GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל פיינגולד: אנחנו בודקים את הנושא הזה.
מיכאל פיינגולד: השאלות המקדימות לישיבה זו היו מהן דרכי המעקב שלנו.
מיכאל פיינגולד: כמו כל קופה אחרת אנחנו עוקבים אחר הנושא הזה, אנחנו עושים סקר שביעות רצון לגבי הנגישות לשירותי רפואה שונים.
מיכאל פיינגולד: בסקר מגיעים ל-90% שביעות רצון מאורך התור ומשך השירות שניתן.
מיכאל פיינגולד: התשובות שאנחנו מקבלים אם ניתן לשפר, ודאי שניתן לשפר.
מיכאל פיינגולד: זה מובן מאליו.
מיכאל פיינגולד: האם חשוב לשפר, זה חלק מהעבודה היומיומית.
מיכאל פיינגולד: לצורך הפרוטוקול, הייתי רוצה להגיד גם מילת חיוב.
מיכאל פיינגולד: הרופאים לא כולם גנבים, לא כולם רעים, לא כולם מפספסים את כל האבחנות.
מיכאל פיינגולד: לא כולם לוקחים כסף ישר כשבאים אליהם.
מיכאל פיינגולד: בסך הכל הם אנשים ישרים, מקצועיים, שמנסים לתת שירות טוב.
מיכאל פיינגולד: במקרה הזה זה לרפא את החולים שלהם.
מיכאל פיינגולד: אז לא כל רופא אוטומטית בא ורוצה לקחת כסף מהחולה.
מיכאל פיינגולד: מדובר ברופאים מקצועיים.
מיכאל פיינגולד: עשבים שוטים צריך לנכש ולהוקיע.
ישראל אייכלר: לצורך הפרוטוקול, אין צורך לומר כי אף אחד מאיתנו לא חשב שאלפי רופאים הם גנבים.
מיכאל פיינגולד: כיוון שהועלה נושא התשלום, אני רוצה להגיד זאת כאמירת אגב.
מיכאל פיינגולד: הנושא הזה כמעט לא רלבנטי בשירותי בריאות כללית, שעיקר השירותים שלנו ניתנים במסגרת מרפאות ולא דרך מרפאה פרטית, כך שהאינטראקציה הזאת קיימת, כי יש לנו כאן רפואה עצמאית.
גאלב מג'אדלה: מהו הדין לגבי המיכשור?
גאלב מג'אדלה: אני השתכנעתי שרופא משפחה מתקשר לרופא מומחה ומספר לו את הדחיפות, הוא מבין עניין.
גאלב מג'אדלה: אבל מה קורה לגבי מיכשור, שהמזכירה במזכירות מתקשרת לאחר?
גאלב מג'אדלה: לגבי C.T.
גאלב מג'אדלה: ו-M.R.I..
מיכאל פיינגולד: אני בטוח שאתה מגיע עם מידע אישי מהבית.
גאלב מג'אדלה: ברוך השם לא התנסיתי.
גאלב מג'אדלה: אני השתכנעתי שכאשר רופא משפחה מתקשר לרופא מומחה, הוא מבין שהוא מדבר לאיש מקצוע.
גאלב מג'אדלה: אבל כאשר הרופא אומר למזכירה תזמיני תור ל-C.T., אז היא מתקשרת למקום, ואתה יודע איך מתייחסים למזכירה.
מיכאל פיינגולד: מנסיוני האישי כרופא עובד, וגם מהיכרותי את המערכת כעובד הנהלה ראשי, אני מבקש מאישה לבצע בדיקה מסוימת - זה שאני במקרה עובד הנהלה ראשי, לא נוגע לעניין.
מיכאל פיינגולד: אני קובע תור, ואומר לה באיזה סדר גודל של זמן נראה לי סביר שהיא תקבל.
מיכאל פיינגולד: רופא נשים הוא ראשוני בהרבה פונקציות, במאמץ קל ביותר משתנה העניין.
גאלב מג'אדלה: האם גם במקרה של מיכשור, רופא המשפחה, או הרופא המפנה יש לו עדיין מעמד ומקום?
מיכאל פיינגולד: יש לו מעמד, יש לו גם תורים פתוחים כדי לאפשר לבדיקות דחופות שאותו איש מקצוע יוכל לקבוע.
ישראל אייכלר: תודה רבה לפרופ' פיינגולד.
ישראל אייכלר: נאפשר למכבי, לגברת גילה סעדיה - נציגת פניות הציבור.
גילה סעדיה: העברנו נתונים לא ממוצע, אלא חיצון.
גילה סעדיה: הממוצע סובל מאוד מהקצוות.
גילה סעדיה: אם מישהו מתעקש לד"ר איקס, הוא אומר אני מוכן לחכות לו גם חודש וחצי.
גילה סעדיה: אצלנו המצב הוא שברפואה הראשונית אנשים מחכים פחות מיום.
גילה סעדיה: זאת אומרת - רופא משפחה, רופא כללי, רופא ילדים.
גילה סעדיה: הקצה הרחוק זה הפסיכיאטריה והנאורולוגיה, שהשתפר מאז הדיון הקודם ל-16 ימים.
גילה סעדיה: צריך לקחת בחשבון של לדבר על ממוצעים, ובטח על סקר טלפוני של 10 מרפאות, זה לא אותו מצב.
גילה סעדיה: יש לנו היום המון בעיות בקופות, דווקא ההמתנה לתורים לא הבעיה.
גילה סעדיה: שנית, אנחנו גם בודקים את הרופאים.
גילה סעדיה: סנסור אחד זה פניות ציבור, הוא מאוד רציני.
גילה סעדיה: אם מישהו מתלונן שביקשו ממנו כסף, זה ייבדק, ואז יהיה חבל על הזמן.
גילה סעדיה: עושים סקר טלפוני סמוי.
גילה סעדיה: טלפנים מצלצלים ומבקשים, ואומרים: אם זה פרטי זה יותר מהר?
גילה סעדיה: זאת הדרך לבקר את הנושא.
גילה סעדיה: מי שמבקש פרטי עובר על ההסכם.
גילה סעדיה: אז להגיד שמיד בפעם הראשונה יתלו אותו בכיכר העיר?
גילה סעדיה: לא, אבל זה יטופל מאוד ברצינות.
גילה סעדיה: אם זה יחזור על עצמו, אני לא חושבת שהוא ימשיך לתת את השירות.
גילה סעדיה: אני חושבת שהמועצה לצרכנות יכולה לעזור לנו כשהיא מפרסמת סקרים, גם להדגיש את הנקודה שאסור לקבל.
גילה סעדיה: להפיץ את המידע הזה, כולל גם חוברת הזכויות שמשרד הבריאות הוציא כבר פעם, ואני מקווה שמתכנן להוציא שוב.
גילה סעדיה: בסך הכל הרופאים עושים את עבודתם נאמנה.
גילה סעדיה: במכבי, למרות שלנו יש את הפטנט של פנייה ישירה לרופא, מחזקים היום את רופא המשפחה, את המעמד שרופא משפחה מכיר אותך, מכיר את משפחתך.
גילה סעדיה: פניות הציבור זה סנסור לכל מה שקורה.
גילה סעדיה: התחלנו לתת חיסוני שפעת, יש קצת תורים, יש תלונות.
גילה סעדיה: לא, זה לא נושא מככב.
גילה סעדיה: כסף לתרופות, הרבה יותר.
עוזי סמני: זו גישה סקפטית.
גילה סעדיה: תמיד יש חריגים, ואז מטפלים בזה כחריגים.
ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לגברת גילה סעדיה.
ישראל אייכלר: נעבור לקופת חולים מאוחדת, ד"ר עוזי סמני נציג פניות הציבור.
עוזי סמני: אני רוצה לדבר על נסיוני כפעיל וכרופא משפחה.
עוזי סמני: אכן האנשים הביעו דאגה לא מעצם התור, אלא האם נגרם נזק למבוטח כתוצאה מהמתנה.
עוזי סמני: אני יכול להגיד לכם עם יד על הלב, לגבי אנשים שאני מטפל בהם.
עוזי סמני: לא קורה מצב שאני הולך הביתה ביום מסויים, ואני יודע שהמטופלים שלי צריכים לעבור בדיקה, צריכים להתייעץ עם מישהו, והם זרוקים.
עוזי סמני: נכנס אלי מישהו ואני סבור שהוא צריך רופא מסויים, אני אדאג שהוא יקבל את הטיפול.
עוזי סמני: סליחה, דווקא מרפאה קטנה יש לה פחות אפשרויות, ולמרפאה גדולה יש יותר אפשרויות.
יעקב מרגי: מדברים על הערים הגדולות בשכונות הגדולות, שם הבעיות.
יעקב מרגי: לא בשכונות הקטנות ולא במרפאות.
עוזי סמני: אם רופא המשפחה שמרכז את הטיפול, ומתייחסים אליו כמו שגילה אמרה, בתור מישהו שמרכז את הטיפול בחולה, איכפתי, ואני חושב שרוב הרופאים איכפת להם, הם מעוניינים בטובתו של החולה, הוא יכול לגרום לכך, ובמרבית המקרים הוא גורם לכך שהחולה יקבל את הטיפול שהוא צריך.
עוזי סמני: יש בעיה עם הנושא הזה של גישה ישירה לרופאים מקצועיים.
עוזי סמני: הזכירו פה איך זה התגלגל, ועובדה שזה קיים.
עוזי סמני: יכול להיות שיש לו דימום רקטאלי והוא יחליט שבמקרה הזה פונים לכירורוג, הוא יקבע תור לכירורוג.
עוזי סמני: זה הכל.
עוזי סמני: אבל אם הוא יבוא לרופא המשפחה שלו, והוא יחשוב שהוא צריך טיפול מיידי, יכול להיות שבאותו היום הוא יהיה אצל כירורג.
עוזי סמני: אתמול בערב נכנס אלי מישהו ואמר לי שמגרד לו בעין.
עוזי סמני: הסתכלתי, היה לו גוף זר בעין.
עוזי סמני: לא היה רופא עיניים זמין באותו רגע, שלחתי אותו למיון, האדם הזה פתר את הבעייה.
עוזי סמני: יכול להיות שאם היה מגרד לו בעין והיה אומר אני לא אלך לסמני, אני אקבע תור במוקד תורים, היו קובעים לו תור לרופא עיניים בעוד יומיים.
עוזי סמני: העניין הזה נעוץ גם בחינוך של האוכלוסייה.
עוזי סמני: לגשת לרופא המשפחה, שיהיה מישהו שירכז להם את הטיפול, ואז הנושא של דאגה, האם דברים מתפספסים, ירד.
מיכאל פיינגולד: זה גם מקטין את הלחץ על הרופא המקצועי, כיוון שב-30% מהמקרים רופא המשפחה המומחה, יודע לפתור את הבעיה כי הוא רופא מומחה.
מיכאל פיינגולד: הוא מקטין את הלחץ, במקום שהאדם יגיע לרופא בגישה ישירה, רופא המשפחה פתר את הבעיה.
מידד גיסין: ברגע שיתנו לחולה את האופציה של מוקד תורים, שהוא לא צריך לפנות לרופא המשפחה, אז ברוב המקרים הוא פונה ישירות למוקד.
ישראל אייכלר: אמנם הוועדה לא עוסקת בעניינים אישיים, אבל איך נציב פניות ציבור יש לו זמן גם לעסוק בפרקטיקה בתוך המרפאה?
עוזי סמני: יש לו זמן לעסוק בפניות הציבור.
מידד גיסין: פניות הציבור בדרך כלל זה בכתב.
עוזי סמני: החלטתי לא לוותר על הנסיון הרפואי.
ישראל אייכלר: קופת חולים לאומית, חיים קוץ', מבקר הפנים, ומיה גולדשטיין ממונים על פניות הציבור.
חיים כץ: אני רוצה לומר, מהפניות שאנחנו מקבלים, זה לא נושא כבד.
חיים כץ: כמות התלונות שמתקבלת בתחום הזה יחסית מועטה.
חיים כץ: כמו שאמרה גילה, יש הרבה מאוד נושאים שכן מקבלים תלונות.
חיים כץ: שם הבעיות יותר קשות, כמו הנושא של תרופות.
חיים כץ: תרופות שלא בסל, כן בסל.
חיים כץ: הנושא של זמינות של רופאים הוא לא תופס מקום.
ישראל אייכלר: אשאל בנושא הפסיכיאטריה.
ישראל אייכלר: איך זה שקופת חולים מחליטה החלטה כזאת?
חיים כץ: זה לא בתחום שלי הנושא הזה.
חיים כץ: זה נושא הרבה יותר רחב.
חיים כץ: נושא שנדון בין הנהלת קופת חולים למשרד הבריאות.
ישראל אייכלר: משרד הבריאות הסכים לזה?
חיים כץ: אתה צריך לפנות אליהם.
גבי בינון: זאת תמונה מאוד מורכבת.
גבי בינון: יש סל שירותים שהוא באחריות קופות החולים.
גבי בינון: הסל הזה בהגדרה לא כלל שירותים שניתנו בעבר על ידי משרד הבריאות – גריאטריה, פסיכיאטריה, ורפואה אישית מונעת.
גבי בינון: בחוק המקורי דובר על זה שאחרי שלוש שנים כל השירותים האלה יעברו לקופות החולים.
גבי בינון: בשלב מסויים הוחלט שלא להעביר אותם.
גבי בינון: הנושא של פסיכיאטריה נדון כמעט שמונה פעמים, והיו נסיונות שונים להעביר את זה לאחריות הקופות.
גבי בינון: רוב ההתקעות בנושאים האלה נובעת כתוצאה מזה שאין מספיק כסף.
גבי בינון: על רקע הקטע הזה של כן להעביר ולא להעביר וכן הלאה, יש בנושא פסיכיאטריה הרבה מאוד בעיות.
גבי בינון: צריך לפתור אותן.
גבי בינון: הדרך היחידה והטובה ביותר זה על ידי הגדרה שהאחריות עוברת לקופות, ואז יש דרג אחד - - -
מידד גיסין: בתי הדין הכריעו, אז איך יכול להיות?
ישראל אייכלר: שאלתי שאלה, אז איך יכול להיות שהכללית והמאוחדת ומכבי כן צריכים לשאת - - -
גבי בינון: הקופות מכבי ומאוחדת לא נותנות את כל השירותים.
גבי בינון: הן ממשיכות לתת את השירותים שניתנו בטרם חקיקתו של חוק - - -
מידד גיסין: אותו דבר בלאומית.
מידד גיסין: זה שירות שהם נתנו קודם בדיוק באותה מסגרת שקופות אחרות נתנו.
חני מונין: היום המטופלים משירותים פסיכיאטריים - המוקד שולח אותם לער"ן.
חני מונין: זה בכלל לא טיפול פסיכיאטרי.
ישראל אייכלר: לאיפה צריך להפנות אותו?
ישראל אייכלר: למשרד הבריאות.
גבי בינון: כל הנושא הזה הוא בעייתי.
ישראל אייכלר: מתי אתם חושבים שזה יבוא לידי פתרון?
מידד גיסין: זה ירד מהפרק.
גבי בינון: זה מטופל.
ליבי שרביט: הפתרון הוא פתרון נכון, אסור לקבוע כללים וזמנים נוקשים לגבי העניין הזה.
ליבי שרביט: צריך לפנות לרופא המשפחה והוא זה שיקבע את חומרת העניין.
ליבי שרביט: רוב הרופאים עבריינים לגבי העניין הזה, שקשה לקבוע זמן ומועד לכל דבר, צריך לפתור כל דבר לגופו.
ישראל אייכלר: לא הרופא יהיה עבריין, הקופה תהיה עבריינית.
ישראל אייכלר: משרד הבריאות, המדינה, לא הרופא, הוא לא אחראי לזה.
ליבי שרביט: הרופאים לא יעמדו בזה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לקרוא את המלצות הוועדה על דעת חברי הכנסת שהשתתפו.
ישראל אייכלר: חברת הכנסת יולי תמיר, חבר הכנסת מג'אדלה, חבר הכנסת מרגי, חברת הכנסת סולודקין, יושב ראש הוועדה.
ישראל אייכלר: הוועדה פונה למשרד הבריאות בבקשה לפקח על נושא זמן ההמתנה לתורים לרופאים מקצועיים באופן יזום, ולא להסתפק בנתונים שמגיעים אליהם מקופות החולים עצמן, או מגורמים חיצוניים.
ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת להתחיל בבדיקה הזאת באופן מיידי, ולהעביר את תוצאות הבדיקה תוך חודש ימים לידי הוועדה.
ישראל אייכלר: אם תרצו חודשיים, נעשה חודשיים.
ישראל אייכלר: אני חושב שזה סביר לבדוק את העניין.
ישראל אייכלר: סעיף 2, הוועדה פונה למשרד הבריאות ולקופות החולים לפעול במשותף לאתר מקצועות ותחומים בהם ישנו משך זמן המתנה ממושך, במיוחד רופאים מקצועיים, ולטפל במקצועות אלו באופן ספציפי.
ישראל אייכלר: הוועדה פונה לקופות החולים בבקשה לפרסם בקרב ציבור מבוטחיהם את העובדה שאסור לרופא מקצועי שעובד עם הקופה לקבל את המבוטחים באופן פרטי.
ישראל אייכלר: הוועדה פונה למשרד הבריאות בבקשה לקבוע מיידית טבלת טווחי זמן סבירים בזמן המתנה לרופאים מקצועיים בהתאם למקצועות השונים.
ישראל אייכלר: אני גם מוכן לשבת עם משרד הבריאות על הצעת החוק שלי.
ישראל אייכלר: לדעתנו, חייב להיות איזשהו טווח, יכול להיות יותר גמיש, פחות גמיש.
ישראל אייכלר: לפי חלוקה שדיברנו.
דרור גוברמן: כלומר בעצם מה שאתם רוצים, שתהיה הארכה של המתנה?
ישראל אייכלר: הנימוקים הושמעו, בכל זאת אני לא מזלזל בהם.
ישראל אייכלר: בגלל המצב הנוכחי, אנחנו חושבים שצריכים לעשות מסגרת.
ישראל אייכלר: הוועדה פונה לקופות החולים בבקשה להעביר לידיה את הנהלים הפנימיים שאמורים להסדיר את זמני ההמתנה לרופאים מקצועיים כולל יעדים שנקבעו בנושא זה.
ישראל אייכלר: הוועדה פונה למשרד הבריאות בבקשה להסדיר במהרה את סוגיית הפסיכיאטריה למבוטחי קופת חולים לאומית.
ישראל אייכלר: הוועדה תקיים ישיבה בנושא בעוד כחודשיים ימים.
ישראל אייכלר: צריך לעשות איזשהו טווח.
ישראל אייכלר: תודה רבה לכם על השתתפותכם.
ישראל אייכלר: הוועדה לפניות הציבור של הכנסת מקיימת דיון בנושא של המקווה לנכים.
ישראל אייכלר: היתה לנו ישיבה ב-20 ליולי 2003, יותר משנה, בעקבות פניות שהגיעו לוועדה.
ישראל אייכלר: מדובר במקווה שהוא המקווה היחיד בירושלים שמשרת את אוכלוסיית הנכים בעיר, והוא נמצא במצב פיזי קשה.
ישראל אייכלר: היתה בעיה שלא היה שם מנוף, ואנחנו מציינים שמנוף כן הוכנס, אבל מערכת חימום המים במקווה אינה פועלת כשורה.
ישראל אייכלר: המנוף מתקלקל פעמים רבות, ויש מקרים שהמנוף החדש אי אפשר להשתמש בו.
ישראל אייכלר: המקווה ממוקם במבנה ישן מאוד שנבנה כבר לפני חמישים שנה.
ישראל אייכלר: המצב הפיזי הכללי של המקווה קשה.
ישראל אייכלר: המעברים צרים.
ישראל אייכלר: ביקשתי משרת השיכון, שהיא היום הממונה על העניין הזה של מבני דת, והיא אישה, ויש לה את כל הרצון לעזור למעמד האישה וכל הדברים שהיו צריכים להביא אותה לפה.
ישראל אייכלר: היא לא יכלה לבוא, אבל היא הבטיחה שהיא תשלח את הנציגה הבכירה ביותר שלה.
ישראל אייכלר: אני מקווה שהיא הגיעה.
ישראל אייכלר: לימור, וחמדה.
ישראל אייכלר: הגברת חמדה כבר היתה נדמה לי אצלנו פעמיים בדיון כזה.
ישראל אייכלר: אני מקווה מאוד שמהדיון הזה, הוא צריך להיות מאוד מעשי, הוא לא דיון עקרוני, כי דיון עקרוני כבר עשינו, סיור במקום כבר עשינו, צריך להגיע ליידי מעשה, לגמור את העניין הזה עכשיו ולא מחר.
ישראל אייכלר: אני מאוד מקווה שעיריית ירושלים, המועצה הדתית ומשרד השיכון ביחד, במקום שכל אחד יפעיל על השני שלושתם יחד ייקחו את העניינים לידיים וייצאו למכרז מיד, גם על השיפוץ של מקווה טל וגם על השלמה של מקווה במורשה.
ישראל אייכלר: טוב, אנחנו נתחיל בדיון.
ישראל אייכלר: אני חושב שאנחנו נתחיל בגברת רוזנצוויג, למרות שבאת רק עכשיו.
ישראל אייכלר: אני מציע שתתני לנו תמונה מדויקת מה קורה עכשיו לאחר שכבר היינו שם ודיברנו שם, מה קורה עכשיו במקווה.
ישראל אייכלר: מבחינה פיזית מה קורה.
אסתר רוזנצוויג: הרבה לא השתנה.
אסתר רוזנצוויג: מה שכן, קיבלנו מנוף שהוא קצת עוזר לנו.
אסתר רוזנצוויג: אבל מעבר לזה לא השתנה שום דבר.
אסתר רוזנצוויג: לא השטח ולא שום תנאים אחרים לא השתנו.
אסתר רוזנצוויג: מה שהיה זה מה שיש.
ישראל אייכלר: והמצב טוב שם?
אסתר רוזנצוויג: טוב?
אסתר רוזנצוויג: לא.
ישראל אייכלר: זאת אומרת שיש איזו בעיה.
אסתר רוזנצוויג: יש הרבה בעיות.
אסתר רוזנצוויג: לא איזה בעיה.
ישראל אייכלר: נו, אז מהן הבעיות?
אסתר רוזנצוויג: הבעיה היא קודם כל השטח.
אסתר רוזנצוויג: לא ניתן שם לזוז.
אסתר רוזנצוויג: אם באות שתי נכות בפעם אחת אי אפשר פשוט להכניס אותן.
אסתר רוזנצוויג: אין מקום.
אסתר רוזנצוויג: אין מקום איפה להזיז את העגלה.
אסתר רוזנצוויג: את העגלות האלה שהן די רחבות.
אסתר רוזנצוויג: השטח שם הוא בסך הכל ככה.
אסתר רוזנצוויג: אי אפשר לנוע, אי אפשר לזוז.
ישראל אייכלר: שישים ס"מ או שבעים?
ישראל אייכלר: משהו כזה.
אסתר רוזנצוויג: שטח מאוד מאוד מצומצם.
אסתר רוזנצוויג: זה אחד.
אסתר רוזנצוויג: נוסף לזה, המקווה עצמה בכלל לא מתאימה לצרכים האלה לחלוטין.
אסתר רוזנצוויג: אם קורה מצב שמישהי צריכה להיכנס לעזור מסיבה כזאת או אחרת, בנוסף לעזרה הרגילה אין שום אפשרות גם אם חס ושלום חס וחלילה שקורה אני לא יודעת מה.
אסתר רוזנצוויג: זה דבר שלא ניתן להמשיך בצורה כזאת.
אסתר רוזנצוויג: מכל הבחינות.
אסתר רוזנצוויג: חימום החדר.
אסתר רוזנצוויג: ממש מכל הבחינות.
ישראל אייכלר: מה הבעיה בחימום?
אסתר רוזנצוויג: החימום שם לא מספיק בחורף.
אסתר רוזנצוויג: אין שם איוורור מספיק גם בקיץ.
אסתר רוזנצוויג: זה לא בנוי לצרכים האלה.
אסתר רוזנצוויג: נקודה.
אסתר רוזנצוויג: אני חושבת שהדבר הזה צריך להיעשות יום קודם לטובת הנכות ולטובת הצוות המטפל.
אסתר רוזנצוויג: זה תנאים קשים ביותר.
אסתר רוזנצוויג: זה מינימום שאפשר לומר.
דנה טהר: כמו שהיא ציינה, אין אפשרות בכלל למינימליות של לא להתקרר.
דנה טהר: שאת מדברת על זה שכל נכה בכלל קור מציק לו .
דנה טהר: אז בחורף זה עוד יותר, ובקיץ אין אוויר שם.
דנה טהר: מחניק.
דנה טהר: צריך לרשום סאונה כללית לא מקווה ירושלים.
דנה טהר: אין לי מלים אחרות לתאר את זה.
ישראל אייכלר: אין מזגן שם?
דנה טהר: כלום.
דנה טהר: אין יציאת אוויר.
דנה טהר: זאת שעוזרת אפילו מתעלפת לפעמים מחום.
דנה טהר: זה מצב ממש בלתי נסבל.
נעמי בלומנטל: מזגן זה לא נכון.
נעמי בלומנטל: לא מזגן.
דנה טהר: הבור שבור, אז נחתכים מהבלטות שם, צריך להיזהר שהראש לא יידפק אחורה מהמנוף, מהמשקל שלו.
דנה טהר: הבור הוא קטן.
דנה טהר: כעיקרון אם אתה תרצה קצת לראות, אני צילמתי קצת במצלמה שלי.
ישראל אייכלר: לא, היינו שם.
ישראל אייכלר: הייתי בסיור.
דנה טהר: הכיסאות מתקלקלים מלחות, אז גם הנכה לא מתפקד אחר כך בבית.
דנה טהר: מה אני יכולה להגיד לך?
דנה טהר: אולי להעביר את זה פה לאנשים הדתיים שיושבים, שיראו את הנשים שלהם.
דנה טהר: אם חס וחלילה לנשים שלהם היה קורה דבר כזה הן היו אומרות להם בפירוש לא רוצים ללכת.
אסתר רוזנצוויג: אני יכולה לומר שתי מילים.
אסתר רוזנצוויג: מסירות נפש של ממש כל אישה שמגיעה.
ישראל אייכלר: למה מעבר לעניין צריך עוד מסירות נפש של פגיעה?
אסתר רוזנצוויג: זהו בדיוק.
אסתר רוזנצוויג: בשביל זה צריך לעשות משהו שיהיה כמו שצריך.
דנה טהר: האוורור לא מתפקד.
דנה טהר: אין אוויר.
ישראל אייכלר: אין היום מקווה לגברים שאין שם מזגנים.
דנה טהר: איך הרב בנציון אמר?
דנה טהר: גבר זה לא חובה מקווה.
ישראל אייכלר: ולמרות זאת אין דבר כזה.
ישראל אייכלר: אז אני עכשיו שומע שיש אדים מהחום בטח.
דנה טהר: אדים נוראיים.
דנה טהר: כשהחימום לא טוב.
דנה טהר: אז אם קצת יותר מרימים את הטמפרטורה אז אתה בסאונה טורקית.
ישראל אייכלר: ולמה אין הסקה בחורף?
אסתר רוזנצוויג: יש הסקה בחורף.
אסתר רוזנצוויג: אבל היא לא מספקת.
אסתר רוזנצוויג: משום שההסקה היא בצד אחד וזה בצד השני.
דנה טהר: צריך מפזר אוויר.
אסתר רוזנצוויג: אני עכשיו שמתי לקראת החורף שני תנורי חימום קטנים של חשמל במקום.
אסתר רוזנצוויג: אבל כל זה זה לא הפתרון.
אסתר רוזנצוויג: בשום פנים ואופן לא.
אסתר רוזנצוויג: הכל כזה, איך שאומרים, זמני.
דנה טהר: ספסל, אמבטיה ומקווה ממול.
דנה טהר: זה מה שיש.
דנה טהר: שישים ס"מ.
דנה טהר: לאסיר בצינוק יש יותר מקום.
ישראל אייכלר: אז אנחנו נשאל את הנציבות לאנשים עם מוגבלויות, מר שמואל חיימוביץ, ממונה נגישות ארצי, האם יש לכם איזה שהם קריטריונים או כללים שמחייבים לגבי מקוואות או בריכות או דברים כאלה?
שמואל חיימוביץ: אני יכול להפנות את הוועדה לחוק התכנון והבניה והתקנות של חוק התכנון והבניה, הפרק שמדבר על סידורים מיוחדים לנכים.
שמואל חיימוביץ: שם נקבע שמקווה הוא בניין ציבורי ב' וככזה הוא צריך לספק סידורים מיוחדים לנכים, דהיינו, חניה, דרך גישה, פתחים, מעברים, שירותים.
שמואל חיימוביץ: מקווה כשלעצמו לא מוזכר מבחינת הפירוט איך לספק את הנגישות בתוך המקווה, אבל אפשר להבין מתוך זה את כל מה שצריך.
שמואל חיימוביץ: מעבר לזה, כמובן צריך לעשות את השיקול הרציונלי לגבי השימוש הפונקציונלי של המקום.
שמואל חיימוביץ: ואם זה מקווה – אז צריך לתת את פתרונות הנגישות למקווה.
שמואל חיימוביץ: לגבי עצם העניין: נראה לי שבמקום קיים חייבים לעשות תכנון מסודר בליווי מקצועי של אדריכל יועץ נגישות.
שמואל חיימוביץ: לא ברור לי האם במקרה הזה הדבר נעשה.
שמואל חיימוביץ: האם אנחנו מדברים כשמולנו כבר יש חוות דעת מקצועית, עם תוכניות, עם בדיקה הנדסית, עם הכל, וגם מול הצרכים הפונקציונליים באמת של האנשים עצמם.
ישראל אייכלר: אז נשאל באמת את האינג'ינר דוד ביטון.
ישראל אייכלר: אולי תענה על השאלות של מר חיימוביץ וגם על המצב שם במקווה אם אתה מכיר אותו.
דוד ביטון: מכיר אותו טוב.
דוד ביטון: יש תוכנית אדריכלית לשיפוץ המקווה.
דוד ביטון: היא קיימת.
דוד ביטון: היא נמצאת אצל המועצה הדתית.
שמואל חיימוביץ: מלווה על ידי יועץ נגישות?
דוד ביטון: האדריכל חייב להכין תוכנית על פי חוק התכנון והבנייה.
שמואל חיימוביץ: זה לא מספיק.
דוד ביטון: אני אומר שההשלמות האלה נעשות גם תוך כדי.
דוד ביטון: אני בדקתי את המצב של המקווה באופן כללי, כי הוזמנתי לשם לסיור לפני שנתנו הצעות לביצוע.
ישראל אייכלר: מתי היה הסיור?
דוד ביטון: בערך אוגוסט 2003.
דוד ביטון: אני רוצה להגיד שחלק מההתמחות שלי זה חוזק חומרים.
דוד ביטון: אני רוצה להגיד שהמקווה ממש מתפורר.
דוד ביטון: זאת אומרת, אם אתה מתחיל היום שיפוץ קשה לך מאוד לתכנן לאיזה מצב תגיע בסוף השיפוץ.
דוד ביטון: כי גם הקירות מתפוררים, שמודבקת עליהם הקרמיקות, מערכת הצנרת היא פשוט קטסטרופה.
דוד ביטון: אני מאמין שברגע שתהיה נגיעה אחת קטנה כל הצנרת וכל הניקוז הכל יצטרך להיות מוחלף.
דוד ביטון: המצב פשוט היום, אם אתה בא ורואה, עין לא מקצועית שרואה את זה לא יכולה להבחין במצב הגרוע שנמצא מתחת לפני השטח.
דוד ביטון: ולדעתי לא יהיו הרבה מהנדסים שיחלקו על דעתי בעניין הזה.
דוד ביטון: כי רואים את זה.
ישראל אייכלר: לא צריך להיות מהנדס.
ישראל אייכלר: אני ביקרתי שם.
דוד ביטון: זאת אומרת שאני צודק בעניין הזה.
דוד ביטון: המצב באמת לא טוב.
דוד ביטון: זה המצב המקצועי.
דוד ביטון: זאת אומרת, זה תלוי מה גודל השיפוץ שרוצים להגיע אליו.
דוד ביטון: כי צריך לקחת בחשבון שמתחילים זה מתפתח.
ישראל אייכלר: נו, בכמה מדובר?
ישראל אייכלר: כמה כסף?
דוד ביטון: הצעה ראשונית, כללית, גלובלית לכל המקווה, כולל כל הצנרות, ממש לחדש אותו, זה עמד על שלוש שמנה מאות כולל מע"מ.
ישראל אייכלר: שלושה מיליון שמונה מאות.
שמואל חיימוביץ: הכל בתחום הנגישות?
שמואל חיימוביץ: בגלל נגישות?
דוד ביטון: לא.
דוד ביטון: גם נגישות .
דוד ביטון: נגישות היא חלק מהעניין.
ישראל אייכלר: גם צנרת.
ישראל אייכלר: גם הכל.
ישראל אייכלר: עכשיו המקווה במורשה גם ראית?
דוד ביטון: המקווה במורשה לא ראיתי.
ישראל אייכלר: אהה.
ישראל אייכלר: כי לכאורה צריך לעשות את שניהם.
שמואל חיימוביץ: קודם כל נגישות בסיסית.
שמואל חיימוביץ: הנושא של התקנת המנוף אני יכול להבין שזה יהיה פונקציה ספציפית ותוך כמה חודשים יתקינו מנוף.
ישראל אייכלר: עכשיו נבקש את מנהל מחלקת המקוואות, מר הרב בלומנטל להגיד לנו את שתי האופציות: גם מורשה וגם טל.
ישראל אייכלר: פה מדובר על שלוש שמונה מאות.
ישראל אייכלר: מה קורה עם מורשה.
נעמי בלומנטל: אנחנו באיזה שהוא שלב הבנו שאת מקווה טל, להפוך אותו למקווה כמו שאנחנו רוצים שהוא יהיה זה סדר גודל גדול מאוד.
נעמי בלומנטל: במקביל, יחד עם מנהלת מבני דת בראשותו של הרב הנאו הכנו תוכנית שהיא תהיה הרבה יותר מתאימה לנכות במקווה מורשה.
נעמי בלומנטל: צריך לדעת שהמבנה הזה נבנה לפני למעלה מחמישים שנה, לגמרי לא בשביל נכות.
נעמי בלומנטל: הוא הותאם לנכות לפני כחמש עשרה עשרים שנה, זה היה דבר חדשני בכל הארץ לא היה כזה דבר, וירושלים היתה הראשונה בזמנו שחשבה על זה.
נעמי בלומנטל: הנכות דאז לא היו הנכות של היום.
נעמי בלומנטל: הנכות של אז היו נכות קלות.
נעמי בלומנטל: הנכות שבאות היום למקוואות זה נכות שפעם חשבו שלא יכולות להקים משפחה בכלל.
ישראל אייכלר: למה שלא תהיה אופציה?
ישראל אייכלר: הרי בעוונותינו יש הרבה נכות.
ישראל אייכלר: למה שלא יהיה גם בטל וגם במורשה?
ישראל אייכלר: זה שני אזורים נפרדים.
נעמי בלומנטל: כדי להפוך את המקווה טל למקווה שאפשר להשתמש בו לנכות בסטנדרטים של היום זה השקעה ענקית.
נעמי בלומנטל: אני לא יודע.
נעמי בלומנטל: לא עשיתי חישוב.
ישראל אייכלר: הנה שמענו, שלוש מיליון שמונה מאות.
דוד ביטון: זה על פי התוכנית הקיימת.
דוד ביטון: הבחור הנחמד אמר שצריכה להיות תוכנית - -
ישראל אייכלר: בסדר, אז יהיה קצת יותר רחב שם.
ישראל אייכלר: סליחה, הרב אייכלר, לעשות בריכה למקווה במבנה קיים זה סיפור הנדסי גדול מאוד.
ישראל אייכלר: את כל השלוש מיליון שמונה מאות שהזכיר מר ביטון חלק גדול ממנו הולך רק להחליף את הבריכות שישנן היום.
ישראל אייכלר: זה מבנה הנדסי מסובך ומורכב שאסור שיהיה בו טיפונת נזילה של מים.
ישראל אייכלר: קשה מאוד לעשות את זה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול אותך, שני מיליון שש מאות אלף שקל שמשרד הדתות אישר כבר מזמן למקווה בטל, איפה הכסף?
נעמי בלומנטל: הכסף מעולם לא ניתן לנו, למרות שביקשנו וביקשנו וביקשנו.
נעמי בלומנטל: כולל שכבר היה שם סיור קבלנים.
נעמי בלומנטל: יצרתי קשר עם מר ביטון שזכה לפי הצעות המחיר, ואמרתי לו אני אתן לך כסף לפי כספים שאני אקבל ממשרד הדתות.
נעמי בלומנטל: לא קיבלנו עד היום אפילו שקל אחד.
נעמי בלומנטל: וצריך לקחת בחשבון שכשאנחנו הולכים על מקווה שניתנה לה הצעת מחיר של שלוש מיליון שמונה מאות ואני מדבר שאני אתוקצב בשני מיליון שש מאות, אני עדיין בתת תיקצוב.
נעמי בלומנטל: ולכן הכנו תוכנית לא על כל המקווה.
נעמי בלומנטל: חלק מהמקווה לא אמור בכלל להיות מטופל בכסף הזה.
נעמי בלומנטל: כי אי אפשר- - -
ישראל אייכלר: ולמה הכסף לא עבר?
נעמי בלומנטל: זה לא אני צריך לתת את התשובה.
חמדה דהן: בעצם באמצע 2003 שלחנו את המהנדס של המחלקה לפיתוח מבני דת שיתמחר את שיפוץ מקווה טל.
חמדה דהן: הוא תמחר את זה.
חמדה דהן: זה יצא שניים נקודה שש בלי מע"מ, זה הסכום שבערך דודו אומר.
חמדה דהן: ואז ישב הרב אלי דהן בישיבה עם נציגי המנהלת והמועצה הדתית, אני בישיבה הזאת לא השתתפתי.
חמדה דהן: קיבלתי מכתב מהרב בלומנטל שהוא מבקש ממני להעביר את ההרשאות של מקווה טל, מקווה לאה.
חמדה דהן: ומקווה בשכונת יואל ברנט.
חמדה דהן: שזה מסתכם בשני מיליון שש מאות, לטובת שיפוץ מקווה טל, על מנת שאני אעשה העברה של התחייבות שנרשמה על מקווה לאה לטובת מקווה טל אני צריכה את החתימה של יו"ר המועצה הדתית והגזבר.
חמדה דהן: כשאני פניתי, ולא פעם, אם זה בכתב ואם זה בעל פה, ליושב ראש המועצה הדתית בירושלים בלשון המעטה לא נעניתי כל כך בחיוב.
ישראל אייכלר: מי זה היה יושב ראש המועצה הדתית?
חמדה דהן: נדמה לי העורך דין ישראל ממו.
חמדה דהן: הוא בעצם לאורך כל הדרך הוא התחמק.
חמדה דהן: ולקראת סוף 2003 משרד הדתות כמובן נסגר כבר.
חמדה דהן: אז לא היה לי בעצם מול מי לעבוד.
חמדה דהן: אני לאורך כל הדרך בקשר טלפוני גם עם יצחק הנאו.
חמדה דהן: לקראת 2004 מה שאנחנו יכולים לעשות, משרד השיכון מכין תבחינים לחלוקת התקציב ל-2004 לשיפוץ ולבניית מקוואות.
חמדה דהן: משרד השיכון יעשה את הכל.
חמדה דהן: אני מודעת ואני גם הבאתי את זה לידיעת מנכ"ל המשרד ולאחראי על ההנדסה, יוסקה מנור, ולקצין התקציבים של המשרד שלנו, את חומרת המקווה.
חמדה דהן: כי הייתי שם לא פעם.
חמדה דהן: ומשרד השיכון יעשה - -
ישראל אייכלר: מי יעשה את התבחינים?
חמדה דהן: הנהלת המשרד בנתה את התבחינים.
חמדה דהן: יש לנו תבחינים.
שמואל חיימוביץ: זה כולל בתוך זה נגישות?
חמדה דהן: זה קריטריונים לחלוקת התקציב.
שמואל חיימוביץ: כולל נגישות?
חמדה דהן: נגישות לנכים?
חמדה דהן: יש.
שמואל חיימוביץ: כן?
שמואל חיימוביץ: יש יועץ נגישות למשרד השיכון.
שמואל חיימוביץ: הוא מעורב?
חמדה דהן: לא.
חמדה דהן: אני רושמת את זה ואני אתן את דעתי על זה.
חמדה דהן: מה שאני יכולה להגיד שמחר אנחנו כבר יושבים יחד עם נציג היועץ המשפטי אמנון דה הרטוך שיאשר לנו את התבחינים.
ישראל אייכלר: מחר אתם יושבים בשביל שהוא יאשר.
ישראל אייכלר: זאת אומרת שבעוד חמש שנים הוא יגמור.
חמדה דהן: הרב אייכלר, אני מאמינה, ואני גם אמרתי לך את זה בפעם שעברה, אני יודעת מקרוב את הנושא של מקווה טל וגם את הנושא של המקווה של מורשה.
חמדה דהן: אני מקווה שמשרד השיכון יעשה את כל שלאיל ידו לעזור להם.
ישראל אייכלר: הרי את ישבת אתנו לפני שנה.
ישראל אייכלר: אני שמעתי ממש את אותן מילים.
ישראל אייכלר: היה מנכ"ל משרד השיכון במקום, והוא הבטיח כסף.
ישראל אייכלר: פה אני מקבל מכתב מלפני שנה, י"ב באב התשס"ג מהרב בן דהן, ששם כתוב:
ישראל אייכלר: צוות מקצועי יהיה מורכב מיועץ הנדסי, נציג הביטוח לאומי, נציג הנכים יכין מפרט טכני.