 אם אתם יודעים שהמפגש פה יהיה טעון ואימפולסיבי אז אתם חייבים להקדיש יותר זמן השכולות
רותם עזר:
 כי אני הגעתי לפה בשלושה אוטובוסים, רשמתי נאום מראש, כי גם אמרו לי שאני הולכת לדבר
יצחק פינדרוס:
אבל נתתי לה זכות דיבור
רותם עזר:
אז אני ממתינה גם לשלי
שלומית יהב:
שמי שלומית יהב, הקמתי את קימה
שלומית יהב:
 אני מייצגת בעצם את הציבור שחרד עבורכם
שלומית יהב:
 אני טוענת שאנחנו ניצלנו
שלומית יהב:
 אנחנו ניצלנו, כי הילדים שלכם, אחרים שלכם, החברים, הייתם חגורת הביטחון שלנו
שלומית יהב:
 אז אחרי זה, אני אשמח אם אפשר להעלות רגע את המצגת
קארין אלהרר:
לא, אין לנו זמן למצגת
שלומית יהב:
שקף אחד
יצחק פינדרוס:
      (הצגת מצגת)
שלומית יהב:
תמונת מצב, יקיריי
שלומית יהב:
 הנתונים שאנחנו רואים זה 895 אנשים שנרצחו
שלומית יהב:
 אנחנו לא מדברים רק על 400, אנחנו מדברים על למעלה מ-2,000 משפחות שנפגעו בדרך
שלומית יהב:
 התינוקת בת ה-14 ימים היא הצעירה ביותר והמבוגר ביותר הוא בן 91
שלומית יהב:
      אחרי שאנחנו ניתחנו לא מעט את הסטטוס, אנחנו הקמנו את קימה, כדי לסייע במימוש זכויות למשפחות
שלומית יהב:
 וגילינו גם לא מעט צרכים שהם זקוקים לזה
שלומית יהב:
 העלינו בחכתנו בעצם מספר רעיונות בפורום של אנשי מקצוע שמקימים את גימה
שלומית יהב:
 יושב לידי עו"ד יניב גל
שלומית יהב:
 אחד הדברים שאנחנו מדברים עליו כל הזמן שחייבת להיות איזה שהיא מרכזת שתדבר על זכויות בדחיפה
שלומית יהב:
 דובר כאן ולכן לא נרחיב על זה את הדיבור
שלומית יהב:
 מיותר להעלות את זה שוב
שלומית יהב:
 ואחד הדברים שאנחנו טוענים, שמכיוון שיש כאן הרבה נפילה בין הכיסאות, ודובר רבות על ידי האנשים כאן, אנשים יקרים שבאו וטרחו להגיע גם בשלושה אוטובוסים
שלומית יהב:
 הדבר הראשון שצריכים לחשוב עליו זו החלטת ממשלה נוספת ולא רק הקמה של ממשלת
שלומית יהב:
 אני אשמח אם לירון תרים את הכפפה הזאת
שלומית יהב:
      כפי שקרה במירון, שמדינת ישראל לקחה אחריות על האירוע במירון, גם כאן, בואו ניקח אחריות
שלומית יהב:
 אנחנו הציבור, בואו ניקח אחריות ויוענק פיצוי חד פעמי גדול משמעותי למשפחות האלה, כי יש יותר מידי נפילות בין הכיסאות
שלומית יהב:
 ואם יינתן סדר גודל של בערך מיליון שקלים בגין כל נרצח, אלה לא אנשים שנהרגו כי קרה משהו מוזר, אלא כי היה הרבה יותר ממוזר
שלומית יהב:
 היה כאן איזה שהוא אסון קולוסלי
שלומית יהב:
 ולכן הכסף הזה צריך לשמש אותם לשקם את עצמם לפחות בתחילת הדרך
שלומית יהב:
 ולתת מענה לכל מיני דברים שכרגע אין להם מענה חוקי
שלומית יהב:
 אין מענה חוקי שאפשר לעשות אותו מחר בבוקר
שלומית יהב:
 זו תשובה שאפשר לתת אותה כבר מיידית
שלומית יהב:
      החלק הנוסף שאנחנו מדברים עליו זה להגדיר מחדש את ההגדרות בביטוח לאומי בנושא של מיהו נפגע איבה
שלומית יהב:
 אני אקצר את זה, כי באמת אין לנו זמן
יצחק פינדרוס:
רק בדיון על החקיקה, כמו שאמרתי, אנחנו נקיים דיון ספציפי בנושא חקיקה
שלומית יהב:
אני אשמח
שלומית יהב:
 אני פשוט מתמצתת את הנושאים
שלומית יהב:
 להתאים את הנושא של ההגדרה מיהו נפגע איבה ולכלול גם את האנשים שהלכו להציל
שלומית יהב:
 אנשים שנפגעו גם מהסרטונים, יש לא מעט כאלה
שלומית יהב:
 אנחנו מדברים על הרחבה מאוד משמעותית של הזכויות בביטוח לאומי, כולל תמיכה נפשית שאנחנו לא חושבים שמישהו צריך לשלם לפסיכולוג שלו ולקבל החזר, אלא לקבל את זה באופן אוטומטי, כמו שמגישים כל דבר אחר
שלומית יהב:
 זאת אומרת שיהיה איזה שהוא ביטוח הדדי כזה מושלם
שלומית יהב:
 אנחנו מדברים על חריגה נוספת שאנחנו חושבים שבחוק פקודת הנזיקין צריך לשנות במהותו ולאפשר לנפגעים ב-7 באוקטובר להגיש תביעה ללא הוכחת אשם
שלומית יהב:
 יש לזה משמעויות אדירות
שלומית יהב:
 אם יניב תינתן לו דקה להסביר את המשמעויות, כי עשיתי את זה נורא קצר
שלומית יהב:
 אנחנו התכוננו לישיבה הזאת
יצחק פינדרוס:
אתם צודקים, אבל תהיה גם ישיבה הבאה
יצחק פינדרוס:
 אנחנו ננסה
יצחק פינדרוס:
 דרך אגב, הוא גם עובר תיקון
יצחק פינדרוס:
 אני מאמין שכבר שבוע הבא ועדת חוץ וביטחון בפיצויי העונשים הולך לעבור ללא הוכחה
יצחק פינדרוס:
 יש כרגע התדיינות מול משרד המשפטים בעניין הזה
יצחק פינדרוס:
 יכול להיות שזה יועיל
יצחק פינדרוס:
 זה דיון נפרד ואת השתתפת גם בדיון הקודם הגלוי בעניין הזה
יצחק פינדרוס:
 עמית ליאור, בקצרה עמית
רותם עזר:
אני אשמח אחרי עמית גם לדבר בבקשה
עמית ליאור:
שמי עמית ליאור
עמית ליאור:
 אני דוד של מתן מרדכי ליאור, השם יקום דמו
עמית ליאור:
 הדוד, אם אפשר בבקשה, הדוד של לילך שהיית פה קודם
עמית ליאור:
 ואני הייתי פה 10 שנים בתור יושב ראש איגוד התסריטאים והעברתי כמה חוקים בחיי
עמית ליאור:
 ואני חייב להסביר לכם שני דברים לעומק
עמית ליאור:
 א', להבין את גודל החרפה, כי האסון לא מתחיל עם הזדים שתקפו אותנו
עמית ליאור:
 האסון מתחיל עם הממשלה ששלחה את האנשים האלה לרקוד שם
עמית ליאור:
 והממשלה הזאת כרגע מתעסקת כשמדברים על שר האוצר של מדינת שקורא לפעולה הזאת פעולת איבה רגילה
עמית ליאור:
 אנחנו יודעים בדיוק מה הוא עושה, הוא שומר את הכסף בדיוק לציבור שלו
עמית ליאור:
 הוא מדבר לתוך הציבור שלו ולא לציבור הזה
עמית ליאור:
 הציבור הזה מגיע לו קודם כל דמי חרפה
עמית ליאור:
      הדיון הזה, אני רואה את קארין מדיון לדיון, אני רואה אותך גם מגיע לדיונים
עמית ליאור:
 איך לא קם פה שר עד עכשיו שלוקח את הדבר הזה על עצמו? מה זה כל התכלולים, מכלולים, שכלולים, של כל מיני משרדים
עמית ליאור:
 יושבת פה נציגה של משרד ראש הממשלה
עמית ליאור:
 זה מי שצריך לטפל בדבר הזה? איך לא קם פה שר שמבין את גודל החרפה ומבין שהשארתם אחריכם שואה
עמית ליאור:
 מתקיימת פה שואה, ברגע זה ממש
עמית ליאור:
 משפחות, שיבין השר הזה, סמוטריץ', שכאשר אני הקשבתי למה נאמר בבונקרים ב-1973 כשחיילים מתחננים על נפשם שיגיע הצבא לעזור להם – זה מה ששמענו עכשיו מאימהות בטלוויזיה
עמית ליאור:
 יושבת פה אמא, מתפרקת, ואומרת לך אדוני, אני דיברתי עם הבן שלי ב-real time ואחרי זה הוא נרצח
עמית ליאור:
 מי עבר כזה דבר בעולם? איך יכול להיות ששר האוצר, שאחראי על האוצר של המדינה הזאת לא מבין את גודל האסון הזה? הוא מכחיש שואה
עמית ליאור:
 אני מאוד מעריך את מה שאתם עושים פה
עמית ליאור:
 אבל לא יתכן שמתוך 120 חברי כנסת ו-38 נורבגים לא יקום פה שר ויבין שהוא הפקיר פה, שהפקרתם פה ציבור נוראי שאומר לכם שאחרי השואה הזאת אתם משקיפים אותם
עמית ליאור:
 אתם הופכים אותם לשקופים
עמית ליאור:
      יושב פה ילד מאחורה, ניצול נובה
עמית ליאור:
 אתם יודעים מה הוא עובר כל יום? איך יכול להיות עם אבא שלו? משפחות, 4,000 הורים של ניצולים שנגמרו גם להם החיים
עמית ליאור:
 תבינו את גודל האירוע
עמית ליאור:
 בתנ"ך לא ראינו כאלה אירועים
עמית ליאור:
 זה נראה כמו סרטים של בן חור, של 4,000 ילדים רצים וכבר המדינה שכחה מזה
עמית ליאור:
 איך זה יכול להיות? כי אתם עסוקים בחטופים ואתם עסוקים במלחמה שאף אחד לא מגדיר מתי היא תיגמר
עמית ליאור:
 שיקום פה שר, לא מתכלל ולא מצ'כלל ולא כל הדברים האלה
עמית ליאור:
 מישהו שלוקח אחריות
עמית ליאור:
 אבל מי שבורח מאשמה לעולם לא ייקח אחריות
עמית ליאור:
 שיקום פה שר שייקח אחריות על האנשים האלה, כל ה-4,000 מאחורה
עמית ליאור:
 הקיבוצים יהיה להם את הנציגים שלהם
עמית ליאור:
 שיקום פה שר בישראל
עמית ליאור:
 אנחנו מדברים על זה כבר שלושה שבועות
עמית ליאור:
      הצעד הבא, חברים יקרים והורים יקרים, זה שתבינו את המציאות
עמית ליאור:
 לא תקבלו כלום אם לא יפחדו מכם
עמית ליאור:
 אני הולך לעלות לפה לכנסת עם כל הנובות, עם רוקנרול, להיכנס לפה, להאיר לכם את העיניים
עמית ליאור:
 אתם לא תשכחו מה שקרה שם
עמית ליאור:
 אני לא אתן לכם להפוך את המוות של האחיין שלי לסתמי
רותם עזר:
אני רוצה רגע להגיד
רותם עזר:
 אם אתם מקציבים רק שעתיים, אז אתם צריכים לדעת גם איך להחזיק את זה ולא שכל אחד יבוא ויאמר את דברו
רותם עזר:
 אם יש רשימה של אנשים שרוצים לדבר, צריך לתת לכולם לדבר
יצחק פינדרוס:
סליחה, נתתי לך לדבר
רותם עזר:
ואם צריך יותר זמן, אז יותר זמן
רותם עזר:
 תודה
רותם עזר:
 אחרי שהיו פה שבע מאות התפרצויות
רותם עזר:
 אז בסדר
רותם עזר:
 שלום לכולם, שמי רותם עזר ובחודשים האחרונים אני הרבה יותר אחות של גיא מאשר רותם
רותם עזר:
 אחי הקטן גיא עזר, הי"ד, נרצח באכזריות כמו עוד רבים יפים וטובים בשבת ב-7 באוקטובר כשהלך רק לרקוד
רותם עזר:
 מאז אותו בוקר חווינו שישה ימים של טירוף עד שגופתו נמצאה
רותם עזר:
 הודעות כוזבות על היותו חטוף, צפייה בסרטוני זוועות, חיפוש בבתי חולים ואחר כך שבוע של שבעה עם אלפי מנחמים
רותם עזר:
 חודש אבלות שהסתיים מהר מידי וכבר יותר מארבעה חודשים של תחקיר מעמיק וחיבור של חתיכה לחתיכה כדי להבין מה קרה לגיא ברגעיו האחרונים
רותם עזר:
 ולא, הזמן לא מרפא, הוא משכיח או עוזר
רותם עזר:
 לעיתים אני מרגישה שהוא אפילו לא עובר
רותם עזר:
      אבל בחוץ כבר מחכים שנחזור לשגרה, שנתרגל למצב החדש
רותם עזר:
 ואיך זה אפשרי כשחיילים ממשיכים להיהרג, כשטילים עוד משוגרים לעברינו, כשהחטופים עדיין בעזה, כשכבר 131 יום אנחנו חיים את אותו בוקר נורא
רותם עזר:
 כשיש עדיין מלחמה, למען השם
רותם עזר:
 אנחנו גרים בראשון לציון וגם עלינו האזעקות לא פסחו
רותם עזר:
 ובין האזעקות לממ"ד עלינו להתמודד עם פניות לביטוח לאומי, טיפולים, בירוקרטיות, צווי ירושה, עיצוב מצבה, מצבי הנצחה, ארגון נפגעי פעולות איבה, קבוצות תמיכה ומה לא? וכבר אין לנו כוח
רותם עזר:
 לנו, המשפחות של נרצחי המסיבות, אין לנו את המעטפת של משרד הביטחון
רותם עזר:
 אין את החיבוק הקהילתי של הקיבוץ או המועצה האזורית
רותם עזר:
 אין שום גורם רשמי שיאגד אותנו
רותם עזר:
 את הקהילה שלנו בנינו בעצמנו
רותם עזר:
 מתנדבים ממשפחת השכול החדשה שאוספים שמות, מידע ודואגים לשמוע ולהישמע
רותם עזר:
 לא בחרתי בזה, אבל אני נאלצת לחבק את זה בשתי ידיים
רותם עזר:
 אף אחד לא הכין אותי לזה, אבל אני נאלצת לדרוך צעד צעד אל תוך העולם הזה של משפחת השכול
רותם עזר:
 שלצערי הרב אני מגלה גם עכשיו שאין בו באמת את התמיכה המספקת
רותם עזר:
 שלא ערוכים פה להבין אותי, להחזיק אותי, לעזור לי להשתקם ולחזור להיות חלק משמעותי בחברה הישראלית, שעד ה-7 באוקטובר הייתי כל כך פעילה בה
רותם עזר:
      אנחנו, נפגעי היום הארור הזה, מבינים שאם הטבח הזה היה כל כך יוצא דופן בקיצוניות שלו, באכזריות שלו, בזוועות שלו, אז גם הטיפול בנו צריך להיות יוצא דופן
רותם עזר:
 אני כאחות ועוד רבים כמוני לא מסוגלים לתפקד
רותם עזר:
 מחזיקים את ההורים
רותם עזר:
 הרבה מאתנו גם בעלי משפחות משלנו
רותם עזר:
 עזבנו עבודות, גם אני באופן אישי
רותם עזר:
 יש ימים שאנחנו לא יוצאים מהמיטה
רותם עזר:
 קשר בין אחים אמור להיות מערכת היחסים הארוכה ביותר בחיי אדם
רותם עזר:
 ועכשיו כאילו איבר מגופנו נקטע וצריך להתמודד עד סוף החיים
רותם עזר:
 אז לא, אני לא מבקשת מעמד של קדוש ואני לא רוצה להיות קדושה
רותם עזר:
 ונמאס לי שאומרים לי שאני חזקה וגיבורה
רותם עזר:
 אני רוצה שהממשלה שלי ומקבלי ההחלטות ישתמשו בכל הכלים ובכל המשאבים כדי לעזור לי לחזור להיות רותם
רותם עזר:
 אישה פשוטה, מאמינה, שזוכרת את גיא, אחי הקטן, שנלקח מהר מידי
רותם עזר:
 אבל כזו שמסוגלת להמשיך לחיות כאן
רותם עזר:
 ואולי אפילו להעז לשמוח
רותם עזר:
      בנימה אישית אני רוצה להוסיף, אני צעירה, כל החיים לפניי
רותם עזר:
 אני בחורה צעירה, עוד לא נשואה
רותם עזר:
 בדיוק שכרתי דירה בחודש ספטמבר, התחלתי עבודה חדשה
רותם עזר:
 את הדירה עזבתי, חזרתי להורים
רותם עזר:
 את העבודה גם עזבתי
רותם עזר:
 אני רוצה לחזור להיות חלק, אני רוצה לחזור להיות אזרחית רגילה
רותם עזר:
 אני רוצה
רותם עזר:
 אבל אתם חייבים לתת לי את הכלים
רותם עזר:
 זה לא הגיוני ששלחו אלינו קצינת נפגעים עם שתי עובדות סוציאליות ביום רביעי, כחמישה ימים לאחר שאחי הוגדר כנעדר
רותם עזר:
 ואמרו לנו שהוא חטוף ויום למחרת אמרו שהגופה שלו נמצאה
רותם עזר:
 בדיעבד, חודשיים לאחר מכן התברר שהגופה שלו זוהתה בשורה כבר ביום שלישי
רותם עזר:
 מי שלח את הקצינה הזאת? זה לא הגיוני שאני יושבת שבעה ואני מתקשרת לחוקרת שממונה עליי ואני שואלת אותה איך זיהו את אח שלי? אז היא שואלת אותי 'אה, כבר הודיעו לכם?'
רותם עזר:
 זה לא הגיוני שאני מתקשרת לנציגת השיקום מביטוח לאומי ואני אומרת לה 'אני מצטערת, אני לא מסוגלת לעבוד'
רותם עזר:
 היא אומרת לי 'אה, אז אולי תמצאי משרה קטנה יותר ליד הבית'
רותם עזר:
 זה לא הגיוני שאני מנסה בכל הכוחות שלי לאזור את כל המשאבים סביבי ולהצליח להיות אדם בעולם ואני לא מסוגלת
רותם עזר:
     ואני פה לא רק בשמי
רותם עזר:
 אני פה בשם המשפחה שלי, ההורים שלי לא בנויים לדברים האלה
רותם עזר:
 יושבת פה לידי אחות שהיא אמא לארבעה
רותם עזר:
 גם אחותי אמא לשתי בנות
רותם עזר:
 וגם הבנות שלה בטיפול רגשי, כי הן לא מבינות איך המילה מסיבה, איך יש לה קונוטציה של מוות
רותם עזר:
 איך דוד שלהן הלך לרקוד במסיבה ולא חזר
רותם עזר:
      אז המטרה שלנו היא לא לעשות פה בלגן ולא לבוא לצעוק ולא להתלהם וברור לנו שאתם רוצים לשמוע את כולם
רותם עזר:
 אבל בסוף, כדי שנצליח לחזור להיות אזרחים מן השורה, עם הקושי ועם הכאב, אנחנו חייבים את העזרה שלכם
קריאה:
יש כאן אוכלוסייה שלא דובר עליה עד עכשיו שהיא ניזוקה מאוד מאוד ושווה לשמוע
יצחק פינדרוס:
 את קיבלת זכות דיבור ראשונה
קריאה:
אף אחד לא דיבר על בני זוג בכלל
קריאה:
אף אחד לא דיבר על מה שקרה למשפחות מהקיבוצים
יצחק פינדרוס:
אבל זה לא הדיון
קריאה:
ביקשנו זכות דיון
יצחק פינדרוס:
 הדיון הוא בדיוק לא על זה
קריאה:
מה לא הדיון? נפגעי מלחמת שמחת תורה
יצחק פינדרוס:
 מסיבת נובה ופסיידאק
יצחק פינדרוס:
 זה לא מטרת הדיון
קריאה:
הזמינו אותנו
קריאה:
 נפגעי ונרצח 7 באוקטובר
קריאה:
 למה לא נותנים לנו לדבר? זה שיש לנו קיבוץ זה לא אומר שיש לנו ארגון
קריאה:
 אני לא מבינה למה לא נותנים לנו להגיד
יצחק פינדרוס:
אמרתי שזה לא הדיון
קריאה:
מה לא הדיון?
יצחק פינדרוס:
זה לא הדיון כרגע
קריאה:
מה כתוב פה?
יצחק פינדרוס:
זה לא הדיון
יצחק פינדרוס:
 עם כל הכבוד, דיינו דיונים גם בקיבוצים
יצחק פינדרוס:
 גם בוועדה, קיימנו דיונים גם עם הקיבוצים
קריאה:
אמא שלי נרצחה בקיבוץ
יצחק פינדרוס:
אבל כרגע מקיימים דיון על הנרצחים במסיבה
יצחק פינדרוס:
 אנחנו לא בורחים מהנושא, אבל זה לא הנושא כרגע
קריאה:
סליחה, עם כל הכבוד, אני פה שעתיים, לא שמעתי מילה אחת על בני זוג, מילה אחת
קריאה:
לא רק על בני זוג, על יתומים שהם יתומים מצד אחד, גם על זה לא שמעת
קריאה:
 יש הרבה תתי סעיפים והרבה נפגעים מהאירוע הזה
קריאה:
 וביקשנו זכות דיבור, אז אני אשמח לקבל אותה
יצחק פינדרוס:
זה לא הדיון האחרון
יצחק פינדרוס:
 אנחנו נמשיך את הדיון
קריאה:
הכנתי משהו מאוד קצר, לא ארוך ולא מייגע
יצחק פינדרוס:
אבל גם הוא הכין
יצחק פינדרוס:
 בואי, מה את מציעה?
קריאה:
אני לא יודעת מה אני מציעה
קריאה:
 מה אני מציעה? אני מציעה הרבה דברים, אבל ברור שאני מציעה להקשיב לכל מי שנמצא כאן, אחרת לא סתם הטרחנו את עצמנו מים המלח או מכל מקום אחר
יצחק פינדרוס:
אז אני נועל את הדיון
יצחק פינדרוס:
 המשך הדיון ביום רביעי הבא
יצחק פינדרוס:
 זאת האפשרות היחידה
קריאה:
אנחנו הגענו במיוחד מים המלח לדבר הזה
עמית ליאור:
אולי אפשר לעשות ביום ראשון, כשאתם לא חייבים לרוץ לוועדות, ואז יהיה יותר זמן לנהל את זה
יצחק פינדרוס:
רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון הזה, את החלק הזה
יצחק פינדרוס:
 אנחנו ניתן אפשרות בדיון הבא
יצחק פינדרוס:
 אמרתי, אנחנו נקיים דיונים לאורך כל הדרך, לפחות פעם בשבוע, כדי לעקוב
יצחק פינדרוס:
 אני רוצה דבר אחד, אני חושב, אני פונה למשרדי הממשלה דבר ראשון כסיכום
יצחק פינדרוס:
 צריכה לקום איזה שהיא מערכת מתכללת
יצחק פינדרוס:
 אני חושב שזה מאוד ברור
יצחק פינדרוס:
 לירון ומשרד המשפטים, אני חושבת שצריך לקום גוף מתכלל
יצחק פינדרוס:
 יכול להיות שזה צריך להיות ועדת מנכ"לים, אתם תקבלו החלטה איך לעשות את זה
יצחק פינדרוס:
 אבל צריך להיות גוף מתכלל
יצחק פינדרוס:
 יש שלושה דברים שהם מאוד בולטים: אחד, הנושא של הליווי של המשפחות ולא כל משרד מלווה בדרך אחרת
יצחק פינדרוס:
 זאת אומרת עם כל הכבוד שיש חוקר מלהב שמלווה ועורך דין שמלווה ועובדת סוציאלית מהרווחה שמלווה
יצחק פינדרוס:
 בסוף צריך להיות איזה שהוא סנכרון, מישהו שמטפל במשפחה ומוביל אותה איך לעשות את זה
יצחק פינדרוס:
 זה דבר שהוא צריך להיות ברור
יצחק פינדרוס:
 הנושא השני זה פערי החקיקה
יצחק פינדרוס:
 בני משפחות, בני זוג, ילדים, אחים, אחיות, כל המערך העוטף מסביב, טיפלו בזה בחקיקה בדברים אחרים, אני יודע
יצחק פינדרוס:
 הנושא הזה לא טופל בחקיקה
יצחק פינדרוס:
 ולכן או שתגידו לנו כחברי כנסת שהולכת להגיע חקיקה ממשלתית
יצחק פינדרוס:
 ואם לא, כמו שאמרתי, נעשה יחד, תגידו לנו, פשוט תעדכנו אותנו מה הפערים
יצחק פינדרוס:
      הדבר השני זה אני מבקש ממשרד המשפטים, מהסיוע המשפטי, לבדוק כ-test case, אני אומר שוב, כ-test case מול איציק, איפה היו הפערים
לירון הנץ:
יש לנו רשימה של כל הפערים
יצחק פינדרוס:
ולדווח על זה לוועדה איפה הפער בין התפיסה
בת שבע שני:
בעניין הייצוג אתה מדבר?
יצחק פינדרוס:
בעניין הייצוג, בעניין הליווי המשפטי, בעניין מה הם עושים
בת שבע שני:
אנחנו יודעים מה הפער
בת שבע שני:
 הפער הוא תביעה נזיקית ואנחנו נשיב בעניין
יצחק פינדרוס:
זה צריך להיות מוסדר, זה בחלק השני
יצחק פינדרוס:
 אני גם נושא הנוסף זה משרד המשפטים
יצחק פינדרוס:
 הפערים, תודיעו לנו איך אתם רוצים לעשות את זה, ממשלה
יצחק פינדרוס:
 אם זה ועדת מנכ"לים, אם זה שולחן עגול, איך אתם רוצים לעשות את זה
יצחק פינדרוס:
 אנחנו נקיים דיון שבוע הבא, דיון מעקב, שאני ארצה לשמוע בדיוק על הפערים האלה ובדיוק לשמוע את הדבר הזה
יצחק פינדרוס:
 יכול להיות, בעקבות הערה שלך גברתי, נקיים דיון נפרד
יצחק פינדרוס:
 ואני באמת לא רוצה לערב, כי זה אחד הדברים הכי מזעזעים בסיפור הזה
יצחק פינדרוס:
 יש הרבה קבוצות
יצחק פינדרוס:
 בלי קשר למסיבה, נושא של הקיבוצים
שלומית יהב:
אני חושבת שכדאי לעשות את זה ביחד, גם אנחנו איחדנו כולנו ביחד, בעצם זה נרצחים
שלומית יהב:
 גם הקיבוצים וגם הנובות
יצחק פינדרוס:
הפערים הם שונים
יצחק פינדרוס:
 תאמינו לי, אני הייתי עם כל הזה
יצחק פינדרוס:
 הייתי גם בים המלח, גם באילת, גם בסיור עם המפונים
שלומית יהב:
הנושאים הם די חופפים, די דומים
יצחק פינדרוס:
שאת מייצגת
שלומית יהב:
לא, לא, אני מייצגת את כל הנרצחים
יצחק פינדרוס:
לא, לא, הנושאים שאת מייצגת בפערי החקיקה, את צודקת
יצחק פינדרוס:
 אבל נושא למשל טיפולים פסיכולוגיים זה נושאים שונים
שלומית יהב:
לא בדיוק, כיוון שכולם זקוקים לטיפול פסיכולוגי
שלומית יהב:
 זה נכון שכל אחד צריך פרטני
יצחק פינדרוס:
נכון, אבל בקיבוצים בשבוע הראשון הגיעו פסיכולוגים
יצחק פינדרוס:
 לאלו עד היום לא הגיעו, ארבעה חודשים אחר כך
יצחק פינדרוס:
 לכן אני מבקש, יש פה פערים
יצחק פינדרוס:
 לקיבוצים הגיעו באותו שבוע
שלומית יהב:
יש לנו רשימה של כל הפערים, גם מהקיבוצים, גם מהנובות
שרון כהן:
ממש תודה שהגיעו
שרון כהן:
 אחרי שהפקירו אותנו בקיבוץ ונרצחו 100 אנשים ואנחנו באופן אישי אחרי יותר מ-10 שעות בממ"ד
יצחק פינדרוס:
אבל לא באתי להגיד שביקשו פחות או יותר
שרון כהן:
נכון
שרון כהן:
 אני אומרת שאתה לא אומר שמישהו פחות או יותר, זה פער אחר
שרון כהן:
 אני מסכימה איתך שזה פער אחר
יצחק פינדרוס:
דרך אגב, לכם יש תקומה, להם אין
תמר תשובה:
היום קמנו לכתבה שהאחים של החטופים מקבלים 21,000 שקלים לרבעון, האחים של החטופים
תמר תשובה:
 כאילו, מה? אני רוצה שזה יהיה רשום
תמר תשובה:
 4,000 משפחות מדובר פה שחסכנו מ-50,000-60,000 איש פה
יצחק פינדרוס:
תודה, תודה
אוהד מלול:
קוראים לי אוהד מלול, אני בן 27, אני מבאר שבע
אוהד מלול:
 בת זוגתי קוראים לה שני קופרווסר היא נרצחה במסיבה, היא נרצחה במיגונית ברעים
אוהד מלול:
 אף אחד לא עוזר לבני הזוג
אוהד מלול:
 אף אחד לא מדבר איתנו
אוהד מלול:
 כל אחד פה חושב שהמילה שקוף, שקוף
אוהד מלול:
 היא סיפרה על זה שהיא צריכה לתת קבלות
אוהד מלול:
 חלום שלי לתת למישהו קבלות ושמישהו יתייחס אליי בכלל
אוהד מלול:
 הפתרון היחידי שיש מביטוח לאומי זה ידועים בציבור
אוהד מלול:
 וזה מגיע לבקש ידועים בציבור, תשובות מהשטן
אוהד מלול:
 מהשטן
יצחק פינדרוס:
אמרנו שאנחנו נצטרך לעשות תיקוני חקיקה, ביקשנו מהמשרדים
יצחק פינדרוס:
 אנחנו בדיון הבא הולכים לדבר גם על הנושא של הפערים בחקיקה
אוהד מלול:
שעתיים ישבתי כאן, לא הייתה מילה אחת על בני זוג
יצחק פינדרוס:
גם הנושא של בני זוג חייב לבוא לפתרון
יצחק פינדרוס:
 אם יש פערים כאלה תצטרכו להציף אותם ואתם תציפו אותם
אוהד מלול:
אז אני כבר ארבעה חודשים רב עם ביטוח לאומי קדימה, אחורה, ימינה, שמאלה
אוהד מלול:
 עובר את הטלטלות של חיי
יצחק פינדרוס:
אנחנו נעשה ישיבת מעקב כל שבוע, לפחות פעם בשבוע ויכול להיות שיותר, כדי לעקוב אחרי זה
אברהם עבאס:
צהריים טובים
אברהם עבאס:
 9 בינואר, כ"ד בטבת התשפ"ד
אברהם עבאס:
 אני שמח לפתוח את ועדת פניות הציבור, ועדה חשובה שמקבלת מהציבור פניות ועושה עבורו תיקונים גדולים עבור הרבה אנשים
אברהם עבאס:
 נמצא אתנו חבר הכנסת אליהו רביבו, מרכז הקואליציה בוועדת הכספים, בנושא פניה שהגיעה אליו
אליהו מרידור:
תודה רבה, אדוני היושב-ראש
אליהו מרידור:
 לפני שניגש לגופו של עניין, אני מצטרף לדברי הפתיחה ולתפילות שלך ומי ייתן וריבונו של עולם יגיד די לצרותינו וישים את ידנו על העליונה - -
אברהם עבאס:
אמן
אליהו מרידור:
- - יכניע את אויבינו ונזכה לשחרר את 136 בני הערובה שנמצאים בידי חמאס-דעאש ושהקדוש ברוך הוא ייתן עוז, אומץ וכוח לנציגים שלנו בקבינט המלחמה, כדי שיעמדו איתנים אל מול האתגרים ואל מול הלחץ הבין לאומי, שלצערנו מסמן שהעולם מתחיל לשכוח את מה שאנחנו לא נשכח לעולם
אליהו מרידור:
     אדוני היושב-ראש, ראשית כל, אני מבקש להודות לך על קביעת הדיון החשוב הזה
אליהו מרידור:
 אני מבקש בהזדמנות זו להודות לצוות הוועדה על ההבנה שהאירוע הזה הוא בעל השפעה רוחבית ופוטנציאל להשפיע לחיוב אם נידרש ונצליח באמת, כמו שסקרת בדברי הפתיחה, שבקשות קטנות של ציבור, בדרך כלל ציבור מוחלש ומושתק מחוללות מהפכות גדולות
אליהו מרידור:
 זוהי שליחותנו
אברהם עבאס:
חובתנו
אליהו מרידור:
יזמתי את הדיון הזה כי לא יעלה על הדעת שיהיו ריביות, פיגורים עיקולים וקנסות בתקופה בה מדינת ישראל ועם ישראל נאבקים על קיומם
אליהו מרידור:
 הלבבות שלנו נמצאים ונודדים בין משפחות החטופים, הפצועים והנופלים, כשלצערנו הרשימה הולכת ומתארכת
אליהו מרידור:
 לא יכול להיות שהריביות האלה יעמדו אל מול עיניהם של אותם גופים גדולים
אליהו מרידור:
 הם חזקים, הם מרוויחים די והותר, הון עתק בימי השגרה והם אלה שמגישים בימים אלה עיקולים על האוכלוסיות שנפגעו הכי הרבה במלחמה
אליהו מרידור:
 כל זה בגלל איחור כזה או אחר בתשלום
אליהו מרידור:
 חלק גדול מהמקרים בגלל חוסר יציבות השתכרותי, חלק בגלל שאין פניות דעת - -
אברהם עבאס:
הראש עדיין אינו במקום
אליהו מרידור:
- - אין פניות דעת להתפנות, לפעמים אפילו לפתוח דואר או לקרוא הודעות
אליהו מרידור:
 הגדיל לעשות בנק ישראל, באופן חריג, בניגוד להתנהלותו בזמני שגרה שהנחה את הבנקים, להבדיל מהתנהגות הבנקים בימי שגרה, שהצטרפו לדרישת בנק ישראל, לא להטיל עיקולים וקנסות, כך ראוי שיעשה בכל המשק
אליהו מרידור:
     אדוני היושב-ראש, לצערי הרב, המלחמה תפסה את מדינת ישראל במצב מביך מאוד, אלפי הרוגים ופצועים, עשרות אלפי פצועים לא מוגדרים- פגועי נפש, מתח וחרדה, 136 חטופים בשבי החמאס-דעאש
אליהו מרידור:
 נוסף על הכאב העמוק, יש עשרות אלפי עסקים שבקושי רב מצליחים לשרוד, חלק לא מבוטל מהם בתהליך קריסה ואנחנו צריכים לסייע להם במאבקם לשרוד ולהשאיר את הראש מעל המים
אליהו מרידור:
 בדרך כלל הם נאנקים תחת אותם גופים חזקים ונטולי רגש, בהם מתקיימת האמרה: "השבע לא יכול להבין את כאב הבטן של הרעב"