GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: יש לנו יועצת משפטית שרוצה לומר משהו לגבי התקינות של מה שהיא אומרת שאין פרוטוקול.
ורד קירו זילברמן: זו הערה טובה מאוד מה שאת אומרת.
ורד קירו זילברמן: הנושא של חובת ניהול פרוטוקול בגופים - -
ישראל אייכלר: בכל הגופים האלה יש פרוטוקול?
דנה דוד: יש פרוטוקול, ידני זה בסדר - -
ורד קירו זילברמן: לא, צריך להיות פרוטוקול ובכפוף לדרישה הוא גם צריך להיות פומבי.
ורד קירו זילברמן: אתה לא צריך לא לדעת.
דנה דוד: בוודאי שיש פרוטוקול.
דנה דוד: מקבלים אותו אם נרצה להגיש ערר, אנחנו נקבל את התשובה רק שבועיים או שלושה אחרי שהיה את הדיון.
דנה דוד: כשנגיש את הערר עדיין לא יהיה בידינו את הפרוטוקול.
דנה דוד: כשאני מבקשת את הפרוטוקול הוא יגיע אליי - -
אפי רוזן: רגע, פנית לוועדת ערר, הטריו של ועדת הערר יש פרוטוקול, ישבנו שם, נפגשנו שם, יש פרוטוקול.
דנה דוד: הפרוטוקול מוסתר מעיניי, אני לא יודעת מה ההחלטה.
אפי רוזן: אוקיי.
אפי רוזן: נגיד שביקשת אותו, לא קיבלת?
דנה דוד: ודאי שלא.
דנה דוד: עברו שבועיים או שלושה, התשובה תופיע ברישוי אחרי שוועדת ערר תזין את התשובה.
דנה דוד: הזינה את התשובה – אני רוצה לדעת למה.
דנה דוד: אני פונה למכון הרפואי לבקש את הפרוטוקול.
דנה דוד: הפרוטוקול יגיע אחרי בית גנזים, אחרי שהוא יגיע אליי, בוא נחכה עוד שלושה שבועות.
דנה דוד: זה לא קל לי, אני מאבדת 45 ימים להגיש ערעור לבית משפט מחוזי.
דנה דוד: אני מגישה ערעור לבית משפט מחוזי כשהפרוטוקול נסתר מעיניי.
דנה דוד: ואז השופט מורה להם להמציא לי אותו תוך 10 ימים באופן קבוע.
יוסף פולסמן: כמי שמתעסק קצת בנושאים האלה אני לא מכיר ערר או ערעור, לא לגבי הניידות אלא לגבי הוועדות הרפואיות בכלל, שהוא נדחה בגלל שלמבוטח לא היה את הפרוטוקול.
יוסף פולסמן: אם חלילה לא הגיע אליו הפרוטוקול מכל סיבה שהיא, לא שאני - -
דנה דוד: אנחנו לא שם.
דנה דוד: הפרוטוקול של - - - מגיע אליי- -
אפי רוזן: בקטע הרך היא צודקת.
אפי רוזן: היא כדי לייעץ ללקוח שלה מתעקשת שהיא צריכה לראות - -
ישראל אייכלר: מה שהיא מבקשת זה שכשהיא מבקשת את הפרוטוקול שהיא תקבל את זה, נקודה.
ישראל אייכלר: מה פה בקשה גדולה.
ישראל אייכלר: זו דרישה הכי פשוטה וצריך להעביר להם את זה.
דבי גילד חיו: זה כבר היה בבית משפט ובית משפט כבר בכמה ובכמה תיקים אמר שהם חייבים לתת סיבה מנומקת - - - בעצם לא נותנים הנמקה, הם רושמים סירוב, משהו כללי, למשל אי התאמה אישיותית לנהיגה - -
אפי רוזן: את טועה.
אפי רוזן: ועדת ערר מנמקת ועורכת דין דוד מכירה את זה.
דבי גילד חיו: יש שני שלבים.
דבי גילד חיו: קודם כל בשלב הראשון נותנים סיבות כלליות לסירוב, הבנאדם לא יודע למה בעצם נתנו לו את הסירוב.
דבי גילד חיו: בית משפט כבר כמה וכמה פעמים אמר, זה נוגד כללי מנהל בסיסיים וצריך לתת הסבר מפורט כדי שהבנאדם יידע - - -
יוסף פולסמן: זה - - - פשוט לכולם שכל ועדת לעניין שיפוטי צריכה לעמוד בכל כללי המשפט המנהלי של הנמקה, של לגופו של עניין וכו'.
יוסף פולסמן: אם חלילה ועדה מסוימת או בניידות או בביטוח הלאומי חרגה מזה זה בשנייה מוחזר אליה על מנת שתנמק.
יוסף פולסמן: אז אני לא רואה עם זה בעיה.
יוסף פולסמן: אם יש בעיה במועדים של - - - גם בזה לדעתי אפשר לטפל.
יוסף פולסמן: עוד פעם, מהניסיון שלי אני לא מכיר ערר או ערעור שנדחה בגלל שלמבוטח לא היה את הפרוטוקול.
יוסף פולסמן: במקרים החריגים שזה כן קורה מה שעושים מי שמתעסק בתחום אומר אני מגיש ערעור ומבוקש לתת לי השלמת נימוקים עד להגעת הפרוטוקול.
יוסף פולסמן: זה ברור - -
דבי גילד חיו: אפשר רק לבקש משהו טכני.
דבי גילד חיו: יכול להיות שלי ולך זה נראה ברור מאליו – בפועל מה שאנחנו נתקלים זה שאנשים גם לא מקבלים הסבר לוועדות וזה מקשה עליהם להמשיך להתנהל, לטפל ולהגיש ערר.
דבי גילד חיו: אז אתם יכולים להנחות, להוציא הנחייה מסודרת, שזה יהיה ברור - -
יוסף פולסמן: עם הנחייה יש לנו קצת קושי כי הוועדה היא שירותית, אנחנו לא יכולים - -
אפי רוזן: אדוני, אני מקבל את - -
דבי גילד חיו: הנחיה לתת את ההסבר ואת הנימוקים לבנאדם.
דבי גילד חיו: זה גם בית משפט קבע את זה.
דבי גילד חיו: אני אתן לך דוגמה - -
יוסף פולסמן: זה ברור לכל מי שמתעסק - -
דבי גילד חיו: זו זכותו של הבנאדם.
אפי רוזן: את צודקת.
דבי גילד חיו: פשוט צריך להסדיר שזה מחובתם.
אפי רוזן: אני אדבר היום עם יושב ראש ועדת הערר, פרופ' אלחי יניב, כדי להבין איפה זה עומד.
אפי רוזן: היא צריכה לשקול כעורכת דין את מאזן הסיכויים שלה, היא צריכה להציב אותו בפני הלקוח, הלקוח משלם כסף למי שמייצג אותו, הוא צריך להחליט אם הוא רוצה להמשיך בתהליך, אם הוא לא רוצה להמשיך בתהליך.
אפי רוזן: אדוני, האגרה שמשלמים לוועדת הערר היא חלק כי אדם שהולך עם עורך דין לוועדת הערר משלם המון כסף.
אפי רוזן: ונכון לאדם שיידע מה מאזן הסיכויים שלה ונטפל בזה ונראה בדיוק איך אפשר לסייע שם.
ישראל אייכלר: נקווה שגם העניין הזה יטופל.
ישראל אייכלר: אתה יושב שם בוועדות נכון?
ישראל אייכלר: או שיש לך אנשים שלך?
ישראל אייכלר: אז תראה שהפרוטוקולים יגיעו.
דבי גילד חיו: זה עניין אחד שרצינו.
דבי גילד חיו: רציתי להתייחס גם לעניין של האגרות.
דבי גילד חיו: לגבי האגרות, כמו שנאמר האגרות מאוד גבוהות.
דבי גילד חיו: יש פה נכונות אולי לבחון להפחית לאוכלוסיות מסוימות אבל הקריטריונים, אני לפחות לא ידעתי שהכוונה לייחס את זה לקריטריונים של חברת חשמל.
דבי גילד חיו: אני צריכה לחזור לקריטריונים האלה, אבל למיטב ידיעתי, גם מהסיבה שאת אמרת, שזה כולל אוכלוסיות מאוד מסוימות, אבל ברור שזה לא כולל את כל האוכלוסיות שהיינו רוצים לכלול בהם.
דבי גילד חיו: הדברים שמטרידים אותנו הם בעיקר ההפניות על ידי רופא כשמדובר באנשים עם מוגבלויות או חולים.
דבי גילד חיו: שאפילו הרבה פעמים בגלל המחלה שלהם, בגלל העבודה שלהם הם נקלעים למשברים כלכליים.
דבי גילד חיו: לפעמים העבודה שלהם כרוכה גם בנהיגה אז זה כאילו כפול – גם המחלה עצמה שיש בה הרבה מאוד הוצאות, כולל כל מיני הנגשות שהם צריכים לעשות, לא רק לרכב, בכלל בחיים, המון המון הוצאות ודברים.
ישראל אייכלר: למה את רוצה להצמיד את זה אם לא לחברת חשמל?
דבי גילד חיו: יש קריטריונים יותר רחבים שלוקחים בחשבון - -
ישראל אייכלר: תביאי דוגמה.
דבי גילד חיו: למשל בתוך הביטוח הלאומי יש, בהנחות של ארנונה יש, הפתעתם אותי עם הרשימה הזאת אבל אני יכולה לבדוק.
ישראל אייכלר: אז תבדקי את זה, תציעי איזה הצעה מקבילה יותר טובה מחברת חשמל ואנחנו - -
נעמי מורביה: לצערי הארנונה גם כן הולכת לפי השר"מ.
ישראל אייכלר: ד"ר אסף שרון, אתה חוקר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
דבי גילד חיו: אדוני, רציתי רק עוד שאלה לשאול – ההנחות שמדברים עליהם, ה-80%, מתייחסות גם לאגרה של הערר או רק לסכום הראשוני?
דבי גילד חיו: כי זה סכום אדיר, עוד יותר גבוה אפילו ולא התייחסתם לזה.
אפי רוזן: לאיזה אגרה?
דבי גילד חיו: אמרתם שאדם ישלם את ה-600 שקל אתם תורידו לו ב-80%.
דבי גילד חיו: והאגרה של הערר שהיא 1000 ומשהו שקלים – לא התייחסתם אם גם זה יחול על אותן אוכלוסיות שאתם מכוונים אליהן גם באגרה הזאת.
איתמר גרוטו: אנחנו נבדוק את מה - - -
ישראל אייכלר: אותו עיקרון צריך להיות, אותם 80%, בוודאי.
ישראל אייכלר: ד"ר שרון, בבקשה.
ישראל אייכלר: אנחנו כל הזמן מסתכלים מהצד של האזרח, של הנהג, אתה עכשיו מסתכל מצד הנהג השני שבא ממול, אז בוא תיתן לנו נתונים.
אסף שרון: אני קודם כל אומר שאני נחשף כמדיי יום לתאונות ולסיפורי התאונות.
אסף שרון: ובמיוחד אני מתייחס כאן לנהגים מבוגרים.
אסף שרון: אנחנו יודעים היום שמספר הנהגים המבוגרים שמעורבים בתאונות דרכים עולה בהתמדה, זה הרקע בעצם לכל הסיפור הזה.
אסף שרון: ואנחנו כמובן מעריכים שיעלה בשל הגידול הצפוי בחלקם של האזרחים הוותיקים באוכלוסייה.
אסף שרון: אז מה שאני רוצה לומר שהדיון כאן מאוד מאוד חשוב בעינינו וחשוב מאוד לטפל בכל החסמים שעלו כאן.
אסף שרון: וכמובן, סוגיה חברתית רגישה גם בגלל שאנחנו נחשפים לסיפורים האלו גם בפניות הציבור אצלנו.
אסף שרון: אז כנציג ה- - - זה מה שהיה לי - - -
ישראל אייכלר: כן, אבל מה אתה אומר – אני כבר עכשיו בגיל שעובר מהצד הזה לצד הזה.
ישראל אייכלר: אז מה, אתה הולך לגזור על הזקנים שלא ייסעו בכבישים?
אסף שרון: אני קודם כל חוקר, אני חוקר את התחומים - -
ישראל אייכלר: מה זה נקרא שהם יותר מעורבים?
ישראל אייכלר: אתה מדבר שבחנייה הוא נותן איזה מכה בדלת או שהוא עושה עקיפות מסוכנות?
אסף שרון: מעורבים בתאונות חמורות.
אסף שרון: כן.
אסף שרון: בתאונות חמורות שכוללות תאונות קטלניות ותאונות קשות ותאונות עם פצועים ועם הרוגים.
אסף שרון: והמספרים המוחלטים עולים בהתמדה.
אסף שרון: והדיון הזה, ולא רק בשולחן הזה, בכלל הדיון בכל מה שקשור לגיל השלישי ונהיגה ומעורבות בתאונות, אנחנו גם עוסקים בהולכי רגל, זה לא בדיוק הסיפור כאן, אבל אנחנו מנסים לכסות - -
ישראל אייכלר: למה יש עלייה בתאונות שהם עושים?
קריאה: יותר מבוגרים נוהגים.
אפי רוזן: רגע, רק שנייה, שלא תהיה פה איזה הטיה.
אפי רוזן: צריך להגיד – אני רוצה להרגיע אותך, בגלל השאלה ששאלת, עכשיו תירגע – אין באמת גרף שמראה עלייה משמעותית בתאונות הדרכים על ידי נהגים בגיל השלישי.
אפי רוזן: הגרף הוא טבעי.
אפי רוזן: באופן טבעי, יגיד לך גם ד"ר דקל, בגיל השלישי רמת הקוגניציה משתנה, יגיד לך פרופ' גרוטו שגם הראייה משתנה, יש עלייה טבעית בהתאם לירידה בכשירות הרפואית והקוגניטיבית של האנשים.
אפי רוזן: אין מה לעשות, בגיל 20 אנחנו יותר רעננים מ-50 ו-50 יותר מ-80.
אפי רוזן: אנחנו מזהים עלייה חדה ומשמעותית בהיפגעות של הולכי רגל בגיל השלישי.
אפי רוזן: זה מחקרית, אמפירית הוכח.
אפי רוזן: בהיבט של נוהגים - - - שלא עכשיו נשפוך את התינוק עם המים.
ישראל אייכלר: אני ראיתי יהודי בן 90, דווקא באנגליה, יוצא מחנייה ונוהג בשופי ויש לו את כל הזמן שבעולם.
ישראל אייכלר: וראיתי שמישהו שואל אותו למה הוא מעכב אז הוא אמר, כשתגיע לגיל שלי גם אתה תעכב את התנועה.
ישראל אייכלר: אבל הוא נסע.
ישראל אייכלר: הוא לא עשה שום מכה, שום דבר, אבל הוא נסע לאט.
אסף שרון: חשוב לי רק כדי להשלים את הדברים – רבים מהתאונות שבהן נפגעים הולכי רגל, תאונות חמורות, תאונות קשות, מעורבים בהם נהגים מבוגרים- -
ישראל אייכלר: אה, נהגים מבוגרים אתה מדבר.
אסף שרון: מעורבים נהגים מבוגרים.
אסף שרון: אנחנו מדברים על תאונות שקורות בעיר, והוזכרו כאן העניינים של המגבלות וכו'.
אסף שרון: אנחנו פשוט רוצים להסתכל גם קדימה ומבטאים את החשש ואת ההתייחסות לנושא שהמעורבות תלך ותגדל.
אסף שרון: ואני כרגע דיברתי על מספרים מוחלטים, לא לפי - -
ישראל אייכלר: אז מה ההמלצות שלכם?
אסף שרון: אנחנו עוסקים בנושא הזה, ואליי באופן אישי הנושא קרוב.
אסף שרון: כתבנו מסמכים עם דרכי וכיווני פעולה ונשמח לדון בהם.
אסף שרון: וההמלצות שלנו קשורות גם למה שנדון כאן בשולחן וגם להיבטים נוספים שקשורים להולכי רגל, לתשתיות - -
אפי רוזן: אני רוצה לשאול אותך שאלה מקצועית – האם מספר התאונות של נהגים בגיל השלישי גבוה מהאחוז היחסי שלהם באוכלוסייה באופן שאתה יכול ליצור מובהקות.
אסף שרון: הבנתי את השאלה.
אסף שרון: חשוב לומר כאן ולהניח את זה על השולחן שמבחינה אפידמולוגית נהגים מבוגרים לא מהווים בעיה ציבורית אפידמולוגית.
אסף שרון: אבל כשאדם מבוגר עם המגבלות שצוינו כאן יושב מאחורי ההגה כאן מתחילה הבעיה.
אסף שרון: ופה זה אולי הרקע לדיון שהייתי צריך להיות שותף לו בפגישות הקודמות, אבל זה בעצם הרקע, ולכן התחלתי ואמרתי שחייבים לטפל בחסמים.
אפי רוזן: השאלה אם אדוני נרגע, זה עכשיו הכי חשוב.
ישראל אייכלר: קיימת את המצווה "והדרת פני זקן".
אפי רוזן: תודה אדוני.
ישראל אייכלר: ד"ר דקל רצית להתייחס לדברים שלו על הזקנים.
רז דקל: קודם כל, צריך להבין שדפוס הנהיגה של אנשים משתנה לאורך השנים.
רז דקל: זאת אומרת, כאשר הם מרגישים לא טוב הם בדרך כלל לא נוהגים, כשתנאי מזג האוויר הם לא טובים הם בדרך כלל לא נוהגים, בשעות מאוחרות בלילה הם לא נוהגים, אם שתו אפילו כוסית של יין הם בדרך כלל לא נוהגים.
רז דקל: רוב האנשים המבוגרים עושים רגולציה של הנהיגה של עצמם, רגולציה עצמית.
רז דקל: אבל גם בהינתן הרגולציה הזו צריך לזכור שני דברים.
רז דקל: האחד, וזה הוזכר כאן, ההיפרעות של קשישים, אם כהולכי רגל ואם כנהגים, בתאונה נתונה היא הרבה יותר קשה מאשר צעירים כי הם יותר שבירים, יותר רגישים, זה אחד.
רז דקל: שתיים – פר קילומטר של נסועה המעורבות שלהם היא גבוהה מאוד.
רז דקל: זאת אומרת, הנסועה של נהגים בגיל השלישי היא הרבה יותר נמוכה מאשר נהגים צעירים יותר ולכאורה בתנאים יותר נוחים.
רז דקל: חרף כל זאת הירידה הקוגניטיבית של הגיל השלישי גורמת לכך.
רז דקל: מה שאנחנו עושים במכון – אנחנו תוקפים את הבעיה הזאת בשני מובנים: המובן האחד הוא המובן הקוגניטיבי, כשהמובן הקוגניטיבי זה לא לבדוק אם הם זכאים למדליה במתמטיקה אלא לראות איך הם מנתחים סיטואציה בזריזות והזריזות העניין ומגיבים במהירות לסיטואציה.
רז דקל: והדבר השני זה גם עניין שנוהגים להתקלס בו אבל הוא לא נכון – העניין האישיותי.
רז דקל: אם יש לך אדם שמפגין גישה של אחריות ואומר על כל דבר הכי קטן אני נזהר יותר כי אני מודע לעובדה שאני קצת יותר איטי, זה לא פשע להיות יותר איטי, אבל הוא מודע לזה – איש כזה שלוקח אחריות על הסיטואציה הוא מבחינתנו כשר.
רז דקל: אבל איש שאומר לי אין שום דבר אני נוהג כרגע כמו בגיל 20 ואני יכול לעשות הכל וכו' - - - זה הצד השני שאליו אנחנו מתייחסים.
ישראל אייכלר: יש מצב שאתם אומרים לבנאדם – אני לא אקח ממך את הרישיון כי אתה צריך לנסוע לבית כנסת, למועדון, לבת שלך, אבל אנחנו לא רוצים שתצא בדרך בינעירונית או בלילה או משהו כזה?
רז דקל: כאן צריך לומר, נגעת כאן בנקודה שהיא נקודה לא פשוטה בעינינו.
רז דקל: קודם כל, כמו שאמרו כאן כולם ובצדק, המכון לא נוהג בשיטה הזאת.
רז דקל: ועדת הערר שרואה את עצמה כוועדה שיפוטית או מעין שיפוטית כן נוהגת ונותנת אישורים כאלה.
רז דקל: את ההיגיון לפרט מבחינת אחריות עליה אנחנו מבינים מצוין - -
ישראל אייכלר: יש לכם סמכות לעשות את זה.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, אתם לא חייבים או לשלול רישיון או לתת רישיון.
רז דקל: אני נתקלתי בזה לראשונה והרמתי גבה, זה היה נראה בעיניי מאוד מוזר.
רז דקל: ואז פניתי בעניין הזה גם לגופי האכיפה, ומבחינת גופי האכיפה זה לא ניתן לאכיפה.
רז דקל: זאת אומרת, על פניו, אם יש לך אדם שהמכון אמר לו, אדוני היקר אתה לא כשיר לנהוג.
רז דקל: הלך לוועדת הערר ואמרה לו ועדת הערר, אתה כשיר לנהוג אבל רק בדרך למועדון ו- - - וחזרה הביתה, לא משנה, במגבלות שנתנה, והחזירה לו את הרישיון.
רז דקל: מכל בחינה מעשית לאיש יש רישיון נהיגה מלא.
ישראל אייכלר: בסדר, אבל אם שוטר ימצא אותו, אם הוא ינהג לא כמו שצריך אז הוא יסתכל ברישיון ויראה שמותר לו לנסוע גם - -
איתמר גרוטו: אני יודע שדעתי קצת שונה, בסוף האחריות הרבה היא על הבנאדם.
איתמר גרוטו: גם אני לגבי אימא שלי, היא מבוגרת, אני יודע שאם יתנו לה אישור כזה לנהוג מהבית שלי לבית שלה או משהו כזה אז זה מה שהיא תעשה.
איתמר גרוטו: כי בסוף רוב האנשים הם - -
ישראל אייכלר: אחראים, בוודאי.
איתמר גרוטו: אז ככה אנחנו גם נקפיד במשפחה, אתה יודע - -
אפי רוזן: למעשה בשאלה שלך אתה סגרת עכשיו את כל המעגל של האנומליה של התהליך ואני אגיד למה אני אומר את זה.
אפי רוזן: הלא מה קורה – ועדת הערר הופכת מעט יותר מ-50% מהחלטות המכון הרפואי.
אפי רוזן: אז הברנש אומר, נו, יש לי סיכוי.
אפי רוזן: זאת אומרת, הוא רץ להוציא את ה- - הוא אומר, שווה לי 1000 שקלים כי על כל שניים אחד מקבל חזרה את הרישיון.
אפי רוזן: מדוע זה קורה?
אפי רוזן: ברוב מוחלט של המקרים ועדת הערר לא הופכת את ההחלטה של המכון ב-100%.
אפי רוזן: היא סבורה, כמו ד"ר רז דקל, ד"ר רז דקל מנהל ניהול סיכונים במסגרת הזו, הוא אומר, אני לא לוקח סיכון, לא מינו אותי לקחת סיכון.
אפי רוזן: ועדת הערר שיושבים בה שלושה פרופסרים שנחשבים מהטובים במשק, אומרים רק רגע, אני ראיתי שברנש פלוני רשאי לנסוע מרחוב כצנלסון בגבעתיים נניח ועד לבית חולים תל השומר.
אפי רוזן: כך כתוב בוועדה.
אפי רוזן: ואז אתה שואל את הוועדה למה – הוא לא רשאי לנהוג אבל הוא הולך כל יום לטיפול רפואי מסוים שהסכנה ש- - - זאת אומרת, שוועדת הערר רואה הפוך, היא אומרת שליטול ממישהו רישיון צריך סיבה טובה-טובה מאוד.
אפי רוזן: הדבר הזה מייצר באמת את הבעיה שאנשים תולים תקווה בוועדת הערר, רצים ומשלמים הון תועפות.
אפי רוזן: אבל צריך להבין, אני חושב שהמכון הרפואי עושה עבודת קודש.
אפי רוזן: התפקיד שלו הוא לקיים ניהול סיכונים הכי נכון לילדים שלנו למדינת ישראל.
ישראל אייכלר: כן, אבל אני דווקא יותר בשיטת ועדת הערר.
ישראל אייכלר: כי כל אדם הוא שונה, היא צריכה להתרשם מהאדם.
ישראל אייכלר: לפעמים יש אדם זקן שאומר, אני צעיר כמו בן 20, אתה יודע מיד שהוא לא מסוגל.
ישראל אייכלר: אבל אם הוא בא ואומר, אני יודע שאני חלש ואני נזהר ואני רק צריך לנסוע לקופת חולים כי זה התרופות שלי וזה עולה לי הון תועפות לנסוע עם מונית אז כן הייתי נותן.
רז דקל: זה בדיוק מה שהמכון עושה.
רז דקל: אבל המקרים שהמכון פוסל, המכון פוסל יחסית למדינות מקבילות במערב מעט מאוד אנשים, ואנחנו באמת בית הלל באופן קיצוני.
רז דקל: במטוטלת הזאת שבין ניידות לבטיחות אנחנו נוטים באופן קיצוני לניידות.
רז דקל: המקרים שנפסלים הם לא מקרים אפורים, הם מקרים של אפור כהה מאוד.
ישראל אייכלר: אני חייב לסיים את הדיון בגלל השעה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לברך את נציגי המשרדים וכל השותפים בהנהלת המערכת לביצוע בדיקות ביעילות ובמהירות.
ישראל אייכלר: אני לא תמיד מברך.
ישראל אייכלר: הפעם אחרי שלושה דיונים אני רואה התקדמות גדולה מאוד ושיתוף הפעולה בין המשרדים גם הוא חשוב מאוד.
ישראל אייכלר: הוועדה התבשרה כי אגרה לנבדקים תופחת משמעותית מ-624 שקלים ל-117 שקלים לכ-2800 נבדקים בשנה בקריטריון חשמל סוציאלי.
ישראל אייכלר: אנחנו מברכים על כך.
ישראל אייכלר: נציגת האוצר של ועדת האגרות בישרה לוועדה כי ועדת האגרות רואה בחיוב הפחתת אגרות לאזרחים חולים, זקנים, נכים שנשלחו שלא ברצונם, אבל צריכה לקבל הוראה ממשרד התחבורה והאוצר.
ישראל אייכלר: נפח פעילות המכון עלה ב-10% מהשנה שעברה.
ישראל אייכלר: יש עדיין צעדים לשיפורים.
ישראל אייכלר: הובטח כי עד סוף השנה יבחר ספק חיצוני לעשיית המבחנים.
ישראל אייכלר: אנחנו נשמח לקבל מכתב ביום שזה יהיה, עדיין ב-2018 שהמכרז מסתיים או אושר.
ישראל אייכלר: אנחנו מקווים שכבר בתחילת 2019 המערכת כולה תעלה בשלמות לאוויר.
ישראל אייכלר: משרד התחבורה הודיע לוועדה כי כאשר נבדק נפסל מסיבות רפואיות משרד התחבורה יטפל בפנייתו ולא כפי שהיה בעבר.
ישראל אייכלר: פה מדובר על תחבורה ציבורית ו- - - אז צריך לעדכן את זה.
ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת מהביטוח הלאומי שברגע שלקחו מנבדק עם מוגבלות את הרישיון מיד יעבור לזכאות לניידות ללא רכב עד שיקבל את הרישיון חזרה, שלא יצטרך לעבור עוד פעם את התהליך של האישור של הוועדות הרפואיות.
ישראל אייכלר: אנחנו רוצים שמשרד התחבורה יעשה דירוג באגרות בין אנשים שנשלחו על ידי רופאים, חולים, קשישים בעלי מוגבלויות לבין סיבות אחרות עברייניות לבדיקה.
ישראל אייכלר: לעניין חובת ניהול הפרוטוקול – הוועדה רשמה לפניה את הודעת משרד התחבורה כי אכן יש למסור לנהגים החלטה מנומקת ומפורטת בזמן המתאים בלי שיהוי מיותר.
ישראל אייכלר: תודה רבה לכולכם שהייתם איתנו.
ישראל אייכלר: שלום לכם, אנחנו דנים היום בוועדה לפניות הציבור בעניין טיסות אל על בערבי שבת, בעקבות האירוע שהיה לפני כמה שבועות, כאשר טיסת אל על יצאה לדרך מניו יורק לישראל בשעה שהמטוס, מסיבות שונות ומגוונות, לא היה יכול להגיע עד השבת ולכן הוא נחת באתונה.
ישראל אייכלר: זה גרם סבל רב גם לאלה שהיו באתונה במקום בניו יורק – אם היו נותנים להם לרדת – וגם לנוסעים האחרים.
ישראל אייכלר: אנחנו קיבלנו פניות רבות מאוד בנושא, והיום אנחנו נדון בכך.
ישראל אייכלר: אני דיברתי עם היושב-ראש של אל על, אלי דפס, והוא הבטיח לי שתוך עשרה ימים או שבוע יהיה דוח של המבקר של אל על, ואני מקווה שאולי תוכלו להציג לנו אותו או את חלקו פה בוועדה.
ישראל אייכלר: יש לנו גם פונים שהגיעו, וגם נציג של משרד התחבורה, ישי דון יחיא, מרשות התעופה האזרחית.
ישראל אייכלר: אני אפתח בפנייה שהביא לי נוסע שהיה שם.
ישראל אייכלר: רציתי להפגיש אותו איתכם, אבל במוצאי שבת הוא כבר נסע חזרה, כך שלא היה אפשר להפגיש אותו.
ישראל אייכלר: אבל אני אקריא פה את העובדות כפי שהוא מספר אותן.
ישראל אייכלר: הוא כותב: הייתי על הטיסה המדוברת, ישבתי במרכז המטוס, כך שאני יכול להעיד שלב אחרי שלב על מה שאירע.
ישראל אייכלר: אני טס בקו הזה בקביעות לצורך עסקים, בטיסה שבועית קבועה שיוצאת ב-18:30 שעון ניו יורק ביום חמישי ונוחתת בישראל בסביבות 11:30 בבוקר של יום שישי.
ישראל אייכלר: זאת הטיסה האחרונה לפני שבת, מה שהופך אותה לפופולרית בקרב אנשי עסקים שנמצאים במהלך השבוע בניו יורק וחוזרים לשבת לישראל כדי להיות עם המשפחה.
ישראל אייכלר: באותו שבוע ידענו שאמור לרדת שלג בשעות הצהריים, משהו שיכביד על התנועה בדרכים.
ישראל אייכלר: כל הנוסעים נערכו בהתאם ויצאו מוקדם יותר לשדה התעופה, וכולם הגיעו.
ישראל אייכלר: מדובר במטוס ג'מבו עם מאות נוסעים, וכולם הגיעו בזמן ללא יוצא מן הכלל.
ישראל אייכלר: בשדה אמרו לנו שהטיסה תתעכב בשעה, אבל לא הסבירו לנו למה.
ישראל אייכלר: אומנם יום שישי קצר, אבל עדיין נספיק להגיע לפני שבת.
ישראל אייכלר: בינתיים הזמן עבר ולא נראה שמשהו מתקדם.
ישראל אייכלר: התחלנו לחשוש.
ישראל אייכלר: העלו אותנו על המטוס וראינו משהו מוזר.
ישראל אייכלר: במטוס כזה, שאמורים להיות כ-40 אנשי צוות, ראינו בקושי כמה אנשים.
ישראל אייכלר: הוסבר לנו שצוות הטיסה מתעכב בדרכים ועוד חצי שעה הוא יגיע.
ישראל אייכלר: חצי שעה הפכה לשעה, ועוד קצת, ואז הצוות עלה.
ישראל אייכלר: היינו כבר בשעה תשע בערב והיינו בלחץ, כי המשמעות היא נחיתה באזור השעה שתיים בישראל.
ישראל אייכלר: ביקשנו לרדת מהטיסה – זו הנקודה המרכזית בעיניי כיושב-ראש הוועדה – ולעשות את השבת בארצות הברית.
ישראל אייכלר: אבל הקברניט הבטיח: הינה, אנחנו כבר יוצאים, אנחנו הראשונים בתור להמראה, נגיע בשתיים וחצי, לפני שבת.
ישראל אייכלר: האמנו, למרות שראינו מטוסים אחרים נכנסים למסלול.
ישראל אייכלר: המטוס החל ליסוע על המסלול, אבל הוא יצא לקבל טיפול להפשרת קרח מהכנפיים והמנועים.
ישראל אייכלר: ההליך כולו לקח למעלה משעה, והמשמעות – נחיתה לקראת 15:30, שעה לפני השקיעה, שזה חצי שעה בערך לפני הדלת נרות בירושלים.
ישראל אייכלר: עד שהמטוס מתחבר לשרוול, עד שהמטוס מתפנה, עד שמספיקים לצאת מביקורת הדרכונים זה עוד שעה, כך שלפי החישובים היינו אמורים לבלות את השבת בשדה התעופה בן גוריון, משהו שלא היינו מוכנים לו.
ישראל אייכלר: החלה מהומה.
ישראל אייכלר: רצינו לרדת.
ישראל אייכלר: כל מה שביקשנו זה לרדת.
ישראל אייכלר: היו צעקות, זה טבעי.
ישראל אייכלר: אנשים מחכים בשדה מארבע אחרי הצהריים, כל רגע מבטיחים להם שכבר ממריאים – והשעון רץ קדימה.
ישראל אייכלר: אבל בשום שלב לא הייתה לא אלימות מילולית ולא הרמת ידיים, ודאי שלא אלימות פיזית.
ישראל אייכלר: בעקבות המהומה עלה הקברניט ברמקול ואמר שהוא חוזר לשער להוריד אותנו.
ישראל אייכלר: אלא שבמקום להוריד אותנו בשער הוא התחיל לנסוע לכיוון מסלול ההמראה.
ישראל אייכלר: האנשים כעסו, נעמדו, סירבו לשבת.
ישראל אייכלר: בשלב מסוים עלה הרב שלום בער סורצקין, ראש מוסדות עטרת שלמה, ברמקול ואמר שהוא דיבר עם הקברניט, והמטוס בעזרת השם ינחת שעה לפני שבת, והוא הזמין את כולם לבוא אליו לראשון לציון אם לא נספיק להגיע לירושלים.
ישראל אייכלר: מאוחר יותר יספר הרב סורצקין, ואני מצטט ממה שפורסם בתקשורת, מתוך קטעי וידאו בהם הוא מגולל את הסיפור: השתמשו בי.
ישראל אייכלר: שיקרו אותנו.
ישראל אייכלר: אמרו לנו נתונים לא נכונים.
ישראל אייכלר: ויותר מזה – לא התייחסו לאנשים, לא נתנו שום מידע.
ישראל אייכלר: אמרו לי שהטיסה תיקח תשע שעות ועשר דקות, ביקשו ממני לדבר במערכת הכריזה של המטוס ואמרו שהמטוס ינחת בשעה שלוש בתל אביב.
ישראל אייכלר: גם כשהיה שינוי, בכלל לא עדכנו אותנו, למרות ההצהרות.
ישראל אייכלר: כאן הוא מצטט את מה שהוא שמע בשם הרב סורצקין: יש לציין כי גרסאות הנוסעים מתאימות להקלטות הקשר בין קברניט המטוס לבין מגדל הפיקוח בנמל התעופה.
ישראל אייכלר: הטייס, שעמד על מסלול ההמראה, התלבט אם לחזור או לטוס.
ישראל אייכלר: הוא ביקש ממגדל הפיקוח אישור להמתין כמה דקות, ונימק זאת: "יש לנו בעיות עם כמה נוסעים.
ישראל אייכלר: נקבל עדכון תוך כמה דקות אם אנחנו יכולים להמריא או שנצטרך לחזור בחזרה לשער".
ישראל אייכלר: אני רוצה להפסיק את הציטוט ולהגיד משהו בסוגריים.
ישראל אייכלר: בפולניה היו אומרים שמה שיותר גרוע מרשעות זאת טיפשות.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, אם יש לך נוסעים שרוצים לרדת ואתה יכול לחזור לגייט ולפתור את הבעיה, אז ללכת ולהסתבך בהתלבטויות זה הכשל הניהולי לדעתי.
ישראל אייכלר: אני סוגר סוגריים וממשיך במכתב.
ישראל אייכלר: הנוסעים מיהרו לנצל את הטיסה הארוכה לנמנום.
ישראל אייכלר: הם ראו שהשעה המיועדת לנחיתה הייתה 04:25, ולאחר זמן זה ירד ל-04:15.
ישראל אייכלר: הבנתי שאולי נספיק בקושי לצאת מהמטוס לפני השקיעה, ואמרתי לדיילות שכדאי לתאם עם משרדי אל על בארץ ארוחות שבת ומקומות לינה בטרקלין בבן גוריון לנוסעים שומרי שבת.
ישראל אייכלר: מפה לשם אני קולט שעל הצגים מופיע בכלל זמן נחיתה 03:10.
ישראל אייכלר: זה היה נשמע בלתי סביר, התחילו לחשושים שאולי אנחנו נוחתים בכלל באתונה.
ישראל אייכלר: אגב, פה בארץ כולם כבר ידעו שהם הולכים לאתונה, אבל הם במטוס עוד לא ידעו.
ישראל אייכלר: שאלנו את הדיילות, הן לא ידעו להגיד כלום, ואז הקברניט אמר שלא נספיק לנחות בבן גוריון לפני שבת, ולכן ננחת באתונה.
ישראל אייכלר: באותו שלב מי שהתפרץ היו בכלל אנשים חילונים שרצו להגיע כמה שיותר מהר הביתה – "למה לרדת באתונה".
ישראל אייכלר: אנחנו היינו לחוצים שהמשפחות שלנו מחכות לנו ואיפה נעשה את השבת.
ישראל אייכלר: לשמחתנו שליחי חב"ד באתונה, הרב מנדי הנדל ורעייתו, עשו עבודה נפלאה וארגנו לנו סעודת מלכים.
ישראל אייכלר: וכאן הוא מגיע למלון, ואני לא אאריך הרבה: במלון שסודר לנו מטעם אל על לא היו מספיק חדרים והיינו צריכים לישון עם אנשים אחרים באותו חדר.
ישראל אייכלר: הוא מסביר פה את הסיבה, אבל אני לא אאריך.
ישראל אייכלר: במוצאי שבת כולנו התקשרנו למשפחות לעדכן ולהתעדכן איך עברה השבת – ומה אנחנו שומעים?
ישראל אייכלר: שאנחנו אלימים, שהרבצנו לדיילות, שניסינו לפרוץ לתא הטייס, ושחברת התעופה מאששת את הדברים ואומרת שתגיש תלונה נגד הנוסעים.
ישראל אייכלר: תפסנו את הראש.
ישראל אייכלר: הסתירו מאיתנו מידע, צוות הטיסה לא הגיע בזמן, הם ידעו שהם לא יספיקו לנחות בארץ לפני שבת, סירבו לחזור לשער להוריד אותנו, השתמשו ברב סורצקין שירגיע אותנו, הם ידעו שהם נוחתים באתונה ואמרו לנו את זה רק שעתיים לפני הנחיתה – ואנחנו אלה שיוצאים לא בסדר?
ישראל אייכלר: ככה הוא כתב.
ישראל אייכלר: ועכשיו הוא מספר על שליחי חב"ד.
ישראל אייכלר: יצוין כי בערב שבת, כשנחתנו ביוון, התקשרנו הביתה לעדכן אותם שלא נגיע לשבת ושלא ידאגו.
ישראל אייכלר: אמרו לנו: עדכנו אותנו כבר בבוקר שאתם תנחתו בסוף ביוון.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, בארץ כבר ידעו לפניהם.
ישראל אייכלר: גם שליח חב"ד באתונה עודכן כבר ב-11 בבוקר על המטוס שאמור לנחות אחר הצהריים.
ישראל אייכלר: זו הנקודה המכעיסה בכל הסיפור: התנהגו איתנו בחוסר יושב ובלי הגינות.
ידידיה לוונטל: אמרו לו שיש 60 מנות.
ישראל אייכלר: כשתקבל זכות דיבור תדבר יותר על הפרטים.
ישראל אייכלר: גם הוא דיבר איתי על העניין של ה-60.
ישראל אייכלר: כי הם לקחו בחשבון את אלו שהזמינו "ספיישל קושר", הם לא ידעו ששומרי שבת רבים לא הזמינו "ספיישל קושר".
ישראל אייכלר: אני ממשיך במכתב.
ישראל אייכלר: הם לא אמרו לנו מה הולך לקרות, מתי בדיוק נצא ואיפה ננחת.
ישראל אייכלר: המסקנה העולה היא ברורה: צוות הטיסה איחר למטוס...
ישראל אייכלר: הוא עוד פעם אומר את אותו דבר, אז אני לא אאריך ולא אגיד את זה שוב.
ישראל אייכלר: אגב, הם אמרו לנו שהחב"דניקים היו בסדר גמור.
ישראל אייכלר: ולא זו בלבד, הוא גם סיפר לי שארגנו להם מקווה באתונה.
ישראל אייכלר: יכול להיות שמשמיים הביאו אותם לשם, כדי שיהיה מקווה באתונה.
ישראל אייכלר: אבל זה סיפור אחר.
ישראל אייכלר: הוא טוען שכשהגיעו הנוסעים החילונים בשבת, חילקו להם שוקולדים ביציאה מהמטוס; ואנחנו, שחזרנו במוצאי שבת, לא קיבלנו כלום, רק רפש והמלצות – מה שמבליט עוד יותר את הפער ביחס לנוסעים.
ישראל אייכלר: זו הטענה של הפונה, שתכף אני אגיד לכם את השם שלו.