GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק פינדרוס:
כמה משפחות נמצאות ברויאל ביץ'?
סמדר שמילוביץ:
עוד 100
סמדר שמילוביץ:
 אנחנו 300 משפחות סך הכל בנתיב העשרה, ומההתחלה היו משפחות שלא נכנסו לבתי המלון אלא הן מתארחות בבתים פרטיים
סמדר שמילוביץ:
 אחר כך היה גם את ההסדר, כי קשה להיות שמונה שבועות עם שלושה ילדים בחדר בבית  מלון, למרות שמושיקו נותן לנו כל מה שאנחנו צריכים
סמדר שמילוביץ:
 כל פנייה שלנו מקבלת מענה, אפילו בנושאים של אוכל
סמדר שמילוביץ:
 אוכל לילדים, אוכל טבעוני, הכל
סמדר שמילוביץ:
 זו הנקודה החמה שלנו, אבל אנחנו רוצים הביתה, רוצים בתים
סמדר שמילוביץ:
      אנחנו מטופלים כאן, הגיעה לכאן כרמלה ממשרד הרווחה וקיבלנו את כל מערכת הטיפולים הרגשיים, יש מרפאה, רופאים מגיעים
סמדר שמילוביץ:
 ייסדנו תנועת נוער, בתי ספר מול משרד החינוך, יש כאן את אורית שטיפלה מולנו
סמדר שמילוביץ:
 משתדלים לקבל את כל המענים, אבל הכל זמני ואנחנו רוצים הביתה
עמוס תשובה:
נעים מאוד, עמוס תשובה, יושב ראש האגודה הקהילתית של זיקים
עמוס תשובה:
 אני מתכלל את האירוע מטעם זיקים במלון
יצחק פינדרוס:
שאלה לאור מה שהיא אמרה, לפי תכנית פינוי המועצה המקורית, לאן זיקים היו אמורים להיות מפונים? הבנתי שנתיב העשרה תמיד יגיעו לפה
סמדר שמילוביץ:
כל תכנית היא בסיס לשינוי
עמוס תשובה:
לאחר פינוי מאי האחרון שהיינו במלון שלום והיה קשה מאוד, נבחרו ארבעה מלונות שונים –  מלון בנווה אילן, מלון בנתניה ומלון ג'ייקובס בחדרה, בפועל גם שדות ים הוא קיבוץ קולט שלנו
עמוס תשובה:
 התוצאה הסופית שהיו פה חדרים מפונים באותו לילה והתפנינו לפה, מזה התחיל להתגלגל כל האירוע
עמוס תשובה:
 אנחנו כ-400 נפשות פה, 200 נפשות בשדות ים והשאר מפוזרים, קצת בתל אביב וקצת בעוד מספר מקומות
עמוס תשובה:
      כמובן שאני לא לבד פה, יש – צוות שלם של רווחה, חדרים, תרבות, תרומות וציוד
עמוס תשובה:
 עובדים סביב השעון, סביב הקהילה
עמוס תשובה:
 הקושי האמיתי היה בשבוע הראשון
עמוס תשובה:
 פיקוד העורף נכנס לתמונה מההתחלה יחד עם שני משרדים ממשלתיים – רווחה וחינוך
עמוס תשובה:
 מיכל הייתה איתנו מהרגע הראשון, כל מה שביקשנו – מלפטופים וכיתות יבילות שאנחנו מחכים להן, הכל טופל
עמוס תשובה:
 והמון אזרחים טובים, המון התנדבות
עמוס תשובה:
 כל מערך השירות הפסיכולוגי התחיל מהתנדבות
עמוס תשובה:
 אנחנו יושבים פה במעלה החמישה, הגיעו לפה והקימו מערכים ומרפאות פסיכיאטרים מהשורה הראשונה, מנהלי בתי חולים ורופאים שגרים ונמצאים פה
עמוס תשובה:
 הם עובדים מ-07:00 עד 23:00 ונותנים את כל המענים האפשריים
עמוס תשובה:
     הצפיפות הוא הקושי האמיתי
עמוס תשובה:
 מה שמכריע אותנו כרגע כקהילה, בסופו של דבר היא הצפיפות
עמוס תשובה:
  חוסר היכולת לחיות כמשפחה בחדר לאורך תקופה ארוכה גורמת לאנשים לעזוב ולפרק קהילות
עמוס תשובה:
 הנהירה לדירות והנהירה למקומות אחרים, מקשה עלינו לטפל באוכלוסייה
עמוס תשובה:
 זה נשאר במצב אידיאלי
סמדר שמילוביץ:
אני רוצה להעיר, שאלת אותו מה הייתה התכנית המקורית
סמדר שמילוביץ:
 אנחנו מתבססים על בתי מלון, ברגע שיש אירוע קבלת המפונים היא על סמך חדרים פנויים
סמדר שמילוביץ:
 אנחנו מנתיב העשרה היינו צריכים להגיע לנחשונים
יצחק פינדרוס:
	לא הבנתי
יצחק פינדרוס:
 אתם הייתם אמורים להיות פה והם היו אמורים להיות במלון שלום והייתה בעיה עם מלון שלום?
סמדר שמילוביץ:
הכל עניין של חדרים פנויים בבתי המלון ובתי הארחה
עמוס תשובה:
היינו אמורים להתחיל בנווה אילן ולנסוע לחדרה, ג'ייקובס ונתניה
עמוס תשובה:
 המקום שלנו בגלל שדות ים, להגיע לכיוון הצפוני יותר
יצחק פינדרוס:
בוקר טוב לחבר הכנסת שקלים
עמוס תשובה:
בוקר טוב
עמוס תשובה:
 קשה לנהל אירוע מהסוג הזה  מאחר שאנחנו מפוצלים למרחק של כמעט שעה וחצי בין שתי הקהילות
עמוס תשובה:
 כל הצוות שנמצא כאן מועתק ונמצא גם שם
עמוס תשובה:
 בכל מקום יש צוות שעובד ובונה עבור עצמו את אותם המערכים שקיימים ולכן מדובר על כפילות, זה מייצר עבודת יתר
עמוס תשובה:
 גם לכל המשרדים זה מייצר עבודה נוספת – הם צריכים לתת פתרונות לאותה קהילה במספר מקומות שונים
עמוס תשובה:
 מהבחינה הזו, זה היה פחות נכון
יצחק פינדרוס:
מנהלת תקומה התחילה אתכם דיאלוג מסוים?
סמדר שמילוביץ:
כן
סמדר שמילוביץ:
 לפני שלושה שבועות, יושבים איתנו בצורה מסודרת
עמוס תשובה:
אני רוצה לחזק את מה שסמדי אמרה
עמוס תשובה:
 אני חושב שזכינו שהגענו לפה, כמות השטחים הציבוריים והטבע שבחוץ בסופו של דבר מאפשרים את בריאות הנפש
עמוס תשובה:
 כמו כן גם הגמישות
עמוס תשובה:
 זו לא אחת הרשתות הגדולות, ישבו איתנו הבעלים של המלון ומנכל המלון יושב כל בוקר לפגישה עם פיקוד העורף וכל בקשה הכי קטנה – מקבלת מענה
עמוס תשובה:
 אני מקווה שנחזור הביתה במהרה
יצחק פינדרוס:
אמן
עמוס תשובה:
תודה
יצחק פינדרוס:
תקומה מתקדמים גם אתכם?
עמוס תשובה:
לא
עמוס תשובה:
 תקומה היו אמורים להיפגש איתנו היום אבל הפגישה נדחתה למחר
עמוס תשובה:
 אנחנו בסבב האחרון יחסית
עמוס תשובה:
 לא חדרו אל הקיבוץ והוא לא נפגע, עצרנו את המחבלים על הגדר
עמוס תשובה:
 היו תשעה מחבלים, שלושה או ארבעה נהרגו כבר על הגדר והשאר בהמשך היום
עמוס תשובה:
 לצערי, הסיפור של זיקים יותר מורכב כי הוא מורכב מקיבוץ שיתופי והרחבה קהילתית, והאגודה מנהלת את כל האירוע מלמעלה
עמוס תשובה:
 צריך לגשר על פערים וצרכים של אוכלוסיות מאוד מגוונות
עמוס תשובה:
 אני מקווה שהם ישבו איתנו מחר ושנצליח למצוא פתרונות
יצחק פינדרוס:
אתם בדרך לפתרון זמני עד החזרה?
סמדר שמילוביץ:
אנחנו נמצאים בייעוץ עם כל היישוב, עושים שולחנות עגולים
סמדר שמילוביץ:
 היישוב הוא רב גילאי, יש מבוגרים וצעירים, לכל אחד יש את הרצון למצוא את הפתרון
סמדר שמילוביץ:
 המכה של 7 לחודש היא מכה קשה מאוד, יש שבר גדול מאוד, חוסר אמון גדול מאוד, ורצון לחזור למקום בטוח מבחינה ביטחונית, זה מה שיחזיר את התושבים
סמדר שמילוביץ:
      ברור לנו שאנחנו הולכים לעבור שנה-שנה וחצי קשות מאוד, הקהילה תהיה מפוזרת עד שלא נרגיש בטוחים
סמדר שמילוביץ:
 נתיב העשרה הוא ישוב על הגבול, עם קהילה חזקה מאוד
סמדר שמילוביץ:
 היום אנחנו במשבר קשה מאוד, זו מכה בבטן, מכה קשה
סמדר שמילוביץ:
 אנחנו צריכים לתמוך גם במשפחות הנרצחים, אלה החברים, האחים שלנו, חלקי משפחות שהלכו
סמדר שמילוביץ:
 זה גם חלק מהקושי שלנו והרצון שלנו להתחבר ביחד, ולחזור ולחבק האחד את השני
סמדר שמילוביץ:
 ייקח לנו זמן
סמדר שמילוביץ:
 הרצון הוא לחזור לנתיב העשרה אבל בתנאי שיש ביטחון, אנחנו מאוד רוצים לחזור
קריאה:
הגענו למספר בתי מלון בירושלים, הקמנו מרפאות בכל בתי המלון שנדרשנו שהם בתי המלון שהגיעו אליהם למעלה מ-300 מפונים
קריאה:
 הקמנו מרפאות שנתנו מענה אחוד לכלל הקופות ושם אנחנו נותנים - - -
יצחק פינדרוס:
אני מעריך שרוב נתיב העשרה וזיקים
קריאה:
רוב הקיבוצים הם עם כללית, נכון
קריאה:
 בצפון זה יותר - - -
יצחק פינדרוס:
אני מתכוון לקיבוצים בדרום
קריאה:
יש לנו עובדת סיעוד, או רופא ועובדת מנהל שמגיעים בכל משמרת ונותנים מענה מלא מכל הבחינות
יצחק פינדרוס:
כל יום נמצא פה רופא?
קריאה:
 כל יום
ד"ר מרינה זולוטריוב:
אני ד"ר זולוטריוב, מנהלת מרחב מבואות ירושלים ממכבי
ד"ר מרינה זולוטריוב:
 נכנסנו ביחד, מהיום השני היינו פה עם הנציגים של כל הקופות
ד"ר מרינה זולוטריוב:
 יש פה קהילת רופאים רחבה, לא רק רופאי קופות חולים אלא גם רופאי בתי חולים
ד"ר מרינה זולוטריוב:
 ביום השני כולם היו פה – בתי החולים, מכבי, כללית
ד"ר מרינה זולוטריוב:
 פתחנו מרפאה, הבאנו ציוד רב בהתנדבות, מיטות, והתחלנו לעבוד
יצחק פינדרוס:
הפינויים בעבר שלא היו פינויים כאלה, למשל בפינוי של נתיב העשרה במאי, הייתה פה מרפאה?
מושיקו:
 מה פתאום? בפינויים הקודמים היה מדובר על שלושה-ארבעה ימים, גג חמישה ימים
מושיקו:
 לא היה שום דבר, הגיעו בתור אורחי בלון
מושיקו:
 אני חושב שהפינוי האחרון היה בשומר החומות
יצחק פינדרוס:
זה לא חלק מההתנהלות שהייתה לכם עם רח"ל בזמנו?
שקלים:
גם לא פינו אז את כל הישוב, נכון?
מושיקו:
 לא יודע כמה, אבל לא כל היישוב
מושיקו:
 כל מה שרואים פה הוא לא בשגרה
מושיקו:
 באולם יש כנסים
יצחק פינדרוס:
ברור לי
יצחק פינדרוס:
 אני לא חושב שיש אזרח שחושב שאנחנו בשגרה בחודשיים האחרונים
צבי צימרמן:
אני יכולה לספר כרופאה שעבדה פה בחמש תורנויות
צבי צימרמן:
 רופאי כללית ומכבי, מכבי באו בהתנדבות לחלוטין, אני חושבת שעכשיו זה השתנה
צבי צימרמן:
 הגענו לססיות של שלוש שעות בכל פעם, היה לנו חיבור למחשבי כללית עם סיסמה ויכולנו לראות את הרקע הרפואי של כל מטופל
צבי צימרמן:
 בהתחלה אנשים הגיעו עם סיפורים, הם הגיעו רק עם בגדים עליהם, שכחו – מכשירי שמיעה, משאפי ונטולין, הייתה מישהי שאמרה לי "הונטולין בבית
צבי צימרמן:
 סליחה, אין לי בית"
צבי צימרמן:
 היו – סיפורים קורעי לב, בעיות שינה, חרדות, עצירות, אנשים התאפקו, לא שתו
צבי צימרמן:
 הרבה אנשים רצו רישיון לנשק שזה גם משהו שרואים הרבה, רצו להחזיר את הביטחון האישי
צבי צימרמן:
      כרופאה פה, שמעתי סיפורים קורעי לב ומאוד מרגשים
צבי צימרמן:
 אנשים מקסימים, אנשים שמאוד העריכו את כל מה שעשינו למענם בעוד שהם הגיבורים העיקריים
צבי צימרמן:
 היה יפה מאוד לראות אותם
צבי צימרמן:
 יש עמדה של אחות עם כל הציוד, תרופות שהבאנו מהקופות, היה מערך מאוד תומך
שקלים:
מבחינת פסיכולוגים?
צבי צימרמן:
גם פסיכולוגים, זה הצד הנפשי
צבי צימרמן:
 מבחינת טיפות חלב – לשכת הבריאות יצרה קשרים עם טיפות החלב הסמוכות לכאן
צבי צימרמן:
 יש את טלזסטון ואת מבשרת, האנשים התקבלו כאורחים בטיפות החלב וקיבלו מענה, מקבלים חיסונים
שקלים:
יש גם מענה ריגשי?
יצחק פינדרוס:
אני רוצה להבין
יצחק פינדרוס:
 טיפות חלב זה משרד הבריאות, זה לא קשור - - -
צבי צימרמן:
נכון מאוד
צבי צימרמן:
 דיברנו על ענייני בריאות
קריאה:
ד"ר צימרמן היא חצי משרה בכללית וחצי משרה במשרד הבריאות
צבי צימרמן:
אני יכולה לענות כי אני בשני כובעים
יצחק פינדרוס:
לכן שאלתי, למה הם מתארחים שם? הרי טיפת חלב אמורים לתת - - -
קריאה:
אורחים זה מעמד סטטוס במחשב
צבי צימרמן:
במחשב
קריאה:
כשהם לא בתחנת האם שלהם
קריאה:
 תחנת האם היא מקום מגורים
יצחק פינדרוס:
בסוף זו לא קופת חולים כללית שמארחת לקוח של מאוחדת, בסוף זה משרד הבריאות
צבי צימרמן:
נכון
צבי צימרמן:
 זה משרד הבריאות
שקלים:
בואו נמשיך
שקלים:
 כמה ילדים סך הכל?
קריאה:
זה נע עד 13 ילדים, מלידה עד שלוש
קריאה:
 מאחר שהמרחב הוא בעייתי אנחנו לא נותנים מענה לא לצרכים של הקטנטנים ולא של הגדולים
יצחק פינדרוס:
כמה ילדים יש במלון?
עמוס תשובה:
סך הכל ילדים? התחלנו עם 250
יצחק פינדרוס:
מאפס עד שלוש?
קריאה:
אגיד לך בדיוק, 13
קריאה:
 15 עזבו
עמוס תשובה:
עזבו
עמוס תשובה:
 התחלנו עם הרבה יותר, אבל יש משפחות שעברו לדירות
קריאה:
יש כאלה שעוזבים וגם יש כאלה שבאים
קריאה:
כמה יש היום?
עמוס תשובה:
13
קריאה:
עד 13 ילדים
קריאה:
בגנים יש יותר
קריאה:
 בגנים היינו קבוצה של 40 שהתפצלה לשתיים
קריאה:
בהתחלה התחלנו במרחב רב גילאי, היו קרוב ל-60-50 ילדים במשך היום
קריאה:
 לאט-לאט הגיעו ממשרד החינוך, פתחו לטרום החובה, לחובה, היחידים שלא קיבלו מענה מקצועי הם לידה עד שלוש
קריאה:
מאפס עד שלוש, לכולם היו בעיות
קריאה:
 לכולם היו בעיות
קריאה:
עד היום
יצחק פינדרוס:
עד היום אין מענה מקצועי?
קריאה:
זה אנחנו, אני עם מתנדבות
קריאה:
 עם התינוקות הקטנטנים זה אחרת
קריאה:
את קבוע בישוב אצלכם בנתיב העשרה?
קריאה:
אני לא מנתיב העשרה, אני ירושלמית
יצחק פינדרוס:
היא ירושלמית, מתנדבת
קריאה:
מתנדבת פה?
קריאה:
אני מתנדבת דרך ארגון Early starters
קריאה:
 אנחנו שתי גננות שמתחלפות בימים, וכשתתחיל שנת הלימודים הסטודנטיות הנחמדות יעזבו אותנו
קריאה:
 אנחנו בבעיה
שקלים:
לא הביאו סייעות ממשרד החינוך?
קריאה:
 כרגע לא
קריאה:
עובדים על זה, זה בתהליך
קריאה:
מותר לי להיות יצירתית? לחשוב מחוץ לקופסה?
יצחק פינדרוס:
כן, בהחלט
קריאה:
בקורונה ביטלו את יום שישי
קריאה:
 בתי הספר וגני הילדים למדו חמישה ימים בשבוע וביום שישי הם היו סגורים, כדי לפנות צוות וכוח אדם בחלוקה של הכיתות הגנים ובתי הספר שלא יהיו הרבה ילדים בגלל הבידודים
קריאה:
 אני מציעה לעשות את אותו הדבר
קריאה:
 אנחנו מפנים את כל הגננות המשלימות, מפנים את המורות בבתי הספר שהן משלימות, לא המחנכות, ומקבלים צוות מקצועי, מיומן שיכול לבוא
קריאה:
 אני נמצאת פה חודשיים ואנחנו נשחקות, זה קשה
קריאה:
 באהבה גדולה, אבל זו שחיקה
שקלים:
היינו בים המלח וגם הם נתקלו בבעיה בגילאים של אפס עד שלוש
קריאה:
לידה
קריאה:
 אל תכעס
שקלים:
הייתה שם התארגנות של ההורים, הם ארגנו לעצמם מן גן בתוך אולם של המלון
יצחק פינדרוס:
זו גם התנדבות
קריאה:
קהילה חזקה עושה את זה
שקלים:
אני זוכר שאני וצוותי ביקשנו עזרה ממחוז דרום של משרד החינוך, ותוך שבוע נשלחו שתי סייעות ופתחו שם גן
יצחק פינדרוס:
נצטרך לעלות את העניין ולבדוק למה זה לא קורה
קריאה:
צריך מרחב נכון לפעוטות הקטנים
קריאה:
 אפילו ההחתלה, חיתלתי לפני מספר דקות בחוץ
קריאה:
 זה קשה
קריאה:
 הגב שלי לא גב של בחורה בת 20
קריאה:
מי הביא לכם את הציוד?
קריאה:
עד עכשיו קיבלנו תרומות
קריאה:
 אני מגבילה בין הזוחלים עם הספסלים והנדנדות, יש גדרות מפלסטיק יפות, לא מדובר בסכומים גדולים, זה 300 שקל
קריאה:
 צריך לחשוב על הצרכים של הילדים
עמוס תשובה:
נמשיך
שירן:
קוראים לי שירן, אני ממטה יהודה
שירן:
 קיימנו מערך לגיוס תרומות מתוך הבנה שיש תושבים שהגיעו לכאן בלי כלום עליהם
שירן:
 הרבה מאוד אנשים טובים וחברה אזרחית נהדרת שהתגייסה בהמוניה ותרמה ביד נדיבה
שקלים:
כל זה תרומות של אזרחים?
שירן:
כל זה תרומות של אזרחים ולעיתים גם ארגונים
שקלים:
איזה ארגונים?
שירן:
אפילו חברות כמו תמנון, פוקס ואחרות נטלו חלק בתרומות שיש כאן, אבל בעיקר אזרחים ותושבים טובים
שקלים:
זה גם יד ראשונה וגם יד שנייה?
שירן:
נכון
שירן:
 זה לא מראה מלבב, לא נעים לראות, לפחות לא לי
שירן:
 מראה קשה ואני חושבת שזו גם החוויה של הרבה מאוד, אני לא מדברת בשמם, אבל איך שאני מבינה זו חוויה קשה להיכנס לכל-בו יד שנייה ולשנורר את הציוד שאתה צריך שיהיה בבית
שקלים:
יש מחסור מבחינת ביגוד?
שירן:
לא
קריאה:
יש עודף
שקלים:
כשאת אומרת מבחינת ההרגשה, מן הסתם היו רוצים לראות יד ראשונה ולא יד שנייה?
יצחק פינדרוס:
 עצם ההרגשה שאתה נמצא בבית בלי כלום וצריך להתחיל לשנורר
שירן:
זה מה שאני מתארת לעצמי
שירן:
 נכון
שקלים:
אבל מישהו שבא ולוקח משהו מעדיף יד ראשונה ולא משהו שמישהו אחר כבר לבש?
שירן:
אני מתארת לעצמי שההרגשה היא קשה
שירן:
 אני לא יודעת לתאר אותה, אני לא מפונה בעצמי
שירן:
 בוודאי כאן ידעו לתאר את ההרגשה טוב ממני
שירן:
 כמובן שהעדיפות הייתה ליד ראשונה ולא ליד שנייה
סמדר שמילוביץ:
אבל אנחנו מאוד מכבדים את רצון האנשים לסייע לנו ולחבק אותנו
סמדר שמילוביץ:
 אין לנו בעיה לקחת את הכביסה ולכבס אותה פעם שנייה וללבוש
סמדר שמילוביץ:
 אנחנו שומרים גם על האקולוגיה של העולם
סמדר שמילוביץ:
 נכון שזה כיף לקבל דברים חדשים, אבל הגענו בקיץ, והתחיל החורף וצריך להתלבש
סמדר שמילוביץ:
 יש כאן מתנדבות מכל האזור שבאות ועוזרות לקפל, אתם רואים שזה בצורה מסודרת, יש חברה שאחראית, זה פתוח בשעות מסוימות וסגור בשעות מסוימות
סמדר שמילוביץ:
 לא נעים להיות פליטים במדינה שלך
שקלים:
היה משהו דומה מאוד בשפיים
שקלים:
 אולם קצת יותר גדול, אבל משהו בסגנון
סמדר שמילוביץ:
יכול להיות
סמדר שמילוביץ:
 אנחנו מחבקים את כל מי שמחבק אותנו ומודים
מושיקו:
נמשיך לחדר האוכל
מושיקו:
 כידוע לכם, בהסכם מגיעות למפונים שלוש ארוחות ביום
מושיקו:
 חשוב לציין שההסכם הראשוני היה שתי ארוחות וארוחה קלה אחת
מושיקו:
 נתנו מראש פנסיון מלא
יצחק פינדרוס:
25 שקלים תוספת?
מושיקו:
ללא קשר לכסף
מושיקו:
 בראייה שלנו להכין ארוחה קלה קשה יותר מלהכין ארוחה מלאה
מושיקו:
 מההתחלה עשינו כך
מושיקו:
 לאחר מכן שינו את זה לשלוש ארוחות
מושיקו:
 אם אינני טועה, זה שתי מנות חמות
מושיקו:
 אנחנו נותנים שלוש, בשר, עוף ודג