GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאורה אברמוב: ברגע שהתקשרתי לעורך דין, אמרו לי שהסכום הגיע ל-580 שקלים בגלל שכר הטרחה של עורך הדין ועליי לשלם מייד או שיינקטו נגדי הליכי הוצאה לפועל, שזה ברור לכל אזרח במדינת ישראל שזה כתם גדול על דירוג האשראי.
ליאורה אברמוב: יש לזה המון השלכות.
ליאורה אברמוב: בעצם מאוד נבהלנו.
ליאורה אברמוב: חשוב לי גם לציין שלא הוצגה בפניי האופציה להגיש ערעור.
ליאורה אברמוב: הנציג של משרד עורכי הדין רק לחץ עליי לשלם כמה שיותר מהר.
ליאורה אברמוב: בסופו של דבר אחרי דין ודברים ארוכים באמת שילמתי וסגרתי את השיחה בצער רב.
ליאורה אברמוב: אחר כך התחלתי קצת לחקור וגיליתי שיש קבוצה לא מבוטלת של אזרחים שחוו בדיוק את אותו מקרה.
ליאורה אברמוב: העניין הוא שבנוסף לסכומים הגדולים האלה פר נסיעה, הבעיה המרכזית שלי ושל עוד רבים זה שבעצם המכתבים והחשבוניות מכביש 6 חוצה צפון פשוט לא מגיעות ליעד.
ליאורה אברמוב: אין לי שום כוונה להיות חייבת למישהו.
ליאורה אברמוב: העניין הוא שפשוט לא ידעתי שאני חייבת.
ליאורה אברמוב: יוצא שהסכום תופח ותופח עד שהוא מגיע לעורך דין ורק אז הם בעצם יוצרים קשר עם האזרח.
יעל רון בן משה: ליאורה, תודה רבה אלא אם יש לך עוד נקודות אחרות שאת רוצה להעלות.
ליאורה אברמוב: רק דבר אחד קטן, שכשניסיתי ליצור קשר עם כביש 6 חוצה צפון, נתקלתי באטימות ובתשובות חצופות ובאמת באיכות שירות ירודה מאוד.
ליאורה אברמוב: במקום לעזור לאזרח ולהסביר מה קורה, קיבלתי את ההיפך.
יעל רון בן משה: תודה רבה גב' אברמוב.
אחמד טיבי: יעל, מה לגבי תשלום במסלול מקוצר?
אחמד טיבי: הגבייה שתהיה במסלול מקוצר.
יעל רון בן משה: מה אתה מתכוון?
אחמד טיבי: זה יכולה לעשות החברה הזכיינית או חוק שיכריח אותם לעשות את זה.
אחמד טיבי: לא מסלול ארוך כזה.
אחמד טיבי: אגב, ההצעה הזאת היא הצעה מגורמים שקשורים בגבייה.
יעל רון בן משה: אוקיי, אנחנו מייד נפתח התייחסויות לגבייה.
יעל רון בן משה: אני רוצה לשמוע בבקשה את מנכ"ל כביש 6 חוצה צפון, שי שנמצא בזום.
שי לינדנר: קודם כל בוקר טוב, תודה רבה על המחקר, על הדברים.
שי לינדנר: קודם כל בואו נבין, כביש 6 חוצה צפון כמו שולדימיר תיאר מקודם, זה מקטע נפרד, זה זכיין נפרד.
שי לינדנר: את מספר הכביש שזה חלק מכביש 6, זה פשוט כי ככה זה התוכניות של המדינה.
שי לינדנר: אנחנו בתחילת הדרך עוד בזמן ההקמה מאוד התחבטנו בנושא ובאמת חלק מכל המיקוד שלנו היה לייצר מיתוג כמה שיותר שונה מחברת דרך ארץ שזה המפעיל של הקטע הוותיק של כביש 6.
שי לינדנר: אז יש לנו לוגו אחר, שם אחר ככל האפשר.
שי לינדנר: את מספר הכביש לצערנו לא ניתן היה לשנות כי זה חלק מתוכניות של המדינה.
שי לינדנר: עשינו כל מה שאנחנו יכולים כדי להבליט את זה ויצאנו בהמון קמפיינים.
שי לינדנר: הנה חלק ממה שקורה עכשיו, יש קמפיינים בתקשורת, עוד קמפיין.
שי לינדנר: הרבה גלי תקשורת להסביר לציבור את ההבדל בין הזכיינים.
שי לינדנר: למעשה אם תסתכלו על כל הפרסומות שלנו מתחילת הדרך, בשום מקום לא אמרתי איזה כביש נהדר בנינו שפתח את הפקקים בצפון, אלא בואו תעשו מנוי נפרד, ובאמת הרוב המכריע של הציבור הבין את הנקודה הזאת.
שי לינדנר: מעל 85% כמו שראיתם בנתונים, זה נסיעות של מנויים וגם רוב הציבור משלם בזמן.
שי לינדנר: מבחינת מנגנון הגבייה, צריך להבין שקודם כל יש פה שירות.
שי לינדנר: בן אדם צרך שירות וקודם כל הוא צריך להבין ממי הוא צרך את השירות ולשלם עליו, ואנחנו כמה שיכולים להסביר את ההבדלים, אנחנו עושים את זה.
שי לינדנר: איך הדרך שלנו להגיע ללקוחות?
שי לינדנר: אז כמו שהציגו, מי שמנוי בווידאו זה מנוי הכול אוטומטי, הוא מקבל את החשבונית באימייל והכול עובד כרגיל.
שי לינדנר: ברגע שנסע בן אדם שהוא לא מנוי על הכביש, אין לי עליו שום נתון חוץ מאת מספר הרכב שלו.
שי לינדנר: אני עם מספר הרכב הזה פונה למשרד הרישוי, והיו לי גם הרבה שיחות גם עם תומר שנמצא פה, שהוא ראש מערך האכיפה, גם עם חברת חוצה ישראל שהיא הרשות הממונה, גם עם רשות האוכלוסין וגם עם כל מי שיכול.
שי לינדנר: אני אומר, יש לנו היום מספר רכב שאיתו אנחנו פונים למשרד הרישוי ומקבלים את כתובת המגורים של הבן אדם.
שי לינדנר: אני אומר פה בוועדה, אם מישהו ייתן לי את הטלפונים של כל אותם נוסעים, אני מתחייב שכל נוסע כזה יקבל הודעה שהוא צריך לעשות מנוי, שהוא צריך לשלם, שיש לו חוב, לפני שהחוב תופח, רק שהעניין הוא שמכל מיני שיקולים של הגנת פרטיות ומאגרי מידע, אני לא מקבל את הנתונים האלה.
שי לינדנר: מה אני כן?
שי לינדנר: קיבלתי את מספר הרכב, פניתי לרשות הרישוי, קיבלתי כתובת.
שי לינדנר: אני פועל לפי התקנות, לפי החוקים שאנחנו במסגרתם התמודדנו במכרז ושולח מכתב.
שי לינדנר: קודם כל האקט הראשון, יש לי את הכתובת, אני שולח מכתב לכתובת של החייב, ובאמת הסכומים פה הם לרוב זניחים.
שי לינדנר: אנחנו מדברים פה על שלושה, ארבעה שקלים לנוסע פלוס השקל של התוספת למזדמנים.
שי לינדנר: שתביאו בחשבון, ה-19 אגורות זה עם המע"מ, זאת אומרת זה סכומים כוללי מע"מ.
שי לינדנר: אנחנו עם התוספת של השקל הזה צריכים לפנות למשרד הרישוי לקבל את הפרטים לתשלום, צריכים לפנות לדואר, צריכים לשלוח את המעטפה ומחזיקים מוקד שירות ונמדדים ובאמת נותנים שירות.
שי לינדנר: נכון שלפעמים יכול להיות בן אדם כזה או אחר שיגיד שהוא לא מרוצה, אבל אנחנו משרתים מעל 100,000 אנשים ביום.
שי לינדנר: שלחנו בדואר את המכתב, עבר תקופה והחוב לא שולם, השלב הבא זה שאנחנו שולחים דואר רשום.
שי לינדנר: נשלח דואר רשום ללקוח, קיבלנו מהדואר אישור מסירה של דואר רשום כמו במקרה של ליאורה.
שי לינדנר: קיבלנו אישור מסירה והחוב עדיין לא שולם, זה השלב שבו הדבר היחידי שנשאר לנו לעשות על פי ההסכם זה ללכת להליכי גבייה של הוצאה לפועל, ופה באמת אנחנו יכולים לראות חוב שגדל משלושה שקלים לעשרה שקלים, יכול לגדול ל-500 ו-600 שקלים כי אלה עלויות עורכי הדין שלנו.
שי לינדנר: אני לא רואה כסף מזה, אני לא רואה ערך מזה.
שי לינדנר: אני מבחינתי, 100% מהאנשים שיהיו מנויים, שכולם יהיו מנויים ואף אחד, אני לא אצטרך לפעול איתו בהליכים.
שי לינדנר: אני לא רואה בזה ערך, זה לא טוב לי.
שי לינדנר: כחלק מהתפיסה הזאת השקענו באמת מיליונים רבים בשיווק, עוד עשרות מיליונים במערכות הגבייה ועשינו הסכמים כי הבנו שלא כל האנשים רוצים להיות מנויים דרך לעשות מינוי אצלנו.
שי לינדנר: עשינו הסכמים עם פנגו וסלופארק.
שי לינדנר: בלחיצת כפתור אתה יכול להיות מנוי דרך פנגו וסלופארק.
שי לינדנר: הכול עשינו ואנחנו עושים כדי שיהיה כמה שיותר קל.
שי לינדנר: באמת עשינו פה כביש בהשקעה אדירה שמביא ערך גדול ומבחינתי שכולם יסעו כמנויים, שאני לא אצטרך להתעסק לא עם גבייה.
שי לינדנר: זה לא טוב לי.
שי לינדנר: אני לא אוהב את זה כנותן שירות.
שי לינדנר: אני נותן שירות והדבר הכי גרוע שיכול להיות לי זה שאני הולך להליכים משפטיים עם הלקוחות שלי, אבל צריך להבין שאני מחויב, כי רוב הכסף שאני גובה הוא בכלל הולך למדינה.
שי לינדנר: זה כסף של המדינה שאני גובה ואני מחויב הסכם לגבות אותו.
יעל רון בן משה: אוקיי.
יעל רון בן משה: שי, תודה רבה.
יעל רון בן משה: אני רוצה שאנחנו בזמן שנותר לנו נתייחס לשתי סוגיות מרכזיות, אחת, זה שהאוצר יתייחס לכל נושא ההפעלה מראש ולמה המדינה בחרה לפעול באופן הזה, כולל התייחסות לפערים בין הדרום לצפון.
יעל רון בן משה: הנושא השני זה נושא הגבייה, ואני אבקש לשמוע את תומר מוסקוביץ' מרשות האכיפה.
יעל רון בן משה: כן אני רוצה להגיד אחרי הדברים של מנכ"ל 6 חוצה צפון, אם יש לו 100,000 לקוחות ו-15%, 15,000 בשנה לא מבינים את השיטה, וכמשתמשת אני יכולה להגיד שגם בין ה-85% שמשלמים בזמן, לפחות ברמה האישית אני לא מבינה את הסיפור, מתי אני משלמת, על מה ואיך ולמה, אז אני חושבת שזה בהחלט נושא לוועדה הזו, לבית הזה.
יעל רון בן משה: 15,000 אזרחים שמשתמשים, לא כאלה שלא משתמשים, ולא מבינים את השיטה זה חמור ביותר, בלי להתייחס ל-85% שאולי עובדים על אוטומט כמוני, אבל זו העת לעצור ולשאול את השאלות, אז בבקשה נציגי האוצר עם התייחסות להבדל בתעריפים בין הצפון לדרום ואחר כך נושא האכיפה והגביה.
יעל רון בן משה: בקשה.
שי ששתיאל: בוקר טוב, אני רכז תשתיות ופרויקטים באגף החשב הכללי.
שי ששתיאל: אני אתחיל רגע מציר הזמן של איך נבנה הכביש הזה.
שי ששתיאל: אז קודם כל נבנה הקטע המרכזי, זה תיקון קל שאנחנו אומרים שהוא מהדרום ועד החלק של 3 ו-7, אז החלק המרכזי.
שי ששתיאל: אחר כך החלק הדרומי, התקציבי, ובסוף ב-2019 החלק של חוצה צפון.
שי ששתיאל: בתחילת הדרך כשהוחלט לצאת למכרז לחלק המרכזי, נבחר זכיין, דרך ארץ, שהיא ביצעה את הכביש הזה והיא מתפעלת אותו.
שי ששתיאל: בחלק הצפוני עמדו לפתח ועדת המכרזים מספר שיקולים, האם באמת לתת את זה לאותו זכיין שיתפעל או לצאת למכרז.
שי ששתיאל: בגלל שהמדינה כפופה לחוק חובת המכרזים, גם משיקולים של שוויוניות ותחרות הוחלט לצאת למכרז חדש ונבחר זכיין חדש, שמענו את המנכ"ל מדבר קודם.
שי ששתיאל: לגבי הקטע הדרומי, הוחלט לצאת לפרויקט הזה במתכונת תקציבית.
שי ששתיאל: קודם כל אנחנו מסתכלים אם יש צורך בפרויקט.
שי ששתיאל: אחרי שעברנו את השלב הזה, אנחנו בודקים איך לבצע את הצורך הזה ואנחנו בודקים האם אפשר לעשות את זה באמצעות מודל של PPP.
שי ששתיאל: יש כמה שיקולים.
שי ששתיאל: בודקים את מידת ההתאמה למודל כזה.
שי ששתיאל: אני לא יכול להגיד מה היה השיקולים אז כי לא הייתי, אבל אני כן יכול להגיד שהיום אנחנו בודקים ומסתכלים, ואם אין התאמה אז אי אפשר לבצע את הפרויקט במתכונת של PPP.
שי ששתיאל: אנחנו מסתכלים על יתרונות שיש למודלים האלו, בין אם זה קיצור לוחות זמנים, חסכון בעלויות, שיפור רמת השירות וכמובן זה גם צריך להיות כלכלי.
שי ששתיאל: בסוף זכיין לוקח את הפרויקט הזה והוא גם צריך להרוויח.
שי ששתיאל: הפרויקט צריך להחזיק את עצמו אחרת הוא פשוט לא יהיה.
שי ששתיאל: זה לעניין הזה.
שי ששתיאל: הנקודה השנייה שדיברנו זה היה על האגרות עצמן.
שי ששתיאל: קודם כל יש שוני באגרות כי האגרה הזאת משרתת את הסלילה של הכביש.
שי ששתיאל: בעצם בפרויקט כזה זכיין שזוכה בפרויקט, הוא הולך ונוטל חוב ועם החוב הזה הוא מממן את הסלילה של הכביש.
שי ששתיאל: האגרות שנגבות הן משרתות את החוב הזה.
יעל רון בן משה: איך זה עובד בחלקים הדרומיים של הכביש?
יעל רון בן משה: מי מחזיק את זה?
שי ששתיאל: אז בחלק הדרומי של הכביש זה לא זכיין לקח חוב ומימן, המדינה תקצבה.
יעל רון בן משה: זאת אומרת בדרום אני ותושבי הצפון מתקצבים ובצפון גם תושבי הצפון מתקצבים.
יעל רון בן משה: כן, אוקיי, בוא נמשיך.
שי ששתיאל: אוקיי.
שי ששתיאל: בדרום מידת ההתאמה למודל של PPP לא הייתה מספקת.
יעל רון בן משה: גם לחיות בצפון זה לא מתאים ל-PPP ועדיין המדינה רוצה שהאזרחים יגורו בצפון.
שי ששתיאל: אני רק אתייחס גם לאמירה הזאת.
שי ששתיאל: יתכן מאוד שגם האלטרנטיבה הייתה שפשוט אין דרך אחרת.
יעל רון בן משה: אני מבינה.
יעל רון בן משה: תראה, אתם עושים את עבודתכם נאמנה, רק ההתייחסות לתשתית כבישים כשאין אלטרנטיבה אחרת של תחבורה ציבורית, כאילו זה איזה מותרות, היא התייחסות שגויה מיסודה.
יעל רון בן משה: גם להקים בית ספר בצפון ולהביא מורים לצפון זה עולה כסף אבל אף אחד לא אומר לאזרח, זה מותרות.
יעל רון בן משה: אתה אומר לי, את רוצה לנסוע על כביש, את רוצה להגיע למקום עבודה?
יעל רון בן משה: גבירתי, זה מותרות, תשלמי על זה, ואני שואלת אותך כנציג משרד ממשלתי, האם אתה רוצה שכולנו נגור בין חדרה לגדרה?
יעל רון בן משה: אם כן, אוקיי, אז בוא נכריז על זה ונתקדם משם.
יעל רון בן משה: עד שאין הכרזה כזו, כביש איננו מותרות.
שי ששתיאל: אני מבין את האמירה שלך.
שי ששתיאל: אני לא אומר איפה אנשים צריכים לגור.
יעל רון בן משה: לא, אתה מספר לי שזה צריך להחזיק את עצמו.
יעל רון בן משה: גם בית חולים בנצרת או בנהריה צריך להחזיק את עצמו, נכון?
יעל רון בן משה: המדינה מוצאת לזה את המשאבים ואת התקציבים, וגם כשאזרח שמבוטח בקופת חולים א' נשלח לבדיקה במכון ב', הוא לא מקבל אחר כך חשבוניות ומטרטרים אותו וגבייה וקנסות.
יעל רון בן משה: מצאו הסדרים, קוראים לזה גם הסדר, כך שהאזרח מבין על מה הוא משלם ומה הוא מקבל פעם אחת בחודש.
יעל רון בן משה: משרד התחבורה, לא יודעת אם אתם עוד איתנו בזום, נשלח את התושבים לגור בהר, במדבר ושיסתדרו.
יעל רון בן משה: אחר כך יבוא גם נציג מקורות ויגיד תקשיבי, צינור מים מתוקים עד לאילת, את יודעת כמה זה עולה?
יעל רון בן משה: מישהו צריך לממן את זה.
יעל רון בן משה: אני לא מקבלת את הגישה הזו.
יעל רון בן משה: אני מבקשת גם מכם, הרפרנטים שעוסקים בתשתיות תחבורה באוצר, להבין שתשתית תחבורה היא לא מותרות, היא בסיס.
אריאל הבר: רק אם ברשותך אפשר להתייחס רגע?
אריאל הבר: אני מאגף תקציבים.
אריאל הבר: נעשתה השקעה אדירה בתשתיות גם בצפון וגם בדרום וגם במרכז.
אריאל הבר: בסוף השמיכה היא נתון, היא עובדה קיימת ויתכן שאם היה מוחלט בזמנו לצאת לפרויקט המרכזי באופן תקציבי, כמובן שזה היה בא על חשבון פרויקטים אחרים.
יעל רון בן משה: בסדר, אבל זה שהתקבלה החלטה שהיום אנחנו יודעים לבקר אותה בקול רם, מסיבות פוליטיות או מסיבות אחרות, אז אי אפשר לחזור ולהגיד התקבלה החלטה ועכשיו נשים איזה טלאי על טלאי על טלאי ואין מה לעשות ויש שתי חברות ותחרות וחובת מכרזים.
יעל רון בן משה: בסוף אנחנו, המדינה, שולחים אנשים לגור בכל מיני מקומות כי זה חשוב לנו, מסיבות דמוגרפיות, מסיבות חברתיות, מסיבות לאומיות, ואנחנו המדינה, האחריות שלנו להקל עליהם את המגורים במקום הזה.
יעל רון בן משה: זה כדאי לנו, למדינה.
יעל רון בן משה: האזרח, אין לו שמיכה יותר ארוכה.
יעל רון בן משה: גם הוא צריך להחליט איך הוא מותח את השמיכה.
יעל רון בן משה: הוועדה הזו היא הוועדה לפניות הציבור.
יעל רון בן משה: היא לא הוועדה לאיך נשים פלסטר על פלסטר ונסביר למה בשנת 95' התקבלה החלטה מעוותת, ולהמשיך אותה עוד 20 שנה קדימה ולהסביר לי גם אחר כך, עוד רגע אם יהיה זמן אז נדבר גם על ההמשך של כביש 6 צפונה שאני מבינה שגם הוא הולך להיות בתשלום, עד כברי, אולי עד שלומי גם.
יעל רון בן משה: כן, בקשה חבר הכנסת.
אוסאמה סעדי: בוקר טוב גבירתי היושבת-ראש, חבריי, חברותיי חברי הכנסת.
אוסאמה סעדי: תראו, זו ועדה, אני חושב מהוועדות החשובות.
אוסאמה סעדי: אני הייתי חבר בוועדה הזו בכנסת ה-20 ובאמת אפשר להעלות פה נושאים שהם מהחיים.
אוסאמה סעדי: טוב שאת בחרת בישיבה הראשונה של הוועדה נושא באמת חשוב שזה כביש 6 עם כל הכרוך בעניין הזה מבחינת אגרות, אכיפה, גבייה.
אוסאמה סעדי: זה נושא שנוגע לכל אזרח ואזרח שמשתמש בכביש הזה ואני אחד מאלה שמשתמשים בכביש הזה באופן כמעט קבוע.
אוסאמה סעדי: אני מבין את הרציו ואת ההיגיון שעושים כבישים עם אגרות, להקל, את הכביש המהיר בכניסה לתל אביב, אז לפעמים בבוקר אתה משלם 70–80 שקל, לפעמים 100 שקל אבל זה חוסך.
אוסאמה סעדי: אתה אומר, אני מוכן לשלם.
אוסאמה סעדי: כשהייתי עורך דין והייתי צריך להגיע לבית משפט בתל אביב, הייתי אומר, אני מוכן לשלם 70–80 שקל ולהגיע בזמן, אבל פה בכביש 6 וגם חוצה צפון משלמים אגרה מלאה אבל לא מקבלים תמורה.
אוסאמה סעדי: הפקקים נוראיים.
אוסאמה סעדי: אתה כבר לא יודע אם זה רק בשעה 17:00 או בשעה 16:00, שעות אחר הצוהריים, בשעות הבוקר.
אוסאמה סעדי: זה כבר כמעט כל שעות היום.
אוסאמה סעדי: אתה כבר לא יודע לתכנן מתי לצאת, מתי לבוא.
אוסאמה סעדי: אתה מתכנן להגיע תוך שעתיים, פתאום שעתיים, שעתיים וחצי, שלוש, ארבע.
אוסאמה סעדי: ובסוף אתה צריך לשלם גם אגרה.
אוסאמה סעדי: זה נורא ואיום ולכן הצעת החוק של חברי, חבר הכנסת אחמד טיבי שדיבר עליה, שבאמת בכנסת ה-20 כמעט הגענו להסכמה עם הקואליציה וכולם תומכים.
אוסאמה סעדי: אף אחד לא אומר לך שהיא לא צודקת.
אוסאמה סעדי: כולם אומרים לך שהיא הצעת חוק צודקת, אבל אומרים, תשמע, אם אנחנו נקבל את זה, לפי ההסכם בין החברה לבין משרד האוצר, אז עשו הסכם טוב אבל לא על גבי האזרחים.
אוסאמה סעדי: תמיד אפשר למצוא דרך עם החברות האלה, ואנחנו יודעים שהם מרוויחים המון.
אוסאמה סעדי: אנחנו לא מקנאים, אבל לא על חשבון האזרחים הפשוטים, לכן אני אומר, גם העניין הזה של חוצה צפון שעכשיו פתחו אותו, אז בסדר, שם לפחות הפקקים הם לא כל כך נוראיים.
אוסאמה סעדי: יש את צוואר הבקבוק ביקנעם ואחרי זה זה זורם עם כל המנהרות, אבל אני חושב שבאמת המדינה צריכה להכניס את היד לכיס ולסבסד או שתשנה את ההסכם הזה עם החברות.
אוסאמה סעדי: גבייה ואכיפה זה גם נורא.
אוסאמה סעדי: לפעמים אתה לא מקבל את ההודעה ואחרי זה פתאום אתה, איך שאמרה האזרחית, 400–500 שקל מתוך 17 שקל.
אוסאמה סעדי: כי יש עורכי דין ואף אחד לא מוכן לשמוע.
אוסאמה סעדי: נכון אמר המנכ"ל, זה לא נכנס לכיס של החברה אבל זה לכיס של עורכי דין ושל כל החברות שעוסקות בגבייה, אז גם כאן אפשר לבוא ולעשות איך שעשינו עכשיו בהוצאה לפועל בזמן הקורונה, ובוועדת חוקה חוקקנו חוק שיגביל את התעריף של שכר טרחה של עורכי הדין.
אוסאמה סעדי: אפשר פה גם לעשות את זה.
אוסאמה סעדי: אז שלחו מכתב.
אוסאמה סעדי: למה מ-17 שקל צריך לשלם אזרח 400–500 כשלא קיבל את הדואר ויש מלא בעיות עם הדואר?
אוסאמה סעדי: הדואר לא מגיע.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: אבל אם היה דואר רשום עם אישור מסירה, זה משהו אחר.
אוסאמה סעדי: גם לא מגיע.
אוסאמה סעדי: יש לנו מלא בעיות עם הדואר שלא מגיע.
אוסאמה סעדי: אני חושב, גבירתי היושבת-ראש, צריך להסיק מסקנות ולעשות חקיקה.
יעל רון בן משה: בקשה, תומר מוסקוביץ'.
תומר מוסקוביץ': ברשותכם, אני מנהל רשות האכיפה והגבייה שזה הגוף שאחראי גם על ההוצאה לפועל וגם על המרכז לגביית קנסות.
תומר מוסקוביץ': לעניינו, התכנסנו פה היום בגלל ההוצאה לפועל.
תומר מוסקוביץ': ההוצאה לפועל היא גוף שגובה בין גופים פרטיים, בין בנקים ללקוחות, בין אזרחים לאזרחים.
תומר מוסקוביץ': המרכז לגביית קנסות זה חובות עבור המדינה.
תומר מוסקוביץ': הגבייה שם הרבה יותר זולה.
תומר מוסקוביץ': אם היה אפשר תיקון חוק להסמיך את המרכז לגביית קנסות לגבות את החובות הקטנים האלה של כביש, אז זה היה יכול לעזור אבל יש פתרון גם בהוצאה לפועל.
תומר מוסקוביץ': אני רוצה לתת לכם את המספרים מתיק אחר אבל שתבינו על מה מדובר.
תומר מוסקוביץ': אם ניקח חוב של 716 שקל קרן, סתם זה דוגמה שיש לי פה נתונים עליה.
תומר מוסקוביץ': אם החוב הזה ניגבה במסלול מקוצר, תיכף אני אסביר על מה מדובר, מה זה המסלול המקוצר, אז מ-716 שקל זה יהיה 873 שקלים.
תומר מוסקוביץ': זה ההוצאות שהתווספו לחוב הזה.
תומר מוסקוביץ': אם אותם 716 שקל, ייפתח כדי לגבות אותם תיק רגיל בהוצאה לפועל, הסכום יגיע ל-2,217 שקל, הבדל עצום שבסופו של דבר מי שמשלם את הכול זה החייב.
תומר מוסקוביץ': חלק מזה מגיע לזוכה, חלק מגיע לעורך הדין.
תומר מוסקוביץ': כמו שאמר פה קודם אחד המשתתפים, זה לא משנה, זה יוצא מהכיס של החייב, במקרה שלנו מהכיס של הנוסע.
תומר מוסקוביץ': מה זה המסלול המקוצר?
תומר מוסקוביץ': צריך להבין שההוצאה לפועל היא הייתה בעבר בבתי המשפט ולכן היא מופעלת על ידי הזוכים.
תומר מוסקוביץ': כלומר, כאשר בן אדם יש לו חוב, הוא פותח תיק בהוצאה לפועל, הוא מוגדר אצלנו כזוכה בדומה לתובע בבית משפט, והוא צריך ליזום את ההליכים.
תומר מוסקוביץ': בגלל שהוא זה שיוזם את ההליכים והוא זה שמבקש צווי מידע או זה שמבקש עיקול, עיקול רכב, עיקול חשבון בנק, עיקול משכורת, עיקול פנסיה, כל אותם הליכי גבייה שאנחנו עושים, המחוקק מזכה אותו בשכר טרחה, כלומר החייב, חוץ מזה שהוא משלם לעורך דין שלו אם הוא לקח לעצמו עורך דין והרוב לא לוקחים, הוא צריך לשלם גם את שכר הטרחה של עורך הדין של הזוכה.
תומר מוסקוביץ': כך קובע החוק.
תומר מוסקוביץ': כמו שראיתם, שכר הטרחה המינימלי דווקא בסכומים הקטנים מביא לשינוי דרמטי בסכומים.
תומר מוסקוביץ': בנושא של כביש 6 צפונה ההבדלים עוד הרבה יותר גדולים כי שם קרן החוב היא כלום, היא 16 שקל.
תומר מוסקוביץ': מ-16 זה נהיה פתאום 300 ו-400 ו-500 שקל בגלל שיש את שכר טרחת עורך דין של הזוכה א' ושכר טרחת עורך דין ב'.
תומר מוסקוביץ': כדי לפתור את הבעיה הזאת יש פתרון מאוד פשוט.
תומר מוסקוביץ': הפתרון הזה נקרא המסלול המקוצר.
תומר מוסקוביץ': המסלול המקוצר פועל על חובות של עד 25,000 שקל.
תומר מוסקוביץ': כל החובות בכביש 6, אף אחד לא מתקרב בכלל ל-10% מהסכומים האלה.
תומר מוסקוביץ': אם מישהו פותח במסלול המקוצר, אנחנו עושים עבורו את כל העבודה.
תומר מוסקוביץ': להבדיל מתיק רגיל שבו הזוכה הוא זה שצריך להגיש בקשות ולבקש הליכים וכו', פה עובדים שלנו עושים את כל העבודה ולכן אין שכר טרחה.
תומר מוסקוביץ': אין שכר טרחת עורך דין בתיק.
תומר מוסקוביץ': הסכום היחיד שמצטרף לחוב מלבד האגרה הרגילה שיש בכל התיקים, אז יש הוצאות של 64 שקלים.
תומר מוסקוביץ': פעם אחת 64 שקלים וזה מכסה את כל החובות.
תומר מוסקוביץ': אני חושב שהדרך הנכונה באמת להתמודד עם גביית החובות בכביש 6 היא שהזכייניות יפתחו אותם במסלול המקוצר.
תומר מוסקוביץ': אני חושב שבזמנו דיברנו איתם על זה.
תומר מוסקוביץ': הם די רצו לעשות את זה.
תומר מוסקוביץ': יש להם איזושהי בעיה עם מסירת ההתראה, תיקון שצריך לעשות אותו בתיקון גורף בחוק ההוצאה לפועל, תיקון 46 לחוק שרצה לתקן ונמצא מקלקל.
תומר מוסקוביץ': תיקון 46 זה עוד לפני זמני, לפני כשש שנים קבע שלפני שפותחים את תיק ההוצאה לפועל, צריך למסור התראה לחייב במסירה אישית.
תומר מוסקוביץ': זה נשמע נורא טוב כדי שבן אדם לא יופתע מהחוב, אבל כדי למסור במסירה אישית, הרבה מאוד פעמים צריך להעסיק חוקר פרטי.
תומר מוסקוביץ': זה יכול להגיע ל-90 ול-100 ול-150 שקל ורק אז אפשר לפתוח את התיק בהוצאה לפועל ואז שוב צריך לעשות לו המצאה במסירה אישית אבל את זה כבר אנחנו עושים.
תומר מוסקוביץ': אנחנו הצענו תיקון חקיקה כבר מזמן, שבגלל המצב שלא היה חקיקה, התעכב עד היום, שאפשר יהיה לפתוח את התיק רק אחרי ניסיון אחד של מסירת ההתראה.
תומר מוסקוביץ': אפשר יהיה לפתוח אותו ישר בהוצאה לפועל גם אם יצליחו להוכיח שהחייב קיבל את ההתראה, אבל אם החייב ישלם בתוך תקופת האזהרה, הוא לא יצטרך לשלם לא את האגרה ולא את שכר טרחת עורך דין של הזוכה, כי בעצם זה אומר שהוא רצה לשלם, הוא רק לא ידע על החוב כמו שאמרה אותה אזרחית מקודם.
תומר מוסקוביץ': אני חושב שזו הצעה מאוד טובה, מאזנת בין הזכויות של כולם ואני מאוד מקווה שהיא תקודם.
תומר מוסקוביץ': עד שהיא תקודם אני מציע בכל מקרה שהזכיינים יפתחו את התיקים שלהם במסלול המקוצר.
תומר מוסקוביץ': אנחנו ערוכים לזה, מוכנים לזה ואנחנו נשמח לתת להם את השירות הכי טוב שאנחנו יודעים לתת.
תומר מוסקוביץ': עד כאן דברי לבוקר זה.
יעל רון בן משה: אוקיי, תודה רבה.
יעל רון בן משה: התייחסויות נוספות?
יעל רון בן משה: מישהו בזום שעוד ביקש לדבר?
יעל רון בן משה: סמנכ"ל חוצה ישראל.
שמעון אברהם: בוקר טוב, אני סמנכ"ל זכיינות בחברת חוצה ישראל.
שמעון אברהם: רציתי להוסיף על הדברים שנאמרו כאן.
שמעון אברהם: אני מאוד מאוד מאמין באפשרות שמעבר לנושא של פנייה באמצעות הדואר שבעצם מופיעה בחקיקה הרלוונטית שלנו בחוק כביש ארצי לישראל, לנסות ולפתח ערוץ של ערוצי פנייה נוספים של פנייה ללקוחות פוטנציאליים שמא הם לא מודעים לקיומו של חוב מעבר לפנייה באמצעות הדואר ומעבר בעצם לערוצים שמעמידים לרשותם הזכיינים, בין אם פנייה מקוונת, בין באמצעות מוקדי השירות.
שמעון אברהם: היום להבדיל מהתקופה שבה החקיקה בעצם נקבעה, אנשים מחזיקים טלפונים ניידים, דואר אלקטרוני וכו'.
שמעון אברהם: ככל שבידי מי מרשויות המדינה כמו משרד הפנים לדוגמה ישנם נתונים בקשר לדרכי התקשרות לאזרחי ישראל שחלקם משתמשים בשירותי הזכיינים שלנו, וככל שהדברים האלה יעמדו כמובן בכלל כללי הגנת הפרטיות למיניהם, אני מאמין שזה ערוץ שיכול לסייע על מנת להגיע לאותם חייבים פוטנציאליים נוסף על הפנייה בדואר והערוצים האחרים, לומר לאדם, אנחנו מבקשים להסב את תשומת ליבך, קיים חוב, אנחנו ממליצים לך להסדיר אותו במהירות.
שמעון אברהם: נעשה ניסיון כזה.
שמעון אברהם: אחד הזכיינים, חברת חוצה צפון בעצם פנתה לוועדה ספציפית שאמונה על מסירת מידע מהסוג הזה.
שמעון אברהם: אנחנו גיבינו את הפנייה הזאת, תמכנו בפנייה הזאת וככל שאנחנו נמשיך ונפתח את הכיוון הזה, ואני אודה לסיוע בהקשר הזה, אני מאמין שנוכל לעשות עוד על מנת לטייב את היכולת שלנו לשרת גם את החייבים הפוטנציאליים בזיכיונות שלנו.
יעל רון בן משה: התייחסות חברת הכנסת לפני שאני מסכמת.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: גבירתי יושבת-הראש, אני אציין רק דבר אחד.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: היות ואני גם משתמשת בכביש 6 בקטעי הצפון, אני רואה לאורך כל הדרך, יש הודעות אלקטרוניות שתלויות למעלה, מסכים, שמודיעים איך לעשות מנוי וממליצים לעשות מנוי, לשלם.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני לא ראיתי קמפיין בערוצי תקשורת אחרים אבל לאורך הכביש רואים מספר, כוכבית 6 משהו שאפשר להצטרף למנוי ובעצם האזרח שהוא אחראי ויודע שיש כבישים עם אגרה, הוא צריך לדאוג שכן יש שירות שהוא מקבל וצריך לשלם עליו.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: יתרה מכך, רובנו משתמשים בוויז או ניווטים אחרים, אז אפשר להגדיר באמצעי ניווט הגדרות של להימנע מכביש אגרה או להיפך, מופיע שאתה נכנס לכביש אגרה, אז אזרח אחראי גם יכול לקחת אחריות על החיים שלו.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני לא מצדיקה.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: יש חייבים ויש חייבים אבל תמיד אפשר לדאוג לשלם עבור השירות שמקבלים.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: זה קשור לשירות של הכביש.
טטיאנה (טניה) מזרסקי: מה שדיברנו, שיש הבדל בין תושבי הצפון ותושבי הדרום, לדעתי המדינה צריכה לקחת אחריות וכן לפטור את תושבי הצפון מתשלום אגרה ולקחת אחריות על עצמה.
יעל רון בן משה: אוקיי, תודה רבה לחברת הכנסת ותודה רבה למשתתפי הדיון.
יעל רון בן משה: דעתי לא נחה ממה ששמעתי פה בשעה ורבע האחרונות.
יעל רון בן משה: המצב שבפרויקט של המדינה יש לקונות כל כך משמעותיות שאני עוד רגע אפרט, זה לא מצב בריא.
יעל רון בן משה: אני אתחיל מהסוף.
יעל רון בן משה: נושא הגבייה.
יעל רון בן משה: אז אמרה את זה החוקרת לגבי אי מינוי בעלי תפקידים בוועדת ערר.
יעל רון בן משה: זה לא משהו שהתייחסנו אליו פה אבל זה בעצם שירות שנמנע מן הציבור ומכביד עליו במידה ויש הליך, כי החוב ממשיך לצבור חוב נוסף אבל אין איך לברר את זה.
יעל רון בן משה: אנחנו ניקח את זה למעקב אל מול שר המשפטים ושרת התחבורה ונוודא שאכן יש ממשלה ושהיא ממנה את מי שצריך לוועדות הערר.
יעל רון בן משה: עוד בנושא הגבייה.
יעל רון בן משה: כל הנושא הכלכלי-תפעולי של החברות, נגיד שאני יכולה לקבל אותו.
יעל רון בן משה: לא שמעתי שום דבר איך זה פוגש את האזרח והאם זה מטריד אותנו איך זה פוגש את האזרח, אז בהחלט זה מטריד אותנו ואנחנו צריכים לבחון איך אנחנו מפשטים את התהליך הזה.
יעל רון בן משה: כמו שציינתי קודם, מערכת הבריאות מתמודדת עם הדבר הזה.
יעל רון בן משה: גם מערכת החינוך מתמודדת עם הדבר הזה.
יעל רון בן משה: גם מערכות התקשורת מתמודדות עם הדבר הזה ובסופו של דבר האזרח משלם חשבונית אחת והחשבונות שנעשים מאחורי הקלעים על אותו שירות או שירות בין שני זכיינים או שני מפעילים, זה שקוף עבור האזרח.
יעל רון בן משה: אנחנו עוד זוכרים את הזמנים שקיבלנו חשבונית מחברת סלולר שהיה מופיע לנו כמה שיחות עשינו לחו"ל וכמה שיחות עשינו למפעיל סלולר אחר, והצלחנו לפתור את הדבר הזה מול חברות מורכבות לא פחות מחברות התחבורה, הכבישים.
יעל רון בן משה: בסופו של דבר גם בתקשורת האזרח מקבל חשבונית אחת וההתחשבנויות מאחורי הקלעים בין מפעילות התקשורת הן לא מעניינות אותו וכך צריך שיהיה גם בנושא הזה.
יעל רון בן משה: זה לא שני כבישים נפרדים.
יעל רון בן משה: עוד לא הכנסתי לדיון את מנהרות הכרמל.
יעל רון בן משה: עוד לא הכנסתי את הנתיב המהיר.
יעל רון בן משה: מבחינת האזרח הוא עולה על כביש 6.
יעל רון בן משה: זה השירות שהוא מקבל, על זה הוא צריך לקבל חשבונית.
יעל רון בן משה: הוא צריך גם להתעסק עם גבייה רק מול גורם אחד, אז אנחנו ניכנס לעובי הקורה בדיוני המשך בנושא הזה.
יעל רון בן משה: איכות השירות, שזה לא היה נושא הדיון אבל מאוד יכול להיות שאנחנו נצטרך לעסוק גם בזה.
יעל רון בן משה: המצב שבו אזרחים משלמים על שירות ובסופו של דבר לא מקבלים אותו, הוא חמור לא פחות.
יעל רון בן משה: אם היינו עוסקים פה בחברה פרטית שגובה כסף מהציבור ולא מספקת את השירות, היה פה במינימום שימוע ציבורי לאותה חברה.
יעל רון בן משה: אנחנו פוגשים חברות כאלה פה ובוועדות אחרות, ואנחנו לא עוברים על זה לסדר היום ולא מאפשרים להגיד לא לחברת תקשורת ולא לחברת תעופה ולא לחברת ביטוח, אוקיי, זה בסדר אבל זה המצב, זה ההתחייבויות של המדינה אז נמשיך לגבות מהאזרחים אבל הם ימשיכו לעמוד בפקקים עוד ועוד ועוד כשהמדינה לא מספקת להם חלופה אחרת, לא בדמות תחבורה ציבורית ולא בדמות כבישי אורך אחרים.
יעל רון בן משה: הדבר אולי החמור ביותר זה פערי התעריפים בין המקטעים בדרום שהם חינמיים למקטעים בצפון.