GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל רון בן משה: מכיוון שהדיון עסק בשני נושאים עיקריים, גם הסיכום יעסוק בשני הנושאים, אחד זה נושא הנגשת שידורי הספורט במובייל, ברור שזה נושא ערכי, מסחרי, כבד, עם אינטרסים שלעיתים הם צולבים, ציינתי את זה גם בדבריי בדיון הקודם, בסך הכול אני בתפיסת עולמי רואה בספורט הרבה מעבר לפעילות הנאה ופנאי, מדובר בערכים, באפשרות של מודלים לחיקוי לילדות וילדים, ביצירה של גאווה מקומית ולאומית ואני לא אחזור על כל מה שאמרתי בדיון הקודם, אבל בהחלט יש לזה מקום משמעותי בסדר היום.
יעל רון בן משה: מהצד השני אני בטח לא הייתי רוצה שנחזור לימי השידורים ה'מולאמים' של ערוץ אחד, או שניים שמדינה מנהלת את הכול, אנחנו לפחות בתפיסת העולם שלי ושל רוב הקואליציה היום, אנחנו מדברים על קפיטליזם מרוסן וזה בדיוק המקום שאנחנו נמצאים בו, איפה צריך לשים את הרסן, או את האיזונים והבלמים ובסוף שאלת הקצה היא באמת איך אזרחים יוכלו בעסקה מסחרית שהם עושים לקבל את השירות הטוב ביותר, בטח אם אנחנו מדברים על אוכלוסיות שהן טיפה יותר מתקשות להגיע לטלוויזיה בבית מדי יום, אוכלוסיות שכבר ציינו פה קודם, כמו חיילים, כמו חיילות ובני ובנות שירות לאומי ואנשים שעובדים בעיקר במשמרות לילה ובמקומות שכן הם יכולים לצפות בטלוויזיה, זה לא מרוויחי השכר הגבוה במשק, בסדר והם מנויים בבית והם עדיין לא יכולים לצפות, אז לעניין הזה אני מברכת את הפעילות שהשר מוביל, אני מבקשת כן שהמועצה לכבלים ולווין תראה בכל זאת איך אפשר כן גם להפעיל את כובד המשקל שלכם, אני מבינה שכרגע המכרזים הם בין גופים פרטיים בלבד, אבל בהתייחס לערך הראשון של דבריי, שספורט הוא מעבר לעוד שידור, אני חושבת שהמועצה צריכה להיכנס לעומקם של דברים, לא מונחים בפני הפרטים עד מתי המכרזים הנוכחיים בתוקף, מתי יהיו המכרזים הבאים, אני כן מבקשת מגופי המקצוע להיכנס ל'עובי הקורה', זה בדיוק המקום שאנחנו כרשות מפקחת מבקשים מהרשות המבצעת 'לשים זרקור' על נושא ולראות איך מקדמים אותו.
יעל רון בן משה: בהתייחס לפניות הציבור, כולל התייחסות של אביאל פה בזום, עם כל הכבוד לאפשר שיתוף ציבור בכל תהליך שנעשה במדינה, מדובר פה בנושא מאוד מאוד מקצועי, אני מעריכה את השר, גם את שר התקשורת, גם את שר התרבות והספורט, גם את הצוותים שלהם, גם את המועצה לשידורי כבלים ולווין וגם את הגופים המסחריים, לא בכל דיון כזה יישבו נציגי ציבור, אבל בוודאי שבסופו של דבר התהליכים שקופים לציבור, מתפרסמים לראות הציבור ואני מבקשת לשמור כן על כבודם, גם של אנשי המקצוע וגם של נבחרי הציבור, הם מדווחים שנעשות פעולות, אנחנו נמשיך ונעקוב אחרי זה ביחד, אני אתייחס בסוף דבריי איך נעקוב אחר הדברים אלה, אבל אין הכוונה לא שארגון א', או לא של ארגון ב', יושב עכשיו באופן קבוע בלשכת השר ומקבל דיווח על מה השר ביצע השבוע ומה הוא יבצע שבוע הבא ואני מציעה לראות איך רותמים את אנשי המקצוע לפעולה משותפת ולא איך מייצרים פערים חדשים ונוספים, בסך הכול בדיון השלמה שבו שמענו על התקדמות חיובית.
יעל רון בן משה: הנושא השני של תיעדוף השידורים, מה מוגדר כאירוע ספורט מרכזי, אז כפי ש'וועדת פולקמן' טענה שהרשימה אינה מספקת וכפי ששמענו גם בדיון לפני חודש מנציגי המשרדים וכפי שאני חושבת עלה פה גם היום, נושא התוכן הוא כן בידי המשרדים, השרים, כן בסמכותם יחד עם המועצה לשידורי כבלים ולווין ועם נציגי ציבור לבחון מפתח אחר איך מקדמים, גם ספורט נשי, גם ספורט נכים, גם ענפי ספורט שהם היום נחשבים לא מסחריים ואני אומרת שוב, עד כמה אנחנו מייצרים את הצורך, זה שתגידו לי פעם אחר פעם, רק כדורגל גברים הוא כלכלי, אני אומרת לנו כנבחרי ציבור, כמובילי דעת קהל יש את היכולת לגורם לזה שגם כדורגל נשים יהיה כלכלי וגם כדורעף יכול להיות כזה וגם שחייה יכולה להיות כזו וגם ענפי ספורט נוספים, בארצות הברית כדורגל גברים הוא לא הענף הרווחי ביותר, אז אפשר להגיד, טוב, זה תרבות אחרת, מי מייצר את התרבות הזו?
יעל רון בן משה: מאיפה זה מגיע?
יעל רון בן משה: ואני חושבת שגם למשרד התרבות והספורט יש פה משקל גבוה בזה.
יעל רון בן משה: אני יודעת שהשר מחויב לנושא הזה, לפני חודש הוא הודיע על הנושא של תקצוב של רשויות מקומיות בכל מה שקשור לנשים יוצרות, אני חושבת שאפשר אולי לעשות מהלכים דומים ואני בטוחה שהוא עובד על זה גם במה שקשור לספורט נשים, רשות מקומית שלא תקצה 30 אחוז מתקציבה להופעות של נשים, תתועדף אחרת בתקציב המשרד ובהקצאות ובקולות הקוראים, אני מניחה שגם לגבי הספורט הנשי אפשר לעשות מנגנונים של הקצאות שייקחו בחשבון וייתנו נקודות זכות לרשויות מקומיות, למנהלות, לתחומים שיתעדפו ספורט נשי, אז לגבי הנושא קודם כל לייצר אולי את התרבות הספורטיבית מהשטח, מי שאחראי על הנושא התקשורתי ואיך מתווכים את זה לציבור רחב יותר, את התיעדוף החדש, זה מי שיושב בצד הזה של השולחן, אני מבקשת גם את ההתייחסות לנושא הזה, אם שידורי הספורט הנשי יהיו בשעות 11, 12 ואחת בלילה, אז אחרי זה אי אפשר יהיה להגיד שזה לא מסחרי, בוודאי שזה פחות מסחרי ממה שמשודר בשמונה ותשע בערב ויש לנו את האחריות על הדבר הזה.
יעל רון בן משה: אני מבקשת שאנחנו נקיים דיון מעקב, או שני דיוני מעקב, כי זה שני נושאים גדולים שיכול להיות שצריך להפריד ביניהם בכנס הקיץ, אנחנו נבחן במהלך פגרת האביב, אם נכון לפחות את הנושא של הנגשת השידורים למובייל, לשלב במסגרת דיוני וועדת הכלכלה ואולי גם וועדת הכספים, בדיוני התקציב, יכול להיות שאם נכרוך את זה בנושא תקציב המדינה ותקציב המשרדים הממשלתיים, אז יהיה אפשר לתת לזה מינוף יותר משמעותי ואת הדיון על הספורט, או תיעדוף שידורי הספורט הנשים ואנשים עם מוגבלויות, אנחנו נקיים כאן, גם בכנס הקיץ, הדיון נעול, תודה רבה לכל המשתתפים.
יעל רון בן משה: שלום לכולם, אני פותחת את הדיון השני להיום, יום האישה בוועדה לפניות הציבור בנושא מחסור ואפליה במתקני ספורט לנשים.
יעל רון בן משה: הדיון הזה הוא תוצר של פנייה שקיבלנו בוועדה לפניות הציבור משדולת הנשים, בהמשך ארגונים נוספים פנו וביקשו להביע עמדתם בעניין, אני מודה לכל מי שהגיעה ולכל מי שהגיע ומשתתפים אתו, הנושא הזה הוא לא נושא רק של נשים, כדי לייצר חברה ישראלית בריאה, אנחנו צריכים שוויון הזדמנויות גם לנשים, גם לגברים, לכולנו במשפחה יש כנראה גם נשים וגם גברים, אם לא במשפחה הגרעינית אז במשפחה המורחבת יותר, כולנו עובדים בארגונים שיש בהם גם נשים וגם גברים.
יעל רון בן משה: אנחנו בכנסת הזו עוסקים בשוויון במגוון אספקטים, גם של אנשים עם מוגבלויות, גם בין חרדים, לחילוניים, לדתיים, למסורתיים, לערבים, לדרוזים, באמת החברה הישראלית המגוונת שלנו כל כך, זקוקה להרבה מאוד שיפורים בתחום השוויון ואנחנו עוסקים בזה לא מעט.
יעל רון בן משה: אני מודה לחברי, חבר הכנסת ניר אורבך, יושב ראש וועדת הכנסת שהצטרף אלינו ואני מעבירה אליו את זכות הדיבור, בבקשה.
ניר אורבך: תודה רבה, צוהריים טובים, תודה לחברתי יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת יעל רון בן משה על הדיון החשוב הזה.
ניר אורבך: אני לא אוהב לעשות את זה, אבל אני מראש מתנצל, אנחנו פה חברי הכנסת שרצים בין הוועדות ויש לי גם דיון נוסף בחוץ וביטחון.
יעל רון בן משה: תודה שהגעת.
ניר אורבך: באהבה.
יעל רון בן משה: עצם זה שאתה כאן מראה שאתה איתנו הנשים והגברים שעוסקים ביצירת השוויון בין נשים וגברים, בטח בנושא כמו ספורט שעליו אין שום מחלוקת.
ניר אורבך: לגמרי, אני גם בא מעולם הספורט, שיחקתי כדורסל בעיקר בגילאי נוער, אבל גם קצת בתור מבוגר בקבוצות מקצועיות ואין ספק שהספורט הוא תורם, גם לגברים וגם לנשים בכל באמת זה תורם לביטחון ולאישיות וליכולת אחרי זה גם להתמודד באתגרים רחבים בחיים ובעיקר כמובן גם על רקע של יום האישה הבינלאומי, הנושא של ספורט נשים מבחינתנו וחברת הכנסת יעל רון בן משה ואני שותפים גם לדברים נוספים פה גם בכנסת, אז וודאי אני שותף לרצון הזה, גם בנושאים הספציפיים שעומדים פה היום לדיון, כמה שיותר לאפשר שוויון ואנחנו שותפים ביחד גם בוועדת הכספים אז אני כבר אומר פה שאם יהיו תוצרים מעשיים שאחרי זה אמורים להיות גם עם מה שנקרא 'שובר תקציבי' בצידם וזה יגיע אלינו לוועדת הכספים, אז אני אצביע מה שיעל תגיד לי.
ניר אורבך: ובאמת תודה לכם על הצפת הנושא החשוב הזה, בעיקר ביום הזה וכאן אנחנו בכנסת בעד שוויון באופן כללי, אבל וודאי בספורט, אני רואה בזה חשיבות מאוד גדולה.
ניר אורבך: אני ממש מתנצל אני לא אשמע את הדיון החשוב הזה, אבל אם יש תוצרים פרקטים יעל אני - -
יעל רון בן משה: דיון חשוב שהולך אליו בוועדת חוץ ובטחון, לא במקום הדיון הזה, במקביל, סע ברכה, תודה ניר.
יעל רון בן משה: אז באמת לשמחתנו היום הזה עשיר מאוד בפעילויות בוועדות הכנסת ואירועים חגיגיים נוספים לכבוד יום האישה הבינלאומי, זה אומר שאנחנו בייצוג נמוך אולי של חברי כנסת פה בדיון הזה, אבל אפשר להסתכל על 'חצי הכוס המלאה' ולדעת שגם באודיטוריומים וגם בוועדות האחרות, גם בקומה הזו וגם בקומות למטה מתנהלים דיונים שעוסקים בשוויון, גם שוויון זכויות, גם שוויון הזדמנויות, גם במניעת אפליה ואנחנו שמחים שה'זרקור' מופנה לנושאים הללו.
יעל רון בן משה: חשוב לציין שבכנסת הזו יש מספר שיא של חברות כנסת, אנחנו 35 חברות כנסת, עוד לא מספיק, אבל יותר ממה שהיה בכנסות הקודמות, אני חושבת שקולנו נשמע בברור, אם תסתכלו גם בוועדת הכספים שחבר הכנסת אורבך ציין שאני חברה בה, לדעתי אנחנו ברוב נשי, אם אני לא טועה, לפחות במי שמייצג את מפלגות הקואליציה, אז אני כנציגת 'כחול לבן' ונציגת 'תקווה חדשה' זה אישה ונציגת 'יש עתיד' היא אישה ונציגת מפלגת היא 'העבודה' אישה ונציגת מפלגת 'מרצ' זה אישה, אני חושבת בעצם שרק יושב ראש הוועדה זה 'מישראל ביתנו', גם 'רע"ם' מיוצגת על ידי אישה, נכון, חברת הכנסת חטיב, אז וועדת כספים שהיא כנראה אחת הוועדות המשמעותיות פה בכנסת היא בייצוג נשי של הקואליציה לפחות בצורה ברורה.
יעל רון בן משה: גם בוועדת חוץ וביטחון אני חושבת שהייצוג הנשי הוא משמעותי, בוועדה המשותפת לתקציב הביטחון בוודאות יש יותר נשים, כי בוועדת כספים אנחנו נשים ואז אנחנו מגיעות לוועדת תקציב וביטחון, כשאנחנו ברוב נשי, אם מסתכלים על התמונה של אישור תקציב הביטחון, אז גם זה חברת הכנסת אמילי מואטי ושוב נירה שפק ואני, אני חושבת שאנחנו גם בעיקר נשים ויש לנו עוד הרבה מאוד עבודה לעשות כדי להגיע לשוויון מלא ואמיתי, גם פה בבית הזה, גם במשרדי הממשלה וגם בתחומים רבים ונוספים, מייצוג בדירקטוריונים ודרך השלטון המקומי ובאמת בהרבה מאוד ארגונים, כל נושא השכר שהוא מדובר מאוד בשגרה ובוודאי בימים האחרונים וגם הנושא שנעסוק בו היום, כל הנושא של פערים מגדריים וחלוקה של משאבים בתחום הספורט ובדגש על מתקני הספורט, זה נושא שאני יודעת שמעסיק את משרד התרבות והספורט, היום הזה עוד פעם מאפשר לנו לשים 'זרקור' על הנושא הזה, אבל זה לא משהו שבשגרה לא עוסקים בו ואנחנו ננצל את ה'זרקור' הזה כדי למנף את החשיפה ובתקווה את ההישגים.
יעל רון בן משה: אני אגיד בהזדמנות הזו שבשל העומס בדיוני המליאה בלילות אז נאלצתי לבטל את הדיון שתכננו לקיים בבוקר פה בוועדה הזו שהיה אמור לעסוק בנושא של ה'המס הוורוד', אותו מס לא רשמי שנשים משלמות בעבור מוצרים זהים, או דומים למוצרים גבריים, אך מכיוון שהם בצבע וורוד, או מיועדים לנשים, או משווקים לנשים, הם פשוט יקרים יותר, כל אחד מאיתנו, או עושה קניות, או שותף לקניות, או צורך מוצרים כאלה, כמו משחת שיניים, מברשת שיניים, שמפו, שימו לב כשאתם עושים קניות כמה עולה הבקבוק הכחול, כמה עולה הבקבוק הוורוד, כמה עולה מברשת השיניים הוורודה, כמה עולה מברשת השיניים הכחולה, כמה עולה הדאודורנט הכחול, כמה עולה הדאודורנט הוורוד של אותה חברה, באותה כמות, מי שמאיתנו שיודע לקרוא את הרכיבים יודע שזה אותם רכיבים, גם בדאודורנט, הבושם הוא אחר ועל זה כל אחד, אני לא נכנסת לענייני טעם, לא של צבע ולא של ריח, אבל המוצרים הנשיים פשוט יקרים יותר בצורה ברורה.
יעל רון בן משה: הממ"מ של הכנסת עשה על זה מחקר, רואים את זה שם באופן ברור, לצערי, שוב לא יכולנו לקיים את הדיון הזה היום בבוקר, אבל כל אחד מאיתנו גם בצרכנות האישית שלו וגם בתפקיד שהוא עושה, אם הוא יכול להעביר את המסר הלאה, שימו לב למה אתם צורכים, אל תלכו אוטומטית לוורוד, או לצבע המועדף עליכם, תסתכלו רגע על המדף למעלה, על המדף למטה, על הצבע אולי הפחות אטרקטיבי, תראו כמה אפשר לחסוך וכן יש כאן אפליה של נשים על ידי החברות הגדולות במשק וזה אנחנו כנבחרי ציבור, כחברי כנסת נצטרך לטפל בזה, אבל בשלב ראשון אם אפשר לקרוא, אל תרכשו ורוד, פשוט ככה, לא סכינים גילוח ורודים ולא דאודורנט ורוד ולא מברשת שיניים ורודה, הכחול נהדר, הירוק נהדר, השחור נהדר, האפור נהדר, אל תקנו, המחירים ירדו, בלי להסיר את האחריות מאיתנו, אני אומרת פעם נוספת, אני מקווה שאני אוכל לקיים את הדיון הזה בקרוב.
יעל רון בן משה: כדי לא לגזול זמן נוסף מהדיון הזה אני רוצה לברך את הילדות שנמצאות אתנו בזום, שחקניות הספורט, לצערי לא רואים אותן עכשיו, אנחנו ניתן לכן את זכות הדיבור, עוד קצת סבלנות, אני מבינה שיש הרבה התרגשות, אבל ברשותכן אני קודם אעביר את רשות הדיבור למנכ"לית שדולת הנשים להצגת הנושא, בבקשה.
לאלו: צוהריים טובים, תודה רבה, שמי עינת פישר לאלו, מנכ"לית שדולת הנשים, אז באמת תודה רבה ליושבת הראש על הדיון המאוד חשוב הזה ועל העיסוק בסוגייה הזאת שבעיננו היא מאוד חשובה.
לאלו: אני אגיד משהו מאוד עקרוני ואני אעביר את השרביט למשנה למנכ"לית ולמנהלת למחלקה המשפטית לפרט את הבעיה, אבל אני רוצה להתחיל בלהגיד לכל מי שנמצא ונמצאת בחדר הזה כנראה לא צריך להסביר כמה הסוגייה הזאתי היא חשובה, אבל צריך להגיד שהסוגייה הזאת לא עומדת לבד, היא חלק מבעיה כוללת של הקצאת משאבים ושל שוויון מגדרי בהקצאת המשאבים הממשלתית, אנחנו נמצאים בעולם שבו שבע שנים אחרי החלטת הממשלה לניתוח מגדרי של תקציבי המשרדים, זה כמעט ולא מיושם, זה מיושם בשיעורים נמוכים מאוד, אין עדין הפנמה של הממשלה לבדוק את עצמה באופן שבו היא מתנהלת ובאופן שבו היא מקצה את התקציבים ואז אנחנו מגיעים באמת למקום שאנחנו מגלים אזורים כאלה, גם בתחום החינוך ובוודאי ובוודאי בתחום הספורט של פערים מאוד גדולים בהקצאת משאבים שחלקם עירוניים וחלקם ממשלתיים לנושאים של לנשים ולגברים.
לאלו: גם בתוך הנושא של הספורט, הנושא של המתקנים לא עומד לבד, אם תחשבו רגע על זמן השידור שמוקצה לספורט נשים ועל העניין הציבורי ועל בכלל על המקום הציבורי ועל הנוכחות שיש לדבר הכול כך חשוב הזה, של ספורט נשים בחיים שלנו אז אנחנו רואים שהאפליה היא הרבה יותר עמוקה והאי שוויון בהקצאה הוא הרבה יותר עמוק ואני חושבת ששוב לכל מי שיושבת ויושב כאן זה ברור, אבל ספורט הוא סימפטום, הוא גם חשוב מאוד בדיוק כמו שחבר הכנסת אורבך ציין קודם, הוא חשוב מאוד לבניית האישיות וההישגיות, יש מחקרים שמראים שנשים מנהלות בחירות ב-96 אחוזים עסקו בספורט הישגי לאורך חייהן, יש לזה ללא ספק השפעה, אבל כאמור זה חשוב כי זה חשוב וכי הספורט הוא דבר חשוב וזה חשוב, כי אנחנו צריכות לחיות בעולם שבו הקצאת המשאבים הממשלתית והמוניציפלית היא שוויונית והיא לוקחת בחשבון את העניין המגדרי ואני אעביר לגלי לפרט את העניין של המתקנים.
יעל רון בן משה: אז ברשותך רגע לפני שהגברת זינגר תתייחס, רק בהתייחס לדברייך, הדיון הקודם שקיימנו פה בוועדה, ממש לפני שעה עסק בשידורי ספורט באופן כללי, זה דיון המשך לדיון שקיימתי כבר לפני כחודש, חלק ממנו עסק בשידורי ספורט במובייל, לא נושא נשי, לא קשור בכלל, אבל החלק השני של הדיון עסק בתיעדוף אירועי הספורט המשודרים ושם עלה חזק הנושא של שידורי ספורט נשי, גם שידורים של ספורט נכים, אבל בהחלט הנושא של שידורי ספורט נשי, נמצאת איתנו כאן נציגת עמותת "זזה" שהשתתפה גם בדיון הקודם והיא תגיד כאן את הדברים, אבל בהחלט גם הנושא של הקצאת זמן המסך והשידורים משפיע מאוד אחר כך על איך ילדות 'תופסות' את נושא הספורט, דימויי גוף, מודלים לחיקוי, גאווה מקומית, גאווה לאומית, אז כולנו התרגשנו עם לינוי אשרם, אנחנו מאוד מאוד מברכים על זה, אנחנו רוצים מזה עוד, גם ברמה הלוקלית שבאמת ילדות, נשים וגם ילדים וגברים יראו את הדבר הזה, אז זה היה הדיון הקודם וקבענו גם דיון שלישי נוסף בנושא של הנגשת שידורים, ראינו שם נתונים שהוצגו על ידי עמותת "זזה" על השעות שבהם משודרים אירועי ספורט נשים, על איכות השידור שהיא פחותה, אז בהחלט הנושא של הקצאת משאבים לספורט נשי הוא רחב הרבה יותר, בבקשה הגברת גלי זינגר ותפקידך.
גלי זינגר: צוהריים טובים ותודה רבה על הוועדה הזאת, אני המשנה למנכ"לית ומנהלת המחלקה המשפטית בשדולת הנשים.
גלי זינגר: אני אגיד מה שאמרת דווקא שהזכרת את לינוי אשרם, זו נקודה מצוינת להיאחז בה בגלל שצריך לעשות הבחנה בין ספורט יחידני לספורט קבוצתי ולינוי אשרם כזאת שהצליחה, היא הייתה צריכה להפוך 'הרים וגבעות', בכל זאת היא הצליחה, אבל זה עדיין ספורט יחידני, לקחת ספורט קבוצתי, כדי שספורט קבוצתי נשי בישראל יצליח, צריך לתת לו את המשאבים, כמו שנותנים לספורט הגברי, אנחנו לא רואות שזה נעשה, לא במתקנים, לא בשידורים, לא בשום דבר אחר, רק לסבר את האוזן, אנחנו עשינו סקר בשדולת הנשים בשנה שעברה, בין ליגת העל של נשים בכדורגל, לא משהו חובבני, הליגה המקצוענית של נשים בכדורגל, הליגה העליונה, המקבילה של ליגת הגברים העליונה, בקרב השחקניות ומה שמתגלה זו תמונה מדהימה, 95 אחוז מהשחקניות בליגת העל בנשים בכדורגל מתאמנות על חצי מגרש, ב- 60 אחוז מהמתקנים, מהמגרשים, אין מלתחה, נשים שמגיעות לשחק, נשים בליגת העל, אין להן מלתחה להחליף בגדים, להתרענן, ללכת לעשות את הצרכים, 75 אחוז מהמתקנים אין מקום להשאיר ציוד במגרש, הן מגיעות אין להן איפה להניח שם את הדברים, 88 אחוז מהשחקניות מתאמנות על דשא סינטטי שזה בכלל אין מה להשוות בין דשא רגיל לדשא סינטטי וב-40 אחוז מהמגרשים אין בכלל אישור תאורה, זה אומר שהן מתאמנות בחושך, על כל המשתמע מכך, גם לגבי הספורט עצמו, גם לגבי ההשלכות של הדבר הזה, הסכנות שכרוכות בסיפור הזה, זה פשוט כאילו זה איזשהו 'ישות זרה' שלא נספרת לא מובאת בחשבון.
גלי זינגר: עכשיו כדי שספורט יעשה את כל הדברים החשובים שהוא עושה, צריך לתת משאבים, צריך לדאוג שהמשאבים הציבוריים שישנם, גם אם הם מוגבלים, הם קיימים, צריך לחלק אותם באופן שיהיה בו איזון מגדרי ומה שצריך לעשות זה קודם כל לעשות פילוח מגדרי בכל הרשויות, בכל המדינה, לעשות פילוח מגדרי של חלוקת המשאבים, לא יעלה על הדעת שילדות שרוצות להתקדם, שרוצות כבר לשחק כדורגל, אחרי שהן כבר הצליחו להתגבר על כל המכשולים וכל החסמים שלהגיע לשחק ספורט שנחשב גברי, אחרי שהן כבר עשו את הדבר הזה, הן מגיעות ודוחקים אותן לשחק, או בשעת ערב מאוחרת שאז אין שום סיכוי שהיא תגיע, או באיזשהו מגרש שיש שם חורים במגרש, או שהן מתאמנות על שערים קטנים, זה פשוט לא יעלה את הדעת, יש לתת את הדעת לדבר הזה ואת המשאבים, מה שחשוב לנו מאוד שיעשה זה קודם כל כאמור לעשות פילוח מגדרי, שתהיה שקיפות של הדבר הזה, שנדע שיש נתונים והדבר היותר משמעותי בסופו של דבר לפעול שיהיה מנגנון שידאג לאיזון מגדרי ולחלוקה של המתקנים באופן שוויוני.
יעל רון בן משה: אוקי, יש לך אולי פילוח של המקומות שבהם כן יש קבוצות נשים, לפי אזורים גאוגרפים?
גלי זינגר: אנחנו נביא את הנתונים, יש נתונים, אני יודעת שיש למשל - -
יעל רון בן משה: כשאת אומרת ש-90 אחוז מתאמנות על דשא סינטטי, או איפה זה בכלל?
גלי זינגר: זה היה בכל ליגת העל בנשים בכדורגל בכל המדינה.
יעל רון בן משה: בליגת העל?
גלי זינגר: בליגה העל, זה הליגה העליונה.
גלי זינגר: הכי טובה.
יעל רון בן משה: אוקי, אני שואלת את זה, כי אני חושבת שיש מקומות שבהם אין בכלל קבוצות נשים, לא בליגה ג' גם.
גלי זינגר: חשוב נורא להבין שהדבר הזה הוא 'ביצה ותרנגולת', אם לא יהיו תקציבים ולא תהיה מודעות לדבר הזה ולא יקצו מגרשים ומתקנים וכסף לדבר הזה לא יבואו נשים ואז לא באו נשים אז אומרים 'מה אתן רוצות, אין נשים, איך נשדר אותם?
גלי זינגר: למה שאנחנו נסקר אותן' - -
יעל רון בן משה: ברור, אני רציתי לחבר את זה לתופעה רחבה עוד יותר שקשורה לפיזור הדמוגרפי בישראל, אבל אני לא אכנס לזה כאן עכשיו, בגדול היכולת של ילדה מקריית שמונה, או מעראבה, בכלל לדעת שקיים כזה כדורגל נשים.
גלי זינגר: נכון וכדי שהוא יהיה קיים צריך לתת לו כסף, צריך שהרשות המקומית והממשלה תדאג שממש יעבדו בזה.
יעל רון בן משה: כן, את הולכת כבר לפתרון, בסדר גמור.
גלי זינגר: ויגרמו לילדות ונערות ונשים כבר להתחיל בגיל הזה, להתחיל בגילאים המוקדמים שיגרמו להם לבוא, אל תגידו 'אין מגרשים בגלל שאין מספיק בנות שרוצות', בוודאי שאין מספיק בנות שרוצות, כי לא נותנים להן את התנאים בשביל זה.
יעל רון בן משה: ברור, בבקשה נציגת ארגון "זזה".
עדי לביא: עדי לביא, ראש אסטרטגיה ומדיניות בעמותת "זזה".
עדי לביא: אני רוצה להתייחס רגע למה שאמרת גלי, אז אני משחקת גם בקבוצת הנשים של בית"ר ירושלים, בנוסף לכל מה שאני עושה ב"זזה", אז אני יכולה להגיד כמובן שגם אנחנו בליגה הלאומית משחקות על דשא סינטטי והרבה מהנתונים שציינת נכונים כמובן גם עבורנו.
עדי לביא: בהקשר למגזר הערבי יש יותר ויותר קבוצות שנכנסות, שזה משהו מאוד משמח, אבל אני אשמח דווקא להציג פה איזושהי סוגייה שעולה דווקא בספורט העממי, אנחנו תמיד אומרים שאין נשים, או אין ילדות ואין נערות שמעוניינות לעסוק בספורט ולכן לא מגיע להן מגרש לצורך העניין, או תאורה, אבל אני אספר לכם את הסיפור שלנו, אנחנו קבוצה שהתחילה פה בארמון הנציב בירושלים, קיבלנו מגרש מהמתנ"ס, אנחנו משלמות על המגרש, קיבלתי מפתח מהמתנ"ס כדי שאני אוכל לבוא לפתוח את השער והיינו מגיעות וכל פעם היו שם תמיד גברים שפשוט קפצו מעל הגדר ותפסו לנו את המגרש, אני היראתי להם שיש לי את המפתח, הם אמרו 'לא מספיק', את צריכה להראות לי מסמך, פניתי חזרה למתנ"ס, הביאו לי מסמך שיש לי אותו תמיד בתיק, היראתי להם את המסמך הזה , אמרו 'לא, זה מזויף, אנחנו לא מאמינים לך', התקשרתי למתנ"ס, אמרו לי 'אין לנו דרך לעזור לך, תתקשרי למשטרה', ברגע שהתקשרתי למשטרה, המשטרה הייתה מגיעה ואז הגברים היו עושים לנו 'טובה' ובעצם זזים.
עדי לביא: עכשיו יש לנו מפתח, מדינה קפיטליסטית, שוכרים מגרש, יש לנו מסמך, זה לא מספיק, קרה לנו גם מקרה מצער שאחרי כל זה, שהראינו את ההוכחות לזה שבעצם אנחנו כרגע אמורות לקבל את המגרש, אחד הגברים זה לא התאים לו והוא חשף את עצמו בפני אחת השחקניות שלנו והיא לא חזרה לשחק, כי לא התאים לה, היא הוטרדה מינית וזה שהיא בעצם הגיעה לשחק כדורגל ועם כל הצעקות והמריבות שיש לנו וכמובן ההטרדה הזאתי, הרבה מהשחקניות שלנו 'נושרות', הן אומרות 'אני באה לשחק לכיף, אני משאירה את הילדים בבית, עושה את כל הסידורים ואז מה יוצא לי מזה, אם יש כל כך הרבה בעצם עצבים שנכנסים לתוך זה', כי זה בעצם פעילות פנאי, אז זה דבר אחד.
עדי לביא: הדבר הנוסף, לפי מה שגם את אומרת, הנערות וילדות הן האחרונות לקבל את הקצאת המגרש מהעירייה, אז גם אם רוצים להקים קבוצה חדשה, אנחנו תמיד למטה בסדר העדיפויות, קודם רואים שמישהו אחר קיבל את המגרש ונקודה אחרונה, פנתה אלינו קבוצה, בעצם אמא מקבוצת נערות א' במכבים רעות, לכדורסל, שאמרו לנו שלהם יש בעיה כזאתי, זה קבוצה המובילה בכדורסל לנערות ואין להן צילום של המשחק, לא כמו הנערים המקבילים שלהם מצלמים את כל המשחקים שלהם, יש סטטיסטיקה שהאיגוד אוסף והם מעלים את הכול לאתר, אצלם לא עושים את זה, יש בעצם את הטכנולוגיה במגרשים, לא משתמשים בה, כשביקשו אישור להשתמש אמרו לא, זה רק לנערים, אז זה מתחיל כמובן מהקצאת המגרשים, אבל זה איזשהו הדרה שלנו מהמרחב לאורך כל הדרך.
יעל רון בן משה: אוקי, תודה רבה, אוקי חבר הכנסת סימון דוידסון, אתה רוצה להגיד או לשמוע קודם את הארגונים?
סימון דוידסון: אני אשמח, עכשיו הדיון הוא על?
יעל רון בן משה: הקצאה ותיעדוף במתקני ספורט, אנחנו שמענו גם מנציגות שדולת הנשים וגם מעמותת "זזה", על זה שבעצם אין מספיק משאבים לספורט, כנראה לא של משרדי הממשלה ולא של הרשויות המקומיות ונשים צריכות להסתפק במועט.
סימון דוידסון: אז אני קודם כל מגיע עכשיו משדולה מאוד גדולה שאני קיימתי היום לקידום נשים בספורט במדינת ישראל, היו מאה נשים המובילות בספורט בישראל, האג'נדה שלי זה ספורט בכנסת, כפי שאת יודעת, זה נושא מאוד מאוד מאוד כאוב הנושא של המתקנים, כאוב עד כדי כך שאני אגיד שמדינת ישראל 'נרדמה בשמירה' ב-30 שנים האחרונות ובעיקר בנושא תקציבים, אבל לא רק תקציבים, גם בנושא של ביצוע, גם כשהכסף 'צבוע' וגם שיודעים שיש כסף, בסוף צריך לבצע, צריך בסוף לדעת שאם מקצים מיליארד שקל למתקנים, שהמיליארד שקל איתם בונים מתקנים.
סימון דוידסון: עכשיו צריך להבין שלמדינת ישראל יש מחסור אדיר של מתקנים, מעל 2,500 אולמות חסרים בבתי הספר, מעל ל-50 אחוז בבתי הספר אין אולמות בכלל וכשאני מדבר על אולמות, אז אולם הוא לא משמש רק לבית ספר, הוא משמש גם לפעילות אחר הצוהריים וכשאין אולם, אז גם אחר הצוהריים אי אפשר לקיים חוגים, נשים, גברים, אבל ההשפעה על נשים היא הרבה יותר גדולה ולמה?
סימון דוידסון: כי גם כשיש מגרש כדורגל אז נותנים לנשים את שעות הקצה, הן מתאמנות או בשעה שתיים בצוהריים, או אחרי שמונה בערב ואני אגיד לכם גם שבהרבה מאוד מהמגרשים גם אין תאורה ואתם תמצאו לפעמים קבוצות של בנות מתאמנות בחושך, בחשכה וזה דבר שהוא אבסורד וכשאתם מסתכלים על המספרים אז מתוך 40 אלף שחקנים ושחקניות כדורגל רשומים באיגוד הכדורגל, אתם יודעים כמה נשים יש?
סימון דוידסון: מתוך 40 אלף, 1,474 נשים, תעשו את החשבון כמה זה כלום, זה כלום, זה כאילו אין ענף כזה, עכשיו למה אין ענף כזה?
סימון דוידסון: לא בגלל שלא רוצות, לא בגלל שאין יכולת, לא בגלל שאין פוטנציאל, הפוטנציאל בהגדלה של מספר הבנות בענף הכדורגל הוא אדיר, יש ארגון שנקרא "בועטות", זו עמותה, זה "שער שוויון" ו"בועטות", הם בכל הארץ פועלים, גם בחברה הערבית בנושא של קבוצות בבתי ספר היסודיים לכדורגל.
סימון דוידסון: יש בעמותה הזאת ב"בועטות" 2,500 בנות, זאת אומרת יותר מהתאחדות הכדורגל, עכשיו התאחדות הכדורגל גם אין לה רצון לעזור בנושא הזה, גם המאמנת הזרה שהיא כביכול הביאו לארץ, אני אגיד לכם משהו, אחרי שלושה ימים עזבה את הארץ, היא באה לפה ראתה מה אין פה, לא מה יש פה, לקחה את ה'צ'ימידן שלה' וחזרה חזרה להולנד, כי היא לא רצתה להיות פה, כי אין פה כלום.
סימון דוידסון: אתם לא מבינים כמה שכחו את הספורט במדינת ישראל, אם זה אולמות, אלפי מגרשים חסרים, אין לילדים איפה לשחק, מדברים על החברה הערבית, אנחנו רוצים להציל את החברה הערבית, אנחנו רוצים לחזק אותה, הנושא הזה של ספורט זה הכלי הכי פשוט, הכי קל ולהגיד לכם משהו גם הכי זול, אבל לא עושים את זה ואני מקווה עכשיו בתוכנית החומש שכן יותר ויותר יבנו בחברה הערבית.
סימון דוידסון: אני רק אסכם בנושא הזה, כשאנחנו מדברים על ספורט נשים, יושבת פה כנרת, יושבת פה מנכ"לית של 'אתנה', צריך להבין שהרצון של מי שעובד בעולם הזה הוא מאוד גדול, 'אתנה' רוצים לעשות דברים נפלאים, הפועל, מכבי, כולם באמת רוצים, אבל יושב פה חנן והוא מבין מה שאני אומר, אין כסף, אין תקציבים, 0.18 אחוז מתקציב המדינה הולך לספורט, 0.18 אחוז, פחות משתי עשיריות האחוז ולמה זה קורה?
סימון דוידסון: כי במשך שנים רבות אף אחד לא היה לו את הדגל הזה בכנסת, אף אחד לא דיבר על הספורט, זה לא עניין אף אחד, אז אנחנו חייבים לעשות שינוי ואני מקווה גברתי היושבת ראש שתהי חלק מהשינוי הזה, חייבים להכפיל את תקציב הספורט בתקציב הבא, חייבים לבנות יותר, להשקיע בילדים, כי זה דור העתיד שלנו, תודה.
יעל רון בן משה: תודה רבה חבר הכנסת דוידסון, אז כפי שכולכם רואים יש כתובת בכנסת לכל נושא הספורט, בתחילת הדיון השתתף חבר הכנסת ניר אורבך שהוא חבר יחד איתי בוועדת כספים, אנחנו מחויבים לנושא לקראת דיוני התקציב הבאים, נראה מה אפשר לעשות וככול שהדברים גם יגיעו מאיתנו, ממך, מחברים אחרים בבית הזה, לוועדת כספים, אנחנו נהיה כוח אחד בדבר הזה, גם כי אנחנו מבינים שלספורט בכלל יש חשיבות מאוד מאוד גדולה בחברה הישראלית המגוונת עד משוסעת, מקום של יצירת גאווה לאומית, זהות, ערכים ובדגש על ספורט נשים ובכלל כל הנושא התקציבי שגם אתה התייחסת אליו על זה שאולי מדובר בהשקעה יחסית לא גדולה, אנחנו גם תמיד צריכים לשאול מה האלטרנטיבה, אותה ילדה שנמצאת עכשיו בשלומי, או בעראבה, או אפילו בקיבוץ שאני גרה בו ואין לה את האפשרות לעשות ספורט, כמה יעלה לנו בעתיד לעשות ממנה אישה מצליחה, מובילה ואני אגיד גם בבתי ספר שהילדים שלי לומדים, שהם בתי ספר לא 'רעים' בכלל, לצערי אין אולמות ספורט ואז מי שיכול בשעות אחר הצוהריים הולך לחוגי ספורט באולמות ומי שלא, לא, אפשר לבדוק את זה במועצה אזורית מטה אשר, שני בתי ספר יסודיים שהילדים שלי, אחת עדיין לומדת, שניים כבר סיימו, אין אולמות ספורט, אומרים לי שיהיו, אבל בינתיים הילדים גדלים ויש לזה משמעויות אדירות.