GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: שאלתי: מה קורה, למשל, אם מישהו לא עומד בקריטריונים, אבל הדירה ריקה והוא גר ברחוב?
ישראל אייכלר: אולי שכר דירה חופשי יעזור.
תמר מיארה-הרטוב: על זה נתתי תשובה לשד"ח.
תמר מיארה-הרטוב: משרד הבינוי לא יכול לאשר תקציב לשיפוץ דירה, אם הדייר לא עומד בקריטריונים המלאים.
ישראל אייכלר: שיתנו להם בלי שיפוץ.
תמר מיארה-הרטוב: אם זה בלי שיפוץ, צריך לשנות את החוק.
תמר מיארה-הרטוב: זה נוגד את החוק.
תמר מיארה-הרטוב: היו"ר ישראל אייכלר: אפשר שיתנו לו את זה בלי שיפוץ, והוא ישפץ.
תמר מיארה-הרטוב: הרעיון מצויין.
תמר מיארה-הרטוב: צריך לעשות תיקון.
ישראל טויטו: אבל, הם לא עומדים בקריטריונים.
יעקב מרגי: מי שהגיש החוק, כוונתו היתה חיובית.
תמר מיארה-הרטוב: זו היתה תמר גוז'נסקי.
יעקב מרגי: היתה להם כוונה חיובית, אלא שהם לא היו מודעים לכך שנבוא למדינה שבעשור האחרון שומעים רק את המלה "קיצוץ".
יעקב מרגי: יש מגבלה בחוק, נבדוק אותה ונתקן אותה אם צריך.
יעקב מרגי: שאלה - את נתת נתון, ואינני רוצה לערער עליו.
יעקב מרגי: יכול להיות שמתוך התמצאותי בבאר-שבע אני יכול להיות קרוב פחות או יותר למספר שנתת.
יעקב מרגי: את לא נתת את הנתון האמיתי, ואולי אין לך אותו ואולי משרד השיכון יתן אותו, כמה אנשים בדרך או זכאים ישנם וממתינים.
יעקב מרגי: אני יודע גם על זכאים שגרים בדירת "עמידר" שקיבלו אותה כאשר היו להם שני ילדים ועתה יש להם שבעה ילדים.
רונית מושל: בלית ברירה, לוקחים דירה שלא מתאימה לצרכיהם.
יעקב מרגי: צריך את הנתון הזה, כדי שהתמונה באמת תזעק לשמיים.
יעקב מרגי: מבחינת ראש העיר, אם יש 93 ריקות בעיר כמו באר-שבע, הוא צריך להיות גאה ומרוצה.
יעקב מרגי: מבחינת חסרי דיור והזכאים, זה זועק לשמיים.
יעקב מרגי: זה לא יתכן, וגם את הנתון הזה אני מבקש ממשרד השיכון.
יעקב מרגי: זו מדינה קולטת עלייה וזו עיר קולטת עלייה, ואני מתייחס לחלק הסוציו-אקונומי שיש בשכונות בבאר-שבע.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע פה בעשור האחרון כמה משרד השיכון רכש דירות, אם בכלל, לטובת הדיור הציבורי?
יעקב מרגי: אלה שאלות למען הרקע.
ישראל טויטו: כל שנה יורדים ברכישה.
ישראל אייכלר: תחילה, היא תשלים את התשובות שיש לה, ואחר כך נעבור למשרד השיכון.
תמר מיארה-הרטוב: ב"עמידר" היו בתחילת השנה כ-1,100 פולשים ברחבי ארץ.
תמר מיארה-הרטוב: "עמידר" חתמה על הסכם עם הממשלה שמחייב אותי לבצע הפינוי.
תמר מיארה-הרטוב: כשהתחיל התהליך, היו מחזות קורעי לב.
תמר מיארה-הרטוב: אין דבר יותר קורע לב ונוראי מתלישת משפחה מדירתה.
תמר מיארה-הרטוב: ישבנו שוב עם ישראל שוורץ, שהוא אדם מאוד מבין ומאד שומע את המציאות שאנו מציגים בפניו, יחד עם הניה, והחלטנו שאנו עוצרים את הפינויים ומביאים את כולם חזרה לוועדות.
תמר מיארה-הרטוב: הוקמה ועדה מיוחדת שדנה מחדש בכל המקרים.
תמר מיארה-הרטוב: כאשר הוועדה תגיע למסקנה סופית שהדייר איננו זכאי לדיור ציבורי, רק אז נצא למבצע הפינויים.
ישראל אייכלר: כמה מתוך אלה אושרו?
תמר מיארה-הרטוב: כרגע, הורדנו המספר כבר ב-30%.
ישראל אייכלר: האם הדירות בבאר שבע הוצעו רק לממתינים לדיור ציבורי או גם לאלה שאינם זכאים והם במאהל?
ישראל אייכלר: למה שלא תציעו זאת לאלה שבמאהל?
תמר מיארה-הרטוב: לפני שנתיים, כאשר היתה המהומה הגדולה והיתה הוראה של השר שרנסקי שהיה אז, חלק מהדירות יצאו גם לזכאים עם שיפוץ מינימלי של 7-10 אלף שקל.
תמר מיארה-הרטוב: אבל, היום יש מצוקה תקציבית.
ישראל אייכלר: מה עושים עם הדירות?
תמר מיארה-הרטוב: ממתינים לקבל מועמדים שיסכימו לקבל הדירות האלה.
ישראל אייכלר: אם כך, למה שלא תתנו זאת לאנשים שיושבים במאהל?
תמר מיארה-הרטוב: "עמידר" היא לא זו שמחליטה.
תמר מיארה-הרטוב: יש דירות ריקות במצפה-רמון, ויש דירות ריקות בקריית-שמונה.
תמר מיארה-הרטוב: במצפה-רמון יש כ-300 יחידות דיור.
תמר מיארה-הרטוב: הצבא, משרד הביטחון, עזב שם מספר בניינים, והמספר ילך ויגדל.
תמר מיארה-הרטוב: יש דירות ריקות גם בדימונה.
תמר מיארה-הרטוב: לגבי קריית-שמונה, אינני רוצה להטעות את הוועדה, וברשותך אעביר לך רשימה מסודרת עם הנתון של כמה דירות ריקות יש.
דוברת: האם אפשר להעיר כמה הערות?
ישראל אייכלר: תחילה, אני רוצה לשמוע את נציגת משרד השיכון, הניה ששון, מנהלת תחום טיפול בפרט.
ישראל אייכלר: אם ישאר זמן, אולי נשמע את ההערות.
ישראל אייכלר: הניה ששון: אתחיל בקריטריונים שגם הם הוחמרו לאחרונה לגבי מי זכאי לדירה בשיכון ציבורי.
ישראל אייכלר: מדברים על משפחות, ולגבי אלה שטענו שאמרו להם במשרד השיכון להתגרש, ברצוני להגיד שאין הבדל בין משפחות זוגות לבין משפחות חד-הוריות.
הניה ששון: משפחות זוגות או חד-הוריות עם שלוש הילדים, וזאת בתנאי שהן מתקיימות מקיצבת קיום של המוסד לביטוח לאומי.
הניה ששון: זה אומר, שמי שמשתכר צריך לקבל השלמת הכנסה, כלומר מי שעובד וביטוח לאומי הכיר שהוא זכאי להשלמת הכנסה, יכול לקבל דירה, או מי שמתקיים רק מקצבת הבטחת הכנסה וכמובן מי שמתקיים מקצבאות נכות.
הניה ששון: אלה הם הזכאים היום לדירה בשיכון הציבורי.
הניה ששון: מדובר על חד-הוריות עם שלושה ילדים.
דובר: כמה מבקשים כאלה יש לכם?
הניה ששון: אין הבדל בין משפחות חד-הוריות למשפחות שאינן חד-הוריות.
ישראל אייכלר: האם היה הבדל?
הניה ששון: אף פעם לא היה הבדל.
אורית אלבז: אני עם שלושה ילדים, ואני גרה ברחוב.
דוברת: מה עם מזונות?
הניה ששון: מדובר בקיצבאות קיום.
הניה ששון: מזונות אינם קצבת קיום.
הניה ששון: קיצבת קיום היא או קיצבת נכות או הבטחת הכנסה או השלמת הכנסה.
הניה ששון: מזונות לא נכנסים פה.
ישראל אייכלר: מה קורה לאישה שמקבלת מזונות מעט כסף ולא מקבלת הבטחת הכנסה בגלל המזונות?
ישראל אייכלר: הניה ששון: היא לא זכאית, אבל יש ועדות חריגים.
ישראל אייכלר: עד לפני כשלושה חודשים התור בוועדות החריגים היה גדול מאד ויחסית היו מעט ועדות חריגים והתהליך ארך הרבה זמן.
ישראל אייכלר: בעקבות החלטת הממשלה לבטל את הוועדה הבין-מחוזית, היום יש רק שתי ועדות: ועדה עליונה וועדה ציבורית.
ישראל אייכלר: ועדה עליונה היא ועדה של פקידים ממשרד השיכון, והוועדה הציברית היא ועדה שמורכבת מאנשי ציבור.
ישראל אייכלר: היום, אנו תיגברנו את הוועדות העליונות, ואין יום שלא מתכנסת ועדה עליונה באחד היישובים בארץ.
אורית אלבז: אם כך, למה חצי שנה אין לי תשובה?
הניה ששון: עשינו זאת רק לאחרונה, ונדמה לי שזה התחיל לפני חודשיים או שלושה חודשים - אינני זוכרת בדיוק - בעקבות החלטת המדינה על ביטול.
ישראל אייכלר: כמה פניות יש אליכם היום?
הניה ששון: אינני זוכרת בדיוק, ולא הבאתי את הנתון הזה.
הניה ששון: אנו מגיעים אפילו ל-500-600 פניות בחודש ברחבי הארץ.
ישראל אייכלר: כמה ועדות יש?
הניה ששון: מדי יום מתכנסת ועדה במקום כלשהו, ואין יום שעובר בלי שיש ועדה.
ישראל טויטו: כמה מה-600 האלה זוכים לקבל פתרון?
ישראל טויטו: אף אחד.
ישראל אייכלר: זה אומר, שה-600 האלה יגיעו לפתרון תוך שנה מינימום.
ישראל טויטו: עשר שנים ויותר.
הניה ששון: לא לפתרון, אלא לקבלת תשובה.
ישראל אייכלר: כמה מקרים של אנשים הוועדה יכולה לפתור ביום אחד?
ישראל אייכלר: חמישה?
ישראל אייכלר: עשרה?
ישראל אייכלר: ישראל טויטו: אפס.
הניה ששון: קשה לי לומר.
הניה ששון: הוועדה יושבת מהשעה 08:00 בבוקר עד השעה 17:00-18:00 אחר הצהרים.
הניה ששון: מדי יום באיזה שהוא מקום מתכנס פורום של ועדה.
ישראל אייכלר: כמה זמן, לדעתך, יעבור עד שתחוסל הרשימה?
הניה ששון: לגבי התור שהיה, ענינו כבר על כל התשובות.
הניה ששון: עתה, זה הולך די שוטף.
הניה ששון: אין ארונות מלאים בתיקים שמחכים לוועדות.
הניה ששון: היום, תיק שבא מקבל תשובה אחרי הבדיקות כמובן, ואינני לוקחת בחשבון את הבדיקות.
הניה ששון: אם חסר מסמך, אינני יכולה להביא את התיק לוועדה ואני צריכה לבקשו.
ישראל אייכלר: האם את חושבת שתוך שלושה חודשים יחוסל התור?
הניה ששון: כיום, יש איזו שהיא רוטינה.
הניה ששון: מרגע שהתיק מוכן, תוך חודש האיש מקבל תשובה.
הניה ששון: כשאני אומרת "תיק מוכן", הכוונה היא שהאיש הביא את כל המסמכים שהוא נדרש להביא.
ישראל טויטו: הרבה פעמים התיק נעלם.
הניה ששון: אם האיש כותב, לא עלינו, שיש איזו שהיא מחלה במשפחה, הוא צריך להביא מסמך.
הניה ששון: אם הוא לא הביא מסמך, אי-אפשר לדון בזה.
הניה ששון: היום נכנסנו לאיזו שהיא רוטינה, וכיום יש כבר מענים יותר תכופים.
יעקב מרגי: את אומרת שהיום נמצא פתרון ושטווח זמן של מעל שלושה חודשים הוא לא סביר.
דובר: היא לא אמרה: פתרון.
הניה ששון: הכוונה היא לתשובה של ועדה.
יעקב מרגי: אני לא מדבר על פתרון דיור.
יעקב מרגי: את אומרת שנמצא פתרון לסחבת ולתורים.
יעקב מרגי: הניה ששון: נמצא פתרון.
תמר מיארה-הרטוב: תפריד בין תשובה לבין פתרון.
יעקב מרגי: כשאתה בא ל"עמידר" - זה פתרון, ומשרד השיכון - זה תשובות.
יעקב מרגי: טווח זמן של מעל שלושה חודשים--
הניה ששון: --הוא לא סביר.
הניה ששון: אם האיש המציא את כל המסמכים שהוא התבקש להמציא, פרק זמן זה לחלוטין לא סביר.
יעקב מרגי: אני מבקש שזה יירשם בפרוטוקול.
אורית אלבז: היא אומרת: שלושה חודשים.
אורית אלבז: חצי שנה אין לי תשובה, ולא רוצים לדבר אתי.
ישראל אייכלר: אנו נעביר לך את פרטי הגברת כדי שתבדקי זאת ספציפית.
הניה ששון: לא הייתי רוצה להתייחס פרטנית.
הניה ששון: באופן פרטני, נתייחס בנפרד ולא בחדר הזה.
ישראל אייכלר: זאת ועדה לפניות הציבור.
ישראל אייכלר: שלומית קואולמן תעביר לך את פרטי הגברת, ותוכלי לבדוק מה קורה ונוכל לשלוח להם תשובות.
אורית אלבז: האם שוב אחכה חצי שנה עד שיהיה לי בית?
יעקב מרגי: ניקח, למשל, את העשור האחרון, מאז גלי העליה האחרונים.
יעקב מרגי: האם ידוע לך כמה המדינה רכשה דירות לטובת הדיור הציבורי, אם בכלל?
יעקב מרגי: או שיש מדיניות לחסל הדיור הציבורי?
הניה ששון: בעקבות גל העלייה, 1991, היתה איזו שהיא בנייה תקציבית לדיור הציבורי.
יעקב מרגי: זה נגמר.
יעקב מרגי: אני מדבר על העשור האחרון.
הניה ששון: אחרי זה לחלוטין לא.
הניה ששון: יושב פה נציג משרד האוצר שיכול להגיד שיותר אין בנייה תקציבית לדירות.
יעקב מרגי: אני מודיע חגיגית לכיכר הלחם: בבאר שבע נשארו עוד 90 דירות, והן ייחטפו בין אם הן בשכונה ד', בסנהדרין, בבר-גיורא ובכל הרחובות האלה.
יעקב מרגי: הן ייגמרו וייחטפו.
יעקב מרגי: כל מי שהמזל והמדינה לא האירו לו פנים לא יהיה לו פתרון דיור.
ועקנין: מה שאומרים לנו זה לפלוש.
ועקנין: כלומר, מי שפולש ראשון מקבל.
ישראל אייכלר: מה עם מישהו שאין לו שלושה ילדים?
הניה ששון: פה נכנס התחום של ועדות חריגים.
הניה ששון: אם יש מצוקה תפקודית בריאותית כלשהי, אנו מאד משתדלים ללכת לקראת.
הניה ששון: זה קשה מאד, משום שאנו יודעים מהו מלאי הדירות.
ישראל אייכלר: וזאת, בפרט במקום שיש בו דירות ריקות.
הניה ששון: כמובן שאנו מתייחסים לַמקום.
הניה ששון: אם מדברים על מצפה-רמון, נהיה יותר קלים.
ישראל אייכלר: אפשר להיות יותר גמישים.
ישראל אייכלר: יש להם סמכות?
הניה ששון: בהחלט כן.
הניה ששון: בודאי.
הניה ששון: וזאת, לעומת ירושלים.
יעקב מרגי: הם ממליצים לתושב נתניה: לפנים משורת הדין אישרנו לך לגור במצפה-רמון.
יעקב מרגי: דוברת: אם יש ילד שעבר את גיל 18, הוא לא נחשב ילד.
יעקב מרגי: אינני בא בטענה אליה.
ישראל אייכלר: אתה, כאיש באר-שבע, צריך לתמוך בזה.
יעקב מרגי: אין לי בעיה שהיא תַפנה למצפה-רמון וגם תיתן לו הפנייה למקום עבודה.
ישראל טויטו: חבר-הכנסת מרגי והיושב ראש אייכלר, אני מתחנן שיעבירו אותו - אדם שגר ברחוב עשרה חודשים - למצפה-רמון, לקריית שמונה או לכל מקום, אלא שיש בעיה.
ישראל טויטו: יש פרוצדורה שלהם, ועדות או לא ועדות.
ישראל אייכלר: ישראל טויטו, קיבלת תשובה שהוועדה מוסמכת להעביר האדם למצפה-רמון, ויש לו דירה ממחר בבוקר.
ישראל טויטו: יש פה איזו שהיא אפליה.
ישראל אייכלר: ישראל טויטו, אני לא מוכן לשמוע עכשיו.
ישראל טויטו: אם חד-הורית ל-4 ילדים לא זכאית לכלום, ולעומת זאת רווקה יכולה לקבל דירה.
ישראל טויטו: אינני מבין זאת, וזה אבסורד.
יעקב מרגי: תביא לי את הפרטים האלה.
ישראל טויטו: יש לי את כל הפרטים.
ישראל טויטו: יש לי ערימות, ואנו רואים זאת יום יום.
תמר מיארה-הרטוב: ישראל טויטו, תפסיק.
תמר מיארה-הרטוב: היא בטח נכה.
תמר מיארה-הרטוב: למה אתה זורק פה דברים כאלה?
תמר מיארה-הרטוב: ישראל טויטו: זה לא עניין של נכות.
תמר מיארה-הרטוב: באתי לדבר על מדיניות.
תמר מיארה-הרטוב: תגידו את האמת לוועדה.
דוברת: גם אנחנו נכים.
ישראל אייכלר: האם אתה רוצה לפוצץ את הישיבה?
ישראל אייכלר: תעשה זאת - ואני קם והולך.
ישראל טויטו: חס וחלילה.
ישראל טויטו: אבל, לא אומרים לך את האמת.
ישראל אייכלר: אני לוקח את שאלתך ומעביר אותה בטון הרבה יותר נמוך לגברת.
ישראל אייכלר: האם אכן אם חד-הורית לא רווקה לא מקבלת או לא יכולה לקבל אם היא במצב קשה?
הניה ששון: אם חד-הורית עם 3 ילדים דינה כזוג עם 3 ילדים.
הניה ששון: אם יש לה קצבה קיום מהביטוח לאומי, מקבלים.
הניה ששון: כמובן שיש ועדות חריגים.
ישראל אייכלר: נתמקד עכשיו בבאר-שבע.
ישראל אייכלר: יושב פה גם אבי לוי, מנהל מחלקת אכלוס בבאר-שבע.
ישראל אייכלר: האם אנו יכולים להעביר לכם את כל פרטי האנשיםש רשומים אצלנו מבאר-שבע ואתם תוכלו להשיב על כל אחד בנפרד?
הניה ששון: בהחלט.
הניה ששון: אנו נשיב על כל אחד ואחד.
חיים בר-יעקב: כבוד הרב, אלה עשרה נציגים, ואנו מעל מאה.
ישראל אייכלר: תחילה, נִראה תשובות לאלה.
ישראל אייכלר: תודיע לאנשים שיכתבו אלינו, לוועדה, ואנו נעביר זאת לגברת ששון והיא תענה לו מייד.
הניה ששון: אין שום בעיה.
יעקב מרגי: אפילו בבתי מרקחת מקבלים דוגמית כדי להחליט.
יעקב מרגי: הניה ששון: הוועדה הבין-משרדית קיימת על פי חוק.
שלומית קואולמן: אנשים לא יודעים על הזכות לפנות אליה.
הניה ששון: אני מבקשת מאנשים לפנות אליה, וזו זכותם.
ישראל אייכלר: הם יכולים לפנות לוועדה הבין-משרדית.
ישראל אייכלר: האם הכתובת היא במשרד השיכון?
הניה ששון: זה נעשה בכל בנק באמצעות פקיד הבנק.
יעקב מרגי: זהו אבסורד נוסף.
הניה ששון: אם יש בעיה עם פקיד בנק, אפשר לפנות אלינו ואנו נטפל בזה מיידית.
הניה ששון: מהי הבעיה?
הניה ששון: פקיד הבנק אומר "תשלמו 180 שקל דמי פתיחת תיק וחקירה".
הניה ששון: הטענה שאני שומעת פה מאחור, ולכן אני אומרת זאת, היא שאין את ה-180 שקל לשלם.
הניה ששון: במקרים חריגים אנו נסייע, ואולי במקרה של הגברת הזאת.
הניה ששון: אבל, בעיקרון, זה כרוך בתשלום של 180 שקל, כי שולחים חקירה כלכלית.
יעקב מרגי: שאלה לחלל האויר: למה בנק מסחרי צריך לפתוח לי תיק זכאות למדינה?
ישראל טויטו: זה מה שאמרתי בוועדת הכספים.
הניה ששון: הוא הזרוע של משרד הבינוי והשיכון ושל משרד האוצר כדי לקבל משכנתא.
ישראל אייכלר: הרב מרגי, הבנקים היום בבעלות שלטונית, כך שהממשלה לוקחת גם מהכיס הזה.
ישראל אייכלר: זוהי המציאות.
ישראל אייכלר: בעבר צחקנו על ברית-המועצות, אבל אנו יכולים ללמוד מהם איך לנהל עסק.
דוברת: האח הגדול משגיח מכל פינה.
דוברת: אבי לוי: אין לי מה להוסיף מעבר למה שהניה ששון אמרה.
ישראל אייכלר: אבי לוי יטפל בעניין באר-שבע מול הוועדה הזאת.
ישראל אייכלר: גיא אבן מאגף התקציבים במשרד האוצר, יש לי שאלה ספציפית: האם משרד האוצר מוכן להקציב סכום מסוים כדי שמשרד השיכון יוכל לשפץ מינימלית את הדירות הריקות במצפה-רמון ובבא-שבע?
גיא אבן: אני חושב שאנו צריכים לשבת עם משרד השיכון ולראות כמה זה עולה ומהם המקורות.
גיא אבן: אין ספק שיש צורך לטפל, וצריך לשבת על כך.
ישראל אייכלר: האם שמת לאבסורד שמצד אחד - אסור לאנשים על-פי חוק לשפץ על חשבונם, ומצד שני - אין למשרד השיכון כסף?
גיא אבן: למען האמת, אין לי משהו להוסיף מעבר לדברים שהניה ששון הבהירה, מעבר לדבר אחד עקרוני שיש עמו בעיה.
גיא אבן: נראה שצריך לעשות איזו שהיא חשיבה מחדש על חלוקת המקורות הקיימים היום, ואולי לחלקם בצורה יותר הגיונית שיותר מתאימה למצוקות הנוכחיות.
גיא אבן: זה משהו שאנו מודעים לו.
גיא אבן: אנו חושבים שצריך לשבת עם משרד השיכון ולטפל בזה.
ישראל אייכלר: יש עוד אפשרות, שלא תעלה כסף לאוצר - שהאוצר ומשרד השיכון יתנו אישור ל"עמידר" או למי שנכנס מטעם "עמידר", הדייר, לשפץ בעצמו.
יעקב מרגי: זה רק באמצעות תיקון החוק.
שלומית קואולמן: זו תקנה של משרד השיכון.
ישראל אייכלר: הרב מרגי יגיש הצעת חוק, ואנו נבקש שחרור מחובת הנחה.
יעקב מרגי: רציתי להיות מופתע; בדרך-כלל, נערי האוצר הם הכי קשוחים בוועדות.
יעקב מרגי: זו גישה חדשה.
יעקב מרגי: גיא אבן: אין ספק שיש מגבלת משאבים קשיחה, ואי אפשר להגדיל את המקורות ואת המשאבים.
יעקב מרגי: אבל, אפשר לנסות לחשוב איך מחלקים זאת מחדש.
רונית מושל: מי שאין לו 180 שקל לשלם עבור פתיחת תיק, לבטח אין לו כסף לשלם על שיפוץ.
ישראל אייכלר: אני מאמין, שבעם ישראל יש אנשים שיהיו מוכנים לתרום 180 שקל למישהו שצריך לפתוח תיק כדי לקבל דירה.
רונית מושל: למה זה צריך לבוא מתרומה?
ישראל אייכלר: זו שאלה אחרת.
מיכל לנקרי: אני מיכל לנקרי מעיריית באר-שבע.
מיכל לנקרי: בשנים האחרונות אנו רואים יותר ויותר שעובדים סוציאליים עוסקים הרבה מאוד שעות יחסית לזמנם בנושא ליווי אנשים למיצוי זכויות בנושא דיור ובליווי אנשים בחיפוש ומיצוי כל הנושאים שקשורים לדירות שמותאמות לַמשפחות.
מיכל לנקרי: הנושא בהחלט מעסיק גם את שירותי הרווחה.
מיכל לנקרי: לצערנו, זה לא המנדט שלנו לספק דירות, אבל כשאדם מקבל סיוע בדיור, אנו מנסים לסייע בריהוט הדירה ובכל מה שקשור כדי שלאנשים תהיה לא רק קורת גג אלא גם איכות חיים בביתם.
ישראל אייכלר: האם אתם בקשר עם אנשי המאהל?
מיכל לנקרי: אתייחס לזה.
מיכל לנקרי: עלתה פה הטענה ששירותי הרווחה צדים הורים לילדים.
מיכל לנקרי: אני דוחה זאת על הסף.
רותי בוקובזה: איימו עלינו.
יעקב מרגי: תעבירי לה את שם העובדת הסוציאלית שאיימה עלייך.
חיים בר-יעקב: מרציאנו בעצמו.
חיים בר-יעקב: יש לי פרוטוקול.
חיים בר-יעקב: למה את אומרת לי: לא?
חיים בר-יעקב: היו"ר ישראל אייכלר: היא הקשיבה יותר משעה, ולא אמרה מלה.
חיים בר-יעקב: אני מבקש קצת כבוד.
מיכל לנקרי: אני דוחה את הטענה מכל וכל.
מיכל לנקרי: אני יכולה לתת דוגמא: בימי החורף הקשים - לצערנו, התופעה הזאת לא חדשה - שהיו בבאר-שבע היו מאהלים סמוך לעירייה והיו שם ילדים קטנים.
מיכל לנקרי: לא הוצאנו אותם, כי איננו רואים את העילה להוציא ילד מהוריו בגלל שיש לו מצוקת דיור.
מיכל לנקרי: אדרבא, נעשה כל דרך למצוא יחד עם ההורים מסגרות תומכות, משפחות מקרב בני המשפחה, רק כדי לאפשר להם להמשיך לטפל בילדיהם.
ישראל אייכלר: האם את יכולה להתחייב לוועדה שעובדת סוציאלית שתבוא למאהל ותהיה בקשר עם אמא במאהל, לא תיקח הילד בשום מחיר?
מיכל לנקרי: חד-משמעית.
מיכל לנקרי: אתמול שלחתי שתי עובדות סוציאליות ופקידת סעד, בין היתר, כדי ליצור את הקשר עם ההורים ועם ילדים.
מיכל לנקרי: לשמחתי, לא ראינו ילדים.
מיכל לנקרי: כנראה שההורים דואגים להמשיך לדאוג לכך שהילדים יהיו במסגרות החינוכיות ושסדר-יומם לא ישתנה.
מיכל לנקרי: לזכותם של ההורים ייאמר, שלא ראינו שם אף ילד.
אורית אלבז: מה יקרה אם תראו שם ילדים?
מיכל לנקרי: הגענו לשם כדי ליצור קשר אישי.
מיכל לנקרי: כשיש רשימה של גברת X, גברת כהן או מישהו אחר, זה לא אומר לנו דבר.
מיכל לנקרי: אנו רוצים לדבר עם האנשים מאחורי המכתבים ויחד איתם לראות במה כן אנו יכולים לעזור.
מיכל לנקרי: כמובן, שכל נושא המצוקה התקציבית לא פוסח על שירותי הרווחה.
מיכל לנקרי: מעל במה זו אני קוראת לכל המשפחות: אנו לא נוכל לתת דיור, אבל יש הרבה דברים מסביב שנוכל לתמוך, לסייע וללוות.
מיכל לנקרי: כשתקבלו את הדיור, אנו פה כדי להמשיך לעזור לכם.
אורית אלבז: למה באתם רק אחרי חודשיים?
ישראל אייכלר: בקשה - אם יש אדם שלא יכול לשלם 180 שקל לבנק, האם בעיריית באר-שבע יש מספיק קרנות לזה?
ישראל אייכלר: אני מניח שמדובר בכמה אנשים בודדים.
ישראל אייכלר: אם אכן תיווכחו שלאדם אין כסף, האם אתם מוכנים לממן את ה-180 שקל האלה?
מיכל לנקרי: אינני רוצה להגיד אם אנו מוכנים או לא.
מיכל לנקרי: המכלול הרבה יותר מורכב.
מיכל לנקרי: אני, בהחלט, מבקש מאותם אנשים להגיע לשירותי הרווחה.
מיכל לנקרי: יכול להיות שזה לא ה-180 שקל אלא משהו הרבה יותר גדול שנוכל לסייע לו בו.
מיכל לנקרי: אני רוצה להזמין את האנשים האלה.
מיכל לנקרי: אנו, בהחלט, רוצים ללוותם.
ישראל אייכלר: אתם תיצרו קשר איתם.
מיכל לנקרי: אני מבקשת: אתמול ניסינו לבקש אותם להגיע לשירותי הרווחה, ליצור איתנו קשר כלשהו ולשבת איתם שם, ולא עלה בידינו.
ועקנין: למה?
ועקנין: - כי קיבלתם מכתב.
מיכל לנקרי: אני קוראת, אולי באמצעות היושב-ראש, לאנשים שיגיעו אלינו.
מיכל לנקרי: אנו נשמע כל אחד עם הסוגיה המיוחדת שלו.
חיים בר-יעקב: למה שלא תגיעו אתם למאהל?
ישראל אייכלר: הם הגיעו.
חיים בר-יעקב: הם קיבלו הודעה מוקדמת.
דיאנה פורטאינה: יש פחד שייקחו את הילד.
ישראל אייכלר: היא התחייבה פה שאין לקחת ילדים.
אתי שדה: אנו רוצים התחייבות בכתב.
מיכל לנקרי: תופעת ההומלסים - לשמחתנו, בבאר-שבע יש בית לדרי רחוב, ומעת לעת אנו מקבלים הודעה על פלוני ששוכב בגן ציבורי כזה או אחר, ועובדים שלנו יוצאים לשם ומציעים לו את הבית.
מיכל לנקרי: יחד עם משרד השיכון אנו עוזרים להם למצות זכויותיהם בתקופה שהם נמצאים במצב של דרי רחוב.
מיכל לנקרי: אם יש אנשים שיענו על הקריטריונים, וכמובן שלא כל אחד יכול- - -
חיים בר-יעקב: מדובר בהומלס.
חיים בר-יעקב: איזה קריטריון כבר יש?
ישראל אייכלר: אם הוא הומלס, הוא צריך לענות על קריטריונים.
ישראל אייכלר: אחרת, האם סתם הוא רוצה לישון בשמש?
ישראל אייכלר: תמר מיארה-הרטוב: הוא חסר דיור.
מיכל לנקרי: לא.
מיכל לנקרי: יש קריטריונים מסויימים, ואנו נבדוק עם כל אחד את העניין שלו וננסה לסייע לו.
ישראל אייכלר: אולי גברת תמר מיארה תשמע את ההמלצות.
ישראל אייכלר: נשלח לך אותן.
ישראל אייכלר: המלצות הוועדה: ראשית, הוועדה למשרדי השיכון והאוצר בבקשה לקבוע קריטריונים חדשים, לפיהם גם אנשים שהיתה ברשותם דירה ומכרו אותה בגלל קשיים בתשלומי המשכנתא ונותרו ללא יתרת כסף או בחוב, יוכלו לגשת לוועדת חריגים לקבל סיוע בדיור, כולל זוגות שהתגרשו ובן-זוגם נותר בדירת הדיור הציבורי.
ישראל אייכלר: שנית, הוועדה פונה לתושבי המאהל לשתף פעולה עם נציגי משרד השיכון ונציגי אגף הרווחה של העירייה.
ישראל אייכלר: אנו, חברי הוועדה, רשמנו את התחייבות עיריית באר-שבע שלא לפגוע ולא לקחת את הילדים מהמאהל בשום מקרה.
ישראל טויטו: וכן, לספק מים, חשמל ושירותים.
ישראל אייכלר: שלישת, הוועדה תפנה למשרד השיכון ולמשרד האוצר בבקשה להתחיל מבצע שיפוצים בדירות "עמידר" והדיור הציבורי בכלל.
ישראל אייכלר: רביעית, הוועדה תפנה למשרד האוצר ולמשרד השיכון ולבנקים למשכנתאות בבקשה לבצע חקירת יכולת מול המשכנתא בדומה להליך שננקט כנגד בעלי עסקים.
ישראל אייכלר: בעת היפרדות המשפחה, תינתן זכות לאישה או לגבר, שיצאו בעקבות ההסכם, כך שיזכו לדיור ציבורי.
ישראל אייכלר: יכול להיות שזה צריך תיקון בחוק.
ישראל אייכלר: חמישית, הוועדה תפנה למשרד השיכון ולמשרד האוצר בבקשה להקים ועדה מקצועית ציבורית, שתכלול את נציגי הציבור מחוסרי הדיור, ותבחן מחדש את נהלי האיכלוס הקיימים כיום במטרה לשפרם.
ישראל אייכלר: שישית, הוועדה תפעל לשינוי חוק הדיור הציבורי שיאפשר שיפוץ דירות בדיור הציבורי תמורת שכר דירה חופשי ו/או שיפטרו את הדייר מתשלום עבור הדיור הציבור במשך שנה.
ישראל אייכלר: שביעית, הוועדה פונה למשרד השיכון ולחברת "עמידר" בבקשה להקים ועדה מיוחדת נוספת שתבחן את נושא הדיור הציבורי בבאר-שבע במיוחד.
ישראל אייכלר: שמינית, הוועדה תקיים בקרוב ישיבה נוספת בנושא הדיור הציבורי בכלל.
ישראל אייכלר: תשיעית, הוועדה תקיים בעוד כחודש ימים ישיבת מעקב בנושא הדיור הציבורי בבאר-שבע.
ישראל אייכלר: אני מודה לכולכם.
ישראל אייכלר: הועדה לפניות הציבור מתכנסת בנושא הגעה של נוסעים לקבר רחל.
ישראל אייכלר: אין צורך להרבות בדיבור ובמילים על חשיבותה של רחל אמנו ועל חשיבותו של הקבר של רחל אמנו בתודעה היהודית, בתודעת העם בארץ ישראל.
ישראל אייכלר: אנחנו יודעים היום שלמרות המצב המסוכן שנוצר, ועל הפיכת קבר רחל למבצר, למרות שהיא הייתה תמיד על אם הדרך כסמל למקום שכל הלב היהודי נמצא שם, אבל הנסיבות הובילו שיורים שם כנראה, ואנשים יכולים להגיע רק בתוך אוטובוסים ממוגני ירי, כנראה רק בתוך מנהרה.
ישראל אייכלר: אנחנו צריכים ללכת ולהתפלל לרחל אמנו שתתפלל, שלא כך נצטרך להגיע.
אורי אריאל: "מנעי קולך מבכי".
ישראל אייכלר: נכון, ושבאמת יהיה "ושבו בנים לגבולם", לפחות בינתיים לגבי קבר רחל, שנוכל להגיע אליה.
ישראל אייכלר: יש אני מבין בעיות טכניות, שבנו שם מקום לאוטובוס אחד, ואם מגיעים עוד אנשים ברכבים פרטיים, הם לא יכולים להגיע, וצריך לעשות תורות.
ישראל אייכלר: אנחנו זימנו לפה את החברים לדון בעניין הזה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לעשות פה סבב נוכחים לטובת הפרוטוקול.
ישראל אייכלר: אנחנו נבקש מחבר הכנסת אורי אריאל להציג את הנושא.
אורי אריאל: אני אשתדל מאוד לקצר.
אורי אריאל: אני מודה מאוד ליושב ראש הועדה על זימון מהיר שלה, ולהודות לכל העוסקים במלאכה, כי צריך לומר שבדרך כלל באופן טבעי מעלים את הבעיות.
אורי אריאל: צריך לומר שסך הכל יש שם פעילות רצופה, המקומות הקדושים, גוש עציון, בקיצור – אני בדרך אשכח מישהו, אז תסלחו לי, אנחנו נדלג על כל אלה שעושים ועושות למען שיהיה שם יותר ביקורים ויותר נוחות.
אורי אריאל: אי אפשר שלא להגיד תודה אדוני היושב ראש לכוחות הביטחון, שבלעדיהם כמובן לא היה מתאפשר שום דבר, בראשם – צה"ל, מג"ב , משטרה.
אורי אריאל: אני ביקשתי להעלות, יש לנו נושאים רבים ומורכבים, אבל אני רוצה להתרכז בעיקר, אני לא רוצה לומר שבהזדמנות הזאת שיושבים אצלך כבר ועושים ומעסיקים עוד אנשים פה, אני רוצה להעלות בעיקר את נושא התחבורה הציבורית.
אורי אריאל: יש בזה שני פנים.
אורי אריאל: פן אחד – זה הפן הביטחוני.
אורי אריאל: אני אגיד עליו בפירוט כמה משפטים, אבל יושב פה קמב"ץ פיקוד מרכז, הוא אולי יוכל לתקן ולהשלים ככל שיידרש.
אורי אריאל: צה"ל החליט ונימוקיו עמו, שההגעה לקבר רחל, תהיה אך ורק באוטובוסים ממוגני ירי.
אורי אריאל: זו ההחלטה, אלא באישורים מיוחדים חריגים אחרים, למשל – בראש השנה, אלוף פיקוד מרכז אישר להגיע רגלית בחלק מהשעות, לא משנה- חריג מאוד.
אורי אריאל: אל"ף – אני רוצה לומר לאלוף פיקוד מרכז תודה רבה שנענה לבקשתינו, אבל נניח ביום כיפור לא הייתה הענות, בגלל בעיות של הצבא.
אורי אריאל: אני יכול להבין אותם – בגלל בעיות של כוח אדם ודברים כאלה.
אורי אריאל: אין פה שום טענה בגלל שיקולים זרים, לא על זה מדובר ברוך ה'.
אורי אריאל: ההגעה לקבר רחל, למיטב ידיעתי, ואני מכיר גם את השטח וגם את המציאות, היא איננה יותר מסוכנת, לא רק זאת, ואך זאת, היא פחות מסוכנת מהגעה, נניח למערת המכפלה.
אורי אריאל: ככה אני מבין.
אורי אריאל: כאשם – לא כחיים, לא כמפקד.
אורי אריאל: כלום.
ישראל אייכלר: גם לשם מגיעים עם ממוגן ירי, לא?
אורי אריאל: בחברון, במערת המכפלה, באישור אלוף פיקוד מרכז, להוציא אירועי פח"ע, אם יש ירי, אני לא מדבר על זה.
אורי אריאל: ככה, ביומיום, בצורה נורמאלית, בשבת, בחול, כל ילד – בכוונה אני משתמש בזה, וזה הודות לכוחות הביטחון, יכול ילד בן ארבע ללכת לבדו ולהגיע למערת המכפלה להתפלל ולהגיע לביתו.
אורי אריאל: לא תיאום, לא אישור, לא זה, נתונה לו הרשות מראש.
אורי אריאל: להיפך – כשרוצים לסגור זב חריג.
אורי אריאל: הסגירה נעשית על רקע ידיעות ביטחוניות כאלה ואחרות – זה לא ענייננו.
אורי אריאל: אנחנו חושבים, שואפים ורוצים שזה יהיה אותו הדבר.
ישראל אייכלר: אתה משווה את המצב הביטחוני - - -
אורי אריאל: אני אמרתי שבחברון הוא יותר קשה.
אורי אריאל: השוויתי ואמרתי מה שאני יודע.
יעקב מרגי: יותר ארוך ויותר קשה.
אורי אריאל: יושב פה נציג הצבא.
אורי אריאל: הוא עוד לא פה.
אורי אריאל: אבל הוא יגיד שאני טועה, אז בסדר.
ישראל אייכלר: זה פשוט דברים חדשים שאני לא מודע להם.
אורי אריאל: בגלל זה אנחנו יושבים, בעזרת השם נסייר בשבוע הבא באיזשהו יום בקרוב.
אורי אריאל: בסדר, זו דעתי.
אורי אריאל: עכשיו אני לוקח את המציאות.
אורי אריאל: נניח בנתונים הקיימים כיום – אומר פיקוד מרכז- חברים יקרים, בואו, אין בעיה, בשמחה רבה, אבל רק באוטובוסים ממוגני ירי, אנחנו נתקלים בבעיות של תדירות קצב הנסיעות של תחבורה ממוגנת ירי.
אורי אריאל: עכשיו אני בכוונה לא אומר "אגד", אני בכוונה לא אומר "גוש-עציון", אני לא אומר "דן", ואני לא אומר שום דבר.
אורי אריאל: אני אומר ומבקש מיושב ראש הועדה, להביא אותנו לנקודה שתקדם את התחבורה ממוגנת הירי כל זמן שזה נדרש.
אורי אריאל: אם זה יירד – אז אין בעיה.
אורי אריאל: כל אחד נוסע, בא.
אורי אריאל: כל זמן שיש דרישה כזאת – למצוא את הדרכים עם כל המגבלות שאני מודע לרובם אני חושב.
אורי אריאל: חסרים אוטובוסים ממוגני ירי, חלק בסדנה, וחלק התפוצצו וחלק זה, וחלק לא הגיעו ויזמינו, ובחלק יסיעו תלמידים.
אורי אריאל: יש בעיות אמיתיות.