GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עירית רון: למשל, עכשיו אנחנו סיימנו בסיומו של חודש תרגול מאוד מאוד אינטנסיבי שנופל על תקופת לימודים מאוד מאוד עמוסה.
עירית רון: כוח האדם במילואים, הסטודנטים במילואים הם אנשים יקרים וחשובים.
עירית רון: ברמה הלאומית וגם ברמת הפרט, חשוב מאוד מאוד לאפשר להם ולהיות מודעים לאפשרות שזה מפיל קורס, מפיל סמסטר עבורם, להשתתף במילואים לפעמים, אפילו ברמה הלאומית.
עירית רון: כי, זה כוח אדם מאוד מאוד איכותי, גם כמותית, אלו חבר'ה צעירים, חבר'ה שמאוד מאוד חשוב שימשיכו לשרת במילואים.
עירית רון: לעיתים, נגרם אפילו נשר בתקופה הזו ממילואים הלאה.
עירית רון: מבחינתנו, החשיבות היא מאוד מאוד גבוהה, לתת להם את הכלים להמשיך גם במילואים וגם כסטודנטים במקביל, ואם אפשר אפילו לעגן את זה רשמית באילו שהן הסכמות, אז אנחנו נשמח מאוד לשתף פעולה, לראות כיצד ניתן לסייע ולעזור.
עירית רון: המעט סטודנטים שפה מוזמנים להפיץ את קיומנו, לפנות אלינו ונשמח מאוד לשיתופי פעולה ולכל סיוע שהוא.
יעל רון בן משה: יופי, תודה רבה.
יעל רון בן משה: בבקשה גברתי, התייחסות.
דבורה מרגוליס: אני ראש מנהל ור"ה – ועד ראשי האוניברסיטאות.
דבורה מרגוליס: קודם כל, אני מאוד מתחברת עם מה שאמר עמיתי פה, שהוא גם נציג מכללת הדסה, גם נציג גברעם.
דבורה מרגוליס: האוניברסיטאות מאזנות לאורך השנים הרבה מאוד בקשות, אינטרסים ולחצים, ותקופת הקורונה כמובן העצימה את כל העניין.
דבורה מרגוליס: שבוע, שבועיים בעצם - - -
יעל רון בן משה: גברתי, אני חושבת גם שתהיה פה התייחסות לדברים שאמרת.
דבורה מרגוליס: אני תיכף אעיר ממש הערה קצרה על הדבר הזה.
דבורה מרגוליס: בשבועיים המערכת של האוניברסיטאות, אני יודעת שבמכללות היה גם מהלך דומה, עברה כמעט באופן מלא ללמידה מרחוק, עם הפלוסים והמינוסים שלה.
דבורה מרגוליס: את השנה הראשונה של הקורונה סיימנו, אצלנו לפחות, בהצלחה די טובה, אבל כמובן לא במאה אחוז.
דבורה מרגוליס: מראש, גם המחקרים שמלווים את כל התקופה הזו וגם חוויות אישיות גם של סטודנטים, אי אפשר ללמוד רק מרחוק, זה לא נכון אקדמית וזה לא נכון ברמה האישית.
דבורה מרגוליס: דמיינו למשל את העיר באר שבע בלי סטודנטים, שאוניברסיטת בן גוריון הופכת להיות דיגיטלית לגמרי, לא יעלה על הדעת.
דבורה מרגוליס: קיום של קמפוסים תוססים, של חבר'ה צעירים שמפוזרים בכל הארץ, מכללות ואוניברסיטאות גם יחד, יש להם חשיבות אדירה.
דבורה מרגוליס: אקדמית, כאשר סטודנט מגיע לאוניברסיטה לא רק פוגש את המרצה ומנהל איתו שיח, אלא יושב בקפיטריה, שותה קפה ומשם אולי עולה המחקר פורץ הדרך הבא וראינו כאלה, גם לזה יש חשיבות מאוד מאוד גדולה.
דבורה מרגוליס: לכן, נכון, השאלה היא תמיד באיזון ובמינון.
דבורה מרגוליס: אוניברסיטאות אכן משתמשות היום הרבה יותר בכלים דיגיטליים והיברידיים, זה היום חלק מתכנית הלימודים בכל המוסדות.
דבורה מרגוליס: אוניברסיטאות הכשירו ומכשירות את הסגל האקדמי שלהם ללמד בצורה היברידית, זה מאוד מאוד לא פשוט.
דבורה מרגוליס: אם את עכשיו צריכה להתייחס לאנשים שמדברים בזום ויש לדעתי אנשים שמחכים לדבר בזום, אז הקשב שלך אמור ללכת לכמה כיוונים, זה מאוד מאוד לא פשוט ועושים את זה, עושים את זה בהצלחה לא רעה.
דבורה מרגוליס: הנושא של ההקלטות - - -
יעל רון בן משה: גברתי, סליחה שאני קוטעת אותך, הלמידה ההיברידית זה לא הכרח אומר בו זמנים, פרונטלית ובזום, יש מכללות שהחליטו - - -
דבורה מרגוליס: לא, בסדר אני אומרת, הנושא של ההקלטות למשל - - -
יעל רון בן משה: אני לא חושב שמישהו דיבר פה או הציע שיהיה גם סטודנטים - - -
דבורה מרגוליס: יש גם וגם.
תום נדיל: אנחנו כתבנו בנייר למה אנחנו מתייחסים בסיפור הזה.
יעל רון בן משה: לא, לא, אני אומרת לא הייתה הצעה כזו, אז זה בסדר שאמרת את זה והעלית את הקושי הזה - - -
דבורה מרגוליס: יש קורסים שזה קורה בהם עדיין, אבל אני רק אומרת הסיפור של ההקלטות והשימור חומר נופל גם על הנושא של קניין רוחני של המוסד, גם על דרישות שהן בהחלט חלק מדרישות של משא ומתן שכר, גם מול הסגל הזוטר אצלנו וגם בסגל הבכיר.
דבורה מרגוליס: ממש היו כמעט עילות לסכסוכי עבודה, כי מרצים בסופו של דבר הם תוצרים שהם עובדים עליהם וזה חלק גם ממה שהם רוצים לשמר אצלם וזה כמובן גם לגיטימי.
דבורה מרגוליס: אז, אני רק אומרת אלו מינונים ואיזונים והדברים מתנהלים בצורה לא רעה עד היום.
דבורה מרגוליס: כמובן, נקודתית צריך לשפר, אז צריך לשפר.
דבורה מרגוליס: כאילו, סטודנטים שהם מוצאים נקודתית עלו פה טענות.
דבורה מרגוליס: אני חושבת שברוב המקרים פנייה למוסד יכולה לפתור את הפנייה או לפחות להקל.
דבורה מרגוליס: לגבי מילואים, יש מערך שלם של סיוע לסטודנטים במילואים, למיטב ידיעתי גם במכללות ובהחלט באוניברסיטאות, תרומות ייעודיות שאוספים לדבר הזה.
דבורה מרגוליס: אוניברסיטאות מעמידות דיגיטציה כמעט מלאה, ומאפשרות לקורסים וכו' וכו', אפילו יש היום מתן של נקודות זכות אקדמיות למי שמשרתים בשירות מילואים ארוך של מעל שבועיים רצופים, אם אני זוכרת נכון.
דבורה מרגוליס: הדברים האלה לגמרי לגמרי מטופלים.
עירית רון: זה בעזרת העמותה.
דבורה מרגוליס: לא, זה ממש לא בעזרת העמותה.
דבורה מרגוליס: זו חקיקה, הטכניון ואוניברסיטת חיפה כבר החליטו על זה כבר לפני חמש עשרה שנה, אז עם כל הכבוד לעמותה, העמותה עושה עבודה חשובה אבל האוניברסיטאות מכירות את הבעיה, זה לא משהו שחדש אצלנו.
דבורה מרגוליס: זהו, מעבר לזה, ההגבלות מל"ג, אז אולי פה תתייחס עמיתתי.
נעמי בק: שלום.
נעמי בק: אני סמנכ"ל אסטרטגיה ובין-לאומיות במל"ג ות"ת.
נעמי בק: קודם כל, תודה על ההזמנה להשתתף בדיון הזה על נושא חשוב שמל"ג ות"ת מקדמות כבר מתחילת התכנית הרב שנתית הנוכחית, שהתחילה בשנת תשע"ז, מסתיימת השנה ואנחנו בהתארגנות לתכנית הרב שנתית הבאה.
נעמי בק: אני אשמח להתייחס באמת למה שאנחנו עושים, לטובת קידום הלמידה הדיגיטלית תחת הנושא של חדשנות בהוראה או חדשנות פדגוגית.
נעמי בק: זה נושא שהזכירו פה עמיתיי לשולחן, מהצד שני, של המוסדות, שאיתם אנחנו עובדים בצורה מאוד צמודה, גם כמובן תום בהתאחדות הסטודנטים.
נעמי בק: אז, ברשותכם, אני אעביר את רשות הדיבור לממונה שלנו בנושא הזה באגף, שתסביר מה נעשה ומה אנחנו מתכוונים לעשות ככה בקצרה.
שירה אפרת: שלום.
שירה אפרת: אני מהמל"ג ות"ת.
שירה אפרת: אז, במסגרת התכנית הרב שנתית, בהתחלה מל"ג וות"ת קידמו הפקה של Mooc.
שירה אפרת: זה היה משהו חדשני, פורץ דרך, זה קידם את המערכת לכיוון הזה, חשיפה בין לאומית וכניסה לשוק החדש.
שירה אפרת: עם פרוץ הקורונה, בשנת 2020, יצאנו בתכנית תמיכה לפיתוח תשתיות למידה דיגיטלית ותקציב של שבעים מיליון מתקציב ות"ת ושבעים מיליון מתקציב המוסדות, סך הכל בהיקף של מאה ארבעים מיליון לכל המוסדות מתוקצבים.
שירה אפרת: מתוך המוסדות המתקצבים, עשרים ושמונה מוסדות משתתפים בתכנית.
שירה אפרת: אנחנו הקמנו פורום בין מוסדי, אנחנו בשיח כל הזמן, אנחנו פתחים ביחד את הדברים.
שירה אפרת: המוסדות כבר שנה וחצי בתוך הפעילות, הם פיתחו תשתיות, הם עובדים המון על הדברים האלה.
שירה אפרת: יש המון עבודה בעניין של הכשרת מרצים, הם סוכני השינוי.
שירה אפרת: ביחד עם המוסדות אפיינו והגדרנו מה היא למידה דיגיטלית, נתנו למוסדות המון חופש להגדיר איך הם רואים את הלמידה הדיגיטלית וכיצד הם רוצים לקדם אותה למוסד בהתאם ובהלימה לתמהיל של האוכלוסייה ולמדיניות שלה.
שירה אפרת: אנחנו תמיד מדברים על העניין של למידה דיגיטלית כשימוש באמצעים טכנולוגיים ומקוונים לצורך למידה פעילה.
שירה אפרת: כלומר, ניתן לעשות למידה פעילה באמצעות הזום, אפשר לעשות למידה פעילה גם בכיתה, אז כל זה נכלל במסגרת השלושים אחוז של הלמידה הדיגיטלית שמוסדות צריכים לעמוד בה עד שנת תשפ"ד.
שירה אפרת: באמת ישנה החלטה של מל"ג, של רגולציה, שהיא משנת 2018, עוד לפני הקורונה.
שירה אפרת: אנחנו עכשיו עובדים על עדכון של ההחלטה הזו, היא מבחינה בין למידה דיגיטלית ללמידה מקוונת.
שירה אפרת: יש יתרונות ללמידה מרחוק, אבל אנחנו חושבים שבאמת הדגש הזה, כמו גם מה שנאמר על ידי משרד החינוך, זו למידה פעילה, איכות ההוראה הלמידה היא איכותית וגם בלמידה מרחוק צריך לשלב את הדברים האלה.
שירה אפרת: אז, אלו הדברים שאנחנו עובדים עם מוסדות.
יעל רון בן משה: בבקשה, מיכל אבן מאוניברסיטת חיפה.
מיכל אבן: בוקר טוב.
מיכל אבן: אני מזכ"ל ארגון הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת חיפה.
יעל רון בן משה: גברתי, סליחה שאני קוטעת אותך.
יעל רון בן משה: אני מאפשר לנציגים מרחוק להעלות בזום.
יעל רון בן משה: אומנם סיימנו את תקופת הקורונה, הכנסת פתוחה.
יעל רון בן משה: נציגים מרחוק, גם אוניברסיטאות, גם אזרחים, גם ראשי ערים, גם ארגונים אחרים.
שרית פני כהן: לזה קוראים מודלים אצלנו.
יעל רון בן משה: כן, אז אני חושבת שאפשר לאמץ את זה גם במקומות אחרים, זו לא חוכמה גדולה שלי.
יעל רון בן משה: אבל, אני אומרת אם מוסדות אקדמיים יכלו לאפשר את זה, אני חושבת שזה יהיה הדבר הנכון למדינת ישראל, לא פחות ולא יותר.
יעל רון בן משה: אם מישהו ירצה, נרחיב על זה בהמשך.
יעל רון בן משה: בבקשה גברתי, סליחה שקטעתי אותך.
מיכל אבן: להיפך, אני מודה לך על ההערה, כי אנחנו אומנם לא נחשבים פריפריה בחיפה, אבל בהרבה מובנים בפועל אנחנו כן.
מיכל אבן: אז, תודה רבה לך, יושב ראש הוועדה, גם על הדיון הזה וגם על האפשרות להשתתף בו ולשמוע, כמעט פעם ראשונה לשמוע את כל הנציגים האחרים שהשתתפו כאן.
מיכל אבן: אני אשתף שאני מגיעה לדיון הזה הן מנקודת מבט של מרצה אבל גם מנקודת מבט של סטודנטים.
מיכל אבן: בזכות זאת חוויתי גם את היתרונות הגדולים של הוראה ולמידה דיגיטלית, וזה מעולה שהמערכת פתוחה לדבר הזה.
מיכל אבן: אבל, אנחנו חושבים, ואני מדברת כאן בשם שאר הארגונים של הסגל הזוטר הן במכללות והן באוניברסיטאות.
מיכל אבן: יש כמה נקודות שלא נמצאות על השולחן בדיון הזה.
מיכל אבן: כמו שיושבת ראש הוועדה אמרה בתחילת הדיון, לא מדובר בנושא חדש, אבל למרות שהוא לא חדש, בשום שלב לא שילבו אותנו, את הסגל האקדמי הזוטר, בדיון הזה ובתהליך הזה.
מיכל אבן: נציג המכללות של גבר
מיכל אבן: עם דיבר מקודם על הוועדים, הוא הזכיר את הוועדים, אבל אחרי כמה משפטים התברר שהוא מדבר על הסגל הבכיר בלבד.
מיכל אבן: נכון שאנחנו מכירים את זה וזה מאוד אופייני לו לראות את הסגל הזוטר, אבל אנחנו לא חושבים שזה יכול לקרות, במיוחד שהסגל הזוטר עושה את מרבית מלאכת ההוראה, הקניית הידע, שאחריה יש סיכוי שאנשים ירצו לייצר ידע.
מיכל אבן: אז, ברור לי שלא התקיים כאן דיון, אני רק אגיד ממש בקצרה, בתמצית את הנקודות, שאנחנו חושבים וחושבות שצריכים כן להיות כאן בדיון הזה.
מיכל אבן: אז, קודם כל, עניין ההכשרות, על מנת לעשות את הדבר הזה הכי טוב שאפשר, חייבים לקיים על זה דיון מה זה ההכי טוב.
מיכל אבן: שוב, לא יכול להיות שהמרצים והמרצות הם לא חלק מהדיון הזה, כי הם אלה שיצטרכו להוציא את זה לפועל.
מיכל אבן: הוזכרה הבעיה של ציוד ותשתיות בקרב הסטודנטים, שזו באמת בעיה כואבת.
מיכל אבן: צריך לזכור שגם למרצים והמרצות יכולה להיות בעיה בבתים שלהם של תשתית, ציוד, חשמל וכו'.
מיכל אבן: יש את הנושא של קבוצה לא מבוקרת של הקלטות.
מיכל אבן: אנחנו ממש בעד האפשרות לתת לסטודנט או סטודנטים, שהיו במילואים, אפשרות לצפות בשיעור.
מיכל אבן: אבל, כל עוד זה נעשה בדרך לא מבוקרת, שהקישור שהסטודנט מקבל הוא קישור שהוא יכול להעביר הלאה לכל מי שמבקש, זה בעייתי.
מיכל אבן: יש עניין של בניית קורסים מקוונים שישמשו, מוסד אחד מבקש, אבל הקורס ישמש הרבה מוסדות אחרים, כאשר המרצה מאבד שליטה למי ולמה העבודה שלו הולכת.
מיכל אבן: מרצים שלימדו את הקורס הזה במוסדות אחרים עלולים לאבד את עבודתם בגלל זה, ולא כי הם לא טובים ולהיפך, אנחנו נאבד את החיבור של המרצה לאוכלוסייה, לסביבה החברתית והגיאוגרפית שאליה הוא פונה.
מיכל אבן: יש את עניין הגדלת מספר הסטודנטים, קל מאוד להגביל את המספרים כאשר מדובר על הוראה דיגיטלית, ולהתעלם מהמשמעות של זה על המרצה ברמת המטלות הנלוות ומספר הסטודנטים שאיתם הוא בקשר.
מיכל אבן: מכאן, יש גם את האפשרות הטכנולוגית של פנייה כמעט בלתי מוגבלת של סטודנטים למרצים.
מיכל אבן: זה נורא מובן מאליו היום שאם יש ווטסאפ, אני כבר מוצאת את עצמי מלמדת בקורסים שהמוסד פותח לי קבוצת ווטסאפ עם הסטודנטים, גם על זה צריך לחשוב.
מיכל אבן: עניין טוהר הבחינות, אני רק אגיד בגלל שהתחלתי, שלא יהיה ספק, אנחנו לא מטילים דופי בסטודנטים, אבל כאשר האפשרות המקוונת מטילה את עבודת ההשגחה למרצים, זה מעמיד אותם במצב לא נוח שהם משגיחים על התלמידים שהם רוצים בטובתם.
מיכל אבן: אז, לסיום הדברים אני אגיד שיש כאן ארגונים שפנו למוסדות שלהם, להנהלות שלהם על מנת לקיים את הדיון הזה ולהגיע להסכמות והם סורבו.
מיכל אבן: מדובר גם על הארגונים במכללות, זה גם הארגון באוניברסיטת חיפה, שנאמר כאן שזה כמעט סכסוכי עבודה.
מיכל אבן: אני מבקשת לתקן, הם כבר הכריזו על סכסוך עבודה, כי ההנהלה מסרבת לדבר איתם.
מיכל אבן: אנחנו עובדים ביחד כולנו על גיבוש העמדה שלנו, למרות שאף אחד לא פנה אלינו ולא ביקש את זה מאיתנו, זו בעצם הבקשה שלנו.
יעל רון בן משה: אוקיי, תודה רבה, גברתי, התייחסות חשובה.
תום נדיל: רק נקודה אחת שהיא מאוד חשובה ולא הזכרנו אותה, היא שהסיפור של דיגיטציה הוא רלוונטי מאוד לסטודנטים עם מוגבלויות שקשה להם לעקוב, סטודנטים עם קשיי שפה שהזכירו פה, זו נקודה שחייבים לשים לב אליה כל הזמן.
תום נדיל: לסיכום, חברת הכנסת יעל רון בן משה, תודה רבה על הדיון.
תום נדיל: השאלה היא לא אם דיגיטציה, אלא איך דיגיטציה.
יעל רון בן משה: טוב חברים, תודה לכל מי שהגיע, תודה על ההתייחסויות, אני מסכמת.
יעל רון בן משה: ראשית, אני מברכת את ארגוני הסטודנטים על קיום יום הסטודנט בכנסת, את חבריי יושב ראש הוועדות שמקיימים דיונים מקבילים לפני ובהמשך היום, את יושב ראש הכנסת ואת כל עובדי הוועדות שנרתמו לנושא החשוב הזה.
יעל רון בן משה: הדיגיטל במכללות ובאקדמיה, כפי שציינתי, הוא לא נושא חדש, לא עבורכם, בוודאי לא הסטודנטים, לא אנשי הסגל, לא הות"ת ולא המל"ג, גם לא בבית הזה בכלל ובוועדה הזו בפרט.
יעל רון בן משה: אני חושבת מהפרוטוקולים שקראתי של ישיבות קודמות, שאנחנו כבר למדנו משהו בשנתיים הללו, כולנו וכנראה שיש לנו עוד דרך.
יעל רון בן משה: יש לציין שהעולם כולו והשוק כולו עוד נמצא בלמידה הזו.
יעל רון בן משה: אנחנו רואים השפעות של אפטר קורונה בעולם תעסוקה, אנחנו רואים את זה לדוגמא בעולם התעופה עוד מה קורה, אנחנו רואים עוד ענפים שלא יצאו מהמשבר כמו ענפי התיירות השונים.
יעל רון בן משה: בארץ זה מורגש בעיקר סביב חברות אוטובוסים ומדרכי טיולים.
יעל רון בן משה: הקורונה עוד מלווה אותנו, מלמדת אותנו ואני שמחה לראות שבמוסדות האקדמיים באמת נעשתה עבודה משמעותית יחד עם כל הגורמים בשנתיים האחרונות.
יעל רון בן משה: על אף זאת, עולות כאן טענות, לא כי מישהו עשה משהו לא בסדר, אלא כי באמת הצורך של הסטודנטים, המרצים, של הסגל הבכיר והצורך של הסגל הזוטר, הוא עוד בהתהוות, הוא עוד בלמידה, הוא עוד בגיבוש.
יעל רון בן משה: אני מבקשת מנציגות הות"ת והמל"ג כן להוביל בשבועות הקרובים איזו שהיא עבודת מטה סדורה, תקראו לזה ועדה, תקראו לזה שולחן עגול, זה לא חייב להיות פורום רשמי בשלב הזה, אבל כן להרחיב את השיח שעלה כאן, לראות שסביב השולחן יש גם נציגים של ארגוני הסטודנטים, אני מבקשת שזה יהיה מגוון.
יעל רון בן משה: ראינו פה נציגים גם ממוסדות חרדים, גם ממוסדות מהפריפריה הגיאוגרפית, נשים ונשים שהן במקור מדימונה, לשמוע את מגוון הדעות, זה טוב לכולנו וזו החברה הישראלי.
יעל רון בן משה: זה נכס שלנו, בואו נשתמש בו.
יעל רון בן משה: לא ראיתי כאן ייצוג למגזר הערבי, לא ראיתי כאן ייצוג למגזרים אחרים.
יעל רון בן משה: אתמול ציינו את יום ירושלים ויום העלייה מאתיופיה, איפה העולים חדשים?
קריאה: חלק מהסטודנטים העולים נמצא כאן, לא הספקתי - - -
יעל רון בן משה: בסדר, אז נדאג אבל שגם יהיה ייצוג סביב אותו שולחן עגול, שידון בנושא הזה, גם נציגים של עולים חדשים או ותיקים.
יעל רון בן משה: כמובן, אמרתי נציגי סגל בכיר, נציגי סגל זוטר וגם כאן בבקשה לראות שיש גיוון שמגיעים גם ממוסדות לימוד שנמצאים בפריפריה הגיאוגרפית, או שנותנים שירותים לקהלי יעד ספציפיים, לדוגמא, חרדים או חרדיות, ולראות ביחד איך עושים איזו שהיא תכנית עבודה.
יעל רון בן משה: ברור לי שתכנית עבודה כזו חלקה יהיה תלוי תקציב, בתוך עמי אני חיה.
יעל רון בן משה: אבל, בואו נראה שאנחנו יודעים על מה מדובר.
יעל רון בן משה: יכול להיות שכל נושא הלוחות האלקטרוניים, שעלה פה כמה פעמים, הוא למימוש עוד שלוש שנים, אבל מה קורה בשלוש שנים הקרובות.
יעל רון בן משה: אני יודעת שיש קשב רב לדבר הזה גם הות"ת, גם במל"ג, גם במשרד החינוך רוצים לראות איך יותר ישראלים נכנסים ללימודים האקדמיים וגם המקצועיים, יש להגיד, אולי גם לזה לא נתנו פה מספיק מקום.
יעל רון בן משה: תודה למי שייצגו גם את המכללות.
יעל רון בן משה: אני מבקשת שנקיים – אני לא יודעת אם זה יהיה דיון מעקב – אבל אנחנו נהיה באיזה שהוא קשר עם כלל הגורמים, נראה אם זה צריך להיות דיון מעקב או שנקבל איזה שהוא מסמך ונראה אם יש צורך לקיים דיון נוסף.
יעל רון בן משה: אני פותחת את ישיבת הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, 7.6.2022, ח' בסיוון התשפ"ב, דיון המשך, דיון מעקב.
יעל רון בן משה: את הדיון הקודם ניהל ידידי, חה"כ הרב אייכלר, גם את הדיון הזה לצערי, או בעצם לשמחתי ימשיך לנהל הרב אייכלר, כי לצערי אני אצטרך לצאת להצבעות בוועדת כספים על מענקי האומיקרון לבעלי עסקים.
יעל רון בן משה: חשוב לי כן להגיד בפתח הדיון, לאחר הדיון הקודם שהתנהל פה בצורה מקצועית ביותר ועניינית ביותר, התפרסמו בחלק מאמצעי התקשורת השמצות כלפיי וכלפי הוועדה, כאילו הדיון והעיסוק בנושא הזה הוא עיסוק פוליטי, בחלק מהמקומות גם זכיתי לתיאורים שזה דיון עם ניחוח גזעני, ושהפקרתי את הזירה לכבוד הרב אייכלר.
יעל רון בן משה: אני כמובן כופרת בכך מכל וכל, הוועדה הזו עוסקת רק בנושאים ענייניים, כך אני כיו"ר וכך כל מי שמנהל כאן את הדיונים.
יעל רון בן משה: נכון שלעיתים הנושאים הם רגישים ומורכבים, זה עדיין לא אומר שהם לא ענייניים.
יעל רון בן משה: כך אנחנו נוהגים בכל הדיונים בוועדה הזו, וכך גם בדיון היום.
יעל רון בן משה: לגופו של ענין, אנחנו מקבלים פניות, בעיקר הלשכה של חה"כ הרב אייכלר אבל גם הוועדה, על מצוקות של אזרחים בנושאים רבים ובפרט בנושא התחבורה הציבורית מנוף הגליל לירושלים ולאשדוד, ובעיקר בסופי שבוע.
יעל רון בן משה: יש קשר הדוק בין אחת השכונות או הקהילות החיות בנוף הגליל לירושלים ולאשדוד, האזרחים שגרים שם אלו אזרחים שעבורם התחבורה הציבורית היא הרכב, ואנחנו רוצים לעודד את זה שהם ימשיכו לנסוע בתחבורה ציבורית.
יעל רון בן משה: אין לנו שום ענין שאותן אוכלוסיות ירכשו רכבים פרטיים, או שרכבים פרטיים נוספים יעלו על הכביש, ואני מניחה שלמשרד התחבורה יש גם את הנתונים הכמותיים – מאז שאנחנו כולנו נוסעים עם רב-קו, וכבר זה לא תשלום ישירות לנהג – מי נוסע מתי, איך ובאיזה קווים, מתי שעות הביקוש, מתי העומסים, ולכן אפשר באמת לקיים דיון כזה בצורה מאד עניינית.
יעל רון בן משה: חס וחלילה אין כוונתה של הוועדה, לא שלי ולא של הרב אייכלר, לפגוע באוכלוסייה אחת, או להיטיב עם אוכלוסייה אחת על חשבון אוכלוסייה אחרת, בוודאי שזו אינה הכוונה, וצר לי אם יש מי שבוחר להציג את הדברים באופן הזה.
יעל רון בן משה: כאמור, כל הנתונים נמצאים במשרד התחבורה, ויכולים להציג את זה גם פה בוועדה וגם לציבור בכלל.
יעל רון בן משה: מהנתונים שקיימים אצלנו, הקווים היוצאים מנוף הגליל לכיוון ירושלים בימי חמישי, בעיקר משעות הצהריים ועד שעות הלילה, בימי ששי, ובמוצאי שבת בכיוון ההפוך בנוסף, מצביעים על כך שהקווים האלה עמוסים מאד.
יעל רון בן משה: אותם קווים לא נוסעים במסלול הקצר ביותר מנקודה לנקודה, אלא עושים עיקוף דרך כביש 65 וואדי ערה, כששוב, לפי הנתונים שקיימים אצלנו, נוסעים מעטים עולים במסלול הזה, כשיש מסלול קצר יותר, דרך כביש 6, שיכול להביא את הנוסעים, ולהפחית גם עומסים בצירים.
יעל רון בן משה: למה האוטובוס צריך לנסוע במסלול ארוך יותר אם אין נוסעים?
יעל רון בן משה: זאת ועוד, גם מי שכן עולה בדרך, עולה לאוטובוס עמוס.
יעל רון בן משה: האם לא מגיע גם לאותו נוסע שעולה בדרך לעלות לאוטובוס שיביא אותו בזמן הקצר ביותר כשהוא יכול לשבת, בצורה נוחה, לנסיעה ארוכה, גם מאזור כביש 65, ואדי ערה לירושלים?
יעל רון בן משה: אלה השאלות שעומדות בבסיס הדיון הזה.
יעל רון בן משה: כל ניסיון להציג את זה כנושא אחר הוא לא מעניין הוועדה הזו.
יעל רון בן משה: לתוך זה אנחנו נוסיף שאנחנו שומעים מהציבור שנוסע בקווים האלה שלעתים לא מעטות, תחנת היעד היא בכלל אשדוד.
יעל רון בן משה: משום אותו קשר בין הקהילות, ואין קו אוטובוס ישיר שמחבר בין שתי הנקודות האלה, ולכן אותה אוכלוסייה שפעמים רבות היא עם ילדים צעירים מאד, נשים בהריון, אזרחים ותיקים, נאלצים לנסוע בין שתי נקודות שגם בזמן העומס מרחק הנסיעה ביניהן הוא שלוש או שלוש וחצי שעות, שזה הרבה גם כך.
יעל רון בן משה: מיטלטלים חמש שעות ולמעלה מכך, תוך צורך להחלפת אוטובוסים, צעידה ברגל, ועד שתופסים מקום, אם מצליחים לתפוס, דרך תל אביב.
יעל רון בן משה: אין לוועדה שום עניין לקדם נושא שאין בו צורך.
יעל רון בן משה: ואם משרד התחבורה יציג שאין צורך, הקווים נוסעים ריקים, אז זה יהיה סיכום הדיון.
יעל רון בן משה: אבל כל עוד הנתונים הקיימים בידינו הם שיש צורך, גם בקו הישיר מנוף הגליל לירושלים, וגם מנוף הגליל לאשדוד, בפרט במועדים שציינתי – ימי חמישי משעות הצהריים והלאה, ימי שישי, ובמוצאי שבת – זה יהיה הבסיס לדיון, ואני מבקשת שאנחנו נישאר ענייניים סביב הנושא הזה.
יעל רון בן משה: רגע לפני שנפתח הדיון, עוד כשלא היינו בשידור שאלתי את נציג התחבורה לגבי פניות שמגיעות אליי בימים האחרונים מתושבי עכו על איזשהו שינוי שהולך להתבצע כבר לקראת סוף השבוע הקרוב, הפחתה של הרבה מאד קווים של תחבורה ציבורית של אוטובוס, מעכו ליישובים אחרים בגליל, כשהטענות שמגיעות אליי הן שמה שפורסם לתושבים זה שהמטרופולין התחבורתי שלהם יהיה כרמיאל, כל מי שגר באזור מבין שבחלק גדול מהמקרים אין שום הגיון לנסוע מעכו לכרמיאל ורק משם להמשיך בנסיעה למקום אחר בגליל, ואם אנחנו נמשיך בקו הזה של לעשות שינויים ורפורמות ללא קשר עם ראשי הערים, ללא קשר עם התושבים, ללא שיתוף ציבור, הרי רק עכשיו הסקר באוויר, למה כל כך מהר לעשות כבר עכשיו את השינוי?
יעל רון בן משה: בואו ניתן לסקר הגדול של משרד התחבורה לסיים את תקופתו, התושבים יתייחסו, בעלי עניין נוספים כמו ראשי ערים יתייחסו, ורק אחר כך אפשר יהיה לקבל החלטות.
יעל רון בן משה: אז אני אשמח גם על זה לקבל נתונים, אם לא במהלך הדיון הזה אז בהמשך.
יעל רון בן משה: וגם בוועדה הזו, וגם בכלל בבית הזה אנחנו נעקוב מעקב צמוד אחרי הנושא של התחבורה הציבורית בכלל, ובפריפריה ועבור אוכלוסיות שלהן זו דרך התחבורה היחידה, בפרט.
יעל רון בן משה: בבקשה הרב אייכלר, אני מתנצלת, אני הולכת להצבעות בוועדות כספים, תנהל את הדיון.
יעל רון בן משה: (היו"ר ישראל אייכלר)
ישראל אייכלר: כבוד חה"כ אופיר כץ, כבוד המשתתפים, מה שאמרה יו"ר הוועדה הוא אמת ויציב, הוועדה הזו, המנהלת אתי תעיד, וכולם יעידו, שעוסקת תמיד בפניות ציבור ולא בשום דבר שיש לו איזשהו הקשר פוליטי וציבורי, וצריך להיות איזה גאון בטירוף למצוא בדיון על הבאת תחבורה ציבורית לאזרחים, דרך להגיד שרוצים לקחת מן האוכלוסייה הערבית של ואדי ערה קווים.
ישראל אייכלר: זאת עלילה, לא עלילת דמים אלא עלילת גלגלים.
ישראל אייכלר: אני לא יכול אפילו להבין את מי שהיה מעונין בזה, אבל אני יודע שחבריי הערבים בכנסת שפנו אליי, כולם באו באמת בתום לב, הם לא האמינו שיכול לקרות דבר כזה, ובאמת הבהרתי חד משמעית: לא רק שאיננו דורשים למנוע מהערבים בוואדי ערה או בכל מקום אחר תחבורה ציבורית, אלא ההפך: השבוע ישבתי עם ח"כ בכיר מאד במגזר הערבי שסיפר לי שיש כל כך מעט אנשים אצלם באוכלוסייה שמשתמשים בתחבורה הציבורית, כי אין תחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: מבחינתם יש בעיה שאין להם תחבורה ציבורית, והם ישמחו מאד על פיתוח כל תחבורה הציבורית, ואנחנו נשמח מאד לדון גם אם יהיו פניות שלהם בעניין הזה.
ישראל אייכלר: אנחנו כן דורשים שבלי קשר, ובלי לפגוע באף אחד, אוכלוסיות כמו של נוף הגליל למשל, שזו אוכלוסייה, בפרט האוכלוסייה החדשה, שקשורה בטבורה מבחינה סוציולוגית-כלכלית לאשדוד בכלל, או לירושלים ובית שמש, שלא יצטרכו להעמיס על הקווים הקיימים בוואדי ערה, ולא בעפולה, אחת הפניות שיש לנו היא שאדם מנוף הגליל נאלץ לרדת לעפולה, כשזה בכלל אוטובוס שמגיע לצפת, או מצפת דרך עפולה לירושלים, והוא כבר מלא בצפת, ומתמלא עוד יותר בעפולה, והוא צריך להסתפח אליהם גם.
ישראל אייכלר: זה ממש עוול גם לצפתים, גם לעפולאים וגם לנוף הגליל.
ישראל אייכלר: זאת בשעה שהממשלה משקיעה מיליארדי מיליארדים לעידוד התחבורה הציבורית, ומדברים כל הזמן שרוצים להנגיש את התחבורה הציבורית.
ישראל אייכלר: יש לנו פה פניות, חוץ מעצומות, ממאות אנשים, שאני חושב לעצמי כאבא וכאיש ציבור, עוול לשלוח לשם אנשים, אם אין תחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: מדובר באנשים שאין להם כלי רכב, עם ילדים, עם נשים, ממש דברים מזעזעים.
ישראל אייכלר: יש לי פה פנייה של אדם, ואני מביא את זה כדוגמה, שהיתה לו חתונה באשדוד, משני הצדדים, הוא ואשתו אשדודים וההורים מאשדוד.
ישראל אייכלר: והם נאלצו לנסוע דרך עפולה, ומשם תל אביב, ומתל אביב לאשדוד, ובאשדוד לרובע שלהם.
ישראל אייכלר: ואשתו במצב מסוים, שהיא הגיעה למצב שכשהגיעו לחתונה, במקום ללכת לחתונה היא עלתה למיטה אצל אמא שלה ושכבה לנוח, כל החתונה היא לא יכלה לקום למחרת בבוקר לחזור לנוף הגליל, בחתונה היא לא הייתה.
ישראל אייכלר: רק בגלל טרחת הנסיעה.
ישראל אייכלר: באותו אופן יש המון פניות של אנשים, שלא יאומן שבימינו, ב-2022, אנשים עוד נוסעים שבע שעות בגלל המעברים וחוסר התיאום בין קווים.
ישראל אייכלר: העקרון שאנחנו דורשים וזו הדרישה הכי בסיסית, קווים ישירים במקום שזה מצדיק כלכלית.
ישראל אייכלר: ישירים לירושלים, ישירים לאשדוד, ישירים לחיפה ולבית שמש כמובן, אני מדבר מנוף הגליל.
ישראל אייכלר: כל הדברים האלה זה כל כך בסיסי, שאחרי שניתקנו את הנושא הזה של למנוע מהאוכלוסייה הערבית קווים, אלא ההפך, שאנחנו רוצים להוסיף, אנחנו דורשים חד-משמעית שמשרד התחבורה יאשר קווים ישירים ולא רק פעם בשבוע.
ישראל אייכלר: אתן לך דוגמא, אתה הנציג של משרד התחבורה פה, האוטובוס לבני ברק שגם היא עיר מאד מאסיבית, אז רק האוטובוס שבא לשם, חוזר לשם.
ישראל אייכלר: אז יוצא שביום ששי של ערב שבת הם מגיעים כבר להדלקת נרות, ובמוצאי שבת של קיץ הם מגיעים לפנות בוקר.
ישראל אייכלר: והאוטובוסים שמגיעים לירושלים מגיעים באמצע הלילה, ואין כבר אוטובוסים מהתחנה המרכזית לקחת אותם, עם ילדים ועם עגלות, ואנחנו ביקשנו שיעשו תחנה נוספת בהר חוצבים, שעכשיו הרבה תחבורה מופנית לשם, ואין מענה.
ישראל אייכלר: כל המענים של משרד התחבורה הם בין התעלמות לבין היתממות, אנחנו לא יכולים לשתוק על דבר כזה.
ישראל אייכלר: שמעתי שיש נהגים שעושים עכשיו הפגנות נגד משרד התחבורה, אנחנו לא רוצים להגיע למצב שנקרא לאנשים לצאת לרחובות ולחסום כבישים, אנחנו נגד זה, בשביל זה אנחנו נבחרים לכנסת, כדי למנוע את הדברים האלה, כדי להסדיר את הדברים באופן חוקי, או משפטי, ומסודר, שאנשים יקבלו את הדבר הבסיסי שנקרא תחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: ובגלל שזו ועדה לפניות הציבור, בוועדה אחרת הייתי אומר עוד כמה דברים על המניעים הפוליטיים נגד אוכלוסיות מסוימות.
ישראל אייכלר: פה אנחנו ממש עוסקים בפניות ציבור.
ישראל אייכלר: אני שמח שיש פה את חה"כ אופיר כץ מעפולה, שעפולה היתה בירת העמק, ועכשיו היא כבר בירת הגליל כולו, הפכתם לתחנת ריכוז מצפת וכו', אז אני רוצה שתכבד אותנו בתובנות שלך בעניין.
אופיר כץ: תודה רבה אדוני היו"ר, אז כן, אני מעפולה ואני תמיד ער ומשתדל להגיע לדיונים שקשורים לתושבי הפריפריה, והבנתי שזה דיון נוסף לדיון שהיה כבר בנובמבר, ואם אנחנו במדיניות של כל הזמן לחזק ולהקים והסברה לאזרחים כן להשתמש בתחב"צ, ואנחנו שם, אז למה כשיש מצב שאנחנו רואים שיש צורך ממש גדול, שאתה רואה שהוא גם לא נעלם, הנה היינו פה לפני מספר חודשים ועדיין הצורך הזה קיים, ועדיין חה"כ אייכלר ממשיך לקבל פניות.
אופיר כץ: אם זו גם המטרה של המדינה, לעודד את התחבורה הציבורית, ויש את הביקוש, אז מה מונע בעצם להוסיף להם את הקווים הנדרשים, בשביל שלא יהיו אנשים דחוסים, שיוכלו לנסוע בצורה נורמלית.
אופיר כץ: נראה לי שזה לא הגיוני שהם צריכים את הטרטור הזה של מנוף הגליל ליותר מארבע שעות.
אופיר כץ: יש לנו מספר אפשרויות שכן אפשר לצמצם את הסבל הזה ולהיות בכביש, אני כמי שנוסע ברכב פרטי מעפולה לכנסת משהו כמו שלוש שעות, זה סיוט.