GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גאיה עופר: הצריכה של המדינה ממגן דוד אדום, גדלה בשנים האחרונות בעשרות אחוזים והגיעה ב-21 ל-145 מיליוני שקלים וכידוע, לפני חודשיים, תקציב מדינה אושר, במסגרתו, משרד הבריאות ומערכת הבריאות, קיבלו תוספות תקציב מאוד משמעותיות, בתוכם גם התוספות האמורות לתמיכה בארגון מד"א ומשרד הבריאות מתעדף את צורכי הבריאות בהתאם לשיקול דעתו המקצועי והשיקול דעת הזה, התיעדוף הזה מתבטא בתקציבו ובתקציב שאושר.
גאיה עופר: באשר לשיקול לגבי פריסת שירותים, הוא לא נתון לשיקול דעת של משרד האוצר, אלא תיעדוף של מד"א ומשרד הבריאות.
יעל רון בן משה: לא הבנתי מה אמרת.
יעל רון בן משה: אנחנו מציפים פה שיש פער בשירותי הבריאות שמקבלים אזרחים שגרים במקומות מרוחקים.
יעל רון בן משה: הפער הוא בכל שירותי הבריאות וספציפית בדיון הזה, אנחנו עוסקים במחסור בניידות טיפול נמרץ, ניידות נוספות, בעיקר בערבה, בגולן ובגליל.
יעל רון בן משה: את כמי שאחראית על התקציבים שמופנים למשרד הבריאות, האם הנושא על שולחנך?
יעל רון בן משה: מה מתכוונים לעשות בשנת העבודה 2022?
יעל רון בן משה: מה התוכנית לחמש השנים הבאות?
יעל רון בן משה: או שאת אומרת שאני מכירה שזה הפער ואין לי כוונה לעסוק בזה כמשרד האוצר של מדינת ישראל.
גאיה עופר: הנושא בהחלט על שולחננו והוא בא לידי ביטוי בתקציב המדינה שאושר לשנת 22 וכולל הגדלת תקציב משמעותית, לתמיכה בארגון מד"א.
גאיה עופר: התיעדוף של פריסת השירותים וחלוקת התקציב הזה, זה תיעדוף של משרד הבריאות, שרואה את צורכי הבריאות של תושבי הפריפריה כמכלול ומתעדף את התקציבים שיועדו גם למטרות אלה וגם לכל המטרות החשובות האחרות של משרד הבריאות והוא מתעדף ביניהם, זה נכון גם בפריסת השירותים וגם לשלל התוספות התקציביות שניתנו בשנת 22.
יעל רון בן משה: גאיה יכול להיות שהייתי צריכה להתחיל את הדיון איתך, כי את אומרת יש תקציבים, גם משרד הבריאות מתעדף את זה וכבר מד"א לקראת התחזקות והתעצמות, אני חוששת שאלו לא פני הדברים, אני אתייחס לכך בסיכום.
יעל רון בן משה: מבין הנוכחים, מישהו עוד רצה להגיד משהו.
שיקו מוסקוביץ: אני רק רוצה להוסיף שכרגע הנושא גם, לפני שבוע היה וועדה, זה גם מה שקשור לחייאן שהוא אמר.
שיקו מוסקוביץ: הנושא של המידע יש בעיה רק חשוב שהיושבת ראש תדע את זה, יש כרגע בעיה של המידע, מד"א לא מביא את המידע לארגונים פרטיים, לאמבולנסים אחרים וזה גם משהו שיקל על התושבים בפריפריה, זה משהו שחשוב, שדנו בוועדה אחרת.
יעל רון בן משה: בסדר גמור, התייחסות נוספת בבקשה.
מאלק שחאדה: רק הערה קטנה גם, בנושא של החירום הלאומי, אנחנו גם נתנו שירות, אנחנו בתקופה מ-96 עד היום, עברנו הרבה אסונות, לצערנו, בצפון, במלחמת לבנון השנייה, אנחנו העברנו מעל 50 אחוז מהנפגעים אנחנו העברנו אותם, אלו מהטילים, שנפגעו מהטילים אנחנו העברנו חברתנו, אבל מה קיבלנו כלום, מאף משרד ממשלתי.
יעל רון בן משה: אוקי, בבקשה, התייחסות מד"א.
רונן בשארי: דנו פה על הרבה דברים.
רונן בשארי: בסופו של דבר, הדבר המרכזי ונקרא לזה 'הפיל שבחדר' זה התוכנית הגדולה של ה-80 מיליון שהיא בהחלט תשפר גם א' אני מאחל לרופא שיניים, בריאות וכיוצא בזה.
רונן בשארי: התוכנית דרך אגב, נותנת מענה בדיוק ליישוב שלו, ככה בגדול, נותן מענה לגזרה שהוא גר בה וצריך להתמקד ב-80 החירום זה חירום.
רונן בשארי: דרך אגב, ככול שהמדינה תממן את התוכנית הגדולה, התוכנית הזה מהשגרה תהפוך לתוכנית חירום ותיתן מענה גם בחירום, לכן בסופו של דבר, השגרה היא הבסיס למענה בחירום ובטח, לתרחישי החירום ולמלחמה הבאה.
רונן בשארי: תודה.
יעל רון בן משה: אוקי, תודה רבה, ראש עיריית דימונה, בני ביטון, מבקש את זכות הדיבור, תודה אדוני, אם אני לא טועה, גם סגן יו"ר השלטון המקומי, בבקשה, בני ביטון.
יעל רון בן משה: יצא, אוקי, הילה זהבי, כלכלנית במרכז לשלטון מקומי.
הילה זהבי: שלום לכולם.
הילה זהבי: אני מצטרפת למה שדיברו כאן ראשי רשויות, כמובן, שעולה מכולם שאין התאמה בין השירות לצרכים בשטח וזה דבר שהוא חשוב מאוד לתושב וחשוב מאוד לקדם אותו ואנחנו גם תמכנו בהצעת חוק שעלתה בשנת 2020, היא בעצם מהווה תיקון לחוק מגן דוד אדום והיא לא קודמה, לאור התפזרות הכנסת בזו אחר זו, ארבע פעמים ברציפות, על פי ההצעה, שר הבריאות יקבע הוראות בעניין שיעור של ניידות טיפול נמרץ לנפש, או בעניין פריסתן ברחבי הארץ, בתוך זמן קצר ולכן ההצעה הזאת אני חושבת שהיא עושה שכל בעניין הזה של מענה לצרכים בשטח.
הילה זהבי: בנוסף, דבר מאוד חשוב שאנחנו אמרנו ותמכנו בהצעה, שהמדינה תישא בעלות הפעלת ניידות טיפול נמרץ, בניקוי האגרות המשולמות, כיום הרשויות המקומיות משלמות שליש מהגירעון של ניידות טיפול נמרץ של מד"א ואנחנו חושבים, גם לדידן של הרשויות וגם לדידו של מרכז השלטון המקומי, ששירותי הבריאות אינם שירותים מוניציפליים ואין כל סיבה הגיונית לכך שהרשויות ימשיכו לממן את שירותי הבריאות המסופקים לתושבים.
הילה זהבי: תודה רבה.
יעל רון בן משה: הילה, סליחה, אני צריכה הבהרה בעניין הזה.
יעל רון בן משה: באיזה רשויות מקומיות אנחנו רואים השתתפות ועבור איזה שירות?
הילה זהבי: אז יש הרבה מאוד רשויות שמשתתפות בעלות הזאתי, לא יכולה להגיד לך כמה, אבל לדעתי זה הרוב ומה השאלה השנייה עוד פעם, לא שמעתי.
יעל רון בן משה: בעבור איזה שירות?
הילה זהבי: בעבור הפעלת שירותי נט"ן, כמו שזה נשמע, גם שירותי אט"ן וגם שירותי נט"ן, סה"כ מדובר על 40 מיליון ₪ בשנה וגם למד"א יש את הנתונים הללו.
יעל רון בן משה: זה רשויות מקומיות בכל הארץ, שמתקצבות את הפעילות הזאת?
הילה זהבי: כן.
יעל רון בן משה: זאת אומרת בלי הבחנה בין מרכז לפרפריה?
הילה זהבי: כל הרשויות בארץ, לכל רשות יש הסכם שונה עם מד"א, יש הסכמים ישנים, יש הסכמים חדשים יותר.
יעל רון בן משה: מה קורה ברשות מקומית שלא יכולה להשתתף?
הילה זהבי: צריך לבדוק, מה הסיבה שהיא לא משתתפת, כל רשות מקומית זה סיפור אחר.
יעל רון בן משה: למד"א יש נתונים על הדבר הזה?
יעל רון בן משה: יש רשויות מקומיות שאין בהם ניידת טיפול נמרץ, כי הרשות המקומית.
רונן בשארי: אני מציע שנציג משרד הבריאות ידבר על זה, כי אני פשוט לא מתמצא בתקציבים.
יעל רון בן משה: יאיר ממשרד הבריאות איתנו?
רונן בשארי: אני יודע שזה כן אכן שליש/שליש/שליש, זה מה שהמדינה קבעה.
יעל רון בן משה: יאיר השאלה היא לגבי ההשתתפות של הראשויות המקומיות, במודל ה-שליש/שליש/שליש.
יאיר חברוני: מה שאני מכיר זה עניין תקציבי, זה פחות אצלנו, אני אבדוק את זה, אבל ממה שאני מכיר הוא שהמודל הוא בכל רשות מקומית במדינת ישראל, הוא אכן זה המודל של שליש/שליש/שליש, לגבי אם רשות מקומית לא יכולה, יש איחוד בין רשויות, אבל אני אבדוק את זה, הנתון הזה הוא לא לגמרי מולי.
יעל רון בן משה: אז מי יודע לתת על זה תשובות?
יאיר חברוני: אני אבדוק את זה ואני אשיב לוועדה, לאחר הדיון.
יעל רון בן משה: אוקי, אני אגיד לך מה מטריד אותי, כמי שהייתה מנכ"לית בשלטון המקומי, בסוף קופת היריעה או המועצה האזורית היא מוגבלת והיא מבוססת בעיקר על גביית ארנונה מהאזרחים, הארנונה בתל אביב דומה מאוד פעמים רבות לארנונה בקריית שמונה, או בסכנין, או בשלומי, או בדימונה, לא העלב אם לא ציינתי איזשהו אזור בבקשה.
יעל רון בן משה: מבחינת העלות לאזרח, פר מטר, אבל בתל אביב יש לנו את הארנונה שאינה למגורים, שמאפשרת לעריית תל אביב לספק לאזרחים שרותי חינוך ברמה הרבה יותר גבוה, בפר ילד מה שנקרא, שירותי תרבות ברמה הרבה יותר גבוהה ולפי מה שאני שומעת כאן, אז אפילו בשירותים מצילי חיים, כמו פינוי בניידת טיפול נמרץ, זה נשמע לי לא סביר, לא ראוי, שרשות מקומית בפרפריה שבוודאי היכולת שלה לגבות ארנונה, שאינה ממגורים, ארנונה ממסחר ועסקים, תתלבט האם להפעיל ניידת טיפול נמרץ, עבור תושביה ועבור האורחים שיש באזור, או התיירים, אולי הדבר הבא, זה שגם בבית החולים תהיה השתתפות של הרשות המקומית שליש/שליש/שליש, אבל אני מבקשת גם ממך יאיר, להיכנס לעובי הקורה ואני לוקחת על עצמי גם ללמוד את הנושא.
יעל רון בן משה: חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, דברים לסיום?
טטיאנה (טניה) מזרסקי: לא תודה, הסיום שלך.
יעל רון בן משה: טוב, נציגה אחרונה, אירית שחר, ממועצה אזורית ערבה תיכונה, מנהלת בריאות וגיל שלישי, אני רק מבקשת לתמצת, שלוש דקות, שמענו כבר נציגה מעין יהב.
אירית שחר: נתמצת, תודה רבה על ההזדמנות.
אירית שחר: אני רק אוסיף לגבי כל מה שנאמר, שהנתונים שהוצגו פה, חלקם אינם מדויקים, כי ניידת טיפול נמרץ שמגיעה מאזור תמר, לא יכולה לתת מענה במרחק של 40 דקות נסיעה מהערבה, מה שהוצג על ידי יאיר חברוני, הרשות שלנו מממנת משמרת שנייה של מד"א, כי לא ברור למה אין תקציב לממן משמרת שנייה של אחר הצוהריים ובעצם, מ-12 בלילה כל השירות אמבולנס לבן, אנחנו לא מדברים אפילו על טיפול נמרץ, הוא על מתנדבים ואם אין מתנדב למצוא, שקב"ט המועצה לא מוצא מתנדב להקפיץ, אז הבנאדם יכול לחכות ולחכות עד שיפנו אותו.
אירית שחר: עכשיו, מבחינת תקציב 2022 המועצה עסוקה בלמצוא מקורות, כדי למממן את המשמרת השלישית, שאף אחד, אף גורם במדינה לא מצא לנכון לתקצב.
אירית שחר: בחודש אפריל קיבלנו לחודש, ניידת טיפול נמרץ ממד"א, לניידת הזאת הייתה הרבה פעילות, אבל אחרי חודש הניידת נעלמה וזה קצת 'לעג לרש', להביא ניידת לערבה ואז אחרי חודש לקחת אותה ומאז אנחנו מנסים להתנהל בכוחות עצמנו, אבל זה מבחינתנו מצב שהוא בלתי נסבל והוא לא יכול להמשיך להתקיים ואנחנו בקשר עם כל הגורמים גם עם מד"א וגם עם יאיר חברוני, כבר דיברתי אתו לפני שנה על כל הנושאים האלה ובסופו של דבר, אם התיעדוף הוא נישאר תיעדוף, אז אנחנו פחות כנראה חזקים ויותר רחוקים וקטנים ויש מישהו שהחיים שלו כנראה שווים יותר.
יעל רון בן משה: תודה רבה לך.
רונן בשארי: דרך אגב, הדברים מדברים בעד עצמם, זה חלק מהתוכנית שהופעלה, שאמרתי מרץ 2020, עובדה שהפריפריה אכן קיבלה אכן תיעדוף, גם בתוך ה- 80 מיליון.
אירית שחר: לחודש.
אירית שחר: לחודש, אז זה קצת.
רונן בשארי: החודש זה לא מד"א, פשוט התקציב נגמר למשרד הבריאות ואנחנו הפסקנו על פי ההנחיה שלהם, זה לא שאנחנו רצינו להפסיק את זה.
אלי יפה: מבחינתנו הכול היה ממשיך ואפילו יותר.
יעל רון בן משה: הפריפריה קיבלה יותר בחודש הזה, כי תרחיש האימים שהיינו נתקלים בו, אם הפריפריה לא הייתה מקבלת את זה, לא היה מאפשר המשך מגורים סבירים במקומות האלה.
יעל רון בן משה: זאת אומרת, הפערים הם כאלה גדולים שבעת חירום, זאת אומרת, גם במלחמה, כשתהיה בצפון לא עלינו, אני מניחה שיהיה תגבור.
רונן בשארי: זה המשנה תוקף של התוכנית שהיא מתייחסת לאו דווקא, זה גם למרכזי ערים, אבל בעיקר ובדגש לפרפריה, שזה הדיון שלנו.
יעל רון בן משה: אז, ברשותכם אני מסכמת, קודם כל, פעם נוספת ברכות לכל העוסקים במלאכה, בסוף אתם נמצאים בשטח ביומיום פוגשים את אזרחי ישראל, ברגעים הקשים ביותר שלהם.
יעל רון בן משה: אני בטוחה שזה לא פשוט בשגרה וזה בטח לא פשוט עכשיו בתקופת הקורונה.
יעל רון בן משה: אתם גם הראשונים שמתגייסים והתגייסתם בגל הפינויים הראשון, כשעוד לא ידענו מה עומד בפנינו ועכשיו במתחמי החיסונים והבדיקות ויחד עם זאת, מצאתם את הזמן להגיע לכאן ועסוק גם בנושאי ליבה שקשורים לשירותי הבריאות של מדינת ישראל, אז תודה לכם וברכות.
יעל רון בן משה: בבסיס הדיון, בעצם, עמדה השאלה, האם במקרה חירום בריאותי נפוץ ושגרתי, של התקף לב, שבץ מוחי, תאונת דרכים, אזרח ישראלי מקבל את אותו שירות, כשהוא נמצא ברמת הגולן, בערבה ובגוש דן ואני חושבת שהתשובה, למרות שלא קיבלתי נתונים מספריים, היא ברורה, התשובה היא לא, חד משמעית, אם כל אחד מאיתנו, חלילה מישהו מבני משפחתו יחווה אירוע לבבי, אנחנו נעדיף - אם אפשר להעדיף דבר כזה - שזה יהיה בירושלים, או בגוש דן ולא חלילה, באזור מעלות תרשיחא, למרות שיש שם תחנת מד"א מצוינת, אבל כשהאמבולנס משם יוצא עם הציוד למרחק חצי שעה נסיעה ואחר כך עד בית החולים נהריה ומצב הכבישים וכל הסיפור, אנחנו יודעים מה קורה באזור מעלות תרשיחא, עד חזרת האמבולנס לגזרה וזה התשובה לשאלת הבסיס הזו של הדיון הזה, היא מטרידה ומפה מבחינתי, אנחנו יוצאים לדרך, אני יודעת שרבים לפני כבר עסקו בזה ואני מעריכה את זה שהם עסקו בזה, אבל מבחינתי אנחנו עכשיו יוצאים לאיזושהי דרך, כדי שנשאל את עצמנו שוב את השאלה הזו בעוד פרק זמן, התשובה תהיה אחרת.
יעל רון בן משה: כדי שנוכל לענות על השאלה הזאת תשובה אחרת, אנחנו צריכים קודם כל לדעת את המספרים, במה אנחנו עוסקים, לדעת האם יש תקינה במדינת ישראל, תקינה של כוח אדם רפואי בחירום, תקינה של מתנדבים, תקינה של ציוד רפואי, תקינה של נהגים, של אמבולנסים, של ניידות טיפול נמרץ, של מסוקים, של כל רכיב אחר.
יעל רון בן משה: לצערי, כפי שציינתי, לא קיבלתי את הנתונים לפני הישיבה הזו, אבל אנחנו נפעל כך שיהיו לנו את הנתונים להמשך הדרך והנתונים צריכים להיות בכל הפרמטרים שציינתי וכל הפרמטרים הרפואיים האחרים, שאני אולי לא בקיאה בהם, אתם המומחים לנושא, משרד הבריאות מומחים לנושא, לא אני.
מאלק שחאדה: איך אפשר להעביר נתונים אליכם?
יעל רון בן משה: אני אציין את זה.
יעל רון בן משה: לגבי הכשרת כוח האדם והמתנדבים, הנושא הזה הוא נושא גדול ונפרד מעבר לציוד, לא ברור לי איך הנושא הזה מתבצע, אם הוכשרו מתנדבים במהלך תקופת הקורונה, איך אנחנו משמרים את אותם מתנדבים, איך אנחנו מאפשרים להם להמשיך להיות תורמים וחיוניים בקהילות שמהם הם מגיעים, נושא המתנדבים במקומות המרוחקים, דלילי האוכלוסייה, הם אתגר כפול, כי כפי שציינו האנשים מעין יהב, אבל זה נכון לישובים אחרים ולאזורים מרוחקים נוספים, קודם כל, ההיצע הוא מוגבל, יישוב של 300 משפחות, יכול לספק כמות מתנדבים נמוכה מיישובים גדולים יותר וכשהמתנדבים לא נמצאים, אז מי האחראי, מי בסוף יכול לספק את השירות בזמן חירום רפואי.
יעל רון בן משה: אנחנו גם יודעים שיש פערים תרבותיים, אנחנו מוצאים לדוגמא במגזר החרדי, רמת התנדבות בארגוני רפואה וארגוני חירום מאוד מאוד גבוהה ואנחנו רואים במגזרים ואוכלוסיות אחרות, לדוגמא, ביישובים ערבים, רמת התנדבות נמוכה יותר, זה כן נתונים שקיימים בפניי, להתנדבות באופן כללי והאם האחריות שלנו מדינת ישראל, משרד הבריאות, משרד האוצר, אולי משרד נגב גליל, לראות איך אנחנו עוסקים בהעלאת רמת ההתנדבות במקומות שבהם אנחנו זקוקים לעוד מתנדבים.
יעל רון בן משה: נושא נוסף שעלה, זה ההשתתפות של הרשות המקומית, אמרתי כבר את דעתי ואני אגיד פעם נוספת, לא נראה לי סביר שלשירות מציל חיים, הרשות המקומית תצטרך לשאת ב-33 אחוז מהעלויות ואם רשות מקומית אין לה, אז לא יהיה את השירות הזה, כמו שציינתי אולי ובהמשך גם זה יהיה לבתי חולים, או לבניית מקלטים, רשות מקומית שלא יהיה לה, אז לילדים לא יהיה מקלט לרוץ אליו, נשמע לי כמו משהו שאנחנו נצטרך להיכנס לעובי הקורה ולבחון.
יעל רון בן משה: בסמכות הוועדה לבקש מידע ממשרדי הממשלה ומכיוון שלא קיבלנו את המידע, אני מבקשת שנקיים הצבעה, אני וחברת הכנסת הנוספת, שאנחנו מבקשים כוועדה, הוועדה המיוחדת לפניות הציבור של הכנסת, ממשרד הבריאות להעביר נתונים לוועדה, על פריסת ניידות טיפול נמרץ, אמבולנסים, אנשי צוותים רפואיים טרום אשפוזיים בחירום, בפריסה ארצית, לוועדה, ככול שנצטרך בנתונים נוספים ממשרד הבריאות, אני מקווה שלא נצטרך להביא את זה לצבעה פה בוועדה ופשוט בפנייה ישירה למשרד הבריאות נקבל את הנתונים.
יעל רון בן משה: ההצבעה השנייה שאנחנו נקיים, זה על קבלת נתונים ממד"א, גם על פריסת האמבולנסים, המתנדבים, הניידות טיפול נמרץ, הכשרות המתנדבים וכל תקצוב שיש לכם בנושא.
יעל רון בן משה: אושר ברוב קולות זה עבר.
יעל רון בן משה: אני מבקשת בתוך 60 ימים לקיים דיון, שבו משרד הבריאות יציג את התוכנית לצמצום הפערים, כששוב, אין בידי את הפערים, אחרי שנקבל את המידע, אז נראה מה הפערים, אבל אני חושבת שאין וויכוח, גם אדוני, יאיר חברוני, גם גברתי גאיה עופר ממשרד האוצר, ברור לנו שיש פערים, אני רוצה בתוך 60 יום לקיים פה דיון, שבו משרד הבריאות יציג את התוכנית לצמצום הפערים בנושא ניידות טיפול נמרץ, אמבולנסים וצוותי רפואה טרום אשפוזיים, בערבה, בנגב, בגליל, בגולן ובעמקים.
יעל רון בן משה: נזמין את כל המכובדים שהגיעו ומפה נתקדם.
יעל רון בן משה: חומרים אפשר להעביר למנהלת הוועדה, היא נמצאת פה בדיון, הגברת אתי שבתאי, תודה לכולם, הדיון נעול.
יעל רון בן משה: בוקר טוב לכולם, תודה שבאתם.
יעל רון בן משה: הוועדה לפניות הציבור ה-8 בפברואר 2022 ז' באדר תשפ"ב.
יעל רון בן משה: אני פותחת את הדיון בנושא שידור הספורט, מיד נרחיב בהצגת הנושא.
יעל רון בן משה: בפתח הדברים אני אקריא שיר קצר של אגי משעול: בחצר האחורית / פורח היום / (ליום) / הקקטוס הזה ששמו / לא ידוע לי / ואם אני לא אראה אותו / מי יראה?
יעל רון בן משה: // המבין יבין את ההקשר לדיון.
יעל רון בן משה: אז בעצם אני מקיימת את הדיון, לאור פניות אזרחים שהגיעו, בנושא הנגשה של שידורי ספורט.
יעל רון בן משה: אני יכולה להגיד, מתפיסת עולמי, מתפיסת מפלגת כחול לבן, ואני יודעת שלנציגים רבים נוספים בבית הזה, הספורט הוא לא רק פעילות פנאי משפרת בריאות.
יעל רון בן משה: הספורט הוא זירה להעצמה אישית, הוא מקום ליצירת חיבורים בחברה הישראלית, בטח אנחנו מבינים את הצורך הגדול בחיבורים.
יעל רון בן משה: הספורט הוא זירה לחיבורים גלובליים ובין לאומיים, מהצד השני הוא גם יוצר קהילתיות מקומית ולאומית, גאוות יחידה, זהות, הזדהות, מודלים לחיקוי שילדים ונוער מוצאים.
יעל רון בן משה: בעצם, אזרחים רבים, כולל ילדים ונוער ומבוגרים, מוצאים בקבוצות ספורט מקום של שייכות והרבה מעבר לעוד ענף בריאות עם כל החשיבות, כמובן, של בריאות.
יעל רון בן משה: היכולת של אזרח, ושוב אנחנו מדברים גם על ילדים, נוער, חיילים, חיילות, צעירים, צעירות וגם על אנשים בגילאים מבוגרים יותר, כולל אזרחים ותיקים, היכולת לצפות בשידורי ספורט מחברת אותם לחוויה שזה אתה תיארתי.
יעל רון בן משה: ככל שאנחנו נצליח להנגיש את החוויה הזו לקהלים רחבים יותר, כך גם הפרט ירוויח וגם החברה בישראל בכלל.
יעל רון בן משה: לצד זאת, אני רוצה גם להגיד, אנחנו בסך הכל פועלים במסגרת של שוק חופשי, של תחרות.
יעל רון בן משה: אנחנו לא היינו רוצים לחזור לימים של הלאמה של שירותים שהיום הם כבר פרטיים, אני מדברת בשמי ובשם המפלגה שאני חלק ממנה.
יעל רון בן משה: אנחנו לא רוצים לחזור לימים של ערוץ אחד ותו לא, והמשימה שלי לפחות, ואני חושבת גם של נוספים פה בחדר הזה, היא למצוא את דרך המלך, שמצד אחד, אנחנו אומרים השוק הוא חופשי ואנחנו, המדינה, נהיה במקום שבהם צריך בלמים, איזונים או הגעה להסכמות ופשרות אחרות.
יעל רון בן משה: אני חושבת שעל עולם התרבות והספורט יש הסכמות רחבות, יש גם חקיקה, יש גם תקינה, אבל אנחנו עדיין מוצאים שאזרחים לא מעטים, מוצאים ששידורי הספורט לא מונגשים להם בצורה הטובה, בוודאי אם אנחנו הולכים למקומות שקשורים לספורט נשים או ספורט של אנשים למוגבלויות, שם הפערים הם הרבה הרבה יותר גדולים.
יעל רון בן משה: אנחנו מאוד היינו רוצים שהילדים והילדות שלנו, לפעמים אומרים שאנחנו רוצים שהילדות שלנו ייראו, אבל אני אומרת שזה גם לגבי הבנים וגם לגבי הבנות, ייראו ספורטאיות, נשים מצליחות.
יעל רון בן משה: מספיק להגיד את השם לינוי אשראם בחדר הזה וכולנו גובהים בשני סנטימטר, וחשוב שגם הבנים וגם הבנות שלנו ייראו את זה באותו אופן שאנחנו מדברים על ספורטאים עם מוגבלויות.
יעל רון בן משה: אנחנו מקבלים לא מעט פניות שישנה בעיה בשידורים של הענפים האלה, של ספורט נשים או של ספורטאים נכים.
יעל רון בן משה: אז אני אפתח מיד את הדיון להתייחסויות, אם יצטרפו אלינו חברי כנסת, אז ניתן להם את זכות הדיבור כאשר הם יגיעו.
יעל רון בן משה: אנחנו נשמע את נציגי האזרחים, אנחנו נשמע את נציגי הממשלה.
יעל רון בן משה: אני מרשה לעצמי להגיד שאני מופתעת שלדיון כל כך חשוב, שהיה סביבו הרבה מאוד מלל בימים האחרונים, לא הגיע שר התקשורת יועז הנדל.
יעל רון בן משה: אני יודעת שהוא אמור להיות היום בבניין לדיון, ואולי בעיניו הם יותר חשובים.
יעל רון בן משה: אני מקווה שהוא כן ימצא את הזמן גם לדיון הזה שמעניין כל כך הרבה אזרחים, בסוף הוא תחת אחריותו במשרד התקשורת.
יעל רון בן משה: אני מעבירה התייחסות ראשונה למר אביאל קרמזיאן מארגון היציע שפנו אליי ראשונים בסוגיה הזו.
יעל רון בן משה: בגלל שיש הרבה מאוד דוברים גם בחדר, אבל יש לנו גם רבים נוספים בזום, אז בוא תציג בשלוש דקות את עיקרי הדברים מבחינתך ומבחינת ארגון היציע.
אביאל קרמזיאן: אני אתחיל בנקודה הראשונה, שכדורגל מבחינתנו שייך לקהילה ולאוהדים.
אביאל קרמזיאן: לא ייתכן שבשנת 2022 כל הרשתות, כל הפלטפורמות הגדולות, נטפליקס ו-יוטיוב התקדמו ועברו לשידורים בסטרימינג, ורק בליגה הישראלית בכדורגל, וחברת צ'רלטון לא מנגישה את התכנים שלה.
אביאל קרמזיאן: הילדים והנוער צופים בפלטפורמות דיגיטליות ומכשירים ניידים ואין לנו פתרונות.
אביאל קרמזיאן: אני גם אציין נקודה שבה ילדים ובני נוער נחשפים לתכנים פורנוגרפיים באתרים הפיראטיים האלה.
יעל רון בן משה: רגע, תציג את האתגר למי ששומע עליו בפעם הראשונה, רק ברשותך בקצרה.
יעל רון בן משה: לצורך העניין, משפחת ישראל ישראלי, המשפחה הישראלית הממוצעת, אני עוד לא הולכת לקצוות, רוכשת חבילת שידורים שבה אפשר לצפות בטלוויזיות בבית.
אביאל קרמזיאן: אמת.
יעל רון בן משה: מה עכשיו?
יעל רון בן משה: אתה דיברת על הטלפונים הניידים, נכון?
יעל רון בן משה: זו הנקודה שאתה מעלה, שמה?
אביאל קרמזיאן: שגם למשפחת ישראלי יש לה בן חייל ויש לה בת שירות לאומי ואבא עובד במשמרת והוא לא צופה בכדורגל.
אביאל קרמזיאן: הוא לא יכול להגיע למגרש ולראות את זה באצטדיון עצמו, אין לו אפשרות לראות את זה מחוץ לבית, הוא מוגבל לצפייה רק בבית בממיר, בסטרימר או בטלוויזיה שלו, לא בפלאפון, לא בטאבלט ולא במחשב.
יעל רון בן משה: למרות שהוא רכש חבילת ספורט.
יעל רון בן משה: איך מקובל בעולם בתחום הזה?
אביאל קרמזיאן: האפשרות הזו נגישה בכל פלטפורמה, בכל מכשיר, בכל מקום.
אביאל קרמזיאן: בכל ליגה היום אפשר לצפות בכל התכנים האלה, זה משהו שכבר קיים כמה שנים.
אביאל קרמזיאן: יותר מזה, נערך סקר לאחרונה שנשאלו בו אוהדי ספורט כיצד אתם צופים בתכנים שלכם, וששת אלפים ענו, ומתוכם שמונים וארבע אחוז, ענו שבגלל שאין להם את האופציות, הם צופים באופציה הפיראטית.
יעל רון בן משה: אוקיי, ואז אנחנו עוברים לנקודה הבאה.
אביאל קרמזיאן: לצפות בתכנים פיראטים, בגלל חוסר הסדרה רגולטורית, בגלל שחברת צ'רלטון פשוט רוכשת את הזכויות ולא עושה בהן שימוש.
אביאל קרמזיאן: מנהלת הליגה העדיפה, במכרז שלה, של זכויות השידור של ליגת העל לכדורגל, ללכת עם חברה פרטית ולא לחייב אותה במכרז לעשות שימוש בזכויות שלה לסלולר.
אביאל קרמזיאן: זאת אומרת, האופציה קיימת ונגישה, היא אף הגישה על זה, ככל הנראה, איזו שהיא הצעה עסקית והיא קיבלה על כך ניקוד.
אביאל קרמזיאן: המכרז הזה אינו שקוף לציבור, אינו גלוי לציבור.
אביאל קרמזיאן: אנחנו כיום גם, מבחינתנו, דורשים ממנהלת הליגה לחייב את חברת צ'רלטון להנגיש את זה, לחייב אותה לעשות שימוש בזכויות הסלולר שלה.
אביאל קרמזיאן: המכרז הזה הוא לעשר שנים הקרובות עם אופציה, זאת אומרת זה חמש שנים ולאחר מכן עוד חמש שנים אופציה.
אביאל קרמזיאן: אנחנו למודי ניסיון שבעבר, במכרז הקודם, היה להם אופציה לאחר ארבע שנים לצאת ממנו והם האריכו באותם סעיפים לשנה נוספת.
אביאל קרמזיאן: אנחנו לא רוצים ליצור מצב שאנחנו מחכים עכשיו עשר שנים ובהם האזרחים כבולים, בהן כל אזרח כל חייל - - -
יעל רון בן משה: בסדר, הנקודה ברורה, תודה רבה.
יעל רון בן משה: נציג משרד התקשורת, בבקשה.
יאיר חקאק: שלום, תודה גברתי יושבת הראש.
יאיר חקאק: ד"ר יאיר חקאק סמנכ"ל אסטרטגיה של משרד התקשורת.
יאיר חקאק: אני חייב להגיד שהתגובה הבסיסית שלי, שכאזרח אני אולי מסכים איתך, אבל לא מדובר כאן בשאלה רגולטורית, אלא בשאלה מסחרית, לכן אני חושב שהשאלה צריכה להיות מופנית לנציגי מנהלת הליגה ולנציגי צ'רלטון.
יאיר חקאק: אם וכאשר תתעורר סוגיה רגולטוריות, נדרש אליה, אבל כרגע מדובר בסוגיה מסחרית של מיצוי זכויות ולא מעבר לכך, לפחות לנקודת מבטי.
יעל רון בן משה: אני רוצה רגע כן לחזור איתך למשפט הראשון של דבריך, שיכול להיות שכאזרח אתה מתחבר, זאת אומרת יש פה איזה שהוא היגיון בסיסי שאתה אומר, הוא רחב יחסית ההיגיון הזה, אפשר להתחבר אליו, השאלה אם לך כסמנכ"ל אסטרטגיה במשרד התקשורת, יש כלים נוספים מעבר למכרז הקיים או הגבלים מסחריים שאתה כבר נמצא בתוכם, כולנו נמצאים בתוכם, אם יש מחשבות על איך כן פותרים את זה.
יעל רון בן משה: לא בכדי, שבאמת בני או בנות שירות לאומי, חיילים וחיילות יוכלו לצפות בזה בשידורים הספציפיים, עליהם מדובר, גם בזמן השירות שלהם.
יאיר חקאק: התשובה היא כן ולא.
יאיר חקאק: קודם כל, אני רוצה כן להדגיש שרשות התחרות חיוותה את דעתה בעניין והגיעה למסקנה שלא מדובר בהגבל עסקי או בפרקטיקה אסורה.
יאיר חקאק: בעיניי, זה מאוד מאוד דומה לשאלות אחרות על מי מוכר מה באינטרנט ולמה, כן?
יאיר חקאק: אם נסתכל על המשק הישראלי, באופן כללי, יש הרבה חברות שמוכנות כן מוצרים באינטרנט או לא למכור מוצרים באינטרנט.
יאיר חקאק: האם כבעל תפקיד במשרד התקשורת אני חושב שיש עניין רגולטורי במקרה הספציפי הזה?
יאיר חקאק: אני חייב להגיד שלא.
יאיר חקאק: אבל, הייתי באמת כאן מבקש לשמוע את בעלי העניין הישירים לפני שאני אחווה דעה יותר מפורטת בעניי.
יעל רון בן משה: רק ברשותך, מר חקק, אני לא חושבת שנכון להשוות שידורי ספורט למוצרים אחרים שרוכשים באינטרנט.
יעל רון בן משה: יכול להיות שגם היינו צריכים להביא לפה נציג ממשרד החינוך, לצורך העניין, אבל כפי שציינתי בפתח דבריי, מדובר בנושא שהוא הרבה יותר רחב מאוד מוצר צריכה שרוכשים מסין או מכל מקום אחר.
יעל רון בן משה: מצטרף אלינו חבר הכנסת פרופסור אלון טל, אז בבקשה זכות הדיבור.
אלון טל: אני רק אחזק את דבריה של יושבת הראש.
אלון טל: אני חושבת שכשאנחנו חושבים על בניית זהות משותפת במדינת ישראל, כמובן שהתרבות היא חלק חשוב, אבל אני חושב שגם הספורט מהווה מרכיב חשוב.
אלון טל: אם אנחנו לא נדאג שכל הציבור יוכל לגשת, לפחות לאותם אירועים שהם מעצבים דור לפעמים או תפיסת עולם, אם זו האולימפיאדה, אם זה מכבייה ואם זה, לא יודע, מונדיאל, הלוואי יום אחד מדינת ישראל עוד תחזור לשם.
אלון טל: אבל, אותם דברים חייבים להיות נגישים לכולם, אחרת אנחנו פשוט ננציח את הפערים, ובעיקר זהויות מקבילות, כלומר מי שיכול לרכוש ספורט ומי שלא.
אלון טל: לכן, אני מברך על עצם הדיון פה ושמח שאת לקחת את התלונה הזו.
יעל רון בן משה: תודה רבה, חבר הכנסת אלון טל.
יעל רון בן משה: נמצאים איתנו נציגים של החברות, צ'רלטון, OTS?
יעל רון בן משה: לא? גם לא בזום?
יעל רון בן משה: הם הוזמנו, כן?
יעל רון בן משה: אני מבקשת להוציא להם על זה מכתב ברור ממני עם עותק לשר התקשורת, למנכ"לית משרד התקשורת.
יעל רון בן משה: לא התקיים דיון בכנסת, יוזמנו גורמים גם אם הם פרטיים והם לא יגיעו.
יעל רון בן משה: הם מספקים שירות לאזרחים והם צריכים, לכל הפחות, להתייחס.
יעל רון בן משה: התייחסות משרד התרבות והספורט, בבקשה.
גלעד שץ: אני יועץ השר.
גלעד שץ: קודם כל, חשוב לי להגיד שמשרד התקשורת הוא בעל הסמכות והרגולטור בנושא, וככל שמדובר בשאלות רגולטוריות, אז הוא הכתובת, מצד אחד.
גלעד שץ: מהצד השני, ברור לגמרי שלנו כמשרד ולשר, מאוד חשובים האינטרסים השונים שקיימים פה וקיימים פה אינטרסים רבים.
גלעד שץ: אומנם, הפנייה הייתה על שאלה של כדורגל, אבל בסופו של דבר, יש בה אינטרסים שהם הרבה מעבר מבחינתנו.
גלעד שץ: כמובן, יש גם את האינטרסים של האוהדים עצמם, לראות את אירועי הספורט באופן זמין ונגיש, כמובן, גם כלכלית.
גלעד שץ: יש פה את האינטרס של הספורט הישראלי בכללו, את האינטרס של ליגות שאולי מביאות פחות כסף ופחות רייטינג ישודרו ויהיו זמינות לצפייה, גם ענפים וגם ליגות שאולי מביאות פחות רייטינג, שהם לא כדורגל או כדורסל, ספורט אולימפי ופאראלימפי לא רק בזמן האולימפיאדה.
גלעד שץ: בנוסף, ליגות נשים, שמאוד חשוב, על מנת לקדם ספורט נשים, שספורט נשים גם ישודר.
גלעד שץ: אגב, גם האינטרס של מנהלת של הקבוצות לא לקרוס כלכלית, שהרי בסוף היום זה נתח נכבד מהכסף שהם מקבלים.
גלעד שץ: אז, כל האינטרסים האלה ברור לנו שצריך לאזן אותם באיזה שהוא אופן.
גלעד שץ: כמו שאמרתי, מי שאחראי על זה הוא משרד התקשורת, לנו חשוב לשמור על כל האינטרסים האלה.
גלעד שץ: ככל שיהיו ויהיו קיימים מהלכים, ואנחנו יודעים שיש איזה שהוא תכנון לכל מיני מהלכים ארוכי טווח יותר שהמשרד מתכנן, אז ככל שיש שינוי באיזון הזה, שהוא האיזון שקיים היום, אז חשוב לנו לקחת חלק.
גלעד שץ: השרים אף קיימו על זה ישיבה לפני כשבועיים והסכימו שככל שמהלכים כאלה יקרו והתקדמו, אז יהיה צוות משותף גם של המשרד שלנו ומשרד התקשורת שייפגשו וידונו בכל ההשלכות האפשריות, ואיך באמת שומרים על האיזונים ועל האינטרסים השונים.
יעל רון בן משה: גלעד, ברשותך, אני לא הבנתי, אולי אחרים הבינו.