GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רן שדמי: רשמתי פה כמה נקודות ששאלת עליהן, אני רוצה להתייחס אליהן.
רן שדמי: דבר ראשון, הסיפור של עליה מכל הדלתות שזה בעצם צעד משלים לביטול הטעינה אצל הנהג, אז כמובן שמשרד התחבורה מאוד דוחף ליישם את זה.
רן שדמי: כבר כיום אנחנו בסביבות 10%-15% מקווי השירות במטרופולינים הגדולים, בקווי שירות, יש בהם עליה מכל הדלתות.
רן שדמי: אנחנו, עם העברת החקיקה לוועדת הכלכלה נפתח את כל קווי השירות, כל האוטובוסים בגוש דן.
רן שדמי: אנחנו מאוד מקווים שכבר בתחילת ינואר נסיים את העברת החקיקה לוועדת הכלכלה ומייד לאחריה נפתח את כל קווי השירות בגוש דן בטבעת אחת של כל המפעילים.
רן שדמי: המפעילים ערוכים לזה כבר בגוש דן.
רן שדמי: דן ערוכה כבר עם ולידטורים בכל האוטובוסים.
רן שדמי: אגד מסיימת את ההיערכות שלה בגוש דן.
יחיאל רודמן: על איזו חקיקה אתה מדבר?
ישראל אייכלר: לאפשר לפקחים של אוטובוסים כמו לפקחי סיטיפס.
לרה פארן: לא היה יותר הגיוני לחכות שזה קודם יעבור ואז לעשות את זה?
רן שדמי: לא, כי אני חושב שהדברים הם לא בהכרח תלויים, כי יש יתרון מאוד גדול.
רן שדמי: כבר היום אנחנו רואים, בירושלים בוודאי, שברגע שהנהג לא מתעסק בכסף, זה גם חוסך המון זמן וגם נותן לנהגים את היכולת לנשום, וזה יקרה בסיפור הזה של העליה מכל הדלתות.
רן שדמי: זה קורה, זה יקרה, ואם יש משימה שכל משרד התחבורה על זה, אז זה זה.
יחיאל רודמן: עליה מכל הדלתות מתי מתוכנן?
ישראל אייכלר: אחרי שיאושר החוק.
רן שדמי: בגוש דן, מיידי, בירושלים, כמה חודשים לאחר מכן.
רן שדמי: בחיפה, כמה חודשים לאחר מכן.
רן שדמי: בגדול, במהלך 2019 אם לא ניתקע עם נושאי חקיקה אחרים, בכל המטרופולינים הגדולים כבר יעלו מכל הדלתות.
רן שדמי: כמובן שאנחנו מברכים על הצעד ואנחנו מברכים על הטעינה ללא נהג.
רן שדמי: לעניין הטעינה ללא נהג, אנחנו מתמודדים פה עם שתי בעיות: בעיה אחת, הנושא ההסברתי, שבעצם אנחנו צריכים לגרום לשינוי התנהגותי אצל הנוסע.
רן שדמי: אנחנו יודעים שהכי קל, תזמין דייל ללכת ולקנות אצל הנהג, אבל זה לא הכי נכון.
רן שדמי: זה היה נכון אולי לאותו בן אדם שקונה, וכל אותם 50 איש שיושבים באוטובוס, מחכים - - -
ישראל אייכלר: והנהגים במכוניות מאחוריו.
רן שדמי: והנהגים מלפניו ואחריו ומצדדיו.
רן שדמי: כולם יודעים שזה לא נכון.
רן שדמי: הנושא הזה של השינוי ההתנהגותי הזה, שמה לעשות, הציבור צריך להתרגל לטעון את הרב-קו שלו פעם בשבועיים, פעם בחודש במקום כזה ואחר, הוא שינוי שהציבור צריך להתרגל אליו.
רן שדמי: אנחנו נערכנו לזה הן בפן הפרסומי מצד אחד, והן בפן של ההנגשה.
רן שדמי: אנחנו היינו רוצים בכלל באמת שיטענו בבית, שאנשים יטענו בסלולר או עם הקורא-כותב הזה במחשב שאפשר לטעון, והאתרים.
רן שדמי: ככל שאני יודע, האתרים האלה הם אתרים כשרים מבחינת אפשרות השימוש שלהם לציבור הדתי.
רן שדמי: זה החזון שלנו, שבכלל יטענו בבית, לא יצטרכו ללכת לשום מקום.
רן שדמי: לאחר מכן יש בעצם את אותן רשתות קמעוניות, אותו ציבור שבא ואומר, אנחנו רוצים לטעון באמת במזומן.
רן שדמי: אז נכון, לטעון במזומן זה קצת יותר קשה, דורש קצת יותר מאמץ.
רן שדמי: פרסנו בירושלים סדר גודל של 200 עמדות.
ישראל אייכלר: אומר לך שבפסגת זאב צרכנייה גדולה לא רוצה.
רן שדמי: לא רוצה, לא רוצה, אני לא יכול להכריח אותו.
יחיאל רודמן: הוא גם לא פתוח ב-06:30 בבוקר.
יחיאל רודמן: הוא לא פתוח 24 שעות.
ישראל אייכלר: הוא אומר שבכלל הצרכנייה לא רוצה.
ישראל אייכלר: מה תעשה אם רוב הקיוסקים יגידו לך, לא רוצה ניסיתי, לא כדאי לי?
רן שדמי: היום רוצים.
רן שדמי: אם בהתחלה באמת היה יותר קשה, אני היום רואה שיש ביקוש.
רן שדמי: יש ביקוש ורוצים, וכנראה שמעבר לטעינה גם קונים אצלם עוד איזה מסטיק, אני לא יודע מה עושים שם, או קפה, ויש תנועה, ויש תנועה של רשתות קמעוניות שנכנסות, הן רשתות קמעוניות של המגזר הדתי.
ישראל אייכלר: איך קוראים לצרכנייה שלא רוצה?
יצחק אליהו: "זול וגדול".
רן שדמי: והן רשתות שלא היו מוכנות לחשוב על זה בעבר.
רן שדמי: היום כבר כן יש איתן סיג ושיח כדי שהן גם יכנסו לעולם הזה.
רן שדמי: איזושהי מילה לנושא של המכונות טעינה.
רן שדמי: לצערי הצבת מכונות טעינה זה תהליך בירוקרטי מסורבל אפילו שהיה לנו שיתוף פעולה מלא עם עיריית ירושלים.
ישראל אייכלר: אפילו בכותל המערבי, שלט אחד לקח לנו כל כך הרבה שנים.
רן שדמי: אז להציב מכונות זה סיפור.
ישראל אייכלר: הם התחייבו לפני שנתיים פה בוועדה שישימו מכונות בכל רחוב יפו.
רן שדמי: אם היינו צריכים לבנות על מכונות הטעינה, לא היינו פותחים דלתות גם בעוד 200 שנה.
לרה פארן: מה עם בתוך האוטובוסים?
רן שדמי: אני יחד עם חברת דן ועוד בחור, אלון שני, ישבנו עם חברת דן.
רן שדמי: אמרנו להם, בואו נכניס מכונות טעינה לתוך האוטובוסים.
רן שדמי: דן הרימו את הכפפה בקו 1 ובקו 189.
רן שדמי: במקביל למה שעשינו בדן, הכנסנו את זה גם בשורה של מרכזים שלנו, בבאר שבע ובמרכז השרון.
רן שדמי: זה הכול היה במקביל.
רן שדמי: בבדיקה לאחור אני אומר לכם, אני חושב שזו הייתה טעות לעשות את זה.
ישראל אייכלר: בבאר שבע היו בעיות, אני יודע.
רן שדמי: בבאר שבע יש אותן בעיות שיש בקו 1 ובקו 189.
רן שדמי: אני אנסה להסביר בקצרה את הבעיות.
רן שדמי: ברגע שהבנתי שיש בעיות, אמרנו שאנחנו לא הולכים לכיוון הזה.
רן שדמי: מה הבעיות המרכזיות שיש לנו עם זה?
רן שדמי: אחד, זה פוגע בזרימה באוטובוס.
רן שדמי: מי שעולה היום לאוטובוס, נוסעים, ברגע שהם חושבים שהם יכולים לטעון באוטובוס, הם באים לטעון באוטובוס ואז אנשים עומדים מול המכונה, לא בטוח שיש להם מה להחזיק.
רן שדמי: האדם השלישי כבר יורד לפני שהוא הגיע למכונה.
רן שדמי: אני ראיתי את זה במצלמות גם באוטובוס וגם הסתכלתי במרכז שליטה של דן בבאר שבע.
רן שדמי: הנוסע השלישי בכלל לא מגיע למכונה.
רן שדמי: זה דבר ראשון.
רן שדמי: דבר שני, מדברים כולם על אזרח ותיק.
רן שדמי: אני רוצה שתלכו לראות אזרח ותיק קונה כרטיס במכונה הזאת.
רן שדמי: הוא לא מצליח.
רן שדמי: המטבעות נופלות על הרצפה.
רן שדמי: הוא מרים, הוא נופל או שהוא מבקש מאיזה ממישהו אחר שיקום ויטען לו.
רן שדמי: זה היה מאוד בעייתי.
ישראל אייכלר: אני מציע בתחנות, לא באוטובוס.
רן שדמי: המכונות האלה, בגלל שהן כל הזמן בתנועה, יש להן בעיות תחזוקה.
רן שדמי: זה מכונות שכל הזמן רועדות בבמפרים, לא בבמפרים.
רן שדמי: התנועה בכביש בארץ היא לא תנועה חלקה וזה גורם להם להתקלקל ואז אנשים חושבים שהם יכולים לטעון באוטובוס אבל אין מכונה באוטובוס, היא לא עובדת.
רן שדמי: ברגע שהבנו את זה, החלטנו שכבר לא ממשיכים בכיוון הזה.
אחיקם שמעוני: גם התפעול של כל הדבר הזה.
ישראל אייכלר: כן, אבל בתחנות חייבים לעשות.
רן שדמי: התחנות עמוסות.
רן שדמי: אנחנו כן נרצה לשים.
רן שדמי: זה תהליך ארוך ובירוקרטי.
רן שדמי: מכונות באוטובוס, אנחנו חושבים שזו טעות לשים.
רן שדמי: ברוב המקומות בעולם שאני מכיר, יש בתחנות מרכזיות מכונות ויש פריסה בקיוסקים, ברשתות וכדומה, אותה שיטה שאנחנו - - -
ישראל אייכלר: באירופה יש בכל תחנה.
רן שדמי: לא, אין בכל תחנה באירופה, יש בכל מטרו.
רן שדמי: אתה מסתובב בלונדון, אתה לא רואה בכל תחנה.
ישראל אייכלר: בלונדון יש בכל תחנה קיוסק.
ישראל אייכלר: אתה נכנס לקיוסק.
ישראל אייכלר: אתה לא רואה את הנהג בכלל, הוא סגור בקופסה.
רן שדמי: אתה לא רואה, אבל אתה לא יכול לקנות אצל הנהג באוטובוס.
ישראל אייכלר: לא, בקיוסק שליד התחנה.
רן שדמי: יש כל מיני מקומות בעולם שהעירייה מחייבת את הקיוסקים כחלק מרישיון העסק שגם ימכרו.
רן שדמי: יש אלף ואחת שיטות בעולם.
רן שדמי: אנחנו חיים ברגולציה של ישראל, לא מכריחים את הקיוסקים למכור, מעודדים אותם למכור.
רן שדמי: הם הבינו את הפוטנציאל הטמון בזה.
רן שדמי: אני רואה שיש התעניינות ובסך הכול אני חושב שהצעד הזה הוא טוב, הוא מבורך וגם הציבור יתרגל לשינוי וזה יעשה טוב לכולם, ואני מצפה שאתם תתמכו בנו.
לרה פארן: מה עם רעיון המינוס?
רן שדמי: רעיון המינוס בטכנולוגיית הרב-קו לטוב ולרע, זה בלתי אפשרי.
רן שדמי: מה שאנחנו כן רוצים לקדם בנושא הזה זה באמת מנגנון הרב-קו, ליצור סוג של הוראת קבע, שבעצם נוסע יוכל לתקף באיזשהו הסדר נסיעה את כרטיס הרב-קו שלו ולשלם בסוף החודש באמצעות הוראת קבע או באמצעות כרטיס אשראי והוא לא יצטרך שיהיה לו מזומן.
רן שדמי: הוא דורש איזשהו פיתוח.
רן שדמי: אנחנו הולכים לכיוון הזה.
רן שדמי: בדקנו את נושא החריגה.
ישראל אייכלר: אין היום הוראת קבע בזה?
רן שדמי: היום אין הוראת קבע.
ישראל אייכלר: זה דבר הכי פשוט.
ישראל אייכלר: אמרת דבר מאוד הגיוני.
ישראל אייכלר: בחברת חשמל, בחברת המים, בכל מקום אני משלם בהוראת קבע.
רן שדמי: צריך ליצור זהות בין כרטיס האשראי לבין החשבון.
ישראל אייכלר: בעל החשבון, כן.
רן שדמי: זה יקרה.
ישראל אייכלר: ומה עם החופשי-חודשי לבעלי ההנחות?
רן שדמי: זה בהחלט עניין תקציבי.
ישראל אייכלר: אנחנו חרגנו ב-20 דקות מהשעה, כי היה לי מאוד חשוב הנושא של הרב-קו.
ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת להציג בכל תחנת אוטובוס מידע אודות עמדות הטעינה הקרובות לתחנה.
ישראל אייכלר: לפרסם בתקשורת לקראת הפסקת הטעינה בגוש דן, להביא למודעות הציבור.
ישראל אייכלר: הוועדה רשמה את הודעות חברת דן שבתקופה הראשונה יהיו שם דיילים ואנשים שיעמדו גם עם מסופי טעינה כדי לעזור לאנשים.
ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת לעודד את החנויות והקיוסקים ביישובים בודדים, שיצרפו לאפשרות טעינת רב-קו ולא רק במקומות מרכזיים גדולים.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שתהיה פריסה רחבה של עמדות טעינה ואשראי במזומן בכל התחנות העמוסות.
ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שיש קו חם לנוסעים, 8787* מטעם משרד התחבורה, שם אפשר לקבל מידע על כל השינויים האלה.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים להנגיש את המידע לנוסעים בתחנות.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים ליצור את האפשרות, אנחנו מבינים שהיום זה אי-אפשר, אבל צריך ליצור אפשרות מינוס, שנוסע שיש לו יתרה נמוכה מדי או שהוא נשאר בלי נסיעה, לאפשר לו נסיעה אחת או שתיים והמינוס יקוזז בהטענה הבאה, והיא תאפשר נסיעה אחת או שתיים, ובטעינה הבאה זה יתקזז עם סכום ההטענה.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים להנהיג הוראות קבע שאנשים יוכלו להטעין את הרב-קו באופן אוטומטי, אנשים שנוסעים באופן קבוע בדרך כלל, לפי רצונם ובקשתם.
ישראל אייכלר: אפשר לעודד בכך אנשים לנסוע בתחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: שהמדינה תחלק את הכרטיסים האלה במוסדות ציבור, בתי אבות, בתי חולים, אוניברסיטאות, ישיבות, בתי ספר כדי שאנשים לא יצטרכו לעמוד בתורים לקבל את הכרטיסים.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שההנחה לילדים מתחת לגיל חמש תהיה בלי תלות במספר הילדים.
ישראל אייכלר: כל מי שמתחת לגיל חמש, החוק מאפשר שהוא לא ישלם.
ישראל אייכלר: אין צורך לחייב לשלם דווקא מי שיש לו שני ילדים מתחת לגיל חמש.
ישראל אייכלר: הוועדה רשמה את התלונה על פסגת זאב, שאין שם עמדות הטענה מספיקות.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים מהצרכניות ומכל מי שאפשר שם, להכניס את זה, וממשרד התחבורה, לאפשר לכל מי שביקש, כמו ברמות ובמקומות אחרים, להביא לו מייד מסוף הטענה כזה.
ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת לבטל את הקנס, אנחנו קוראים לזה קנס, עבור כרטיס הנסיעה, חמישה שקלים הנוספים עבור כרטיס אנונימי.
ישראל אייכלר: מספיק שאדם משלם את ה-5.90 בלי הנחות.
ישראל אייכלר: לא צריך כפל קנס על זה שהוא לא עושה רב-קו.
ישראל אייכלר: הגיעו הרבה פניות בעניין.
ישראל אייכלר: אני לא יודע מי צריך, ועדת הכלכלה או מישהו שצריך להתקין את זה.
יחיאל רודמן: זה נגד חוק כוח המצרכים, הכרטיס הזה.
ישראל אייכלר: תסמוך עליהם, הרי מדובר באנשים שעושים את החוק.
יחיאל רודמן: שלחתי להם תלונה ולא הגיבו לי.
רן שדמי: הנושא הזה היה בבג"ץ.
רן שדמי: עברנו את בג"ץ.
רן שדמי: בג"ץ אישר לנו את זה.
ישראל אייכלר: אין לי ספק.
ישראל אייכלר: כל עוול שהמדינה עושה, היא עושה על פי החוק.
ישראל אייכלר: אני מכיר את זה.
ישראל אייכלר: אני אף פעם בוועדה לא אומר לאנשים, זה עובר על החוק.
ישראל אייכלר: אני יודע שמגיעים פה מצוידים בחוות דעת משפטיות כמה שאתה רוצה, ואם צריך, יש עוד יועץ משפטי.
ישראל אייכלר: על פריסת עמדות הטענה בתחנות מרובות נוסעים באוטובוסים, רשמנו את ההודעה שיהיו עמדות הטענה, ואנחנו רוצים לעודד שוב שכל תחנה מרובת נוסעים, שיהיה שם מסוף הטענה קבוע או נייד.
ישראל אייכלר: לא אכפת לי שזה נייד, אבל שיהיה.
ישראל אייכלר: הוועדה שואלת שאלה, למה מונעים מהאזרח את הזכות בעמדת הטענה במזומן?
ישראל אייכלר: אנחנו יודעים את הבעיות של הוונדליזם ודברים כאלה, אבל כמו שהבנקים יכולים להציב כספומטים וכספונטים ומכונות שתיה וממתקים, כולם יכולים, גם משרד התחבורה יכול להציב עמדות הטענה לכרטיסים.
ישראל אייכלר: הדרישה האחרונה זה לעשות חופשי-חודשי לנוער, לנכים ולכל הזכאים.
ישראל אייכלר: לא יתכן שאדם זכאי להנחה, בגלל שהוא עושה חופשי-חודשי, צריך לעודד את זה, אז לא נותנים לו את ההנחה.
ישראל אייכלר: הדבר האחרון, הנהג רואה בכרטיס כמה יש לי בכרטיס הצבור.
ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיה על צג האוטובוס, בדלת, באיזשהו מקום, שהנוסע יוכל לראות כמה נצבר לו בכרטיס.
ישראל אייכלר: שהוא יוכל לבדוק בעצמו.
קריאה: אבל אז זו תהיה פגיעה בזכות הפרט.
ישראל אייכלר: לא, הוא יכול לראות את זה.
ישראל אייכלר: יש לו בצ'יפ.
ישראל אייכלר: הוא מכניס ורואה שחסר לו כסף, אז הוא יודע שהוא צריך למלא.
ישראל אייכלר: למה הוא צריך לעלות ולראות שאין לו, ולא יתנו לו וזה לא עובר וזה כן עובר.
ישראל אייכלר: ככה הוא רואה בתחנה.
ישראל אייכלר: תודה רבה לכולכם שבאתם.
ישראל אייכלר: אנחנו נפתח את הדיון בנושא הזכייה בתוכנית "מחיר למשתכן" בעיקר אצל קבלנים שעדיין לא הגישו תוכניות להיתר בניה.
ישראל אייכלר: אני מתכבד לפתוח את הישיבה הזאת למרות שנציגי הממשלה עדיין לא הגיעו.
ישראל אייכלר: אני מניח שהם יגיעו בהמשך, אבל משרד האוצר ומשרד השיכון מתגאים שהם עשו מהלך גדול לפתור את מצוקת הדיור וכולנו שמחנו שסוף-סוף נמצא מפתח שנקרא "מחיר למשתכן", שבמקום לעשות את העוול ההיסטורי שנעשה לפני שני עשורים שקרקעות המדינה ניתנים לכל המרבה במחיר, הנה הגיע רעיון שקרקעות המדינה ינתנו לכל המוזיל את המחיר לצרכן, הוא מקבל קרקעות.
ישראל אייכלר: בשביל זה נועדו קרקעות המדינה.
ישראל אייכלר: מדינת ישראל היא אחת המדינות היחידות בעולם ששולטות ב-90% ויותר מקרקעות המדינה.
ישראל אייכלר: הקרקעות הפרטיות שאין לנו אפשרות להתערב בהן, הן ממש פחות מ-10%, אז אפשר לפתור את בעיית הדיור.
ישראל אייכלר: מדינה כזאת, היה צריך להיות מלכתחילה שלא יהיה אזרח שאין לו קורת גג כי יש קרקעות ברוך השם וצריך פשוט לבנות.
ישראל אייכלר: מסתבר שלפי חוק המכרזים לפני שני עשורים בערך, קבעו שלא, אי-אפשר לתת קרקעות כמו שהיה בשנות ה-50', ה-60', לעולים חדשים ולמי שבא, אלא לפי המרבה במחיר, ומי קובע את המחיר?
ישראל אייכלר: השמאים.
ישראל אייכלר: אפילו אם המדינה רוצה להיות מאוד טובה ולתת הנחות בקרקעות, אסור לה, למה?
ישראל אייכלר: כי היה שמאי בשטח.
ישראל אייכלר: מדובר בשטחים שחלקם הגדול לא שווים פרוטה אחת בשוק הקרקעות, אזורים לא מיושבים, אבל ברגע שיש תוכנית שהולכים לבנות שם, מחיר הקרקעות מתחיל לעלות ואז בא שמאי, מסתובב בשכונה, באזור, ואומר, כמה אנשים רוצים לקנות?
ישראל אייכלר: פה הולך להיות משהו גדול מאוד, ועושה שמאות של מחיר גבוה.
ישראל אייכלר: מעשים שהיו, אני לא מספר סיפורים, ואז הוא קובע לרמ"י, למינהל מקרקעי ישראל שזה המחיר שהם חייבים למכור ולכל המרבה במחיר, זאת אומרת, עושים מכרז, מי שנותן יותר כסף.
ישראל אייכלר: כך התנהלה המדינה במשך 20 שנה.
ישראל אייכלר: האוצר מאוד שמח כי גם השנה, שזה כבר אחרי "מחיר למשתכן", בוודאי בשנים עברו, עשרות מיליארדים האוצר קיבל בשנה משוק הקרקעות.
ישראל אייכלר: השנה נדמה לי משהו כמו 12 מיליארד הרוויח האוצר רק המקרקעות.
ישראל אייכלר: תיכף אנחנו נשמע יותר פרטים.
ישראל אייכלר: "מחיר למשתכן" היה צריך להיות בשורה גדול מאוד בעניין.
ישראל אייכלר: מה שקרה, שהגיעו תלונות רבות לוועדה גם בכתב, גם בעל פה, גם כאלו שהזדהו וגם כאלו שאמרו שהם מפחדים להזדהות ולבוא.
ישראל אייכלר: יש פה סיפור אחר לגמרי.
ישראל אייכלר: במדינה אחרת גם זה היה יוצר כותרות ענק – הונאה ממשלתית גדולה שפשוט מרמים את הצעירים.
ישראל אייכלר: אומרים להם, זכית בדירה.
ישראל אייכלר: נו, איזה זוג צעיר לא עושה "לחיים", הוא זכה בדירה, אבל מדובר בדירה לא זו בלבד שעדיין לא נבנתה ושעדיין אין לה אישורים, דירות שהקבלן עוד לא הגיש בקשה להיתר בניה.
ישראל אייכלר: זה סיפור של שבע שנים לזוג הצעיר.
ישראל אייכלר: הוא צריך לגור בשכירות או אצל ההורים, וכאשר הקבלן כבר יקבל את היתר הבניה ויתחיל לזוז, הוא כבר מזמין אותו ואומר, בבקשה, תביא כסף.
ישראל אייכלר: הוא צריך ללכת לקחת משכנתה, אז הוא משלם גם משכנתה וגם שכר דירה במשך שנים.
ישראל אייכלר: יש הונאה גדולה מזו?
ישראל אייכלר: אומרים לאנשים, לכו ל"מחיר למשתכן".
ישראל אייכלר: אם הייתם חושבים שמדובר בכמה אחוזים בודדים של אנשים שלא הגישו בקשה להיתר בניה, יש לנו פה דוח שקיבלנו ממשרד השיכון.
ישראל אייכלר: מתוך 61,000 בסך הכול, 27,000 ויותר, לא הוגשה בקשה בכלל.
ישראל אייכלר: אם אני מצרף כאלה שהוגשה בקשה אבל עדיין לא אושרה, אנחנו מגיעים ל-50% מהזוכים שאין להם דירה ולא תהיה להם דירה בשנים הקרובות.
ישראל אייכלר: זה דבר שלא יעשה.
ישראל אייכלר: רצו כאילו להוציא אותם משוק דורשי הדירות כדי להוריד את המחירים.
ישראל אייכלר: השקיעו מיליארדים בכל העניין הזה, תיכף נשמע את אנשי הממ"מ, מרכז מחקר ומידע של הכנסת, וכל המחירים ירדו בפחות מ-3%, מחירי הדיור.
ישראל אייכלר: אמנם זה הישג לעומת המרוץ המטורף שהיה קודם, של עליות מחירים, אבל אם אתה עושה חשבון כמה השקיעו וכמה הורידו, כל בר-דעת מבין שאפשר היה להשקיע בדברים הרבה יותר גדולים וטובים שהיו בימים הטובים כשהייתה במדינה המסודרת מענקי מקום, סיוע לפי מצב סוציו-אקונומי.
ישראל אייכלר: אדם באזור רעננה שזוכה ב"מחיר למשתכן" מרוויח הנחה של 500,000.
ישראל אייכלר: אדם בפריפריה מרוויח הרבה פחות כי הקרקע שם שווה פחות.
ישראל אייכלר: איפה פה השוויון?
ישראל אייכלר: איפה פה הצדק?
ישראל אייכלר: שום דבר, ממש דברים שהיו צריכים לזעזע אמות הסיפים, ודאי שלא להתפאר בזה.
ישראל אייכלר: מה שאני חושב זה לא העניין הכלכלי של החישוב הכלכלי שעל זה ידברו האנשים המומחים, על הזוג הצעיר הזה שיש להם עוגמת נפש ואכזבה כאשר הם מגלים שלא תהיה להם דירה כל כך מהר, והבעיה העיקר, איפה הם יהיו בינתיים?
ישראל אייכלר: יושבים אצל ההורים, יושבים בדירות שכורות ומחיר השכירות עולה כי ככל שיש יותר צעירים שהוצאת אותם ממעגל קניית הדירות, הוספת אותם למעגל השכירות, אז השכירות עולה והם צריכים לשלם כפול.
ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לכם, היום קיבלנו הודעה שנציגי משרד השיכון יצאו עם השר לסיור בצפון והם לא יוכלו להגיע.
ישראל אייכלר: אני לא התפלאתי.
ישראל אייכלר: אלה תסמינים של ממשלה קורסת, ממשלה שפשוט מתעללת באזרחים ואני מצטער לומר את זה כי יש לנו ראש ממשלה טוב.
ישראל אייכלר: זאת דעתי הפרטית כמובן ולמרות זאת הממשלה, הביורוקרטיה יורדת לחייהם של האזרחים בלי הבדל מאיזה מפלגה.
ישראל אייכלר: כמובן שהרבה יותר קל לתעתע בציבור במלחמות אידיאולוגיות, נאמנות בתרבות, דת ומדינה, מרכולים, שבתות.
ישראל אייכלר: במקום לדאוג שהרכבת תיסע ושדירות יבנו ושיהיה לאנשים פרנסה ותעסוקה, אז מתעסקים בדברים אחרים.
ישראל אייכלר: בינתיים יוקר המחיה מאמיר.
ישראל אייכלר: כל הסיפורים האלה שרצו להוזיל את מחיר יוקר המחיה התברר כהיפך.
ישראל אייכלר: הכול עולה.
ישראל אייכלר: יש אחיזת עיניים גדולה מאוד בסיפור הזה ומי שסובל מזה זה האזרחים שפונים אלינו.
ישראל אייכלר: הם מרגישים עשוקים, הם מרגישים חלשים וגם מרגישים מרומים כי מתפרסמים פרסומים, הישגים, חוקים ודברים כאלה שעושים, ולמעשה כשמגיע לאזרח הקטן שעומד מול הביורוקרטיה, אז אין הסרת חסמים בביורוקרטיה.
ישראל אייכלר: ההיפך, הרגולציה נהיית עוד יותר קשה ויותר קשה ויותר קשה.
ישראל אייכלר: אני לא יודע מה להגיד לכם, אני לא איש בשורה בעניין.
ישראל אייכלר: אולי יבואו נציגי הממשלה ונשמע משהו, אבל אם הם לא יבואו, אז טוב שהממשלה נופלת.
ישראל אייכלר: אין לה זכות קיום.
ישראל אייכלר: הגיע הזמן לבקש את אמון הבוחר ואני רוצה שבבחירות האלה הנושא המרכזי יהיה הבירוקרטיה.
ישראל אייכלר: שיבוא האזרח ויגיד אם הוא לא סבל מהביורוקרטיה ואיך הוא חושב שצריך לפשט הליכים בביורוקרטיה.
ישראל אייכלר: זה פשוט בלתי אפשרי.
ישראל אייכלר: אתמול התפרסם דבר שהיה הרבה בוועדה שלנו ועכשיו זה יהיה עוד יותר, שאותם מוצרים שפה בארץ הם עולים כפול מאשר באירופה, ואירופה היא יקרה מאוד, ולא נדבר על אמריקה שתמיד הייתה זולה יותר.
ישראל אייכלר: איך זה קורה?
ישראל אייכלר: איך אנשים יכולים לסבול את זה?
ישראל אייכלר: חברות המזון, קיבלתי אתמול הודעה, הרוויחו השנה, שיהיה להם לבריאות אבל זה מיליארדים יותר משנה קודמת.
ישראל אייכלר: אני לא רוצה לעשות הכללות.
ישראל אייכלר: כמובן שיש רשתות שיווק שהם יותר הגונים, אבל אם היו לוקחים את כל הכספים שהמדינה "הפסידה" מ"מחיר למשתכן", תיכף נשמע הסבר מה זה נקרא הפסידה כי יש כסף שהיא פשוט לא הרוויחה ויש כסף שהיא השקיעה.
ישראל אייכלר: דיברנו הרבה על העניין של פיתוח.
ישראל אייכלר: אם קבלנים פרטיים היו עושים את פיתוח הקרקע, זה היה עולה מחצית מאשר מחיר הפיתוח שהממשלה לוקחת עבור כל דירה במדינה הזאת, כך שכל הסיוע שהמדינה נותנת בהוזלה, היא לוקחת בפיתוח והרבה קבלנים טוענים שהם יכולים לעשות את זה בחצי, אז אני לא רוצה להגיד שכל ה"מחיר למשתכן" זה פיקציה, כי בכל זאת יש אנשים שזכו לדירות.
ישראל אייכלר: אתם רוצים לדעת כמה אנשים זכו לדירות, פרויקט כזה לאומי גדול?
ישראל אייכלר: יש לי כאן את הנתונים שקיבלנו ממשרד השיכון.
ישראל אייכלר: ב-2017 נמסרו 200 יחידות דיור.
ישראל אייכלר: ב-2018 הם אמרו, וזה הם כבר אמרו לפני יותר מחצי שנה, ימסרו 1,500 דירות.
ישראל אייכלר: 2019, הם כבר כותבים מספרים אחרים כי זה לא מחייב שום דבר, כבר תהיה אולי ממשלה אחרת ושר אוצר אחר, אבל גם אז הם כותבים על 4,000.
ישראל אייכלר: בקיצור, עשרות אלפי דירות בכותרות ובשטח 200 דירות ועוד 1,500 דירות השנה אם הם יעמדו בזה, אז פשוט אני רואה פה הונאה.
ישראל אייכלר: אני חושב שצריך לעשות חשבון-נפש ולהתחיל לעשות את הדברים שהיו בעבר, מענקי מקום, סיוע לדיור, סיוע בתשלומי משכנתה, דברים הרבה יותר פשוטים אולי, הרבה יותר יעילים.
ישראל אייכלר: קודם כל אפתח את הדיון עם הפונים.
ישראל אייכלר: שלומי יצחק, יש לך פרויקט "מרדכי אביב" ראשון לציון.
ישראל אייכלר: אתם בונים או קונים?
שלומי יצחק: לא, לא, אנחנו הזוכים.
ישראל אייכלר: זכיתם בדירה?
שלומי יצחק: כן.
שלומי יצחק: מה שקורה במקרה שלנו, אנחנו חלק מההגרלה הגדולה השנייה שהייתה בנובמבר 2017.
שלומי יצחק: עם תחילת המהלך של מחיר למשתכן, באיזשהו שלב הגיעו ההגרלות הגדולות שבעצם בהגדרה מכרו דירות עוד לפני שיש תוכניות, ודאי לפני שיש היתרים, לפני שיש כל דבר, בניגוד להגרלות שהיו קודם, זאת אומרת מראש הכניסו פה למצב של ייקח עוד קצת זמן.
שלומי יצחק: אני מכיר כמה אנשים שזכו בהגרלה הגדולה הראשונה באוגוסט ואני דווקא יודע שיש שם התקדמות כי זה באמת היו דירות שהן היו רגע לפני תוכניות.
שלומי יצחק: הקדימו טיפה את המכרז.
שלומי יצחק: בנובמבר כבר הייתה היסחפות לטעמנו יותר גדולה ובעצם אנחנו זכינו בדירות שכל מה שידוע זה המגרש.
שלומי יצחק: מעבר לזה אין כלום.
ישראל אייכלר: לא הוגשה בקשה להיתר בניה?
שלומי יצחק: שום דבר.
ישראל אייכלר: עד היום?
שלומי יצחק: עד היום.
שלומי יצחק: אנחנו זכינו בנובמבר 2017.
שלומי יצחק: לא הוגשה בקשה להיתר בניה על ידי הקבלן.
שלומי יצחק: הקרקע נמסרה לקבלן ביולי השנה, זאת אומרת שמונה-תשעה חודשים אחרי הזכייה שלנו.
שלומי יצחק: אנחנו לא יודעים לא במה זכינו, איזו דירה, באיזה בנין, בנין גדול, בנין קטן, דירה גדולה, דירה קטנה.
שלומי יצחק: אנחנו יכולים בכלל לשלם את זה?
שלומי יצחק: לא יודעים.
שלומי יצחק: אנחנו לא יודעים מתי נוכל לממש את הזכייה.
שלומי יצחק: אין לנו עם מי לדבר כי כרגע הפרויקט נמצא בשלב שהוא בין רמ"י לבין הקבלן.
ישראל אייכלר: אתה בכלל לא צד?
שלומי יצחק: אנחנו לא צד.
ישראל אייכלר: אבל אתה יכול להיכנס לאיזה אתר ולראות.
שלומי יצחק: יפה.
שלומי יצחק: יש את החברה המלווה, חברת י.ת.ב במקרה שלנו.
שלומי יצחק: אנחנו פונים אליהם והם אומרים, אנחנו נכנסים לתמונה ברגע שיש היתר.
שלומי יצחק: אין עדיין היתר, אנחנו לא רלוונטיים.
שלומי יצחק: מתקשרים לקבלן, קודם כל הוא לא עונה.
שלומי יצחק: חשוב להדגיש את זה.
שלומי יצחק: עשרות אנשים שמתקשרים, פעם בחודש מישהו מצליח לתפוס אותו ואז הוא אומר, בעוד חצי שנה נתקדם.
ישראל אייכלר: עוד חצי שנה?
שלומי יצחק: זה הוא אומר כבר השנה ועדיין אומר את זה.
שלומי יצחק: אני ישבתי ולמדתי את המכרז.
שלומי יצחק: ישבתי וקראתי את 200 עמודי המכרז וכן אני רואה שם שיש אכיפה ויש סנקציות כנגד הקבלן אם דברים לא זזים.
שלומי יצחק: יש לוחות זמנים, שישה חודשים לתחילת חפירות מרגע קבלת הקרקע, 20 חודשים לסיום בניה וכו'.
שלומי יצחק: יש גם לוחות זמנים וגם סנקציות.
שלומי יצחק: אני לא רואה אף גוף, אחד, שמבצע איזושהי אכיפה כלפי הקבלן, ושניים, נותן לנו תשובות, כי מה לעשות, ברגע שהגרילו, אז גם אנחנו הפכנו להיות צד בעניין למרות שאנחנו לא צד במכרז, אז זו בעיה עיקרית אחת.
שלומי יצחק: הבעיה השנייה זה באמת סוג של ייאוש.
שלומי יצחק: אנחנו באמת לא יודעים.
שלומי יצחק: התוכנית כמו שאמרת גם אתה, היא באה עם בשורה גדולה ומאוד שמחנו, ואנחנו היום לא יודעים האם זה משתלם ובכלל במה זכינו, כדי לעשות איזושהי הערכה האם אני רוצה את הזכייה הזאת או שעדיף לי אולי ללכת לשוק הפרטי.
שלומי יצחק: אין לי שום יכולת לחשב את זה כי אין לי שום נתון כדי לעשות את השקלול הזה.
שלומי יצחק: יש ייאוש.
שלומי יצחק: יש הרבה אנשים שכבר ויתרו על הזכייה שלהם.
ישראל אייכלר: והם חוזרים לשוק.
שלומי יצחק: הם חוזרים לשוק.
ישראל אייכלר: ואז שוב הדירות עולות.
שלומי יצחק: אני חושב שזה לא מה שהתכוון המחוקק.
שלומי יצחק: ואנחנו מנסים למצוא פתרונות.
שלומי יצחק: יש עוד שתי בעיות עיקריות בנושא העלות הכלכלית של הדחיה הזאת.
שלומי יצחק: בסוף לנו זה עולה כסף, למה?
שלומי יצחק: אחת, אנחנו משלמים מדד תשומות הבניה מרגע שזכה הקבלן במגרש, שזה אי-שם ב-2017, לא יודע בדיוק מתי אפילו.
שלומי יצחק: אני לא כל כך מבין למה, כי מבחינתנו אין כלום.
שלומי יצחק: אני גם לא רואה שום תשומות בניה שהקבלן משקיע במגרש.
ישראל אייכלר: אמרו לכם מחיר?
שלומי יצחק: לא.
ישראל אייכלר: אז איך אתה יודע כמה התשומות מייקרות?
שלומי יצחק: אני יודע מחיר למטר.
שלומי יצחק: מחיר למטר זה נתון שהיה בהגרלה.
שלומי יצחק: אני יודע כמה אשלם למטר בהצמדה למדד תשומות הבניה שהוא משהקבלן זכה עד שתהיה לי הדירה.
ישראל אייכלר: זה סיפור של חמש שנים לפחות.
שלומי יצחק: חמש?
שלומי יצחק: קניתי.
שלומי יצחק: אז זה אחד.
שלומי יצחק: שניים, כמו שציינת אתה, אנחנו בינתיים שוכרים דירות.
שלומי יצחק: כל שנה כזאת זה איזה 100,000 שקל בחשבון גס.
שלומי יצחק: אם יעברו שבע-שמונה שנים, ההנחה שלה זכינו מהמדינה התמוססה בביורוקרטיה.
ישראל אייכלר: עוד אפילו יותר אני חושב.
שלומי יצחק: כנראה.
ישראל אייכלר: מה עשית?
ישראל אייכלר: פנית למטה הדיור של האוצר?
שלומי יצחק: הייתה פניה כן למשרד האוצר מטעם אנשים אחרים שבקבוצת הזוכים.
שלומי יצחק: אני יודע שלא היה מענה לפניה הזאת.
שלומי יצחק: אני מכיר אנשים אחרים מפרויקטים אחרים שפנו לאנשי ועדות וכו' במשרד האוצר.
שלומי יצחק: ברגע שהצלחנו להשיג תשומת לב אז כן זזו דברים, אבל זה היה מאוד נקודתי.
שלומי יצחק: זה היה לפתור את הבעיה שעכשיו.
שלומי יצחק: אין גוף שאנחנו יכולים לפנות אליו כדי שייתן לנו מענה לצרכים שעולים בכל שבוע.
שלומי יצחק: צריך להבין, יש פה ואקום כי הזמן הזה, זמן הביניים הזה בין הזכייה שלנו לבין שיש תוכנית, אני לא מדבר על היתר, תוכנית לפרויקט, זה זמן שאף אחד לא נתן לנו מענה בהגדרות התוכנית של "מחיר למשתכן", כי בהתחלה כשעשו הגרלות, אני השתתפתי גם בהגרלות הראשונות מאוד של "מחיר למשתכן".
שלומי יצחק: הלכתי לאתר בניה, נפגשתי עם הקבלן, ראיתי תוכניות דירה ואז החלטתי האם אני ניגש להגרלה או לא.
שלומי יצחק: זה היה המצב בהגרלות הראשונות, זאת אומרת, התוכניות היו שם.
שלומי יצחק: בהגרלות המסיביות שבאו אחר כך הם הקדימו את כל לוחות הזמנים ופער הזמן הזה בין הזכייה שלנו כזוכים בדירות לבין התחלת עבודה או היתר בניה, הוא תקופת זמן או משך זמן פרוצדורלי שאין לו מענה בכל התוכנית של תוכנית למשתכן.
ישראל אייכלר: יכול להיות שהם הוציאו דירות שבכלל במשרד האוצר עוד לא תכננו אותן, את תוכנית האב הזאת?