GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמרי בן חורין: ב-13 בספטמבר ממשלת ישראל קיבלה החלטה ואישרה את מתווה הסיבים האופטיים שמקודם על ידי משרדי התקשורת, האוצר והרשות לתחרות כבר שנתיים.
עמרי בן חורין: לא חיכינו לקורונה כדי לעשות את זה, זה משהו שמתגלגל כבר הרבה מאוד זמן כי זה היה הזמן להבשיל את הדרך שבה פורסים סיבים אופטיים במדינת ישראל.
עמרי בן חורין: אפשר לעשות פה סקירה של שעה וחצי על כל עשר השנים האחרונות, מה נעשה ומה לא נעשה, נראה לי שזה לא המקום ולא הזמן, זה גם לא כל כך מעניין אתכם בנקודת הזמן הזו.
עמרי בן חורין: המתווה הזה נועד להביא פריסה שבסופו של יום של 100% בכל מדינת ישראל.
עמרי בן חורין: ברור שזה לא קורה ביום אחד, אין מה לעשות, לא פורסים אף תשתית, שום תשתית, ביום אחד, וכן, יהיה פה פרק זמן שזה ייפרס.
עמרי בן חורין: זה ברור שבפרק הזמן הזה יהיו כאלה שיהיה להם ויהיו כאלה שלא יהיה להם.
וליד טאהא: אוקיי, תודה רבה לך, עמרי בן חורין, רפרנט תקשורת במשרד האוצר, תודה רבה לך על הדברים.
וליד טאהא: איימן, נשאיר אותך אחרי דבריו של רוני או שתרצה לדבר עכשיו?
איימן עודה: אני אגיד כמה מילים.
וליד טאהא: טוב, אז אנחנו נשמע עכשיו את חבר הכנסת איימן עודה, יושב ראש הרשימה המשותפת, בבקשה.
איימן עודה: תודה רבה, כבוד היושב ראש, ישיבה חשובה.
איימן עודה: חשוב לי להגיד לכם שזה לא מקרי בכלל שזה בקרב האוכלוסייה הערבית, גם בקרב אוכלוסייה חרדית, דרך אגב, לפי הנתונים שקיבלתי.
איימן עודה: למה אני אומר שזה לא מקרי?
איימן עודה: אבי שמחון, שהוא היועץ של ראש הממשלה בנימין נתניהו, אמר אתמול שבמדינות אחרות אין חרדים וערבים, לכן המצב בקורונה הוא קשה במדינת ישראל.
איימן עודה: את האמירה שאין חרדים וערבים או בניכוי ערבים וחרדים שמעתי מפיו של ראש הממשלה לפני מספר שנים.
איימן עודה: עם כל הנתונים שקיבלנו, עם כל ההערות, שהן חשובות, אני, גם מהניסיון שלי בוועדות, זה תורם, זה חשוב, לפעמים זה מביך, לפעמים נציגי הממשלה מבינים שזה נכון, אבל אוקיי, אולי זה לא בסדר עדיפות ראשונה, עוד מעט כולם גם יסגרו את הזום וכל אחד יילך לעבודה שלו, אולי יקרצו עין, בסדר, שמענו, בוא נמשיך הלאה.
איימן עודה: אנחנו צריכים לדעת איך לנהל מאבק פוליטי בסוגיה הזו.
איימן עודה: אני גם רוצה לפנות לראשי החרדים בכנסת ולהגיד להם, או שאתם עם הציבור שלכם או שלא, אנחנו מוכנים לשתף פעולה בסוגיה הזו, להיאבק יחד למען תשתיות, למען האספקה הנדרשת.
איימן עודה: כמו שאמרה היבה יזבק, בשנת 2020 זה לא משהו שהוא דבר שאפשר לוותר עליו, במיוחד בצל הקורונה, לכן חייבים להיאבק ביחד בשביל לשנות את המצב.
וליד טאהא: תודה רבה, חבר הכנסת איימן עודה, יו"ר הרשימה המשותפת, על הדברים החשובים.
וליד טאהא: אנחנו נעבור לרוני חורי, מנהל תחום פיקוח טכנולוגיה במשרד התקשורת.
רוני חורי: שלום, אדוני, תודה רבה על ההזדמנות להגיב על הדברים שנאמרו בוועדה החשובה הזו.
רוני חורי: קודם כל אני אתחיל בכך שגם אני עשיתי מחקר ואני בחנתי מה קרה מה-1 במרץ 2020 עד ה-30.9.2020 דה פקטו בתשתיות פס רחב ביישובים עם ריכוזים גדולים של אוכלוסייה חרדית וביישובים ערביים.
רוני חורי: אני גם אגיד את המספר, כמות הערים הערביות שנבחנו הוא 156.
רוני חורי: יש לי את הרשימה, אם תרצה אני רוצה להעביר את זה לגב' אתי, מנהלת הוועדה.
וליד טאהא: כן, למזכירוּת הוועדה.
וליד טאהא: אבל לא הבנתי מה זה 156, רוני.
רוני חורי: אני קיבלתי רשימה מהלמ"ס של 156 יישובים, בדקתי 156.
רוני חורי: יכול להיות שיש יותר, יכול להיות שיש פחות, אני מתייחס ל-156.
וליד טאהא: שמה קרה בהם?
וליד טאהא: 156 שמה עשו בהם?
וליד טאהא: לא הבנתי את הרעיון.
רוני חורי: אז אני אסביר.
רוני חורי: אני דגמתי 156 יישובים ערביים וגם כ-30 - - -
וליד טאהא: דרך אגב, אין לנו 156, יש לנו בסך הכול 80 יישובים, אבל בסדר.
רוני חורי: לא, אני לקחתי גם ערביים וגם דרוזים וגם צ'רקסים, את הכול.
רוני חורי: עכשיו, נציג בזק איתנו בדיון כי אתה בתחילת דבריך אמרת שנציג בזק לא בדיון, היה גם פרק זמן שלא שמעתי את חברת הכנסת יזבק כי היה שקט, כל המשתתפים בזום לא שמעו משום מה.
רוני חורי: אז ככה, לגבי בזק, ביישובים החרדיים היה גידול של 1 נקודה אחוז בתשתיות פס רחב, ביישובים הערביים היה 5.36% בתשתיות בזק.
רוני חורי: בתשתיות הוט הגידול ביישובים החרדיים היה 3.5% וביישובים הערביים היה 15.2%.
רוני חורי: אני אתן מספרים מייצגים.
רוני חורי: באום אל פחם, למשל, היה גידול בתקופה הזאת של 7.54%, ברהט היה גידול של 10.5%, ואני יכול למנות פה, יש לי רשימה, אני לא אלאה את הנוכחים.
רוני חורי: לגבי פריסת תשתיות פס רחב, מדינת ישראל ומשרד התקשורת, יש חובה אוניברסלית לחברת בזק ויש חובה לחברת הוט כאשר שר התקשורת דאז נתן אישור ביולי 2019 כדי לאפשר מתן שירות באדישות טכנולוגית.
רוני חורי: הקצבים שאושרו באותה החלטה היו 12 מגה, 30 מגה ושנה מיום מכרז התדרים, שכבר חודשיים עברו מאז שהוא פורסם, הם יהיו מחויבים לספק 100 מגה.
רוני חורי: עכשיו אני אגיד לכם עם הכמויות, אם יש יישוב של מעל 8,000 משקי בית, עם 1,000 חיבורים לאינטרנט, ואני בדקתי מול בזק ומול הוט האם הייתה דרישה להתחבר, אין דרישה להתחבר.
רוני חורי: אם אין דרישה להתחבר לא מחברים.
רוני חורי: למשל ברהט, למשל באום אל פחם, כאשר הייתה דרישה לחיבורים החברות הרחיבו את המכשירים שלהם כדי לחבר עוד ועוד בתי אב.
רוני חורי: אני רק אציין שאם מזמינים מקבלים, כי פה הם כבר השקיעו את ההשקעות שלהם, הסיבים האופטיים שמחברים את המכונות האדירות שלהם כבר מונחים בתוך הקרקע, אנשים רק צריכים להזמין, כדי להזמין צריך לתת כרטיס אשראי או הוראת קבע ויאללה תתחברו.
רוני חורי: עכשיו, לגבי ההערה של חבר הכנסת אלחרומי לגבי בתי ספר, אני לא מכיר בית ספר אחד במדינת ישראל, אני באופן אישי, שיש לו בעיה להתחבר לסיבים אופטיים.
רוני חורי: אין דבר כזה, לא מכיר פנייה.
רוני חורי: הוא פנה אליי עם שני בתי ספר ושני בתי הספר טופלו.
רוני חורי: לגבי הסלולר, מתחילת הקורונה אני קורא לה קורונה דור א', קורונה דור ב' וטרום קורונה.
רוני חורי: טרום קורונה משרד התקשורת עשה כנס ליישובים הבדואים לדרום, בפברואר, כאילו אנחנו צפינו את מה שהולך לקרות.
רוני חורי: בעקבות הקורונה הסתובבתי בעשרה יישובים בדרום ויחד עם נציגי כל החברות, אם זה בזק, אם זה הוט, כל חברו תהסלולר, על מנת לתת פתרונות לכל היישובים.
רוני חורי: הסברתי, עשיתי הסברה גם בעברית, עשיתי הסברה גם בערבית, עם החבר'ה של סטיליאן, היינו ביישובים בצפון, תיכף אני אגיע לצפון, גם ביישובים חרדיים, הסברנו שככל שיש יותר אנטנות יש פחות קרינה.
רוני חורי: צריכים לתת הסברה ברמת הרשות המקומית, אנחנו נבוא.
רוני חורי: ברהט פאיז הזמין אותנו והלכנו אליו, הוא הקליט את השיחה, פרסם אותה בפייסבוק של המועצה, אנחנו עדיין לא קיבלנו אף לא אישור להקים, כאשר אמרתי לו: פאיז, אם אתה רציני תיתן אישור להקים אתה בתוך - - -
וליד טאהא: רוני, לדבר באופן כללי, לא להתרכז ביישובים ספציפיים.
רוני חורי: עוד שלושה משפטים.
רוני חורי: אני אגיד לך, כי הפעילות שנעשית, הן על ידי משרד התקשורת, הן על ידי המשרד להגנת הסביבה והן על ידי החברות בזמן הקורונה זה פשוט משהו בלתי סביר בעליל ולקבל האשמות כל כך כבדות, אני לא חושב שזה הוגן, כי אנחנו חושבים שאנחנו פועלים למען כל הציבור באשר הוא.
רוני חורי: הייתי באלעד כאשר אלעד פורסמה כעיר אדומה, ישבנו אצל ראש העיר והסברנו לו שצריך מקומות לחברות כדי להקים אנטנות.
רוני חורי: היינו במג'ד אל כרום, היינו בעראבה, באנו ללכת לנחף, בנחף לא קיבלו אותנו ואז אני גם שומע שראש המועצה המקומית נחף אולי גם התלונן.
רוני חורי: חבר'ה, זה לא הולך ככה, אנחנו מוכנים, כולם מוכנים לעשות את מה שצריך לעשות כדי לשים תשתיות.
וליד טאהא: רוני, תודה רבה לך, ביקשתי שלא תביא דוגמאות ספציפיות, לא לראשי רשויות ולא ליישובים ובכל זאת מודים לך על כל מה שאתה עושה, אבל מה לעשות, אתה לא מגיע לכל אזרח במדינת ישראל.
וליד טאהא: התפקיד שלך הוא לשמוע אותנו, לכתוב את ההערות ולפעול כדי לצמצם את הפער הזה.
וליד טאהא: תודה באמת על כל מה שאתה עושה, אין קשר בין מה שאתה עושה לבין הלאקונה שבשטח והחוסר שבשטח והשטח, מה לעשות, סובל ממחסור.
וליד טאהא: אז בינתיים באמת תודה, רוני, מנהל תחום פיקוח טכנולוגי.
וליד טאהא: אנחנו רוצים, בקצרה מאוד, לשמוע את שמואל סיידון, מנהל אגף רגולציה בבזק.
וליד טאהא: שלום לך, שמואל.
וליד טאהא: בהתחלה אמרו שאין לנו נציג מבזק ואז אני אמרתי שאין נציג ועכשיו אתה נמצא איתנו, סליחה על התקלה.
וליד טאהא: נרצה לשמוע ממך למה באמת לא מגיעים לכל מקום במדינת ישראל, למה יש שכונות שלמות ויישובים שנמצאים אפילו במרכז הארץ, לא בפריפריה הרחוקה, שחברת בזק לא מגיעה אליהם.
וליד טאהא: עכשיו גם אין לנו זמן לדבר על התשתית המיושנת והרעועה שלא נותנת שירות כמו שצריך, היינו צריכים לשמוע אותך קודם ולתת לך את כל הזמן, אז בזמן שנותר לנו ספר לנו על המאמצים שלכם בעניין.
שמואל סיידון: קודם כל, כפי שתואר לפני כן, בזק היא חברת התקשורת היחידה, תיאר את זה גם ממשרד התקשורת, גם האנשים בשטח, שמגיעה ל-100% מאזרחי המדינה.
שמואל סיידון: בזק פרוסה עם רשת אינטרנט מתקדמת, זה בכל המדינה, ואותה רשת נמצאת בכל מקום במדינה.
שמואל סיידון: אותה רשת זו רשת NGN שבזק הקימה ושדרגה אותה מהרשת הקודמת שהייתה לה.
שמואל סיידון: את המהלך של ה-NGN סיימנו בסביבות 2012, 2013, סיימנו את השינוי הראשוני של הרשת, הקמנו רשת שמספקת עד 100 מגה ובקרוב מאוד גם בלא מעט יישובים, סדר גודל של 200 יישובים, זה משבוע הבא, אחרי שקיבלנו אישור של המשרד נוכל לתת גם קצבים של 200 מגה.
שמואל סיידון: בזק זו החברה היחידה שעושה את זה ופרוסה בשטח.
שמואל סיידון: להגיד שבזק לא פרוסה, אני לא מכיר מקומות כאלה, אנחנו נמצאים בכל מקום.
שמואל סיידון: יש מקומות שיש בעיות אובייקטיביות בשטח ומשרד התקשורת מכיר היטב, היינו בלא מעט סיורים, אני אישית הייתי בעשרות יישובים בתקופה האחרונה ואנשים שלנו מנסים לבוא ולקדם ולפתור בעיות שלפעמים יש בעיות אובייקטיביות בשטח של שימוש ברשת בזק לא לשם מה שהיא נועדה, בעיקר זה ביישובים במגזר, משתמשים בה בתור רשת חשמל, מציבים עליה כבלים של חשמל ואז אסור לטכנאים שלנו לגעת מסיבות של בטיחות, אסור להתקרב לרשת.
וליד טאהא: אנחנו מדברים על אזורים שאין בהם תשתיות בכלל, אדוני, ולא על שימוש בעמודים לצרכים אחרים.
שמואל סיידון: אני לא מכיר מקומות שאין בהם בכלל.
וליד טאהא: לא, אני מכיר.
וליד טאהא: אני באופן אישי מכיר.
שמואל סיידון: אז אני אשמח שתעבירו ואנחנו נבדוק את הטענות.
שמואל סיידון: גם על מה שעלה בסיור שהיה במג'ד אל כרום לפני שבועיים, טענו שאין בכלל, היו אנשים שלנו והאנשים שלנו בקשר שוטף, אנשי השטח שלנו בקשר שוטף עם חברי המועצה ועם מועצת העיר ועם מהנדסת העיר שם על מנת לפתור את הבעיות שיש ומנסים לקדם את זה.
שמואל סיידון: יש דברים שלא תלויים רק בנו, יש בנייה שהיא לא במסגרת התב"ע.
שמואל סיידון: בזק לא יכולה לפתור את כל הבעיות האובייקטיביות, איפה שאפשר לפרוס ואיפה שבזק יכולה היא פורסת ומגיעה לכל מקום ומקום.
שמואל סיידון: ושוב, חייבת להיות מעורבות של המועצה שם לעזור לפתור בעיות.
וליד טאהא: זה נושא נוסף שצריך דיון ספציפי, הקשר שלכם מול הרשויות.
וליד טאהא: אני גם מכיר אותו מקרוב, הוא לא הכי טוב, לא הכי מסודר.
וליד טאהא: אני הייתי רוצה לשמוע ממך שבאמת בזק תפעל לפריסת תשתיות בכל המקומות שעוד אין.
וליד טאהא: אתה טוען שאין מקום כזה, שבזק לא הייתה שם ולא פרסה תשתיות, כנראה יש פער בין מה שיש בשטח לבין מה שאתה יודע, אבל אני רוצה להודות לך בשלב הזה ואני מניח שנעשה עוד דיונים בהמשך כי לא מיצינו את כל הנושא החשוב הזה.
וליד טאהא: בסופו של דבר מאות אלפי אזרחים במדינת ישראל אינם יכולים לתקשר ואינם יכולים ללמוד מרחוק כי אין להם תשתיות ואין להם אינטרנט ואתה אומר שאין מקום שאין בו תשתיות.
וליד טאהא: אז אני רוצה להודות לכולם, לכל האורחים בזום, גם לכל חברי הכנסת שכיבדו אותנו בנוכחות שלהם, לכל החברים והחברות כאן בחדר, אתי, ורד וכולם.
וליד טאהא: אני רוצה להקריא את הסיכום של הוועדה.
וליד טאהא: הוועדה קוראת לכלול את הנושא בבסיס התקציב הממשלתי.
וליד טאהא: כמובן שחלה החובה על חברת בזק וחברות הסלולר לפריסת תשתיות וקווי אינטרנט, משרד התקשורת כרגולטור צריך לפקח על זה ולהוציא הנחיות ברורות לגבי האזורים שאין בהם פריסת תשתיות.
וליד טאהא: חלה החובה, לדעתי, על משרד התקשורת והגנת הסביבה לצאת במעין הסברה שתגיע לכל אזרח על חשיבות הימצאות אנטנות עם קריטריונים של המשרדים כי היעדר אנטנות גורם דווקא לקרינה יותר ואז לבקש מהמשרדים לעשות הסברה רחבה יותר ולהגיע לכל אזרח בעניין הזה.
וליד טאהא: אני רוצה להודות לכולם, הדיון היה חשוב מאוד, לא מיצינו את כל מה שהיינו צריכים לדבר עליו, אבל בהמשך אנחנו נמשיך לטפל.
יעקב טסלר: שלום לכולם, צהריים טובים, מתנצל על העיכוב, כל עכבה לטובה, ככה נוהגים לומר.
יעקב טסלר: לא רק נוהגים, זה אכן כך, לא תמיד אנחנו רואים את הטובה, אבל אנחנו מאמינים שמה שקורה איתנו, מה שזז איתנו, זה הכול לטובה.
יעקב טסלר: ובכן אני רוצה לפתוח את הישיבה בנושא הסדרת מעמדם של ממוני פניות ציבור במשרדי ממשלה וביחידות סמך.
יעקב טסלר: אני רוצה לומר לחברים, הנושא של פניות הציבור מאוד מאוד קרוב ללבי.
יעקב טסלר: במשך חמש שנים עבדתי במשרד הבריאות והייתי חלק מהלשכה שניסו לסייע ולעזור לאנשים בפניות הציבור ושם נוכחתי לראות עד כמה הדבר הזה חשוב, לבוא ולעזור לעם ישראל, לאזרחי מדינת ישראל, שהם לאו דווקא כולם צריכים באותו רגע לאיזה משהו ספציפי, באופן כללי לתת את המענה, לתת את ההרגשה לכל אחד ואחד במצוקה שלו, בבעיה שהוא נקלע אליה.
יעקב טסלר: לצערי הרב, אני אומר את זה בלב כבד, מעמדם של ממוני פניות הציבור במדינת ישראל לא עובד.
יעקב טסלר: הגיע הזמן.
יעקב טסלר: שנים רבות כבר היו צריכים לעשות את זה ואני יודע שכבר מטפלים בזה הרבה זמן.
יעקב טסלר: אני לא יודע לומר מה הסיבה שהדבר הזה לא הגיע שישכילו ויבינו שהפנים שלנו, של כל משרדי הממשלה, זה פניות הציבור, זה לתת את המשוב, לתת את הסיוע לכל אחד ואחד שפונה.
יעקב טסלר: יחד עם זאת אני אישית ראיתי שמהרבה פניות שמגיעות למשרדים המשרדים לומדים מהפניות מה צריכים לתקן ואם יש איזה עוולה או משהו מסוים שאנחנו לא שמים את הלב לזה, לא שמים את הדעת לזה, בדרך הזו אנחנו יכולים לסייע.
יעקב טסלר: אני אגיד את זה במשפט אחד, פניות הציבור חייב להיות במעלה הסולם ולא בתחתית.
יעקב טסלר: לצערי, שוב, אנחנו נמצאים בתחתית, אני לא מתבייש לומר את זה, אני אומר את זה עם כאב, בתחתית שבתחתית.
יעקב טסלר: אנחנו יכולים לראות את זה מאלפי אלפי פניות.
יעקב טסלר: אני לא יודע מה קורה אצלכם, אלה שיושבים פה ואלה שמשתתפים איתנו בזום, מספיק לי לראות את אלפי הפניות שמגיעות אלינו כאן לוועדה זה אומר דרשני.
יעקב טסלר: אנחנו צריכים לעצור לדקה ולהבין למה פונים אלינו, מה הסיבה שפונים אלינו.
יעקב טסלר: בדרך כלל אותו אזרח שהוא זקוק לעזרה לא פונה ישירות לוועדה, הוא פונה למשרד או פונה לאותו גורם, לרשות, לא משנה, זה מאוד רחב הנושא הזה, יותר מאוחר ניכנס לזה, וזה שהוא פונה אלינו זה בעצם אומר שהוא לא מקבל את הסיוע.
יעקב טסלר: אני לא רוצה לחשוב, לפעמים אני כן חושב ככה, אבל אני לא רוצה לחשוב, שלא מעוניינים לתת מענה.
יעקב טסלר: כל אחד מאיתנו רוצה לתת מענה, עם ישראל, כל אחד ערב זה לזה וכל אחד נמצא במקום לבוא ולסייע באותו מקום שהוא נמצא.
יעקב טסלר: קל לי לומר, ואני חושב שזה גם נכון, שאין בדיוק את הכלים הנכונים לכל הממונים, כל אלה שהם אחראים בכל משרד רלוונטי, בכל רשות, אין לו בדיוק את הכלים, עם כל הרצון הטוב, שהוא רוצה לסייע, לעזור בפועל, למה?
יעקב טסלר: זה נשמע מכם.
יעקב טסלר: אתם אלה שמקבלים את הפניות, אתם אלה שמרכזים את הדברים האלה ואתם יודעים יותר טוב ממני, נגיד את זה בעברית מאוד פשוטה, למה העסק הזה לא עובד.
יעקב טסלר: אני קצת התעניינתי במדינות אחרות.
יעקב טסלר: לא קורה מה שקורה במדינת ישראל.
יעקב טסלר: אולי בירוקרטיה יש בכל מקום, יש יותר, יש פחות, אבל אני לא רוצה להביא פה את הרשימה של כל המדינות, הכול זורם, הכול עובד.
יעקב טסלר: אצלנו כדי להגיע למישהו מסוים למשרד, שוב, לא נעים לומר, אבל אני אומר את האמת, מישהו צריך להכיר את מישהו שמכיר את מישהו, או שכן או חבר או לא יודע מה, איך אתה יכול לעזור לי במשרד X או Y? למה אנחנו צריכים להגיע למקום הזה?
יעקב טסלר: אנחנו נמצאים בבניין הזה בכנסת, מה תפקידנו?
יעקב טסלר: בשביל מה נשלחנו לפה?
יעקב טסלר: אני מדבר עליי, בשביל מה הגעתי לפה?
יעקב טסלר: לשרת את הציבור.
יעקב טסלר: שליח ציבור, כשמו כן הוא.
יעקב טסלר: אנחנו פה בבניין הזה עושים חוקים, מחוקקים, למי מחוקקים את החוקים?
יעקב טסלר: עבור אזרחי מדינת ישראל.
יעקב טסלר: לפעמים חוקים לא מוצאים חן בעיני כולם, בסדר, העבודה שלנו היא לבוא ולפקח והמשרדים אמורים לתת את המענה לאותם דברים, אבל מה קורה בפועל?
יעקב טסלר: לא גורנישט, חצי גורנישט.
יעקב טסלר: וחבל, חבל שאנחנו ככה נראים.
יעקב טסלר: אני חושב שכדי לפתור את הבעיה הגיע הזמן, כמו שציינתי קודם, להסדיר פעם אחת ולתמיד.
יעקב טסלר: יש רצון טוב, צריכים להגיע לזה, אלה הפנים שלנו.
יעקב טסלר: כל משרד ומשרד צריך להתגאות בזה שהוא יכול לעזור ולסייע ולא חס ושלום להיפך.
יעקב טסלר: אז אני חושב שאני אפנה, לא משנה הסדר מבחינתי, אני אתחיל עם אלה שנמצאים פה איתנו פיזית, לשמוע מכם איך אתם רואים את הדברים, איפה הקשיים, איפה הבעיות, האם מה שאני אמרתי פה הוא נכון והאם לא אמרתי בכלל נכון ואתם יודעים לומר לי: אתה טועה, אדוני, זה הרבה יותר גרוע ממה שאתה חושב, ואני מעוניין להיות מופתע לטובה: היי, אל תיסחף, הכול בסדר, הכול זורם.
יעקב טסלר: בואו תספרו לי בבקשה.
יעקב טסלר: עם מי נתחיל?
יעקב טסלר: אריק.
יעקב טסלר: אריק מהיכן?
<< אורח >> אריק קלינר: אריק קלינר, ראש אגף פניות הציבור במשרד ראש הממשלה.
<< אורח >> אריק קלינר: אני רוצה קודם כל להגיד לך תודה על היוזמה הברוכה לייחד את הזמן של הוועדה לדיון החשוב הזה.
<< אורח >> אריק קלינר: יושבים פה נציגוּת של הממונה על פניות הציבור, מנסים מזה חמש שנים לעשות את מה שעכשיו אמרת ודיברת בצורה מאוד יפה ולהסדיר את המעמד שלנו, ללא הצלחה.
<< אורח >> אריק קלינר: בהמשך נדבר על זה מה קרה, אבל בגדול אני חושב שזו הזדמנות פז בשבילנו באמת להרים את הנושא קדימה.
יעקב טסלר: אני לא רוצה להתייאש - - -
<< אורח >> אריק קלינר: או לייאש.
יעקב טסלר: או לייאש, יפה, בקצרה, אם אתם חמש שנים מנסים, בוא תן לי את ה – אל תביא אותי למקום, בוא תגלה לי למה לא הצלחנו ואיפה נתקענו.
יעקב טסלר: בוא נדלג.
<< אורח >> אריק קלינר: אז אני אדלג.
<< אורח >> אריק קלינר: בגדול יש לנו שיח בינינו, שיח פנימי כל הזמן בין הממונים, יש לנו גם קבוצת ווטסאפ, אנחנו כל הזמן מנסים לחשוב על דרכים לשפר את השירות והגענו לשתי תובנות פשוטות, אחת, שאנחנו חייבים את ארגז הכלים המתאים, דיברת על זה ממש בקצרה, כדי שנוכל לעשות את זה, אם זה הכשרות מתאימות, אם זה כוח אדם מתאים, אם זה אכיפה מתאימה, אם זה הגנה בתפקיד שלנו, כמו שיש נגיד למבקר הפנימי וכו', והדבר השני זה הסדרת המעמד.
<< אורח >> אריק קלינר: יש להרבה מאוד תחומים במשרדי הממשלה סדרות ארציות, ניקח רק את הדברים שקרובים אלינו בתחומי העשייה, כמו דוברים ומבקרי פנים, יש סדרה ארצית שמגדירה באופן מאוד יפה את כל הנושא של כוח אדם, תיאור תפקיד, כפיפות, תקינה, דרגות וכו', ורק פניות הציבור, דווקא המחלקות של פניות ציבור, האגפים במשרדי הממשלה וביחידות הסמך, שהם חלון הראווה של המשרדים והם הזרוע והם אלה שבכוחם להגביר את האמון של האזרח במוסדות השלטון, אני כבר לא מדבר על העזרה הפרקטית שאנחנו עושים, דווקא הם אלה שנשארו מאחור בלי הסדרת המעמד.
<< אורח >> אריק קלינר: בלי שני הדברים האלה, לא הסדרת המעמד ולא ארגז הכלים, אין שום סיכוי שבעולם שאנחנו נוכל לתת, ואנחנו רואים את זה ביום יום, את הקשיים שעומדים בפנינו, אין שום סיכוי שנוכל לתת שירות מיטבי לאזרח כפי שאנחנו רוצים, אני מאמין שכל אחד שיושב פה בחדר וגם אלה שכרגע בזום היה רוצה.
<< אורח >> אריק קלינר: ולכן, כתוצאה מכך לפני כחמש שנים, בעקבות השיח הפנימי בתוכנו, הקמנו נציגות של הממונים, פנינו לנציבות שירות המדינה, בזמנו לנציב הקודם, הולנדר, וביקשנו לעשות שיח, דיאלוג איתם, עם הנציבות ולהקים ועדה שתבחן את הסיפור הזה.
<< אורח >> אריק קלינר: הוא הנחה בזמנו את הסגנית שלו, אילה גונן, לעשות את זה ובזמנו גם רשות התקשוב והיחידה לשיפור השירות, שהייתה אז שייכת למשרד ראש הממשלה, הייתה מעורבת בזה, הייתה הבנה מוקדמת, סיכום מוקדם, בינינו לבין היחידה לשיפור השירות שהם איתנו והם רואים חשיבות מאוד גדולה במשימות ובתפקיד שלנו, ולצערי די בתחילת הפגישות, לא היו הרבה פגישות, הבנו שהיחידה לשיפור השירות ונציבות שירות המדינה קצת גוררים רגליים מתוך תפיסה שלהם, שבעינינו היא תפיסה לא נכונה, שאגפי השירות זה הדבר ואין בלתו ואגפי פניות ציבור זה סוג של משהו זניח בתוך כל המערך הזה של אגפי שירות.
<< אורח >> אריק קלינר: מה עוד, אני אגיד בסוגריים, יש משרדי ממשלה שבכלל אין שם אגפי שירות, משרדי מטה, כמו משרד המשפטים - - -
יעקב טסלר: אין שם בעיות.
יעקב טסלר: אין בעיות אין פניות, הכול בסדר.
<< אורח >> אריק קלינר: לא, לא בגלל זה, הלוואי שזו הייתה הבעיה.
יעקב טסלר: אז בגלל מה?
<< אורח >> אריק קלינר: בגלל שיש נגיד משרדי מטה, כמו משרד ראש הממשלה או משרד המשפטים, שאין להם קבלת קהל קלאסית, או משרדים אחרים מסיבות אחרות.
יעקב טסלר: מה הסבירו לך?
יעקב טסלר: למה הם לא רואים את זה ככה?
יעקב טסלר: זה שלא השתכנעת, גם אני לא משתכנע, אבל מה ניסו על כל פנים לומר?
<< אורח >> אריק קלינר: שוב, הם ניסו לטעון ששירות זה משהו הרבה יותר גדול מפניות ציבור ושכרגע כל האנרגיה שלהם מופנית לשם וכל הניסיונות שלנו להסביר להם שבתוך השירות, מה שהם קוראים - - -
יעקב טסלר: פניות ציבור זה לא חלק מהשירות?
<< אורח >> אריק קלינר: הוא שירות, אבל בעיניהם זה היה משהו מאוד שולי וצדדי.
<< אורח >> אריק קלינר: לצערי כל הניסיונות שלנו לבקש – ואז הם החליטו להקים ועדה שתבחן הקמת אגפי שירות בכל משרדי הממשלה ותסדיר את כל המעמד של אגף השירות על כוח אדם, תקינה וכו'.
יעקב טסלר: הוקמה ועדה?
<< אורח >> אריק קלינר: נראה לי שהוקמה ועדה ועשתה את העבודה שלה, אבל הבקשה שלנו לשלב אותנו בוועדה הזאת, כדי שיבואו לידי ביטוי התפיסות שלנו ומה שאנחנו חושבים שצריך להיות, הם לא הסכימו לשלב אותנו בוועדה והם רצו קדימה והחליטו מה שהחליטו וחלק מההחלטות, כתוצאה מהוועדה הם עשו, הם ניסו לחוקק בזמנו איזה שהוא חוק, להעביר אותו בכנסת, שאם הוא היה עובר היה פוגע עוד יותר ביכולת שלנו לתת שירות לאזרחים ומאז דרכינו נפרדו.
יעקב טסלר: איזה חוק זה היה?
<< אורח >> אריק קלינר: לצערי, גם לנציב הנוכחי פנינו וניסינו עוד פעם לרתום אותו.
<< אורח >> אריק קלינר: ברמת הדיבורים הוא באמת היה קשוב, הוא אמר שזה דבר מאוד חשוב, אבל הוא אמר שכרגע סדר העדיפויות בנציבות יש סדרי עדיפויות קודמים לעיסוק בפניות ציבור.
<< אורח >> אריק קלינר: וזהו, והגענו לפה אחרי חמש שנים.
<< אורח >> אריק קלינר: אנחנו מאוד שמחים, שוב, על היוזמה.
<< אורח >> אריק קלינר: אנחנו תשעה חודשים עכשיו, כל התסכול, כל הצרות, כל הקשיים והאתגרים מתקופת הקורונה מחודש מרץ, הכול מתנפץ על פניות הציבור.
<< אורח >> אריק קלינר: אני אפילו לא רוצה לדמיין מה היה קורה אם לא היינו עומדים שם ומווסתים ועוזרים לאותם אזרחים, ככל יכולתנו, אבל להגיד לך שעשינו מה שהיינו באמת יכולים לעשות למען האזרחים?
<< אורח >> אריק קלינר: לא.
<< אורח >> אריק קלינר: מוקדי השירות למשל, כמו, אני לא רוצה להגיד שמות, אבל נגיד כמו הביטוח הלאומי, לשכת התעסוקה ומשרד הבריאות וכו', הם קרסו וחלק מהעניין זה בגלל שלא ניתנו התשתיות המתאימות וכל ארגז הכלים שדיברתי עליו קודם.
יעקב טסלר: כנראה שבאמת לא רואים בזה צורך, לא מגיע לאזרחים שלנו שום דבר.
יעקב טסלר: זה מקומם, מקומם, מקומם.
<< אורח >> אריק קלינר: משפט אחרון, ברשותך, המטרה שבאנו לפה זה באמת לבקש מכבודו לבקש, להנחות את נציבות שירות המדינה להקים ועדה, כמובן בהשתתפות שלנו, שתבחן את כל הסוגיה הזו של הסדרת המעמד של ממוני פניות ציבור ותגיע למסקנות, ואנחנו בטוחים שכתוצאה מהוועדה הזו, ואחרי שיישמו כמובן את ההחלטות, אפשר יהיה באמת לתת את השירות שאנחנו נותנים וכמו שבאירופה נותנים לאזרחים, ומגיע לאזרחים שלנו.
יעקב טסלר: אריק, אני בעזרת ה' אהיה עקבי ואהיה נודניק, לא נרפה, ואם נצטרך לפרוץ החוצה זה אומר עם עוד חברי כנסת, אולי אנשים לא יאהבו את המשפט הזה, לעשות בלגנים, שיבינו שאנחנו לא סוג ב', ג', ד'.
יעקב טסלר: אני מנסה תמיד, משתדל על כל פנים, להבין, אני לא צריך להסכים עם כל אחד אבל לפחות להבין מה שאומרים לי.
יעקב טסלר: הבנו אחד את השני ולא מסכים והוא לא חייב להסכים איתי, אבל – אולי בהמשך נשמע דברים אחרים, אבל אני לא מצליח להבין מה זה אומר על סדר עדיפויות.
יעקב טסלר: בשביל מה אנחנו פה?
יעקב טסלר: איך אמרת?
יעקב טסלר: חלון הראווה של משרדי הממשלה זה האזרחים, זה פניות הציבור.
יעקב טסלר: רגע, למה הוא פונה אליך?
יעקב טסלר: לשאול אותך מה שלומך, איך אתה מרגיש, מה קורה?
יעקב טסלר: אתה נותן לו שירות.
יעקב טסלר: בעבר אני אמרתי, לדעתי מעבר לכלים, אבל תפיסת העולם שבעצם לא חייבים לאזרחים שום דבר, אם היו מתייחסים לאזרחי מדינת ישראל כלקוחות זה לא היה קורה.
יעקב טסלר: כל חברה, כל ארגון, כל חברה כלכלית, יודעים לשמר לקוחות, יש להם אגפים מסוימים רק לתת את השירות ללקוח, למה?
יעקב טסלר: מדובר בפצ'ה מצ'ה, הכול זה כסף, אבל להיות פה זה לא כסף.
יעקב טסלר: עולה אולי להם כסף לבוא להסדיר את הדבר הזה, אז אנחנו יכולים להרשות לעצמנו.
יעקב טסלר: בעצם אין לי הגדרה אחרת, זו התעללות באזרחי מדינת ישראל, כך אני רואה את זה.
<< אורח >> אריק קלינר: והפרדוקס פה שדווקא אלה שפונים אלינו זה האוכלוסיות שהכי צריכות אותנו, המגזר הלא יהודי, החרדים, אנשים עם מוגבלים, פנסיונרים, יוצאי אתיופיה ודווקא להם אנחנו מתקשים לעזור, אנחנו משאירים 20% מהאוכלוסייה, אפילו יותר, עוד יותר מאחורה.
<< אורח >> אריק קלינר: אם אני למשל לא יכול לתת שירות בשפה הערבית לאדם שפונה אליי והוא לא יודע עברית וזו השפה הרשמית, אני מרגיש מאוד לא טוב עם זה.
יעקב טסלר: תודה, אריק.
קרן שירוני: אני רוצה, ברשותך, חבר הכנסת, יושב ראש הוועדה, אני קרן שירוני מהמשרד לשירותי דת, אני מאוד מתחברת למה שכרגע אריק אמר בנושא שאנחנו נמצאים, שאנחנו באמת הפנים של המשרדים.
קרן שירוני: אני אדבר על המשרד שלי קצת, אנחנו נותנים את השירות, אני חושבת, ויסלחו לי כולם, הרגיש ביותר.
קרן שירוני: המשרד לשירותי דת, אנחנו נפגשים עם האנשים בתחנה - - -
יעקב טסלר: בשעות הכי קשות.
קרן שירוני: הכי קשות.
קרן שירוני: זה בעצם בשעת פטירה, כאשר הם מאבדים אדם יקר להם.
קרן שירוני: אני יכולה לדבר על עצמי כי אני בעצם מנהלת פניות הציבור, תיכף אני אדבר על הדרגה שלי ואני קצת אזעזע פה את כולם, אני מרשה לעצמי, זה התפקיד שלי פה, אני עונה לאנשים בכל שעות היום.
קרן שירוני: זאת אומרת המשרה שלי היא משמונה עד ארבע, משרה מלאה, אני לא מקבלת שעות לאחר מכן.
יעקב טסלר: ומתים עד שעה ארבע?
קרן שירוני: בדיוק.
קרן שירוני: כולם חושבים, בנציבות ובהסדרה, שאנשים מסיימים את הפטירות בשעה ארבע.
קרן שירוני: לצערי זה לא ככה, אנשים נפטרים בכל שעות היום ואנחנו מעניקים שירות בכל שעות היום.
קרן שירוני: אדוני, הטלפון שלי, יש מוקד במשרד לשירותי דת, ברגע שאדם מתקשר למוקד שלנו והוא לא מקבל עזרה, מכל סיבה, לא ענו לו בחברה קדישא או משהו כזה הוא מקבל את הטלפון האישי שלי והוא מתקשר אליי בשעות הערב, בלילה, בשעות המאוחרות, בשעות הבוקר המוקדמות, ממש לפני כניסת שבת.
יעקב טסלר: למה את עושה את זה?
יעקב טסלר: את מחויבת?
יעקב טסלר: למה את עושה את זה, מי ביקש ממך?
קרן שירוני: למה?
קרן שירוני: אני אגיד לך למה, כי אני מרגישה הרגשת שליחות.
קרן שירוני: זה התפקיד שלי.
יעקב טסלר: אבל הממונים שלך לא מעוניינים שתעשי את זה, למה את עושה את זה?
קרן שירוני: אני יודעת, ואני מתחברת למה שאתה אמרת, אדוני, אתה אמרת שלצערנו המציאות היא שאם אתה לא מכיר מישהו שמכיר מישהו שמכיר מישהו.
קרן שירוני: אני 15 שנה עושה את התפקיד הזה וכשממש התחלתי אני זוכרת שסבתא שלי ז"ל ביקשה עזרה בביטוח לאומי.
קרן שירוני: היא התקשרה אליי בדמעות, היא אומרת לי: קרן, אני לא משיגה אף אחד, אמרתי לה: את יודעת מה?
קרן שירוני: אני מכירה מישהו מביטוח לאומי, אני אתקשר.
קרן שירוני: תוך שנייה וחצי פתרנו לסבתא שלי את הבעיה, אבל אני אומרת למה?
קרן שירוני: למה זה אמור להיות ככה?
קרן שירוני: ואם לסבתא שלי לא היה את קרן שמכירה את הבחור מביטוח לאומי?