GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית אביבי: איזה תשע דקות?
אורית אביבי: יעל, הנתונים חשובים ומעוותים.
אורית אביבי: כל מי שהולך לאסוף נתונים בשנת 2023, גורם לעוד הרוגים על כביש הערבה ועוד פצועים.
אורית אביבי: גם אני עושה היום פרפור חדרים בתוך ניידת טיפול נמרץ, יש לי נסיעה של שעה וחצי לבית החולים הקרוב, שעה וחצי לסורוקה.
אורית אביבי: איפה תשע דקות?
אורית אביבי: יש הרוגים, יש פצועים, יש נכים, יש כרותי רגליים שחוזרים לגור בערבה.
אורית אביבי: לא יכול להיות שמועצה אזורית שיש לה 3,000 תושבים צריכה לתת מענה לכביש דמים הכי ארוך בארץ.
אורית אביבי: בין קטורה לצומת צמח, שני כיוונים, כל כיוון נתיב אחד, מצומת קטורה עד דימונה.
אורית אביבי: שני מסלולים לשני הכיוונים, מסלול אחד לכל כיוון.
אורית אביבי: לא יעלה על הדעת – סיבובי סדום, משאיות, דאבל קבינה, שתי עגלות ואין ניידת טיפול נמרץ.
אורית אביבי: אני לא יודעת מאיפה אתם מביאים את הנתונים.
אורית אביבי: יעל, הנתונים חשובים.
אורית אביבי: אמבולנס זה כולו אוטו, אבל אם הוא לא מאויש ומאויש רק במתנדבים ובמקרה נהג האמבולנס של מושב פארן, בחור מקסים ומדהים, נמצא חודש במילואים – אין למושב פארן ואין איך לעזור ואין ניידת לכל מי שעובר שם על כביש הערבה.
אורית אביבי: אין.
אורית אביבי: זאת לא מדינה שחברוני יושב שם וההוא יושב שם, וההוא משיג תרומות.
אורית אביבי: מדינת ישראל צריכה לתת מענה ל-12 מיליון תושבים שעוברים כאן על כביש הערבה, 24/7 טיפול נמרץ.
אורית אביבי: פה זה מתחיל ופה זה נגמר.
אורית אביבי: כל אחד שיושב עכשיו בקדנציה, שיחשוב מהמשפט הבא והלאה: איך הוא מקדם לפה ניידות טיפול נמרץ, ולא איך הוא מצדיק את המצב העגום שקיים פה.
אורית אביבי: זה לא יעלה על הדעת.
יעל רון בן משה: אורית, תודה רבה.
יעל רון בן משה: את מדברת מדם ליבך, זה ניכר והמסר ברור.
אורית אביבי: ברשותך עוד משפט אחד, שכל מי שנמצא בוועדה הזאת ושומע שמישהו נוסע לערבה, תגידו לו: אל תיסעו.
אורית אביבי: אל תיסעו כי זה מסוכן לכם.
אורית אביבי: אין מי שיחלץ אתכם באם קורה משהו.
יעל רון בן משה: אורית – לא.
יעל רון בן משה: בעיני המשפט הזה היה מיותר.
יעל רון בן משה: את מדברת מדם לבך, אז לא ניכנס לוויכוח.
אורית אביבי: - - - ואני נותנת מענה - - -
יעל רון בן משה: בסדר, אנחנו ממליצים לאזרחי ישראל לקיים חיי שגרה טובים.
יעל רון בן משה: טוב במדינת ישראל, גם בעתות קשות ביטחונית.
יעל רון בן משה: אנחנו לא ממליצים לאנשים לא לנסוע, התפקיד שלנו זה למצוא פתרונות.
יעל רון בן משה: בבקשה, נציג המועצה.
אלירן בן זינו: תודה גברתי, שמי אלירן בן זינו, אני מנהל נקודת ההזנקה של חבל איילות ביוטבתה.
אלירן בן זינו: אפתח ואומר שהבשורה שמנכ"ל מד"א נתן פה קצת הפתיעה אותי, לא הייתי ערוך אליה – תודה אדוני.
אלי אבידר: דיברתי עם ראש המועצה שלכם.
אלירן בן זינו: לא ידעתי שתגיד אותה פה, וזה קצת קלקל לי את מה שרציתי לומר.
אלירן בן זינו: אני מודה לך על העשייה, אני מודה גם לוועדה המכובדת שעושה ומקדמת את הנושא החשוב מאוד הזה, ותודה על הזכות לדבר פה.
אלירן בן זינו: אני רוצה לדבר על המועצה האזורית חבל איילות, אנחנו 13% משטח המדינה, זה המספר.
אלירן בן זינו: אנחנו סך הכול, ואני אומר את זה במירכאות, 5,500 תושבים שגרים בחבל ארץ זה.
אלירן בן זינו: בנוסף אלינו, מי שנמצא אצלנו בחבל וחוצה אותנו, אם זה חיילים, אם זה תיירים, אם זה אנשים שנוסעים לאילת ומאילת, על כבישים 90, 40 ו-12, אנחנו מדברים על הערכות של 15 מילון אנשים.
אלירן בן זינו: הכבישים האלה הם כבישים אדומים, כבישי דמים.
אלירן בן זינו: פוגשים שם אירועי טראומה, ואנחנו אמנם מרוחקי אשפוז בהגדרה, ומקבלים על זה איזשהו פיצוי כספי, אבל זה לא עוזר לנו להציל חיים.
יעל רון בן משה: רגע, למה נועד הפיצוי הכספי?
אלירן בן זינו: יש את קרן מרוחקי אשפוז, שעוזרת לקבל החזר בהסעה לבית חולים.
אלירן בן זינו: בגלל שאנחנו - - -
יעל רון בן משה: לאזרח, לא למועצה, לטיפול הנלווה.
אלירן בן זינו: בדיוק, לאזרחים.
קריאה: - - - מועבר מד"א.
קריאה: מגיע לו ההחזר.
אלירן בן זינו: אין גופים אחרים אצלנו.
אלירן בן זינו: בחבל איילות אנחנו חיים תחת עננה שכדאי מאוד להרגיש טוב במיוחד אחרי השעה 16:00, כי יש לנו רק אמבולנס לבן אחד עם עובד מד"א אחד ורק במשמרת בוקר.
אלירן בן זינו: אנחנו אומרים שאנחנו בחרנו לגור בערבה, בחרנו לגור במקום הזה, ויש מחירים שאנחנו משלמים.
אלירן בן זינו: אבל יש מחירים שאסור לנו לשלם, ואם נסכים איתם – אנחנו לא נחיה כדי להסכים איתם, זו האמת.
אלירן בן זינו: יש לנו מתנדבים שחיים בחבל, אנשים מעולים, עם תחושת שליחות ועשייה.
אלירן בן זינו: אבל החבר'ה מתבגרים, אלה אנשים שבאו ליישב את חבל הארץ הזה, הם הגיעו בני 20, היום רובם בני 60.
אלירן בן זינו: יש לנו חמישה אמבולנסים יישוביים שגם האמבולנסים שלנו מזדקנים, לכן שמחתי לשמוע, אלי, שאמרת את מה שאמרת.
אלירן בן זינו: מה שאני רוצה להגיד, אפרופו לעניין הגעה בתשע דקות, אני חושב שבאמירה אחראית, אנחנו צריכים להסתכל על תשע הדקות הללו, הם נכונות, אבל אנחנו אלה שמעלים את הממוצע מעלה, אצלנו זה לא תשע דקות.
אלירן בן זינו: הלוואי וזה יהיה אי פעם מספר כזה.
יעל רון בן משה: זאת אומרת שאם היינו מנטרלים את הערבה, אז גם היינו מוצאים בנתון הכלל ארצי - - -
אלירן בן זינו: מספר יפה יותר, יאמר לזכותה של מד"א לטובה.
אלירן בן זינו: אירועי טראומה, אירועים לבביים או אירועים מוחיים שיש לנו בערבה – הרבה פעמים נגמרים בגלל היעדר אמבולנס טיפול נמרץ – אט"ן – שיש לנו אחד באילת או בדימונה.
אלירן בן זינו: אמרו פה פינוי מוסקים, חבריי, מי שלא הנחית מסוק והמתין למסוק בשטח, אל תשלפו את הקלף הזה, זה 40 דקות המתנה למסוק, הנחתה שלו, קיפול האדם, עוד 40 דקות טיסה לפחות לבית חולים עם יחידת טראומה טובה שנמצא כ-200 קילומטר מאיתנו.
אלירן בן זינו: הייתי בסיטואציה הזו, אל תשלפו את הקלף הזה, אנחנו לא רוצים את הקלף הזה לאף אחד מאזרחי המדינה.
אלירן בן זינו: להמתין למסוק כשהחיים הם על קו דק של פרמדיק, איש מד"א או מתנדב שלנו – אנחנו לא רוצים את זה.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: לא תמיד מצבו מאפשר שינוע.
אלירן בן זינו: זה גם נכון.
אלירן בן זינו: ואני כל הזמן אומר שתושבי חבל אילות ואילת, יודעים לזהות את הצליל של המסוק אם זה ינשוף, יסעור או המסוק של מד"א.
אלירן בן זינו: זה עצוב.
אלירן בן זינו: זאת המציאות שאנחנו חיים בה ואנחנו רוצים לשנות אותה בזכותכם ובעזרתכם.
אלירן בן זינו: מפה אני ממש קורא לוועדה: תעזרו לנו, ולך אלי, ידידי, לקבל טיפול רפואי הולם 24/7, אמבולנס לבן אחד.
אלירן בן זינו: לתת עוד אט"ן, שייתן מענה באזור הערבה, אם זה לנו ולערבה התיכונה ביחד, ונמצא את הטכניקה לעשות, כי קבועי הזמנים שלנו הם מפחידים.
אלירן בן זינו: זו האמת.
אלירן בן זינו: אני מבקש ומודה לכם שוב על ההזמנה ועל ההקשבה.
יעל רון בן משה: דברים חשובים מאוד.
יעל רון בן משה: ראש מועצת מבואות חרמון, בני בן מובחר, בבקשה.
בני בן מובחר: אני רק רוצה לדעת מי נוסע עם אמבולנס מצפת לרמת הגולן בחצי שעה?
משה מוסקוביץ: זה מה שמד"א מציגים.
בני בן מובחר: זה מראה כמה הם מחוברים.
משה מוסקוביץ: זה נכון.
בני בן מובחר: אני שומע את חברתי מהערבה, וכיושב-ראש אשכול הגליל המזרחי, המחברת של דפרון שהייתה פעם עם 24 עמודים, העמודים מלאים מקרים של "יגיעו בזמן", "זמן הקריאה", "אנחנו מתנצלים", והתוצאות כבדות מאוד לאוכלוסייה כאן באשכול הגליל המזרחי שזה הגליל והגולן.
בני בן מובחר: מהרגע שהתחברתי, אני שומע על חברות פרטיות שמיחצנות, ויכול להיות בצדק, שיש להם את האמבולנסים הכי טובים והכי מיוחדים.
בני בן מובחר: אני לא מחלק ציונים לאף אחד.
בני בן מובחר: אנחנו פה בגליל, בגולן וגם החברים בערבה, שבעים מהבטחות.
בני בן מובחר: והגיע הזמן שייקחו את העניין הזה לידיים ויתנו לנו מענה.
בני בן מובחר: לא אכפת לי גם שצבע האמבולנס יהיה בכחול ובירוק ובבורדו.
בני בן מובחר: לא אכפת לי מה יהיה כתוב עליו, העיקר שכשתהיה לחיצה על כפתור החירום שצריך את האמבולנס או תהיה תאונת דרכים על כביש 90, בין אם זה בערבה ובין אם זה בכניסה למטולה או קרית שמונה או באגמון החולה – שיהיה מענה ויקבלו שירות ומענה כמו שמקבלים בין גדרה לחדרה.
בני בן מובחר: אני כבר, עוד לא מרים ידיים, רק השבוע היינו בוועידת הגליל, ובכל הוועדות אנחנו מרימים דגל – גם החקלאות, גם הרפואה.
בני בן מובחר: בואו נסתכל מה קרה השבוע כשהאוצר פרסם שהגיעו מכשירים חדשים ומתקדמים לבתי החולים, והפריפריה תהנה מהם.
בני בן מובחר: הרמתי טלפון למנכ"ל בית החולים רבקה זיו בצפת, ושאלתי אותו: נו, אתה מרוצה?
בני בן מובחר: הוא אמר לי: על מה?
בני בן מובחר: אמרתי לו: א' שעזבת את תפקיד פרויקטור הקורונה, וב' – הנה, נותנים לך מתנה, עוד מכשיר שאתה בטח צריך או מכשיר שיסייע לך לתת מענה רפואי לאור הנתונים שבגליל נפטרים בין שש לשמונה שנים צעירים יותר מאשר במרכז הארץ.
בני בן מובחר: אז אני רוצה ליידע אתכם ששום מכשיר לא הגיע לרבקה זיו בצפת.
יעל רון בן משה: עוד אין מכשירים.
יעל רון בן משה: מחר יתקיים דיון בוועדת הבריאות של הכנסת.
יעל רון בן משה: גם חברתי, היא חברה בוועדת הבריאות, אני לא חברה בוועדת הבריאות, אבל אהיה כמובן נוכחת בדיון, ואם אנחנו נראה שאין העדפה מתקנת של הקצאת מכשור לפריפריה, נדע להגיד את דברינו בוועדת בריאות.
יעל רון בן משה: ראש המועצה, אם כבר העלית את נושא המכשור הרפואי, הנושא הזה מצריך הרבה מאוד משאבים של כוח אדם מיומן, ומעבר להקצאת המכשירים, צריך לראות עם מה זה עוד מגיע.
יעל רון בן משה: זה הדיון של מחר.
יעל רון בן משה: ברשותך, בוא נתמקד בנושא טיפול נמרץ או פריסת ניידות טיפול נמרץ.
בני בן מובחר: חברתי, יושבת-ראש הוועדה, הנושא בקריסה מוחלטת.
בני בן מובחר: וצריך לקחת את זה מפה, אין מקום נמוך יותר מהמענה שמקבלים היום.
בני בן מובחר: ואני אומר לכם שאני לא מקצין.
בני בן מובחר: אני 25 שנה בתפקיד, שומע רק – ישפרו, שומע רק – אין כסף, שומע רק – איך רוצים להגדיל את הסכום שהמועצות צריכות לשלם כדמי חבר במד"א.
בני בן מובחר: די.
בני בן מובחר: תנו שירות כמו שנותנים שירות בכל מדינת ישראל.
בני בן מובחר: אני מתחבר מאוד לחברתי מהערבה שדיברה כאן, והיא דיברה דברים אמיתיים.
בני בן מובחר: זאת האמת וגם אם קשה לאנשים לשמוע.
בני בן מובחר: בערבה, בדרום, בעין יהב, בקרית שמונה, חדר מיון קדמי בקרית שמונה שלא יודעים איך להחזיק אותו פתוח – יש דברים שהמדינה צריכה לתת.
בני בן מובחר: ובנושא שאתם מקיימים היום את הדיון המבורך, אני קודם כל מודה למובילות של הדיון הזה, ואני מצפה מאוד שמכאן נוכל לקבל בשורות שתושבי הגליל והגולן, יוכלו לקבל מענה כמו שמקבלים במקומות אחרים בארץ.
יעל רון בן משה: תודה רבה, ראש המועצה, יושב-ראש אשכול גליל מזרחי.
יעל רון בן משה: נציגת השלטון המקומי, בבקשה.
הילה זהבי: שלום לכולם, שמי הילה זהבי ממרכז השלטון המקומי, אני רוצה לומר שאני מתחברת לדברים שנאמרו על ידי ראשי רשויות וגם בדיונים הקודמים דיברנו על זה ששירותי הנט"ן הם לא שירותים מוניציפליים ואין שום סיבה הגיוניות שהרשויות ימשיכו לממן אותם, כמו שהן עושות עד היום.
הילה זהבי: אין גם בסיס חוקי לכל החיוב של הרשויות, ועל זה דיברנו במשך שנים, אני מתעסקת בזה הרבה מאוד שנים.
הילה זהבי: ניסינו יחד עם מד"א לדרוש מהמדינה שתתקצב את זה במהלך משותף וזה לא קרם עור וגידים.
הילה זהבי: אנחנו חושבים שצריך לעשות מהלך רציני ומסודר יותר, וכל הגורמים הרלוונטיים צריכים לשבת על הנושא, לסדר את הנושא הזה כמו שצריך.
הילה זהבי: לסדר גם את הפריסה, שתהיה פריסה מיטבית שתתאים לצרכים של התושבים.
הילה זהבי: לסדר את זמן ההגעה שדרוש ולא כמו שקיים היום.
הילה זהבי: פנינו למנכ"ל משרד הבריאות לפני חצי שנה בדרישה שתקום ועדה, קיבלנו הסכמה לכך, אבל טרם קרה עם זה משהו.
יעל רון בן משה: ועדה לעניין התקצוב של הרשויות המקומיות?
הילה זהבי: לעניין התקצוב ולעניין הפריסה.
הילה זהבי: כרגע עוד לא קרה עם זה כלום, ואנחנו רוצים מאוד לראות שזה יתחיל לרוץ.
הילה זהבי: לסיום, כל הכבוד על הדיון הזה, והלוואי שנצליח גם מבחינת הבריאות וגם מבחינת המענים לתושבים שיקודמו.
יעל רון בן משה: תודה רבה, גברתי.
יעל רון בן משה: בבקשה, אדוני.
וג'יה חורי: שמי חורי וג'יה, אני הבעלים של חברת חיאת טיפול נמרץ.
וג'יה חורי: אני מפעיל כבר 30 שנה ניידות טיפול נמרץ באזור שפרעם והסביבה, ללא שום עזרה מהמדינה.
וג'יה חורי: שום עזרה.
וג'יה חורי: להפך, מלחמות קשות נגדנו ממשרד הבריאות.
יעל רון בן משה: אדוני, אתה רק אמרת את הדברים האלה בדיון הקודם.
יעל רון בן משה: אם אתה רוצה להתייחס לעניין הפריסה שלכם, זמן ההגעה שלכם – אני רוצה שנמקד את ההתייחסות.
וג'יה חורי: מה שאני מבקש הוא שיעזבו אותנו בשקט, אנחנו נשתפר ונוסיף ניידות טיפול נמרץ.
וג'יה חורי: דבר אחר זה עניין הגבייה הישירה – תפתרו את עניין הגבייה הישירה, למה זה חל רק על מד"א?
וג'יה חורי: עם כל הכבוד למד"א, גם לנו מגיע לקבל את ההחזר - - -
יעל רון בן משה: זה קשור לעניין הפריסה?
משה מוסקוביץ: ברור, זה יקל עליו.
וג'יה חורי: בטח, בטח.
יעל רון בן משה: תסביר לנו.
וג'יה חורי: לראיה שנענתי להוסיף עוד שני ניידות טיפול נמרץ ממחר בבוקר.
וג'יה חורי: תפתור את העניין של הגבייה, למה אני צריך לרוץ לבית משפט?
יעל רון בן משה: תסביר את הנקודה הזאת בבקשה כי אני לא בקיאה בזה.
וג'יה חורי: היום אם מישהו מועבר ממד"א, הוא לא הולך לשום דבר, הוא הולך לקופת החולים, למזכיר, נותן לו את שטר החוב וזהו, הוא יוצא מהתמונה.
וג'יה חורי: ההתחשבנות היא ישירה מקופת חולים למד"א.
וג'יה חורי: אנחנו מבקשים את אותו הדבר.
וג'יה חורי: זה לא חל על חברה פרטית.
וג'יה חורי: משרד הבריאות לא רוצה להתעסק עם זה.
יעל רון בן משה: ואז אתה צריך לעסוק בגבייה.
וג'יה חורי: אני צריך לרוץ אחריו, להגיע איתו לבית משפט, בשביל שישלם.
וג'יה חורי: למה?
וג'יה חורי: החוק הזה נעשה להקל על המבוטח.
וג'יה חורי: ככה מנכ"ל משרד הבריאות אומר.
אלי אבידר: אני חושב שמר וג'יה מטעה את הוועדה.
אלי אבידר: משרד הבריאות בכלל לא צד בעניין של ההסדר הזה.
אלי אבידר: זה לא חוק.
אלי אבידר: זה סך הכול הסדרים מול הקופות.
אלי אבידר: מד"א בהסדר מול הקופות לגבייה ישירה עם מערכות המחשוב שלנו.
אלי אבידר: אין שום קשר לחוק או למשרד הבריאות.
וג'יה חורי: החזר משרד - - -
אלי אבידר: אדוני, אתה מטעה.
וג'יה חורי: היא יושבת פה, תגידי בבקשה, זה חוזר משרד הבריאות או לא?
קטיה קיל: לא, אין קשר.
וג'יה חורי: חוזר מספר 39/2009.
קטיה קיל: ההסכם הוא מול קופות החולים.
קטיה קיל: אני לא הייתי אז בתפקיד, אבל אני יודעת שבעבר, כשחברות פרטיות פנו אלי, אז בדקתי עם מי שעבד במשרד אם הוא בדק את הנושא, והוא אמר שהוא פנה בזמנו לקופות החולים כדי לראות אם הם רוצים לעשות הסכמים מול החברות הפרטיות, והם סרבו.
קטיה קיל: אנחנו לא יכולים להכריח אותם לעשות את ההסכם, זאת החלטה של הקופות.
יעל רון בן משה: אגיד לכם בכנות, לגבי החברות הפרטיות וגם לגבי מד"א: זה לא מעניין אותי איך אתם גובים.
יעל רון בן משה: אני רוצה שיהיו ניידות ויהיה שירות טוב לאזרחים.
יעל רון בן משה: אם אתה פותר את העניין הזה של הגבייה ויכול לתת שירות יותר טוב, פה זה מתחיל לעניין אותי.
יעל רון בן משה: אם יש בעיה בתמיכה של משרד הבריאות, הסכמים עם קופות חולים – בואו נדבר על זה עניינית.
יעל רון בן משה: כל המלל מסביב הוא לא עניין הוועדה הזאת.
משה מוסקוביץ: זה אותו דבר כמו בלידות.
משה מוסקוביץ: אותו דבר כמו שדיברנו בוועדה הקודמת לגבי הלידות.
משה מוסקוביץ: ביטוח לאומי מכיר רק במד"א בשביל החזרי לידות, וחברות פרטיות ואיחוד הצלה לא מכיר בהחזרי לידות.
משה מוסקוביץ: זה בביטוח לאומי, זה כבר לא הסכם.
יעל רון בן משה: אני שואלת אם יהיה לזה פתרון, יהיה יותר שירות לאזרחים?
משה מוסקוביץ: כן, ברור שיהיה.
אלי אבידר: אמרת שאתה לא גובה כסף, שאתה לא רוצה כסף.
משה מוסקוביץ: אני לא רוצה כסף.
אלי אבידר: אז למה אתה צריך שיהיה הסדר?
משה מוסקוביץ: אני עוזר פה לאיחוד האמבולנסים.
אלי אבידר: אז עוזר לאיחוד האמבולנסים, אתה לא - - -
משה מוסקוביץ: אני עוזר לכולם, לכל מי שעושה טוב למדינה – אני עוזר.
דוד מריזן: אני כחברה פרטית, יוצא לי המון לפנות חיילים, אם זה העברות בין בתי חולים – אנחנו מחזיקים מכרזים של בתי חולים.
דוד מריזן: אני יכול להגיד לך שמול צה"ל יש לנו אפס גבייה.
דוד מריזן: נכון להיום אני עושה את זה כתרומה למדינה.
דוד מריזן: אם אני עם חיילים – למה הם לא מכירים בנו, רק במד"א?
דוד מריזן: כנ"ל לידות שאנחנו עושים בבית.
דוד מריזן: היולדות במד"א לא משלמות ישירות לביטוח לאומי, ולכן אנחנו אין לנו פה אינטרס - - -
יעל רון בן משה: אין לנו את הנתונים האלה וזה לא - - -
דוד מריזן: אבל זה חוזרים שלכם.
יעל רון בן משה: בבקשה אדוני, סיים את דבריך בדקה.
יעל רון בן משה: אחר כך אתה, ולאחר מכן עוד אדון ולאחרי זה אנחנו מתכנסים לסיום.
וג'יה חורי: דבר אחרון, בקשר לסובסידיה של הממשלה – אם אתם מערבים את החברות הפרטיות לקבל חלק מהסובסידיה הזו, אנחנו הצלחנו בלי שום עזרה כספית מהמדינה.
וג'יה חורי: ואני מפעיל ניידות טיפול נמרץ.
וג'יה חורי: למה צריך לתת למד"א ולא לתת גם לחברות הפרטיות?
יעל רון בן משה: אדוני, אני רוצה לשאול אותך שאלה מאוד-מאוד רחבה, אתה לא חייב לענות עליה: האם אתה מרוויח מהחברה שאתה מנהל?
וג'יה חורי: אני מרוויח הרבה.
וג'יה חורי: את רוצה להוסיף ניידות טיפול נמרץ, נכון?
יעל רון בן משה: לא, אני רוצה להגיד - - -
וג'יה חורי: אפשר להוסיף שתי ניידות טיפול נמרץ - - -
יעל רון בן משה: אני רוצה שלתושבי שפרעם יהיה את השירות הטוב ביותר.
יעל רון בן משה: אם אתה גם מצליח להתפרנס מזה – מצוין.
יעל רון בן משה: האם המדינה צריכה להיות בתקציב איפה שאין כשל שוק?
יעל רון בן משה: האם בערבה יש כשל שוק?
יעל רון בן משה: לכן אנחנו מדברים פה כאילו אנחנו באיזה - - -
דוד מריזן: יש פה כשל שוק בכל מה שאין חברות פרטיות.
מאלק שחאדה: אשלים את דברייך - - -
יעל רון בן משה: והייתי עדינה בדבריי, ניסיתי לגעת - - -
דוד מריזן: איפה שאין חברות פרטיות יש כשל.
מאלק שחאדה: לפי דעתי השיקול התקציבי, הוא שיקול ענייני לוועדה, למה?
מאלק שחאדה: כי המשאבים מוגבלים.
מאלק שחאדה: היום אין כסף.
יעל רון בן משה: האם החברה שלך רווחית?
מאלק שחאדה: לא הכול ורוד, החברה שלי גם, ברוך השם - - -
יעל רון בן משה: לא אבקש מכם להציג את הנתונים.
מאלק שחאדה: אתן לך רקע, אתן לך הכול, אין לי בעיה לשקף מול הוועדה, מול כולם.
מאלק שחאדה: אני אומר שהשיקול הכספי הוא שיקול ענייני לוועדה שלכם, למה?
מאלק שחאדה: הכסף מוגבל.
מאלק שחאדה: לא הכול ורוד.
מאלק שחאדה: לא עניין של ממוצע תשע דקות הגעה והכול סתם.
מאלק שחאדה: לפי דעתי זה סתם ושטויות, ואפשר לנצל את המשאב הזה על הצד הטוב.
מאלק שחאדה: לא יכול להיות בתאונה שיש בה פצוע אחד, בכביש 70, כביש דמים, מגיעים לתאונה הזו עשרה אמבולנסים – זה בזבוז.
מאלק שחאדה: חמישה אמבולנסים של מד"א מגיעים לתאונה ועוד ארבעה אמבולנסים של חברות פרטיות.
מאלק שחאדה: כאן לתאונה מגיעים עשרה אמבולנסים, ובערבה או במרום הגולן, לא מגיע אף אמבולנס אחרי שעה.
מאלק שחאדה: שמענו את הסיפורים שם.
דוד מריזן: כי אין שם תחרות.
מאלק שחאדה: התחרות?
מאלק שחאדה: אין בעיה, התחרות עשתה את זה.
מאלק שחאדה: לא היו ניידות טיפול נמרץ במגזר הערבי כולו.
מאלק שחאדה: בשנות ה-90 התחלנו עם הנט"ן הפרטי הראשון, לא היו עד אז ניידות טיפול נמרץ.
מאלק שחאדה: לא היו.
מאלק שחאדה: איפה היה מד"א וכל המדינה?
מאלק שחאדה: לא היה אף אחד.
מאלק שחאדה: כשקמו החברות הפרטיות, ניערנו את התחרות וזה טוב, זה לא רע.
מאלק שחאדה: לפי דעתי מי שמרוויח בסוף מהדבר הזה זה התושב והאזרח.
מאלק שחאדה: וזה דבר כיף, למה לא?
מאלק שחאדה: היום החברות הפרטיות, אומרים לכם, חברים – בואו תעזרו בנו, בואו תיקחו את השירות שלנו.
דוד מריזן: אנחנו מרימים את הכפפה למד"א, אתם גוף לאומי.
יעל רון בן משה: סליחה, שאחרי שעה ורבע, אתם מתחילים - - -
דוד מריזן: אמרנו את זה אין-סוף פעמים.
משה מוסקוביץ: אמרנו את זה גם בפעם הקודמת.
יעל רון בן משה: כמה דיונים אבל נעשה - - -
מאלק שחאדה: היום יוצא אמבולנס מנהריה או מעכו לאזור כפר יאסיף, עד לפני שנה שהקמתם את הנקודה האומללה שם בכפר יאסיף – היו מגיעים וחוזרים.
מאלק שחאדה: התחננתי למנהל מחוז אשר אז, אמרתי לו: בוא נשתף פעולה.
מאלק שחאדה: בוא תגיד לי על התאונה, אהיה הראשון, אעזור לך אם יש ואני אתן לך את הביצוע, אין לי בעיה.
מאלק שחאדה: בוא נשתף פעולה, שלא תגיע סתם.
מאלק שחאדה: הכסף הזה שאתה מבזבז, אנחנו משלמים אותו, אנחנו, משלמי המיסים.
מאלק שחאדה: לפי דעתי הארגון צריך לארגן את הנקודה הזו של פריסת כוחות ההצלה – למען האזרח.
מאלק שחאדה: תנצלו אותנו.
דוד מריזן: יושבת-ראש הוועדה, את צריכה להבין, אנחנו מדברים היום חלילה על אירוע רב נפגעים – עם כל הכבוד ליושבת-ראש הוועדה, אדון בין וכל מד"א, לא יודעים כמה אמבולנסים יש לי.
דוד מריזן: לא יודעים לתקשר איתי.
דוד מריזן: חלילה יהיה אירוע של רעידת אדמה, ואתם לא יודעים.
אפי פלדמן: שמי אפי פלדמן, מנכ"ל איחוד האמבולנסים.
יעל רון בן משה: מה זה איחוד האמבולנסים?
אפי פלדמן: איחוד האמבולנסים הוא הארגון היציג של האדון שיושב פה ושל שאר החברים.
דוד מריזן: של 150 החברות.
אפי פלדמן: של 150 החברות.
אפי פלדמן: הקמנו ב-2017 גוף שייצג את החברות האלה, גם פה וגם בשאר המקומות.
יעל רון בן משה: יש לך חברה משלך ואתה גם מהאיגוד.
אפי פלדמן: יש לי חברה משלי ואני גם משמש כיושב-ראש, כאשר יש חברים, מנהלי חברות שמשמשים כחברי הנהלה.
אפי פלדמן: באנו כדי לקדם את התחום הזה, מתוך ראייה והבנה שאנחנו נדרשים – אם לא היינו נדרשים אז לא היו קיימות כל כך הרבה חברות.
אפי פלדמן: אני לא נכנס ל"מי לא", אבל אם הוא העלה קודם את הנושא של ההתחשבנות הישירה, ההסבר והנגיעה של זה לוועדה היא בכך שכשיש צורך בעוד ניידות טיפול נמרץ, ועל זה אין חולק, אני חושב שאף אחד לא מתנגד לזה – ועל זה שיש חברות פרטיות שכבר מפעילות את הדבר הזה ויכולות להביא עוד, בלי שהמדינה תצטרך כרגע להוציא על זה שקל.
אפי פלדמן: הדבר היחיד שנדרש הוא הורדת חסמים והורדת בירוקרטיה.
אפי פלדמן: זה מה שנדרש פה.
אפי פלדמן: הנושא של ההסכמים מול מד"א, מול קופות חולים, יכול להיות ויש הסכמים כאלו, אני לא מכיר ולא יודע.
אפי פלדמן: אני יודע שיש חוזר של חטיבת הרפואה במשרד הבריאות שמסדיר את נושא ההתחשבנות הישירה.
אפי פלדמן: יכול להיות שמה שקדם לזה זה הסכמים.
אפי פלדמן: בסופו של דבר, הרגולטור עשה לזה חוזר.
אפי פלדמן: הוא הזכיר פה קודם את המספר שלו, ואפשר להציג את זה לוועדה, זה משהו שמפורסם ברשומות.
אפי פלדמן: החוזר הזה אומר שקופות החולים ישלמו ישירות למד"א על פינויים של נפגעים; אם זה בניידות טיפול נמרץ; אם זה באמבולנסים רגילים, אם מגיע להם, אם יש להם זכאות.
אפי פלדמן: באותו חוזר כתוב שאת אותו הדבר אפשר להחיל גם על החברות הפרטיות, ברצון קופות החולים.
אפי פלדמן: הסדר זה יכול לשמש גם בין קופות החולים לחברות הפרטיות.
אפי פלדמן: פנינו לקופות החולים, היה על זה תביעה בבית המשפט אל מול הדבר הזה, בדרישה להחיל את זה גם על החברות הפרטיות.
אפי פלדמן: בית המשפט הפנה את אותה חברה שיצאה לתביעה כנגד קופות החולים לרגולטור.
אפי פלדמן: בית המשפט אמר: מי שרשם את החוזר הזה, זה משרד הבריאות.
אפי פלדמן: אם אתם רוצים להחיל את ההסדר הזה גם על החברות הפרטיות, תפנו למשרד הבריאות, לא קופות החולים הבעיה – הרגולטור צריך לשנות את זה.
אפי פלדמן: ופה המקום של הוועדה להיכנס לנושא הזה, ולא בגלל שהחברות הפרטיות לא מרוויחות כסף, ברור לכולם שאם אין כסף להניע את האמבולנס או לשים עליו נהג או פרמדיק – זה לא יקרה.
אפי פלדמן: אם אנחנו רוצים לראות עוד 30 או 40 ניידות טיפול נמרץ, וכמו שאמרו כאן קודם, גם תחת ההפעלה של המוקד הלאומי, הצגנו את זה בישיבה לגבי המוקד האחוד, שאנחנו מוכנים שהמוקד הלאומי יפעיל את זה.
אפי פלדמן: אנחנו רוצים, לא רק מוכנים.
אפי פלדמן: אנחנו רוצים שיאמצו את המודלים הקיימים במדינות אחרות בעולם, שהמוקד הלאומי של אותה מדינה מפעיל אותם.
אפי פלדמן: אבל, בשביל זה צריך שכשאזרח מתפנה או אזרח התקשר לחברה פרטית כי הוא יודע שדרך מד"א הוא יחכה חצי שעה, והוא מעדיף לקרוא לחברה שנמצאת בכפר שלו, כי הוא יודע שיש להם טיפול נמרץ – הוא לא יצטרך להיות מטורטר ולשלם מכיסו ורק אז לגשת ולקבל החזר מקופת החולים, אלא קופת החולים תשלם ישירות.
יעל רון בן משה: אתה אומר: כשירות לאזרח.
אפי פלדמן: כשירות לאזרח.
אפי פלדמן: והדבר הזה יגרום שהחברות בפן כלכלי ירצו להוסיף עוד ועוד ניידות טיפול נמרץ לטובת התושבים במקומות אלו במיוחד.
אפי פלדמן: ואז בערבה, ובחבל אילות ובכל מקום אחר, יהיה כדאי כלכלית גם לחברות פרטיות להפעיל עוד ועוד ניידות טיפול נמרץ, אם ההתחשבנות תהיה של האזרח ישירות.
יעל רון בן משה: הנקודה הובנה כבר כשאדוני ציין שאם פותרים - - - בסדר גמור, הבנתי את זה כבר אז.
יעל רון בן משה: כמובן שאני שמחה שאתם חברות רווחיות.
יעל רון בן משה: אני אומרת שוב: איפה שאנחנו שמים כספים של המדינה, אנחנו צריכים לראות שאלה המקומות הנכונים.
יעל רון בן משה: אם אני לא טועה, 50% ואולי יותר מההכנסות של מד"א הם תרומות.
אלי אבידר: 30%.
יעל רון בן משה: 30%, סליחה.
יעל רון בן משה: הנקודה הובנה, האדון הקודם כבר אמר את זה.
דוד מריזן: חברת הכנסת צריכה לזכור שיש עוד פן.
קטיה קיל: פתחתי בינתיים את החוזר, ואני רוצה להדגיש שרשום שם בפירוש: ניתן להשתמש בו במודל התחשבנות בין קופות החולים לספקים אחרים.
אלי אבידר: זה חוזר שבא בעקבות הסדר שהיה לנו עם הקופות.
אלי אבידר: זה לא שייך בכלל למשרד הבריאות.
יעל רון בן משה: ויכול להיות שמשרד הבריאות כן צריך לשנות תקנות ורגולציה.
קטיה קיל: הוא לא מונע, זה בדיוק העניין.
יעל רון בן משה: לא מונע.
יעל רון בן משה: גם אני לא מונעת.
וג'יה חורי: זאת הבעיה, כי זה לא מכריח את קופת החולים.
יעל רון בן משה: הבנתי את הנקודה.
אלי אבידר: הם גם לא מחייבות - - -
יעל רון בן משה: בבקשה, משפט אחרון.
דוד מריזן: יש עוד פן בניידות טיפול נמרץ, במיוחד בפריפריה.
דוד מריזן: בפריפריה בגלל שחסרים הרבה שירותים בבתי החולים, אנחנו מבצעים המון העברות בין בתי החולים, כמו שאמר פה ד"ר גיל.
דוד מריזן: חוץ מבית חולים העמק, לדעתי אין במדינת ישראל בית חולים שלא הוציא מכרז לשירותי אמבולנסים, ולדעתי 99% מהם אמבולנסים פרטיים.
דוד מריזן: אם נכון להיום, ניידת טיפול נמרץ במד"א, לפי המחירון, עולה 7,800 שקל מצפת לאיכילוב, בניידת טיפול נמרץ פרטית זה עולה לבית החולים פחות מחצי, פחות מחצי זה עולה למדינה.
דוד מריזן: צריך להיות למדינה אינטרס להפעיל את האמבולנסים הפרטיים.
דוד מריזן: זה עולה לכם פחות.
דוד מריזן: הרבה פחות.
דוד מריזן: אתם מקבלים שירותים הרבה יותר טובים ויותר מתקדמים, ואני אומר את זה במלוא מובן המילה.
דוד מריזן: אני יכול להגיד שאני היחידי במדינה שמחזיק אמבולנס לאקמו.
דוד מריזן: במהלך הקורונה, עשיתי מעל 150 העברות אקמו בכל מדינת ישראל, מסורוקה עד צפת.
דוד מריזן: אין כזה, אין.
דוד מריזן: עם כל הכבוד למד"א, אין להם אמבולנס כזה.
יעל רון בן משה: בסדר גמור, הנקודה הובנה.
משה מוסקוביץ: היושבת-ראש, הנושא של ביטוח לאומי הוא קריטי, דיברנו על זה גם בפעם הקודמת.
משה מוסקוביץ: ההתחשבנות הזאת היא נושא קריטי, כי זה באמת של המדינה.
משה מוסקוביץ: אפשר להתווכח על נושא החוזר עם קופות החולים, אבל מה שעם ביטוח לאומי, צריך להיות לכולם.
משה מוסקוביץ: לא הגיוני שרק מד"א יקבל את ההחזר של מי שלוקח יולדת.
יעל רון בן משה: לא יודעת מה הגיוני או לא, אבל הנקודה ברורה.
יעל רון בן משה: זה מצריך תהליך עומק - - -
משה מוסקוביץ: משרד הבריאות צריך להיות פה הוגן בקטע הזה.
יעל רון בן משה: אל תכנס איתי לפינות האלה של מי הוגן ומי לא.
משה מוסקוביץ: זה עובדתית, זאת פשוט עובדה.
יעל רון בן משה: בסדר, אבל אחרי זה נדבר על איך מתנהלים בדיון בכנסת.
יעל רון בן משה: אתה רוצה שנביא לפה גם נציגים של ביטוח לאומי ואחר כך קטיה תגיד: אנחנו כן הוגנים ולא הוגנים – זה פשוט לא יהיה.
משה מוסקוביץ: זו עובדה.
משה מוסקוביץ: עובדה שכרגע רק מד"א יכול לקבל את ההחזר הזה.
יעל רון בן משה: שמעתי את העובדה.
יעל רון בן משה: אמרתי שזה צריך להיות מטופל במסגרת תהליך העומק – לא צריך להוסיף על זה עכשיו עוד סופרלטיבים.
יעל רון בן משה: גאיה, אשמח להתייחסות אגף התקציבים במשרד האוצר, בבקשה.
גאיה עפר: שלום, שמי גאיה עפר מאגף התקציבים במשרד האוצר, תהליך העומק שקטיה הזכירה חשוב מאוד.
גאיה עפר: חשוב שלמשרד הבריאות יהיה כלים ויכולת ויהיה מנגנון שעושה תכנון לאומי של פיזור האמבולנסים ונקודות ההזנקה בראייה רוחבית, בראייה שרגולטור צריך לעשות וזו חובתו.