GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שי פלבר: אני אגיד שהיום, ראינו את זה גם בתקופת הקורונה, קיבלנו הרבה מאוד הקלות באמצעות משרד הפנים כדי להקל גם על מסמכים שחסרים, עדיין יש פערים, ובעיקר האופציה לעשות ריאיונות עלייה בזום, מה שפעם לא היה, היום כמעט 70% מהריאיונות נעשים באמצעות הזום.
שי פלבר: יש בזה יתרון לעולה, הוא לא צריך לבוא למשרד, זה חוסך לו, אנחנו נותנים שירות בשעות אחרות.
יעקב טסלר: אתה קורא לזה ריאיונות?
שי פלבר: מראיין אותו עובד ישראלי, שמזהה אותו, קודם כל את המסמכים, כדי לאשר שזה אותו אדם, אבל מעבר לריאיון, שזה לוודא, זה כל התהליך שלאיפה הוא עולה לארץ, לאן הוא מגיע, מה הוא צריך.
יצחק הרצוג: עמידה בתנאי חוק השבות, שאין לו רקע פלילי, לראות שזה לא אדם פיקטיבי.
שי פלבר: כן, כשהוא מגיש את המסמכים אני צריך לזהות אותו פיזית, ומעבר לזיהוי הפיזי כמובן זה כל ההכנה לקראת ישראל.
שי פלבר: אני מחבר אותו, למשל, אם הוא מגיע לרשות מסוימת, לפרויקטור של משרד העלייה והקליטה שקולט אותו ברשות.
שי פלבר: אז כל תהליכי ההכוון וההכנה נעשים.
שי פלבר: אני אגיד שאנחנו ראינו ורואים יותר ויותר, פעם בחוק השבות היו יותר אוכלוסיות שהשתלבו בו בצורה יותר רגילה, היום אנחנו רואים, וראינו את זה באמת בקורונה, הרבה יותר מקרים מורכבים של משפחות שרוצות לעלות.
שי פלבר: אני אתן דוגמה מאוד קלה, משפחות מעורבות בין יהודי לבין ישראלי.
שי פלבר: הישראלי למשל הוא תושב חוזר, יש להם ילדים, ברוך ה', הילדים, ראינו את זה בתקופת הקורונה, לא נרשמו.
שי פלבר: על פי חוק כל מי שנולד לו ילד חייב להירשם בקונסוליה, ראינו הרבה ישראלים שלא רשמו את הילדים בקונסוליה וכשהם באים אלינו לעלות אנחנו חייבים לוודא שהילדים רשומים, א', כי זה החוק, ב', למשל לוודא שלא נעשה חס וחלילה מקרה של חטיפה.
שי פלבר: אני חושב שאנחנו מזהים הרבה יותר מקרים שהם יותר מורכבים ואנחנו צריכים לגלות יותר רגישות למקרים הללו, בטח בתקופה של לחץ כשאנשים מאוד ממהרים.
שי פלבר: אתה דיברת על העלייה לפה, לא רק שהעלייה גדלה בתקופה הזו, מה שאנחנו רואים, וזה בעיניי ההישג הגדול ואחד הדברים שקרו, המוטיבציה לעלות גדלה בכל העולם.
שי פלבר: עדיה תיתן לכם נתונים, לשמחתנו בצפון אמריקה, בצרפת, בקנדה, ארגנטינה, ברזיל, אנחנו רואים מספרים דרמטיים של אנשים שרוצים לעלות בישראל.
שי פלבר: יש פה שעת רצון, יש פה עניין של המדינה, אבל אנחנו כסוכנות יהודית צריכים לתת שירות יעיל, מהיר וטוב.
שי פלבר: במשפט אחרון אני אגיד, באמצע כל הקורונה ראינו, צריך להגיד בכנות, יש לנו עומסים מאוד מאוד גדולים, מיוזמתנו הבאנו את חברת דלויט, מי שמכיר, חברה מאוד גדולה, שעזרה לנו בשיפור תהליכי עבודה מהירים כדי לתת שירות יותר טוב.
שי פלבר: זה לא מספיק רק שאותו אדם שמתעניין בעלייה יתעניין בדירה בבת ים ובתעסוקה, השירות שלנו הוא חלק מרכזי בבחירה שלו לעלות וגם צריך להגיד, השירות שהוא יקבל ייתן לו את התחושה לקראת הקליטה וזה האתגר שלנו.
יעקב טסלר: כשאתם מדברים עם אנשים מה אתם מגלים, מה הסיבה שהוא רוצה לעלות לארץ?
יעקב טסלר: בגלל שיש לו משפחה, לא טוב לו שם?
שי פלבר: אני אגיד שיש ארבעה מרכיבים מרכזיים שאנחנו מזהים, בטח בתקופת הקורונה, שהתחזקו.
שי פלבר: כן, הם לא לפי סדר עדיפויות, אבל הם קורים בהחלט.
שי פלבר: קודם כל היה ונשאר הרעיון הציוני.
יעקב טסלר: זה עוד קיים, כן.
יצחק הרצוג: נכון, ממש ככה.
שי פלבר: בצורה דרמטית, אנשים שעבורם ישראל, חלמו הרבה מאוד שנים, רצו להגיע, לא תמיד זה הסתדר, עכשיו זה הזמן.
שי פלבר: חבר'ה שסיימו י"ב ורוצים עכשיו לעלות לארץ, לבוא להתגייס לצבא.
שי פלבר: הציונות הייתה ונשארת הסיבה המרכזית.
שי פלבר: הסיבה השנייה שאנחנו רואים זה גידול באנטישמיות שקורה במדינות העולם, בעקבות הקורונה ולא רק, והרבה יהודים מתחילים להבין ולהרגיש שזה הזמן לעזוב.
שי פלבר: אחר כך בתקופת הקורונה אנחנו מזהים שני מרכיבים מרכזיים, הראשון, ישראל בעניין הבריאותי.
שי פלבר: אני לא נכנס לפוליטיקה, גל שני וכו', אבל בסופו של דבר מערכת הבריאות הציבורית של ישראל, כשאתה משווה אותה למערכות בריאות שעולות הרבה מאוד כסף, אם אתה יהודי בדרום אפריקה ואין לך הרבה מאוד כסף אין לך טיפול רפואי הולם.
שי פלבר: לכן ישראל מציעה בדבר הזה שירות בריאות לכל אחד.
שי פלבר: זה יתרון משמעותי.
שי פלבר: הדבר הרביעי זה הסיבה הכלכלית, הרבה יהודים נפגעו בעסקים ויודעים שבישראל אפשר לעשות איזה שהיא התחלה מחדש לעולם שלהם, מה גם שלמשל נפגעת כלכלית, חינוך יהודי ציוני בחוץ לארץ עולה הרבה מאוד כסף, בית ספר יהודי, בישראל אלה שירותים שניתנים לך.
שי פלבר: אז מי שרוצה לשמר את אורח החיים היהודי שלו בישראל הרבה יותר קל לו.
שי פלבר: היום מדינת ישראל, ברוך ה', משרד העלייה והקליטה מציע אפשרויות רבות של השמות תעסוקתיות, מציע אפשרות של הסבות מקצועיות.
שי פלבר: אלה ארבעת המוטיבים העיקריים שאנחנו מזהים כרגע.
יצחק הרצוג: אני רוצה רק להוסיף, זה שאנחנו מגלים בעצם בתמונת רנטגן את מצב הקהילות היהודיות בעולם.
יצחק הרצוג: תחום הפעילות העיקרי שלנו, בנוסף לעלייה, זה הקשר בין העם היהודי לעצמו ולמדינת ישראל.
יצחק הרצוג: אנחנו נוגעים בכל קהילה יהודית בעולם, על כל גווניה, קבוצותיה וזרמיה, ואז אתה מגלה במשבר כמו הקורונה שיש קהילות שמזדקנות ויש קהילות שנגמרות ויש קהילות שאנשים שואלים את עצמם מה העתיד היהודי שלי פה, מה העתיד היהודי של ילדיי, ויש קהילות שהתמוטטו כלכלית ונכנסו לשיתוק, אנחנו פשוט הצלנו אותן בשורה של קווי אשראי לעשרות קהילות בעולם, להחזיק את מוסדות החינוך.
יצחק הרצוג: זה מאמץ עצום של העם היהודי.
יעקב טסלר: עושים איזה חשבון נפש.
יצחק הרצוג: ואז בעצם אנשים אומרים לעצמם, אני רוצה להבטיח שהילדים שלי יגדלו כיהודים ואני רוצה לעלות ארצה.
יעקב טסלר: זאת אומרת דווקא בתקופת המשבר זה מביא אותם ל - - -
יצחק הרצוג: כי אנשים בבית, מהרהרים לעצמם, אוקיי, מה - - -
יעקב טסלר: מה הלאה.
יצחק הרצוג: וזה קורה, אגב, לכולם, אדם קרוב אצל עצמו בנסיבות האלה.
מיכל וונש: אדוני היושב ראש, אני יכולה רק להוסיף לדבריו של יושב ראש הסוכנות ולדבריך שלך, על חשבון הנפש הזה.
מיכל וונש: אני חושבת שזו גם הזדמנות מאוד חשובה, ההזדמנות שלצד המשבר, למדינת ישראל בעצם לממש את חזונה וייעודה וערכיה היהודיים והדמוקרטיים.
מיכל וונש: הרבה מאוד שנים אנחנו מדברים על זה, על הקשר שלנו עם התפוצות ועל מה זה אומר מדינה יהודית ודמוקרטית, 72 שנה אנחנו עוסקים בסוגיה הזאת, יש פה מין רגע כזה של הזדמנות גדולה, לנו כמדינה ולנו כעם, מה שנקרא המשך העמיות היהודית.
מיכל וונש: השאלה שלך היא מאוד טובה, הרבה מאוד שנים הגדירו לנו מבחוץ, בנגד, באנטישמיות, במה אנחנו לא, או מדוע להגיע לישראל מסיבות שליליות.
מיכל וונש: יש פה איזה שהיא הגדרה, היא מחייבת גם עבודה מאוד משמעותית, הגדרה של מה שנקרא opt in, מהצד החיובי, מה כן.
מיכל וונש: אני חושבת שיש פה סנכרון מדהים בתהליכים, כל מיני תהליכים גלובליים, והקורונה רק העלתה או חשפה ביתר שאת את התהליכים הללו ומהווה, כפי שאמרתי, בעיניי, הזדמנות וחובה עבור מדינת ישראל, עבורנו בכנסת ישראל, להיערך לכך.
יעקב טסלר: גברתי מחזקת, אולי לא נוכחתם פה, בתחילת הדברים של היו"ר, הייתם שומעים אותם דברים ואתם יכולים להגיד ברוך שכיוונתם.
יצחק הרצוג: חברת הכנסת קוטלר וונש הרי עלתה מקנדה, מדינה מפוארת, ומשפחתה בעלת השפעה גדולה מאוד בקנדה.
יעקב טסלר: כמה שנים אתם בארץ?
יצחק הרצוג: סיפור מעניין יש לה.
יצחק הרצוג: אמא שלה הייתה פה מנהלת סיעת הליכוד של מנחם בגין, אבל היא הכירה יהודי קנדי שעלה לגדולה אחר כך כשר המשפטים של קנדה, פרופ' ארווין קוטלר, שמגן על שמה הטוב של מדינת ישראל בכל מקום בעולם, והוא אבא של מיכל.
יצחק הרצוג: אבל לצורך העניין עליתם, נכון?
מיכל וונש: כן, אני שירתי בארץ כחיילת בודדה ואז הרבה שנים אחרי זה, כשעוד חייתי בקנדה שוב לעשור, העליתי ארצה לפני עשור ארבעה ילדים קנדים מאוד.
יצחק הרצוג: וגם ג'וש עלה מקנדה, מעיירה שנקראת המילטון לפני הרבה מאוד שנים.
יעקב טסלר: מרגש.
יצחק הרצוג: בבקשה, עדיה, אם אפשר.
עדיה ליבוביץ': שלום לכולם.
עדיה ליבוביץ': אז כמו שכבר ציינו קודמיי, אנחנו בסוכנות היהודית הבנו שבעידן של היום, בשנת 2020, שהביאה עמה אתגרים חדשים, גם אנחנו צריכים להיות יותר נגישים ויותר יעילים במתן תשובות לציבור, לענות להם באופן הכי טוב שאפשר, הכי מהר שאפשר, כי כולם זקוקים, כולם במצוקה וכל אחד בעולם שלו, זו הצרה הכי גדולה שיש לו.
עדיה ליבוביץ': אז כמובן לענות הכי מהר שאפשר והכי ברור.
עדיה ליבוביץ': היחידה לפניות ציבור מקבלת כל השנה כעשרות פניות ובעת האחרונה כמובן שאפשר לראות בבירור שרוב הפניות הן בנושא עלייה וקליטה, תיכף אני אדבר גם על זה, מה שמעיד כמובן על - - -
יעקב טסלר: הפניות הן מחו"ל או אלה שכבר הגיעו לפה?
עדיה ליבוביץ': גם וגם, אבל פניות בחו"ל, לרוב בחו"ל, שרוצים לעלות, זכאות, הרבה שאלות.
עדיה ליבוביץ': 'שלום, אני רוצה לעלות לארץ, איך עושים את זה?', כזה.
עדיה ליבוביץ': זה הכי פשוט והכי קל, אבל זה הכי מורכב להם.
עדיה ליבוביץ': אז בגלל זה, כמו שציין היושב ראש, הכפפנו את היחידה הזאת ללשכת היושב ראש, כי הוא, בלי קשר לזה שזה הנושא הכי חשוב לו בעולם, זה נותן לי לצורך העניין, כיועצת ליושב ראש, גם להגיע לכל האגפים בארגון וככה לתת את המענה הכי טוב לכל הפניות שאני מקבלת, לכל המכלול.
עדיה ליבוביץ': אז מלבד פניות בנושא עלייה וזכאות אנחנו מקבלים גם פניות בנושא קליטה, שזה עולם אחר, אולפני עברית, מרכזי קליטה, סלי קליטה, זכויות עולים, הרבה חרדים ורוצים לדעת מה יהיה עליהם כשהם יגיעו גם לארץ, אבל זו עוד שאלה מאוד מאוד מורכבת גם היא.
עדיה ליבוביץ': אז אנחנו עושים מאמצים כמובן גדולים כדי לתת להם את כל הפתרונות הכי טובים שאפשר ולתת להם להרגיש שהם בידיים הכי טובות ושיש פה אנשים שיידעו לתת להם את המענה הכי טוב לכשהם יגיעו לארץ כבר משדה התעופה.
עדיה ליבוביץ': אגב, למשל, הרבה פניות עכשיו היו שלאנשים היה קשה להשיג אפוסטילים על תעודות יושר וכל המורכבות הזאת של השגת מסמכים.
עדיה ליבוביץ': בתחילת הקורונה זה היה הרבה יותר מורכב, עכשיו זה כבר הרבה יותר טוב, כולם הסתגלו לעבודה בקורונה, אז ניסינו למצוא כל מיני פתרונות, כמו להעלות אותם במעמד זמני לישראל עד שהם יקבל את האפוסטיל, ככה לניצולי שואה, מבוגרים, למצוא גמישויות אחרות.
עדיה ליבוביץ': דפוס הפעולה שלנו הוא כזה, יש לנו טלפון פניות ציבור של הסוכנות היהודית שעובד 24/7, הוא זמין כל יום, כל הזמן, בכל שעה.
עדיה ליבוביץ': יש לנו את מייל פניות הציבור שאותו אני מקבלת, שבו אני מקבלת מכלול של פניות ואני יודעת לנתב אותם לאגפים השונים בסוכנות, ויש לנו את הגלובל סנטר שלנו, שציין כבר שי, שהוא עובד שישה ימים בשבוע אחר הצהריים למי שצריך בעולם, בשש שפות וב-31 מספרים חינמיים מכל העולם.
עדיה ליבוביץ': יש לנו גם אתר אינטרנט מסודר.
עדיה ליבוביץ': זה באמת נורא מאורגן ובאמת נורא זמין.
עדיה ליבוביץ': בתוך המרכז הגלובלי גם העמדנו איש קשר שהוא עובד מול משרד העלייה והקליטה על פניות שמגיעות אליהם והם לא יודעים לקבל מענה.
עדיה ליבוביץ': אגב, לא רק משרד העלייה והקליטה, גם פניות שמגיעות ישירות לשרה, זאת אומרת יועצים של השרים מתקשרים אלינו, מדברים, שואלים שאלות ויש לנו אדם שעונה על כל השאלות ובעצם אחראי על זה.
עדיה ליבוביץ': קצת נתונים.
עדיה ליבוביץ': למייל פניות הציבור בשנת 2019 התקבלו כ-530 קריאות בנושא עלייה וקליטה וגלובל סנטר.
עדיה ליבוביץ': בשנת 2020 עד כה, והיד עוד נטויה, 650 פניות.
עדיה ליבוביץ': זה רק מיילים, בלי טלפונים, בלי גלובל סנטר, רק מיילים.
עדיה ליבוביץ': טלפונים לגלובל סנטר עד אוקטובר 130,000 שיחות טלפון.
עדיה ליבוביץ': עד אוקטובר.
עדיה ליבוביץ': 130,000 שיחות טלפון.
יצחק הרצוג: זה רק מראה לך כמה עניין יש בעלייה, זה מספר שיא.
עדיה ליבוביץ': ונפתחו כ-35,000 תיקי עלייה עד סוף אוקטובר.
יעקב טסלר: איך משתלטים על זה?
יצחק הרצוג: אנחנו נשמח להזמין את כבודו ואת צוות הוועדה לבוא לראות את הגלובל, זה בקרית מוריה.
עדיה ליבוביץ': נכון.
עדיה ליבוביץ': כן, חברת הכנסת מיכל הייתה אצלנו.
מיכל וונש: הייתי, מאוד מומלץ.
יצחק הרצוג: זה בקרית מוריה בירושלים, אנחנו נשמח שתבואו לראות.
יעקב טסלר: בעזרת ה'.
יצחק הרצוג: זו אופרציה מרתקת.
עדיה ליבוביץ': אנחנו צופים לעבור את ה-40,000 פתיחות תיקי עלייה עד סוף השנה.
יעקב טסלר: כל המוקדים בפניות הציבור צריכים ללמוד איך נותנים את המענה, אם אתם משתלטים על 130,000.
יצחק הרצוג: אז באמת נכון, משרד העלייה רצה לבחון והשתכנע שהסנטר שלנו - - -
יעקב טסלר: סליחה שאני מפסיק אותך, עצם הדבר שהשכלת לקחת את פניות הציבור אצלך בלשכה זה הדוגמה שכל אחד צריך לעשות ולהתנהג כך.
יעקב טסלר: לא שפניות הציבור באיזה שהוא מוקד, בקושי מתפקדים שמה עם כמה - - -
יצחק הרצוג: באו אליי כמה שרים שהושבעו לפני חצי שנה, לקבל עצות, אמרתי להם דבר ראשון, תיקחו את כל הדואר שמגיע, כל הדואר למשרד ותעברו עליו יומיים, אז תבינו איפה כל הבעיות במשרד שלכם.
יצחק הרצוג: זה באמת כך, כי אתה ממש יכול לראות שאותה בעיה צצה מכמה מקומות, אתה רואה מקרים שהאדם הקטן, מה שנקרא, האזרח הקטן, שאף אחד לא מקשיב לו, רק משם זה בא.
יצחק הרצוג: רק ככה אתה יכול לשפר את הארגון שלך.
יעקב טסלר: לא נראה לי שלקחו את הטיפ הזה.
יעקב טסלר: לא נראה לי.
עדיה ליבוביץ': טוב, אז אני רק מסכמת, באמת ככל שאנחנו נחשפים ליותר פניות ואנחנו מתמודדים עם הרבה יותר בעיות של הציבור כך עולה היכולת שלנו לפתור יותר בעיות מראש.
עדיה ליבוביץ': אנחנו עובדים על להכין את הקרקע כמה שאפשר לקראת העולים, לקהילות היהודיות, גם לספק את כל המענים לכל הצרכים האפשריים של הציבור ושל המועמדים בכל העולם, באמת שיהיה להם בית חם בישראל, לכל יהודי שרק כמה ורוצה לעלות.
יעקב טסלר: מדהים.
יעקב טסלר: את יכולה לומר לי בגדול, סוגי הפניות, מה היה רוב הפניות של הציבור?
יעקב טסלר: סוגי הפניות, באחוזים, יותר בעלייה, או בקליטה?
עדיה ליבוביץ': לא, אז האמת היא שלהיות כנה זה יותר בזכאות, כי זכאות זה מורכב מאוד, זה המון מסמכים.
יצחק הרצוג: הזכאות זה גם האם אתה יהודי, ההורים שלך.
עדיה ליבוביץ': אני גם מקבלת הרבה סיפורים, אבא שלי יהודי, אמא שלי זה, מספרים לך סיפור שלם, כל פנייה היא עולם.
עדיה ליבוביץ': ממש עולם משל עצמו, זה פשוט לא יאומן.
עדיה ליבוביץ': וסיפורים מטורפים.
יעקב טסלר: מכאן עד.
עדיה ליבוביץ': ממש.
עדיה ליבוביץ': באמת באמת.
עדיה ליבוביץ': וזה גם נורא מעניין, אתה לומד המון, אגב, ובלי קשר.
עדיה ליבוביץ': אני, זה לא היה העולם שלי בהתחלה ואני למדתי המון וזה באמת נורא מעניין לראות מה עבר כל יהודי בגולה ועכשיו את הרצון שלו לבוא ולחזור ולהיות – זה מדהים.
יעקב טסלר: הזמן הכי קצר מתחילת התהליך עד שהוא מגיע ארצה?
עדיה ליבוביץ': שישה שבועות זה הכי קצר שיש.
יעקב טסלר: כמובן אי אפשר להקציב לזה זמן, הרי זה כל אחד עם הסיפור שלו.
עדיה ליבוביץ': כן, הכי אידיאלי זה שישה שבועות.
יצחק הרצוג: יש גם דברים שנפתרו.
יצחק הרצוג: לדוגמה הייתה בעיה עם העלייה מארצות הברית, משרד הפנים הכניס דרישה שדורשת אימות אפוסטיל, כדי לוודא שאין זיופים בעלייה, זה הגיוני לגמרי, אבל זה עורר המון המון תסיסה במדינות מסוימות ששם השלטון המרכזי דורש להוציא את התעודות האלה, כולל מדינות מאוד גדולות וחשובות.
יצחק הרצוג: ואז בעצם הגענו למסקנה שאנחנו צריכים לטפל בזה ונפתרה הבעיה.
יעקב טסלר: אדוני חבר הכנסת אלכס קושניר.
יעקב טסלר: שמעתי קודם שהחותם שלך בתור מנכ"ל המשיך, עשית דברים נפלאים.
יעקב טסלר: אתה חי את הנושא, נושם את הנושא.
אלכס קושניר: קודם כל אני מרגיש בבית.
אלכס קושניר: אני מסתכל על האנשים שיושבים מסביב, זה מחזיר אותי שנתיים אחורה, אז ישר יש לי כל מיני הצעות אופרטיביות.
קריאה: אנחנו יכולים להעיד על כך.
יעקב טסלר: הם מזמינים אותך הביתה.
אלכס קושניר: אני תמיד אשמח.
אלכס קושניר: אני אגיד לך ככה, אני חושב שמשרד העלייה והקליטה ובכלל כל הנושא הזה והעיסוק בעלייה ובקליטה זה דבר הכי ציוני שאפשר לעסוק בו בממשלה, כי אני חושב שזה הבאת הרעיון הציוני הלכה למעשה.
אלכס קושניר: זה מה שהאנשים שיושבים פה עושים.
אלכס קושניר: לעניין הדיון עצמו, אני חושב שהאתגר המשמעותי ביותר, בעיקר בעיקר בעיקר, במהלך משבר הקורונה זה יצירת ודאות.
אלכס קושניר: אנשים גם ככה נמצאים בחוסר ודאות והכתובת הזו, הבן אדם הזה שנמצא בגלובל או שנמצא במשרד העלייה והקליטה, פתאום שאפשר לדבר איתו בטלפון, או הפרויקטור ברשות, זה הבן אדם שבסופו של דבר יכול להיות חבל הצלה לאותם אנשים.
אלכס קושניר: זה מחבר אותי לפרויקט שאנחנו התחלנו לעבוד עליו יחד עם הסוכנות, עוד בתקופתי כמנכ"ל, קראנו לו רצף טיפול בעולה.
אלכס קושניר: אני נשמתי את זה, התעוררתי עם זה, הלכתי לישון עם זה, כי לפני שהתחלנו לטפל בזה המצב היה כזה, הבן אדם נמצא בידיים הטובות של הסוכנות היהודית, נוחת בישראל, מקבל תעודת זהות ועוד פעם מתחיל מחדש.
אלכס קושניר: עכשיו הוא צריך לדבר עם משרד הקליטה, עכשיו הוא צריך לדבר עם הרשות המקומית, ואז באמת הצלחנו ליצור איזה שהוא רצף שהבן אדם עובר מיד ליד ויש איזה שהיא חפיפה מסודרת.
אלכס קושניר: אני מאוד מקווה שגם במשבר הקורונה הדבר הזה ממשיך ועובד, זה מאוד מאוד חשוב.
אלכס קושניר: דבר שני, זה נראה פשוט, למי שלא עוסק בתחום הזה זה נראה פשוט, הבן אדם מגיע לפה, קיבל את ההחלטה שם, עבר על כל התהליך, מגיע לפה, פוגשים אותו, נותנים לו את כל הזכאויות שלו והוא ממשיך.
אלכס קושניר: זה ממש לא כך, כי מנעד הזכאויות השונות לאנשים השונים לפי פרופילים שונים, לפי גילאים, לפי מצבם המשפחתי הוא כל כך מורכב ויש כל כך הרבה ויש לך עולים ויש לך תושבים חוזרים ויש לך קטינים חוזרים ויש לך עולים בשנית, יש לך כל כך הרבה סוגים של אוכלוסיות שבאמת זה ממש עולם ומלואו.
אלכס קושניר: לכן לפני שנתיים הצלחנו להקים אזור אישי דיגיטלי לעולים חדשים במשרד העלייה והקליטה, שכל עולה היום כמו חשבון בנק, נכנס פנימה, מקליד תעודת זהות שלו ומזדהה ומקבל את כל סוגי הסיוע הרלוונטיים לו, בשפה שלו, לפי שפת עולים.
אלכס קושניר: אני מאוד מקווה שהדבר הזה ממשיך לעבוד.
אלכס קושניר: נמצאת פה טלי בוהדנה, היא גם מבקרת המשרד וגם כמובן אחראית על פניות הציבור, אז אני אומר לך, אני יכול להיות רגוע.
אלכס קושניר: מבחינת הטיפול בפניות הציבור במשרד העלייה והקליטה אני חושב שהדברים עובדים.
אלכס קושניר: אז בזמנו גם ייסדנו מספר כוכבית, 2994, אם אני לא טועה, נכון?
אלכס קושניר: שבעצם כל עולה יכול להתקשר ויש לנו מוקד במשרד.
אלכס קושניר: יש לנו, יש להם.
יעקב טסלר: זה חלק ממך.
מיכל וונש: זה של מדינת ישראל, זה בסדר.
אלכס קושניר: יש להם מוקד במשרד שעונה בכל השפות.
אלכס קושניר: אני חייב להעיד שכל מה שנאמר פה על ידי הסוכנות היהודית אמת לאמיתה, גלובל סנטר עונה כל הזמן בכל השפות ובאמת אנשים מקבלים מענה, אבל בכל זאת אני חושב שצריך לדבר גם על אתגרים.
אלכס קושניר: אני חושב שיש הרבה מאוד גורמים שעוסקים בעלייה, בכל השלבים, אם זה בנושא של הזכאות, אז הסוכנות היהודית ו'נתיב' בחלק הנוסף של העולם, ואם זה בקליטה אז יש את הסוכנות ויש את הקרן לידידות ומשרד הקליטה, כולם ביחד עושים - - -
יעקב טסלר: כולם רוצים לעזור ולסייע.
אלכס קושניר: כן, ואני חושב שמילת המפתח היא סינרגיה.
אלכס קושניר: אני יודע שהסינרגיה בין משרד הקליטה לסוכנות היהודית קיימת, דברים עובדים ויש את 'אופק ישראלי' יש באמת פעילות משמעותית.
אלכס קושניר: אני עדיין חושב שיש מה לשפר בסינרגיה, במשולש שבין הסוכנות היהודית, משרד העלייה והקליטה והרשויות המקומיות.
אלכס קושניר: הרשות המקומית בסופו של דבר היא המפתח להצלחה כי בסוף העולה נמצא ברשות ואני מקבל גם, בתור חבר כנסת, הרבה מאוד פניות, אנשים מבולבלים, הם לא יודעים למי לפנות, האם לפנות עכשיו לרשות המקומית או האם לפנות למשרד העלייה והקליטה, או האם לפנות לסוכנות היהודית, אז עדיין יש קצת בלבול.
אלכס קושניר: הדוגמה הכי טובה לזה זה אם אתה רוצה להגר עכשיו לקנדה, לאוסטרליה, או לכל מדינה שקולטת מהגרים, אתה נכנס לאינטרנט ויש לך דף אחד, אתה יודע בדיוק מה לעשות.
אלכס קושניר: תכתוב, תנסה, בכל שפה שאתה רוצה, עלייה לישראל, אתה תקבל כל כך הרבה גורמים שעוסקים בזה, לפעמים אני חושב שזה כדי לבלבל את האויב.
אלכס קושניר: באמת.
אלכס קושניר: לכן אני חושב שיש עוד מה לשפר, בעיקר בנושא של ההנגשה, של מידע לעולים ולעולים הפוטנציאליים, וגם בנושא של הסינרגיה, ולא בממשלה, כשלטון מרכזי אל מול הסוכנות היהודית, זה דווקא אני חושב עובד טוב, אבל אני חושב שבין השלטון המרכזי לבין הרשויות המקומיות.
אלכס קושניר: כי בשלטון המרכזי הממשלה עדיין לא מספיק שמה דגש ולא מבינה שבסוף הרשות היא זו שמלווה את העולה יד ביד.
אלכס קושניר: והדיון הוא מאוד מאוד חשוב, אני שמח שהוא מתקיים.
יעקב טסלר: אני אמשיך עם מה שאתה סיכמת, זה באמת מאוד מאוד חשוב הדבר הזה, כי בסך הכול אותו עולה שהגיע, באותה עיר שהוא מתיישב, הוא חייב לקבל את כל - - -
יצחק הרצוג: שם זה העיקר.
שי פלבר: שם הוא צורך את השירותים, רווחה, חינוך.
יעקב טסלר: אם מותר לי לשאול למה באמת זה לא פועל הדבר הזה?
יצחק הרצוג: לא, זה כן קורה, זה תלוי.
אלכס קושניר: לא, אולי לא הבנת אותי נכון, זה כן עובד, אבל אני אגיד לך איפה הבעיות.
אלכס קושניר: קודם כל תמיד התקציב, תמיד יש בעיה של תקציב, תמיד לא מספיק.
אלכס קושניר: והדבר השני, לצערי הרב לא כל הרשויות מבינות את חשיבות העלייה.
אלכס קושניר: ולכן יש חוסר אחידות.
יעקב טסלר: אבל בכל רשות יש את האגף הקליטה?
אלכס קושניר: לא, לא חייב.
אלכס קושניר: הרשות לא חייבת.
יעקב טסלר: הרשויות הגדולות שאני מכיר כן.
אלכס קושניר: ברשויות שקולטות עלייה זה בהחלט קיים.
אלכס קושניר: סתם אני אתן לך דוגמה, שתי ערים, סתם אני זורק.
אלכס קושניר: תל אביב, זו עיר שלא צריכה לשווק את עצמה כעיר קולטת עלייה, אנשים באים לשם.
אלכס קושניר: תל אביב זה מותג.
אלכס קושניר: ירושלים זה מותג.
אלכס קושניר: אבל ערים שנמצאות בפריפריה למשל, שהיו מתות לקלוט עלייה, יש להם אתגר, הם חייבים לשווק את עצמם.
אלכס קושניר: ולכן אני חושב שהממשלה צריכה לשנות גישה וצריכה לסייע לרשויות שרוצות וכן, רשויות שרוצות לקלוט עלייה צריכות לקבל יותר, אין מה לעשות, בנושא הזה של קליטת עלייה ואז הדברים יזוזו והרשויות יתחילו להתחרות על העולים כי העולים זה הון אנושי אדיר לכל רשות ורשות.
יצחק הרצוג: אנחנו הצענו לשר האוצר וגם למשרד העלייה והקליטה לייצר תקציב מיוחד לתוכניות שרשויות מקומיות קולטות קבוצות של עולים כי יש ביקוש עצום של רשויות מקומיות, אז בוא שנעשה את הכול, כי אתה צריך לדאוג לדיור, תעסוקה, חינוך, כל מרקמי החיים.
מיכל וונש: אדוני היושב ראש, אולי אני רק אוסיף למה שנאמר כי נאמרו פה דברים כל כך חשובים ובעצם בוועדת העלייה והקליטה, הדבר הזה שדיברו עליו, אני קוראת לו השתלבות, זאת אומרת ההבטחה להישארותם של העולים אחרי העלייה והקליטה שנעשתה בצורה מיטבית היא ההשתלבות שלהם וכדי לאפשר את ההשתלבות הזאת חייבות להיות הרשויות המקומיות מעורות.
מיכל וונש: ואני אומר עוד דבר אחד, אני חושבת שזה לא רק הממשלה, אני חושבת שיש לנו, לכך התייחסתי קודם, הזכות והחובה, זה שינוי תפיסתי למה היא העלייה.
מיכל וונש: אנחנו ערב פרשת 'לך לך', העולה הראשון בעצם שמבין, לך לך מארצך, ממולדתך ומבית אביך, כל אחד מהעולים והעולות הללו עושים את שלושת הדברים האלה והחשיבות שמדינת ישראל מייחסת, למרות שקלטנו מעל לשלושה מיליון עולים מאז תקומתה של מדינת ישראל, החשיבות הזאת של העלייה היא לא תמיד מקבלת את ההדהוד ואת הביטוי ביום יום, ביום יום ברשויות, ביום יום בבתי הספר, ביום יום במקומות שבאמת העולים מגיעים אליהם אחרי הקליטה הראשונית.
מיכל וונש: אני חושבת שהמפתח הוא לשים דגש מאוד גדול על ההשתלבות, על הבטחת ההשתלבות שלהם.
יעקב טסלר: טלי, שמענו פה על פניות הציבור אצלכם, מה את יכולה להרחיב?
יעקב טסלר: מה את יכולה להוסיף לנו בעניין?
טלי בוהדנה: קודם כל שלום מכובדיי, שלום, יושב ראש הוועדה ועמיתנו באמת, יושב ראש הנהלת הסוכנות, ומר אלכס קושניר, אנחנו בתקווה באמת שהוא גם יחזור אלינו, הוא כולו נושם את נושא העלייה.
קריאה: הוא פחות.
יעקב טסלר: אני לא בטוח, היום יש מצב, אבל אנחנו לא מוותרים עליו.
טלי בוהדנה: לא, בתור שר.
אלכס קושניר: לא, את לא יכולה להגיד את זה לטסלר, כי המשמעות של אם אני שר הוא באופוזיציה.
טלי בוהדנה: השרה שלנו בהחלט נהדרת ואני שמחה באמת, כל כולה, נושא פניות הציבור, תלונות הציבור, בוער בה ואני חושבת שהמשרד עצמו, בגלל שהוא ציוני כל כך אז כמו שמר יצחק הרצוג אמר, שהפניות עצמן הפירמידה זה בעצם העולה והתושב החוזר.
טלי בוהדנה: אני כל הזמן מזכירה את זה, גם לעובדים שלי, גם ליועצי הקליטה, זה האני מאמין שלי, קודם כל הלקוחות.
טלי בוהדנה: אנחנו כמו גוף פרטי עם מלוא ההוליסטיות של הציונות שאנחנו גדלנו.
טלי בוהדנה: גם ההורים שלי הם עולים ממרוקו, ואני זוכרת שהתחילו מדירת חדר ועברו, אבא איש צבא, אמא מורה, ואתה נושם את זה ואתה מגיע ואם אתה לא מתרגש מזה אל תהיה שם, פשוט אל תהיה שם.
טלי בוהדנה: והמנכ"ל, אני חושבת שעד עכשיו זה בוער בו, ואני מסתכלת גם ברשויות שהוא מדבר עליהן והנושא של תלונות וביקורת זה מאוד חשוב, כי אם יש תלונה בודדת, אפילו תלונה אחת, היא נראית לנו שצריכים שיהפכו את זה לדוח ביקורת.
טלי בוהדנה: כמו פל"א, מענקים לעולים בבתי ספר, לפעמים ברשויות אומרים לנו: אבל מה, הוא מקיסריה, או משהו לא העברנו, ואז כשאתה פשוט מגיע, אפילו פותח את הדלת ברשות המקומית, באגף החינוך, ואתה אומר איפה הכספים, לאיפה הם הלכו?
טלי בוהדנה: זאת אומרת לפעמים הרבה בירוקרטיה והכסף עצמו לא מגיע לאותו תלמיד, לאותו הורה שזקוק לזה, ואני חושבת שבהחלט השילוב הזה הוא מאוד מאוד חשוב.
טלי בוהדנה: על דוח הביקורת אחר כך יש דיונים אצל המנכ"ל ולאחר מכן נפתרות הבעיות.
טלי בוהדנה: כמו שאמרנו, המכתבים של העולים עצמם.
טלי בוהדנה: אז אני אתן פה סקירה קצרה על הנושא במשרד שלנו.
טלי בוהדנה: במשרד שלנו נושא תלונות הציבור מטופל באגף הביקורת הפנימית בתלונות הציבור.
טלי בוהדנה: יש לנו מרכז מידע מאוד גדול שנפתח בתקופה של חבר הכנסת אלכס קושניר והשרה סופה לנדבר.
יעקב טסלר: כמה זמן היית שם, אלכס?
אלכס קושניר: תאמין לי, כל יום זה כמו חמישה ימים.
אלכס קושניר: אז זה שנתיים וחצי כפול חמש.
טלי בוהדנה: בכל מקום הוא גם היה.
טלי בוהדנה: אם הייתי באשדוד, אמרו: אתמול המנכ"ל היה.
טלי בוהדנה: הייתי במקום אחר, הוא גם היה בצפון.
טלי בוהדנה: אז למעשה נפתח מרכז מידע מאוד גדול, מרוכז, אני חושבת שהוא מקביל לגלובל סנטר, בכל השפות עונים שם, בנוסף יש את הנושא של הערוצים המתקדמים, של הפייסבוק, שגם הדוברות מנהלת את זה בצורה מאוד יעילה, און ליין, כל הזמן עונים.
טלי בוהדנה: זאת אומרת יש לנו מערך הוליסטי לכל המדיה הדיגיטלית.
טלי בוהדנה: וגם כמובן שאנחנו לא שוכחים את האוכלוסייה המבוגרת, כי מדובר פה בדיור, במקבצים, שהם רוצים.
טלי בוהדנה: היה גם דיון בוועדות אחרות של להשאיר את הפקס.
טלי בוהדנה: נכון, היום יש פקס במייל, אם אתה רוצה לקבל את המייל, אז הפקס נכנס למייל אל תוך המערכות, אבל עדיין לאפשר לאוכלוסייה הבוגרת גם לצרוך את השירות.
טלי בוהדנה: היום אני לפעמים מתקשרת לאיזה שהוא מקום, אני אומרת שבכנסת צריכים לבטל את המענה הזה, לחץ 1, לחץ 4, לחץ 5, לחץ 6, אני מתייאשת, אז מה קורה לבן אדם מבוגר?
טלי בוהדנה: שיהיה בן אדם שעונה לטלפון.
טלי בוהדנה: זה אולי לדיון אחר, פשוט שיהיה, שכשמרימים את הטלפון ומחייגים שמישהו עונה.
יעקב טסלר: את יודעת כמה אנשים אנחנו צריכים לזה?
טלי בוהדנה: שמישהו עונה.
טלי בוהדנה: אני מתייאשת.
טלי בוהדנה: לחץ 4, לחץ 5, לחץ 7, לחץ 8, בסוף בסוף בסוף אם אתה רוצה מענה אנושי, אז לחץ 5, אתה כבר לא זוכר מה קורה ואז מתנתקת לך השיחה.
טלי בוהדנה: אני חושבת שבהחלט חייבים להעביר הצעת חוק שפשוט יענה מישהו כשמתקשרים, מרוב כל הדיגיטציה הזו.
יעקב טסלר: שהוא ינווט הלאה, במידה.
טלי בוהדנה: קודם כל 'אם אתה רוצה מענה אנושי לחץ 1', שתהיה את האופציה הזאת, מענה אנושי, כי האוכלוסייה הבוגרת לא יכולה לצרוך את השירות הזה, במיוחד במיוחד עולים שהם מאוד לא מבינים את כל המערכות.
טלי בוהדנה: אז אגף בכיר לביקורת פנים ותלונות הציבור.
טלי בוהדנה: הייעוד שלו באמת, קודם כל לפי חוק הביקורת יש אפשרות שהמבקר הפנימי גם יעסוק בתלונות הציבור, חוץ מזה הוא לא יכול לעסוק בכלום, בגלל נושא של ניגוד עניינים, וזה כל כך חשוב לפניות ולתלונות, ללא משוא פנים.
טלי בוהדנה: ואגב, מבקר המדינה קבע שהשר והמנכ"ל לא יכולים לעסוק בפניות הציבור, הם יכולים לקרוא בנושא של מדיניות, הם יכולים להסתכל, אבל הם לא יכולים לעסוק בזה כדי שלא יטענו לאיפה ואיפה של סקטורים מסוימים.