GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל רון בן משה: שוו בדמיונכם שגברים היו צריכים לקחת על בסיס חודשי קבוע איזשהו טיפול או איזושהי תרופה, האם היינו נדרשים לזה?
יעל רון בן משה: שוו בנפשכם שהאחריות על מניעת היריון הייתה על גברים.
נירה שפק: אבל יש משהו במה שהיא אומרת.
נירה שפק: הזכירו קודם את מס האימהות שדובר עליו רבות ועשינו עליו דיונים, ועשיתי יום עיון שלם עליו.
נירה שפק: מס האימהות מראה לאורך שנים שיש פגיעה.
נירה שפק: תחשבי על זה שנשים נפגעות בתפקידים ובמשכורות בגלל מס האימהות.
נירה שפק: על זה הן נדרשות לשלם יותר על מוצרים, בין אם מגדריים ובין אם הן רק שלהן.
נירה שפק: זאת אומרת, 61% הייתי שמחה לקבל בהשוואה למה הגעתם ל-61%, כי זה אומר שכשהקהל שבוי זה לא 15, 20, 30.
נירה שפק: זה 61%.
נירה שפק: זאת אומרת, זה הרבה מעבר.
נירה שפק: אני פעם ראשונה שומעת על 61% במוצרי היגיינה.
איילת שקד: זה על מוצרים ספציפיים.
איילת שקד: בדקנו מוצר זהה בישראל לעומת מוצר ב-12 מדינות - - -
נירה שפק: זאת אומרת, 61% זה יותר ממדינות אחרות בעולם?
נירה שפק: זאת אומרת, בישראל, מעבר לזה שהפגיעה הזו היא בין-לאומית, בישראל מביאים אותה לאקסטרים ב-61%.
נירה שפק: אני בשוק.
יעל רון בן משה: אנחנו מכירים פערים מול העולם.
יעל רון בן משה: אני מכירה חלק מהמחקרים האלה.
יעל רון בן משה: אנחנו מכירים אותם בדאודורנטים, בסכיני גילוח, אבל בשום מוצר לא ראיתי 61%.
איילת שקד: זה במוצר אחד ספציפי.
איילת שקד: אני אציין שאנחנו רואים אהבת מותג של הצרכנית הישראלית, וזה בדרך כלל במוצרים שהם מאוד פופולריים.
נירה שפק: סליחה על השאלה הבוטה אולי, אבל אם אני משווה את זה לקונדומים שהוא מוצר גברי – האם אנחנו רואים הבדל בין המחיר בארץ למחירים בעולם?
איילת שקד: על זה לא עשינו בדיקה.
נירה שפק: אז שווה לבדוק את זה.
נירה שפק: אם אני משווה את זה כי זה מה שנקרא קהל שבוי וקהל שבוי, אותי מעניין לדעת.
נירה שפק: אני אשמח לקבל על זה נתון.
איילת שקד: אני אבדוק אם נוכל לעשות את ההשוואה.
איילת שקד: אני רק אגיד שהנתונים הם מ-2017.
איילת שקד: עשינו בדיקה חוזרת לשנת 2020 וראינו שהפערים נשארו.
איילת שקד: זאת אומרת, לא ראינו צמצום משמעותי בפער.
איילת שקד: ספציפית על שני מותגים של טמפונים הפער היה 52%, בדאודורנטים 57%.
איילת שקד: אבל שוב, זה ביחס למוצר הספציפי, לא גברים מול נשים.
יעל רון בן משה: בדיוק.
יעל רון בן משה: זה לא "המס הוורוד".
יעל רון בן משה: זה נושא אחר.
איילת שקד: הנושא הזה של מוצרי היגיינה נשית הוא על סדר-היום של משרד הכלכלה.
איילת שקד: זה הדגש שלנו.
איילת שקד: אני אשתף שאנחנו מתעתדים לעשות מחקר משותף ביחד עם תנועת לונה, תנועת מחזור, ובו אנחנו רוצים לבדוק את מחזור העוני, זה מצב שבו יש חוסר נגישות של נשים למוצרי היגיינה, בעיקר בשל חסמים כלכליים.
איילת שקד: אז אנחנו מתכננים לקדם סקר בנושא.
איילת שקד: אנחנו מתקדמים בעניין הזה שיבחן את ההיבטים הכלכליים והצרכניים של הסוגיה מול נשים ונערות, שיבחן את הנגישות שלהם למוצרי היגיינה, את סוגי המוצרים הנרכשים, ואם יש הימנעות מרכישה כתוצאה ממחסור וכיוצא בזה.
איילת שקד: אני רוצה גם לציין בהיבט העשייה של משרד הכלכלה את כל הנושא של רפורמה בתקינה.
איילת שקד: הרפורמה בתקינה שהמשרד מוביל אמורה להקל משמעותית על הליך הייבוא ועל אופן כניסה של מוצרים לשוק.
איילת שקד: היא תיכנס לתוקף ביוני השנה, אבל כבר באפריל מה שיכולנו ומה שהשרה יכלה – טמפונים עברו לקבוצת ייבוא מקילה.
איילת שקד: זה אומר שבמקום בקבוצה אחת שאני בודקת כל משלוח בנמל, ויש לזה עלויות יבוא משמעותיות, זה עובר להצהרה בלבד, נכנס חופשי למשק, ומתבצעת אכיפה בשווקים.
איילת שקד: אז זה כבר נכנס לתוקף מאפריל.
איילת שקד: עוד דבר שאנחנו רואים ועוד דבר שהמשרד עושה זה כל מה שקשור לעידוד ייבוא מקביל.
איילת שקד: זה בעצם אותו מותג אהוב אבל שלא מיובא על ידי היצרן הבלעדי, אלא על ידי יצרן מקביל.
איילת שקד: אנחנו רואים עלייה בתחום גם במוצרי היגיינה נשית, גם בתחבושות.
איילת שקד: זה נושא שהוא משמעותי ואנחנו רואים אותו ומעודדים אותו.
איילת שקד: אלה בעיקר הדברים שנמצאים על שולחננו.
יעל רון בן משה: תודה, איילת.
יעל רון בן משה: זה היה מעניין מאוד וזה נושא חשוב מאוד, וצריך לעסוק בנושא הזה של המחירים של מוצרי היגיינה נשיים.
יעל רון בן משה: נושא הדיון הוא "המס הוורוד" שבו אנחנו משווים מחירים בין מוצרים זהים או דומים שנמכרים גם לגברים וגם לנשים, ובגלל ההפניה לנשים המחיר עולה.
יעל רון בן משה: אז אני מבינה שעל זה אין לך כרגע נתונים.
איילת שקד: אין לנו נתונים.
איילת שקד: אנחנו נבחן לעשות השוואה ייעודית לנושא הזה.
איילת שקד: אבל תמיד הראייה של משרד הכלכלה הייתה ברמת המוצר ופחות פערים בין המגדרים.
יעל רון בן משה: אז אני חושבת שהגיעה העת – וזה לא נושא חדש וזה נושא שנחקר גם בבית הזה, גם במקומות אחרים בארץ, ובוודאי בעולם כבר מספר שנים – שגם משרד הכלכלה ייכנס לזה.
יעל רון בן משה: אנחנו מוצאים פה אפליה של 51% מהאוכלוסייה, מאזרחי המדינה, נשים בכל הגילאים, גם נערות, גם ילדות, אפילו תינוקות.
יעל רון בן משה: ואני מבקשת להיכנס לבדיקה של הנושא הזה.
נירה שפק: יש שני נושאים שיכולים לגעת, ונשמח לקבל עזרה ממשרד הכלכלה.
נירה שפק: בכתבות בכלכליסט כבר מ-2015 היו שתי טענות שהייתי שמחה להוריד אותן מסדר היום.
נירה שפק: טענה אחת אומרת שעלות הייצור למוצרים – זה היה הערה בעולם, יש מחקרים בצרפת, ארה"ב, ויש כמה גופים, שאמרו, עלות הייצור למוצרים נשיים עולה יותר.
נירה שפק: אני אשמח שתהיה התייחסות לזה.
נירה שפק: לא נראה שתיקייה באופיס דיפו שפעם יש עליה את פרוזן ופעם יש עליה את בוב הבנאי צריכה לעלות יותר.
נירה שפק: והדבר השני שדובר עליו – הייתי שמחה לדעת אם זה נהוג בכל המקומות, אלגוריתם שקובע את מחיר המוצר.
נירה שפק: ברוב התשובות נאמר שזה לא עניין של מגדר אלא של אלגוריתם שבודק וזה היצע וביקוש.
נירה שפק: האם זה נכון ומה הרגולציה שיש לנו על הדברים האלה?
יעל רון בן משה: ברשותך, חברת הכנסת, מהמקום הקטן שלי, בלי להיות חוקרת בעניין, שיפסיקו לבלבל את המוח.
יעל רון בן משה: זה עניין מגדרי.
יעל רון בן משה: לוקחים מברשת שיניים ורודה מול כחולה, והוורודה עולה יותר.
נירה שפק: את לא יודעת שהצבע הוורוד עולה יותר?
יעל רון בן משה: אז אלגוריתם את יודעת איפה ישימו.
יעל רון בן משה: יש כאן אפליה מובנית של נשים מגיל צעיר, מגיל ינקות, ילדות, ואנחנו התרגלנו לעניין הזה.
יעל רון בן משה: ואנחנו לא נסכים לזה יותר.
יעל רון בן משה: עכשיו אנחנו צריכות לבחון איך אנחנו עושות את זה.
יעל רון בן משה: נציגת משרד הבריאות, בבקשה.
רינת בכר: בוקר טוב לכולם.
רינת בכר: שמי רינת בכר, אני מנהלת המחלקה לתמרוקים במשרד הבריאות.
רינת בכר: האמת היא שכשקיבלנו את הזימון, אז ידעתי על "המס הוורוד", שמעתי פעם על מחירים של דאודורנטים, אבל אני יושבת פה ואני מתעצבנת.
רינת בכר: לא ידעתי שזה גם בבקבוקים וגם בקלסרים וגם בכל הדברים האלו.
רינת בכר: אנחנו במשרד אחראים על שמירה על בריאות הציבור וכל מה שנוגע לתרופות, תמרוקים, מוצרים הומאופתיים, מזון.
רינת בכר: אגב, אני לא יודעת אם במזון זה גם אותו דבר.
יעל רון בן משה: מעניין יהיה לבדוק.
רינת בכר: כן.
רינת בכר: אני אחראית על תחום התמרוקים, ואנחנו עושים את הרגולציה של המוצרים האלו, של תמרוקים, ואת הרישוי שלהם.
רינת בכר: ואין לנו מושג מה המחירים בשוק, ולפי דעתי, גם אין לנו סמכויות להתערב במחירים של מוצרי צריכה בשוק.
רינת בכר: אני יודעת שבתרופות יש פיקוח על מחירים, אבל בתמרוקים אין שום סמכות של המשרד שלנו שאני מכירה להתערב בזה או לעקוב אחרי זה או לעשות משהו בנושא הזה.
נירה שפק: נושא צבע לשיער הוא באחריות המשרד כי יש לזה תו בריאות.
נירה שפק: למה תספורת אישה או צבע אישה יכול לעלות 400-300 שקל, ולגבר יכול לעלות פחות.
נירה שפק: אני שואלת אותך, האם מחיר הצבע הוא שווה?
רינת בכר: מבחינת ייצור?
נירה שפק: מבחינת רגולציה והבדיקה.
נירה שפק: הרי אתם נותנים את האישור, אז זה משהו שכן אפשר לבדוק דרככם.
רינת בכר: אנחנו בודקים את הכימיה.
רינת בכר: זאת אומרת, אנחנו בודקים את החומרים, את חומרי הגלם שבהם משתמשים.
נירה שפק: אני שאלתי שאלה מקצועית.
נירה שפק: זה אותו אישור?
רינת בכר: זה אותו אישור.
נירה שפק: אז לא ברור למה להיות אישה יקר יותר.
רינת בכר: בואי ניקח דוגמה אפילו יותר טריוויאלית.
רינת בכר: לדוגמה, דאודורנט ספיד סטיק – לא נעשה פה פרסומת, אבל זה דאודורנט מאוד פופולרי – בצבע כזה או כזה, אנחנו נותנים את אותו רישיון.
רינת בכר: העלות של האגרה היא אותה עלות שאנחנו לוקחים בשביל בדיקה.
רינת בכר: זאת אומרת, העלות של הרישיון, האגרה שאנחנו גובים.
רינת בכר: ואנחנו נותנים רישיון למשך חמש שנים גם לזה וגם לזה ועושים את אותו תהליך בדיקה.
רינת בכר: מה קורה מאחורי הקלעים?
רינת בכר: בשיווק, בפרסום, אני לא יודעת.
יעל רון בן משה: נוספים שרוצים להתייחס?
יעל רון בן משה: יש איתנו נציגים של המועצה הישראלית לצרכנות?
יעל רון בן משה: הדס יעקובסון ארידור, מנהלת רגולציה וקשרי ממשל – גברתי, את רוצה להתייחס?
הדס יעקובסון ארידור: כן, אני אשמח.
הדס יעקובסון ארידור: קודם כל, תודה על הדיון הזה.
הדס יעקובסון ארידור: אנחנו מאוד מאוד מודים ומודות לך על הדיון הזה.
הדס יעקובסון ארידור: אנחנו חיכינו לו כבר בסיבוב הקודם שלו.
הדס יעקובסון ארידור: במועצה, בסוף השנה הקודמת, התחלנו לעסוק בנושא הזה בכל מיני אספקטים.
הדס יעקובסון ארידור: התחלנו להתייחס לצרכנות גם בתתי התחומים שלה, מה שנקרא צרכנות מגדרית.
הדס יעקובסון ארידור: היא כוללת כל מיני זוויות של אותו "מס ורוד".
הדס יעקובסון ארידור: אני אנסה להתמקד בזווית שאנחנו עוסקות בה כרגע.
הדס יעקובסון ארידור: היו לנו כמה קשיים שנתקלנו בהם במסגרת הסקירות.
הדס יעקובסון ארידור: אנחנו בהחלט עשינו בחינה של מוצרים.
הדס יעקובסון ארידור: התקשינו מאוד לעקוב אחר איזושהי מגמה שניתן להצביע עליה לאורך זמן.
הדס יעקובסון ארידור: אבל דווקא באופן ספורדי נתקלנו בנתונים מאוד מאוד בעייתיים.
הדס יעקובסון ארידור: אחד המוצרים שנתקלנו בפערים של מעל 1,000 שקלים היה בפאות.
הדס יעקובסון ארידור: מסתבר שבעולם הדתי-חרדי פאה לגבר עולה סכום סביר כלשהו, פאה קצרה, אני לא מדברת כרגע על אורך שיער.
הדס יעקובסון ארידור: פאה קצרה לאישה תעלה כמעט 1,000% ויותר.
הדס יעקובסון ארידור: זה מוצר אחד וזה אולי לא משקף תופעה ענקית, אבל הרבה פעמים הפערים נמצאים במקום נסתר מהעין.
הדס יעקובסון ארידור: ראינו את זה גם בחוגים.
הדס יעקובסון ארידור: למה חוג ג'ודו עולה פחות מחוג בלט?
הדס יעקובסון ארידור: ולדברים האלה יש משמעות דווקא באותם מקומות קטנטנים.
הדס יעקובסון ארידור: מה שאנחנו ראינו, ואת זה הרבה יותר קשה למדוד – אמרה יעל משדולת הנשים שאנחנו נורא רוצים להתעסק בכלכלה כי זו דרך לספור את האפליה וממש לכמת אותה, אז הקושי הגדול הוא באפליה הנסתרת מהעין; העובדה שגם אם ניכנס למוצרי הטיפוח הגבריים או הנשיים אנחנו נגלה שלאישה יש 300 מוצרי טיפוח, ליום, ללילה, לצוואר, לעיניים, לאצבע, לאף.
הדס יעקובסון ארידור: ומשום מה, כשזה מגיע לגברים יש להם אחד.
הדס יעקובסון ארידור: הם לא צריכים בהתאם לשעות.
הדס יעקובסון ארידור: יש להם לאותה שעה ביום.
יעל רון בן משה: הדס, ברשותך, מכיוון שהנושא מאוד מורכב, אני דווקא הייתי מעדיפה ללכת למקומות הפשוטים והקלים להשוואה, ולא למקומות שבהם אנחנו נמצא הרבה פסיכולוגיה ופילוסופיה.
יעל רון בן משה: הדוגמה שנתת לגבי חוגי הילדים, חוג בלט מול חוג ג'ודו, אני לא יודעת להשוות את זה.
יעל רון בן משה: זה נשמע לי הגיוני, מה שאת אומרת.
יעל רון בן משה: אני מציעה לראות, והיה לנו על זה דיון פה בוועדה – נערות שנמצאות בספורט המקומי ורשומות לחוג במסגרת המתנ"ס או העירייה ומתאמנות בקבוצת בנות, כמה הן משלמות וכמה הן מקבלות לעומת אותו ענף בדיוק, כשיש קבוצת כדורסל נערות מול קבוצת כדורסל נערים, והנערים באותו תשלום מקבלים ארבעה אימונים בשבוע, והנערות באותו תשלום מקבלות שלושה אימונים בשבוע.
יעל רון בן משה: אני חושבת שצריך ללכת למקומות האלה שבהם האפליה היא ברורה.
יעל רון בן משה: לא צריך להמציא.
יעל רון בן משה: פשוט יש אפליה.
יעל רון בן משה: אנחנו פנינו לכל העיריות כשזה עלה פה בדיון, לכל הגופים המעורבים.
יעל רון בן משה: מחלקם קיבלנו גם תשובות.
יעל רון בן משה: חלקם גם התחילו לפתור את הנושא.
יעל רון בן משה: אבל גם בנושא "המס הוורוד" יש מוצרי טיפוח, יש צעצועי ילדים שפשוט רואים את אותו דאודורנט של אותה חברה, אותה כמות.
יעל רון בן משה: נכון שאולי יש ריח אחר, זה כבר עניין של טעם, אני לא נכנסת לזה, אבל עם מחירים אחרים.
יעל רון בן משה: מברשת שיניים, שזה מוצר קשיח, צבע אחר, מחיר אחר על מוצר זהה.
יעל רון בן משה: בקבוקי תינוקות, כמו שציינתי בהתחלה, אותה חברה, אותו בקבוק, אותו גודל, צבע שונה, בהפניה מגדרית – זה ברור שהוורוד מיועד לתינוקת הבת והכחול מיועד לתינוק הבן, והבקבוק הוורוד יקר יותר.
יעל רון בן משה: אז הנושא הוא כל כך רחב, שלא הייתי הולכת להשוות עכשיו דווקא חוג בלט לחוג ג'ודו, למרות שגם זה שיח בהחלט מאוד מאוד מעניין.
יעל רון בן משה: קטעתי אותך.
יעל רון בן משה: את רוצה לסיים את דברייך?
הדס יעקובסון ארידור: אני רוצה לציין שאת הנתונים שאת מציגה פה לגבי מוצרים שונים בהחלט מצאנו.
הדס יעקובסון ארידור: מצאנו את זה בכיסוי לסלקל, בעגלות תינוקות.
הדס יעקובסון ארידור: מצאנו את זה במשחק מונופול ובהמון נושאים.
הדס יעקובסון ארידור: במקרים ספציפיים גם העברנו פנייה לעוסקים בבקשה לקבל איזשהו הסבר לאחת מרשתות השיווק.
הדס יעקובסון ארידור: הם התנצלו ואמרו שכנראה שמדובר בטעות ותיקנו את התמחור במקרה הספציפי שהיה נורא בוטה וקץ, וגם הוגשה תלונה בעניין.
הדס יעקובסון ארידור: בגדול אנחנו ממשיכים לנסות כל הזמן לנסות לנטר את זה, כי אנחנו רואים שהצפה של הנושא בתקשורת, אותה כתבה בכלכליסט מ-2015 וכתבות נוספות עבדו יפה.
הדס יעקובסון ארידור: זה עבד לא רע, וזה נרגע לאיזושהי תקופה עד שהפסיקו לדבר על זה ואז זה קפץ שוב.
הדס יעקובסון ארידור: אז אני חושבת שעצם הדיון כאן ועצם העיסוק בנושא הוא חלק גדול מהפתרון ואני מברכת את יושבת-ראש הוועדה על הישיבה הזאת.
יעל רון בן משה: תודה רבה, הדס.
יעל רון בן משה: מהרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן, גב' דליה שיליאן, אנחנו נשמח להתייחסותך.
דליה שיליאן: שמי ד"ר דליה שיליאן.
דליה שיליאן: אני הכלכלנית הראשית של הרשות.
דליה שיליאן: קודם כל,א ני רוצה לתקן את יעל, יושבת-ראש שדולת הנשים.
דליה שיליאן: לפי מה שאנחנו יודעים והבדיקות שעשינו, בקליפורניה החוק מתייחס לאיסור על אפליה ושירותים לא במוצרים.
דליה שיליאן: למשל, שאסור להציג שתספורת לאישה היא נניח 100 שקלים ולגבר 50 שקלים.
יעל רון בן משה: רגע, לא הבנתי.
יעל רון בן משה: בקליפורניה יש חוק שאומר שיש איסור על אפליה בשירותים.
דליה שיליאן: אבל לא במוצרים, לפי הבדיקות שלנו.
קריאה: על תספורת כן.
קריאה: על צבע לא.
נירה שפק: סליחה, אבל אני יודעת אחרת מחומרים שאני קראתי, שבקליפורניה ב-1996 החליטו לאסור אפליה במחירים.
דליה שיליאן: במחירים, אבל על שירות, לא על מוצר.
דליה שיליאן: יש מחקר שבדק את היעילות של הדבר הזה.
דליה שיליאן: מי שיפנה אליי, אני אשלח לו אותו בכיף.
דליה שיליאן: ובעצם ראו שהמחקר לא כל כך אפקטיבי, כי בין היתר לא היה כל כך תמריץ לנשים לתבוע עבורו.
דליה שיליאן: במחקר שבדק את האפקטיביות של החקיקה נמצא שהחקיקה לא הייתה כל כך יעילה בהשגת המטרה הזאת.
דליה שיליאן: אני לא מביעה דעה, רק מביאה את הדברים.
דליה שיליאן: ובעצם אחת ההמלצות שהם נתנו, ואני מתחברת אליה מ-case study אחרים שיש לנו, זה לעשות יותר שיימינג ציבורי.
דליה שיליאן: כלומר, להעלות מאוד למודעות את העניין הזה, גם מודעות צרכנית שאישה יכולה לקנות לא את הבקבוק הוורוד, וגם לעשות שיימינג לאותן חברות שנוקטות בגישת התמחור הזאת.
דליה שיליאן: אז זו ההמלצה בספרות.
דליה שיליאן: כאמור, מניסיון שלנו במקרים אחרים אנחנו יודעים שכשהתקשורת מהדהדת עוולה מסוימת, יש לזה כוח מאוד מאוד גדול.
דליה שיליאן: אם אין מסגרת חוק שמהווה הפרה, הרשות לא יכולה לפעול בתוך זה.
יעל רון בן משה: תודה רבה, ד"ר שיליאן.
יעל רון בן משה: חברת הכנסת שפק, את רוצה מילים אחרונות לפני שאני מסכמת?
נירה שפק: אני רוצה לשתף אתכם במאמר שאני חושבת שהוא אומר הכול.
נירה שפק: יש מוסד אקדמי שנקרא בצלאל.
נירה שפק: בתוך בצלאל יש את המחלקה לעיצוב חזותי.
נירה שפק: בחדשות בצלאל, ב-7 במרץ 2021, יצא מאמר שנקרא "המס הוורוד".
נירה שפק: אני אתן את הקרדיט למרצה – מרצה במחלקה לתרבות חזותית וחומרית, רביד רובנר, והוא כותב לסטודנטים על "המס הוורוד".
נירה שפק: הוא כותב להם: "המס הוורוד" הוא כינוי לתוספת המחיר שמשלמות נשים על מוצרים ושירותים זהים או דומים לאלו המוצעים לגברים.
נירה שפק: אישה משלמת על תספורת הרבה יותר וכל מה שאמרנו כאן, והוא מציג, כולל תמונות שהוא צילם, ממקומות, עד 45%.
נירה שפק: הוא פשוט צילם תמונה אחד מול אחד של אותה חברה.
נירה שפק: והמשפט הכי מדהים שהוא כתב, בעיניי, הוא לקח דוגמה על עט ורוד וכתוב על המותג: For Her, הנה, אני יודע לתת לך את מה שאת צריכה.
נירה שפק: והוא כותב: מדוע נשים מוכנות לשלם יותר על מוצרים שפונים אליהם סמנטית?
נירה שפק: התשובה פשוטה למדי.
נירה שפק: החברה מחנכת נשים מגיל צעיר שהמראה הטבעי שלהן לא מספיק טוב, שניתן לתקן אותו בעזרת תכשירים, בגדים, מוצרים ושירותים, לפי מודל היופי שמשווק בתקשורת.
נירה שפק: נשים נדרשות להסיר שיער, למרוח קרמים, לתקן פגמים באיפור, בעוד שגברים לא נדרשים לסטנדרטים כאלה.
נירה שפק: וזה בנוסף לכך שהן משלמות גם כשהן מרוויחות הרבה פחות.
נירה שפק: פערי השכר בישראל עומדים על 22%.
נירה שפק: כלומר, אישה ישראלית מרוויחה פחות ומשלמת יותר.
נירה שפק: "המס הוורוד" מסייע להעמיק את הפער הכלכלי הזה.
נירה שפק: אני חושבת שבמאמר הזה גם ביקורת, אבל גם לסטודנטים שלו.
נירה שפק: ואני אומרת שלושה דברים.
נירה שפק: האחד, איסור אפליה במחירים.
נירה שפק: אין חוק במדינת ישראל שאוסר על אפליה במחירים, ומותר למעסיק לקבוע מה שהוא רוצה.
נירה שפק: אני חושבת שזה משהו שאנחנו יכולים לטפל בו, יעל.
נירה שפק: הדבר השני, כמו אפליה בעבודה, תמיד יש צידוקים ללמה לא.
נירה שפק: ואנחנו צריכים ליצור את הכללים הרלוונטיים ולעשות רגולציה, ואני לא רואה את הרגולציה.
נירה שפק: אי אפשר לעשות את זה שאנחנו – לא רק כנשים, אבל גם כנשים, נגיד, מצטערת, לא קונה את המשחק הזה.
נירה שפק: אני אומר כאן דבר שאולי זה יהיה מצחיק, אבל אני מוכנה לשים כאן את הפרטי שלי כאן
נירה שפק: כדי להבהיר.
נירה שפק: אני אוהבת בוקסרים.
נירה שפק: אני לא לובשת בוקסרים של נשים.
נירה שפק: אני גונבת לבעלי כל הזמן.
נירה שפק: כי זה עולה חצי מחיר.
נירה שפק: אותו בוקסר של אותה חברה עולה חצי מחיר.
נירה שפק: אז כן, נלך עם בוקסר של גברים.
נירה שפק: אני מרגישה איתו בנוח כמו עם של נשים.
נירה שפק: אז אנחנו צריכות להפסיק להיות שבויות במה שמכתיבים לנו.
יעל רון בן משה: קריאה חשובה.
יעל רון בן משה: תודה, חברת הכנסת שפק.
יעל רון בן משה: לסיכום, התרגלנו גם פה וגם במקומות נוספים שעוסקים בנושא שוויון ואי אפליה כלכלית של נשים, אולי גם בתקשורת, לעסוק בהכנסות, פערי שכר בעבודה, נשים במוקדי קבלת החלטות.
יעל רון בן משה: אז היום אנחנו שמים זרקור גם על זה שצריך לשים דגש על החלק של ההוצאות בכלכלת הבית וכלכלת השוק, ויש אפליה.
יעל רון בן משה: לא יכול לבוא גורם אחד פה ולהגיד, לא, לא, בדקתם את הנתונים לא נכון, לי יש נתונים אחרים.
יעל רון בן משה: קודם חשבתי לעצור אותך בדברייך מכיוון שהתייחסת לנושא התספורות, וכבר ברור לי שיהיה מי שיגלגלו עיניים ויגידו תספורת אישה.
יעל רון בן משה: אני מכירה את המחקר הזה ומדובר על תספורת של שיער קצר.
יעל רון בן משה: ככה שאי אפשר להגיד לנו, לא השוויתם נכון.
יעל רון בן משה: תספורת שיער קצר נשים מול תספורת שיער קצר גברים, קצר קצר, לא חצי קצר, לא משהו ליד, אותה תספורת, גדם המחקרים שם מראים שיש פערים.
יעל רון בן משה: אני אומרת שוב, אז אנחנו עוברות לעסוק בצד ההוצאות בלי לזנוח את העיסוק בצד ההכנסות, וצריך לוודא שנשים מרוויחות לפחות כמו גברים שעושים את אותו תפקיד באותו מקום עבודה.
יעל רון בן משה: הפתרונות, כפי שאני רואה אותם כעת – נושא החקיקה שהחלו כבר חברות כנסת בכנסות קודמות לקדם.
יעל רון בן משה: אני מציעה שאנחנו נרים את הכפפה, נלמד מה היה בכנסת, נלמד מה קורה בעולם.
יעל רון בן משה: צוינה פה קליפורניה.
יעל רון בן משה: אפשר ללמוד גם ממדינות אחרות, מצרפת, למשל.
יעל רון בן משה: איסור על אפליה במחירים גם בשירותים וגם במוצרים.
יעל רון בן משה: כל מה שקשור לתיאום מחירים, נציגת משרד הכלכלה – אין לי ספק שיש פה תיאום של מחירים בין הרשתות השונות, ואני הייתי שמחה אם היינו מכניסים לתמונה את הממונה על ההגבלים העסקיים, רשות התחרות, ושמשרד הכלכלה ייכנס לעובי הקורה.
יעל רון בן משה: הנתונים שהבאתם מעניינים מאוד, אבל הם לא תחת הזרקור ששמנו היום על נושא "המס הוורוד".
יעל רון בן משה: זה לא משהו תרבותי, שיושב מנהל השיווק או הקמעונאות של איזשהו סופר ואומר, את הוורוד נעלה.
יעל רון בן משה: אני חושדת שיש פה מעבר לזה, וצריך להיכנס לעובי הקורה בכלים שיש לכם במשרד הכלכלה.
יעל רון בן משה: משרד הבריאות, וגברתי, את עוסקת בתחום התמרוקים, אז אנחנו מדברים רק על זה.
יעל רון בן משה: אבל אני חושבת שתחת רישיון תמרוקים צריך לבחון אם אנחנו עושים שינוי של התקנות, ואם יש צורך, אז גם של החקיקה.
יעל רון בן משה: ובוודאי שלמשרד הבריאות יש כלים רבים מול היצרנים וגם מול רשתות השיווק.
יעל רון בן משה: ולא לאפשר את הנושא הזה כשיש אפליה כל כך ברורה של אוכלוסייה כל כך גדולה, ולאפשר את הרישיונות כאילו זה לא מסמכותכם.
יעל רון בן משה: יכול להיות שיחד עם משרד הכלכלה, ובהמשך, באמצעות הכנסת, או באיזשהו שלב בדרך, לראות מי שיקבל רישיון לתמרוקים ואחר כך יפלה 51% מהאוכלוסייה, אולי ידע שבפעם הבאה הוא לא יקבל את הרישיון, גם היצרן ואחר כך אולי גם הרשתות.
יעל רון בן משה: אתם יודעים לעשות ביקורות על לא מעט מוצרים כשהם כבר על המדף.
יעל רון בן משה: יכול להיות שצריך להתייחס בביקורות גם לנושא המחירים.
יעל רון בן משה: ואם אתם זקוקים לסיוע של המחוקק בעניין הזה בשינוי חקיקה, אז אני אשמח שנהיה בקשר.
יעל רון בן משה: נציגת שדולת הנשים התייחסה לנושא החינוך.
יעל רון בן משה: אני כמובן מאוד מתחברת לזה.
יעל רון בן משה: אם אנחנו יכולים להכניס במערכת החינוך בכל הגילאים תכנים שעוסקים בצרכנות נבונה בכלל וצרכנות מגדרית בפרט, חשוב שנעשה את זה.
יעל רון בן משה: אין איתנו נציגים של משרד החינוך פה ושל המשרד לשוויון חברתי, אבל אני בטוחה שהם עוסקים בזה.
יעל רון בן משה: בטח שתי שרות שאני יודעת שהן מחויבות לנושא, וגם איתן הוועדה תהיה בקשר ונעביר להן את סיכום הדיון הזה.
יעל רון בן משה: הנושא של נשים במוקדי החלטות, כמו חברת הכנסת שפק, כמוני, כמו השרות שציינתי, כמו שרת הכלכלה, זה כלי מצוין.
יעל רון בן משה: והאחריות גם של גברים וגם של נשים היא שיהיו נשים במוקדי החלטות.
יעל רון בן משה: נכון, זה לא בקשר ישיר ל"מס הוורוד", אבל בוודאי שזה משליך גם על זה.
יעל רון בן משה: ואחרונות חביבות, החשובות מכולן, הנשים, האזרחיות, שימו לב מה אתן קונות, אותו מוצר, אותו צבע, אולי ריח קצת אחר, אולי אפשר קצת להיות פחות נאמנות למוצר שאנחנו רגילות, מכירות, להתנסות במשהו אחר, זול יותר, מתאים יותר לכיס.
יעל רון בן משה: בטח את הילדות, הנערות, אפשר לחנך לזה כל אחד בבית.
יעל רון בן משה: לא רק לחכות שהמדינה תחנך, שמשרד החינוך יחנך, שהמחנכת או המחנך יחנכו, גם לנו ההורים המבוגרים יש אחריות לחינוך לצרכנות בכלל וצרכנות מגדרית בפרט.
יעל רון בן משה: תודה לכולם על ההשתתפות.
יעל רון בן משה: הדיון סגור.
אלון טל: צהריים טובים לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה הזאת של הוועדה המיוחדת לפניות ציבור בעניין מדיניות של פיתוח חופים בנתניה.
אלון טל: היום, ט"ו באייר, תשפ"ב, 16 במאי, 2022.
אלון טל: אני מבקש דווקא להתחיל בנימה אישית, אף-על-פי שאנחנו ניכנס להרבה מאוד דיונים על תוכניות מתאר ומשמעותן.
אלון טל: אני רוצה לומר לכם בנימה אישית למה חופי נתניה חשובים לי כל כך.
אלון טל: סבי המנוח היה רביזיוניסט בפולין, ומסיבות שונות הגיע לארצות-הברית.
אלון טל: הוא נדר נדר שכאשר בגין יעלה לשלטון, הוא יעלה לישראל – וכך היה.
אלון טל: ב-1978 הוא עלה לישראל, ב-1979, הוא קנה דירה ברחוב ז'בוטינסקי 41 בנתניה.
אלון טל: שנה לאחר מכן, עליתי ארצה כחייל בודד.
אלון טל: רוב הדירה הייתה פנויה, ולכן, אני, כאשר אני חושב על הקליטה שלי בארץ, חופי נתניהו, יש להם תרומה מיוחדת.
אלון טל: כך הכרתי את הים התיכון, גם בלילה וגם בשבתות.
אלון טל: לימים, אנחנו מכרנו את הדירה והנוסטלגיה נשארה.
אלון טל: עד ליום שישי האחרון, כאשר משפחתי הגיע לנופש, בעצם, שני לילות בנתניה, וחזרתי בריצה – ביום שישי בבוקר רצתי ממרכז העיר צפונה, ולמחרת דרומה.
אלון טל: אני חייב להגיד שבאמת שמחתי לראות שעיריית נתניה אימצה לעצמה סיסמה – הריביירה של מדינת ישראל.
אלון טל: כך ראיתי בכמה שלטים כי אני חושב שזה ראוי.
אלון טל: יש להם רצועת חוף הכי ארוכה מקרב ערי ישראל, וזה גם יכול להיות מיתוג מוצלח לפיתוח תיירות מסוים.
אלון טל: לדעתי, המיתוג הזה והיומרה הזאת מחייבת חשיבה לטווח ארוך, כי מה שאני ראיתי בזמן ההליכה, ואני אומר באמת, אני ירדתי לשטח שלשום, ומה שראיתי שזה חוף שהוא לא בהכרח במצב הכי טוב.
אלון טל: ובתור אחד שמכיר קצת תוכניות, יש לי סיבות לדאוג.
אלון טל: בעקבות תלונות שהגיעו אלינו, החלטנו לקיים את הדיון הנוכחי, ואולי דיוני המשך.
אלון טל: אבל מבחינתי, הדיון הזה לא אמור להיות דיון פוליטי.
אלון טל: הוא דיון כדי שכל אחד בחדר, ואני מניח אם זה נציגי נתניה, מינהל התכנון, ודאי הפעילים המקומיים, יש להם גם את אותה שאיפה שהנכדים שלהם גם כן יוכלו ללכת ולשחות, לרוץ בחופי נתניהו, ולקבל את אותה השראה שאני קיבלתי עוד בשנות השמונים של המאה הקודמת.
אלון טל: אני מקווה שבחשיבה פתוחה ומקצועית נוכל ביחד לראות לאן הדברים מתגלגלים.
אלון טל: מה קורה מבחינת שינויי האקלים, עליית מפלס הים, מה קורה עם המצוק.
אלון טל: ונוכל לחשוב ביחד, ואני חושב שזה תפקיד הכנסת, כדי לבחון את התמ"א - תוכנית מתאר הארצית המיוחדת, תמ"א 6/13 לאזור נתניה, כדי שנוכל היום לספק את הסחורה מבחינת אותו חזון משותף של כולנו – חוף רחב, בריא ומעורר השראה.
אלון טל: אני שמח שמצטרף אלינו היום חבר הכנסת סימון דוידסון, שהוא תושב נתניהו.
אלון טל: הוא גם שחיין ידוע, מי שעוקב אחרי, היה, אבל בכל זאת, המדליות ידברו בעד עצמן.
אלון טל: אני מניח שיש לו אפילו קירבה יותר גדולה ממני לחופי נתניה.
אלון טל: בבקשה, סימון, דברי פתיחה.
סימון דוידסון: כן.
סימון דוידסון: בוקר טוב, צהריים טובים, תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני זוכר את הלילה שפניתי אליך בכנסת, ולקחת את זה לידיים.
סימון דוידסון: ועם הניסיון והידע הגדול שיש לך, אתה האדם להוביל את הנושא הזה.
סימון דוידסון: אני תושב רמת פולג, ויש לי פסיכולוג שאני איתו המון שנים, וקוראים לפסיכולוג – חוף הים בפולג.
סימון דוידסון: הוא חינם, אבל הוא הכי טוב שיכול להיות.
סימון דוידסון: כל פעם שאני מרגיש שאני צריך פסיכולוג, אני יורד לחוף הים, ואני עושה את הצעדה שלי עם הרבה מאוד ואלפי אנשים שנהנים מהחוף הזה.
סימון דוידסון: אחד החופים היותר רחבים והיותר יפים, ועם הפוטנציאל הגדול ביותר מחופי הים בישראל.
סימון דוידסון: יותר מזה, אגיד לכם, אני גר ברמת פולג בגלל הים.
סימון דוידסון: אני עליתי ב-1972.
סימון דוידסון: אני נראה ילד מחטופי תימן, אבל עליתי מליטא, והיה לאבא שלי חלום – לגור ליד הים, והוא הגשים את החלום הזה.
סימון דוידסון: במשך כל השנים אנחנו מחוברים מאוד לים.
סימון דוידסון: אני בעד בתי מלון.
סימון דוידסון: אני בעד התחדשות.
סימון דוידסון: אני בעד תיירות.
סימון דוידסון: אני בעד חנויות.
סימון דוידסון: אני בעד מסעדות.
סימון דוידסון: אני בעד עסקים, אני בעד הכול.
סימון דוידסון: ואני חושב שהעיר נתניה צריכה את זה.
סימון דוידסון: אבל כשאני מסתכל על תוכנית ואני מבין מהתוכנית הזאת - יכול להיות שאני טועה.
סימון דוידסון: אבל שאלתי פעם, פעמיים, שלוש, אני מבין שלנכים לא תהיה חנייה קרוב לים כמו שיש היום.
סימון דוידסון: אני מבין שבתי מלון מבחינת חניות, אז תהיה חנייה אחת לארבעה חדשים, אז שלוש מכוניות הצטרכו לחנות איפשהו.
סימון דוידסון: אני מבין שיהיה כביש גישה למסעדה שהוא על החוף איפה שאנחנו משחקים היום כדור-עף חופים.
סימון דוידסון: מי שמכיר את חוף פולג, שם אנחנו משחקים כדור עף חופים, היום אנחנו משחקים טניס עם המחבט הזה.
סימון דוידסון: אני מבין שיהיו 2,200 חדרי מלון.