GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל מנקס: היא יכולה, אבל היא צריכה לקבל בשביל זה עוד תקנים, כמו שבדיוק אומר ובצדק אולי מנהל אגף מעונות יום במשרד הרווחה.
ישראל אייכלר: קצת מתסכל אותי, לדבר על תקנים, כי המנגנון השלטוני מספיק גדול.
מיכל מנקס: ודאי במשרד הרווחה שעכשיו קיבל את התוספת.
מיכל מנקס: למה כשזה מגיע לרשות המקומית הכול בסדר?
ישראל אייכלר: אני לא צריך להוסיף תקנים כדי שאדם יקבל את הזכות הבסיסית שאמר יושב-ראש ועד ההורים.
מיכל מנקס: אבל אתה מוסיף לו עוד עבודה.
ישראל אייכלר: אז יעבוד גם בשבת?
מיכל מנקס: אבל זה היה הטיעון של מר מדינה – יש לו מספיק מה לעשות – הוא לא יכול לעשות את זה.
מיכל מנקס: אז למה כשזה מגיע לרשות המקומית, מזלזלים בעוד עבודה?
מיכל מנקס: רוצה המדינה- -
ישראל אייכלר: אם אני איבדתי, גם הצופה איבד.
ישראל אייכלר: האזרח עומד פה מול המדינה.
ישראל אייכלר: המדינה אמרה – האוצר אמר:
ישראל אייכלר: אני רוצה לתת את זה דרך העיריות.
ישראל אייכלר: העיריות אומרות: אני רוצה שמשרד הרווחה יממן.
מיכל מנקס: זה לא כך.
מיכל מנקס: לראשונה אני שומעת שהאוצר רוצה לתת.
מיכל מנקס: אנחנו לא שומעים את זה כל יום.
שאול קירשנבום: יש פה תוכנית של 950 מיליון שקל.
מיכל מנקס: הוא נתן את המודל שאתה דיברת עליו - לא הוא אישית.
מיכל מנקס: אנחנו מדברים על שתי החלטות מאוד קריטיות של ממשלת ישראל: האחת, שהיא בשתי החלטות ממשלה – לעודד נשים להיכנס למעגל העבודה ולצאת לעבוד, ולכן קבעה מנגנון של הנחות באמצעות משרד הרווחה.
מיכל מנקס: כלומר החלטה אחת של הממשלה שתוקפה פעם שנייה ב- 2012 לעודד נשים להיכנס למעגל העבודה, ולאפשר להם שילדיהם יהיו במסגרות מפוקחות, קרי צהרונים, היתה החלטת הממשלה הראשונה שעל בסיסה נתן משרד הרווחה אותן הנחות למסגרות.
מיכל מנקס: ההחלטה השנייה של ממשלת ישראל, שרוצים להקל בנטל על כלל הורי ישראל – אלה שיכולים ואלה שיכולים פחות.
מיכל מנקס: לכן תקצבה דיפרנציאלית לפי רשות את עלות הצהרונים המפוקחים.
ישראל אייכלר: זה לא צודק.
מיכל מנקס: זה צודק, לא מספיק.
מיכל מנקס: לשיטתך, ואני אתך, ואתה צודק באי הצדק שאתה מעלה פה – מה שיש להשלים זה החוליה שהיתה והתמוססה – ישבה במשרד התמ"ת, הכלכלה ולימים במשרד העבודה והרווחה באמצעות מבחן תמיכות.
מיכל מנקס: אני לא מפרסמת קולות קוראים; זה קול קורא של משרד העבודה והרווחה.
מיכל מנקס: זה כתוב באותיות קידוש לבנה שמסגרות של משרד החינוך, ההורים לא יכולים לפנות ולקבל הנחה.
מיכל מנקס: למה?
ישראל אייכלר: דבריך מאוד ברורים.
<< אורח >> חיים הלפרין: הייתי באמצע דבריי.
ישראל אייכלר: היתה הערת ביניים שהתרחבה, אבל היא היתה מאוד חשובה.
ישראל אייכלר: אני רוצה ממך פתרונות.
ישראל אייכלר: אני שומע אותך בוועדת העבודה והרווחה מביא פתרונות.
ישראל אייכלר: תביא פתרונות.
<< אורח >> חיים הלפרין: רציתי לומר שבסך הכול, יש שני פתרונות מאוד פשוטים: אחד, שמשרד הרווחה מבין ויודע לתת מענה פרטני לאנשים פרטיים – ייתן מענה גם באשכולות שיצא מהם – אני לא מדבר על אשכולות 4, 5, שם נוצרו עיוותים יותר גדולים; אפשרות שנייה, שהאוצר יאמר: השתכנעתי בצורך הזה, אני מקצה תקציב נוסף לעניין הזה, והרשויות יוכלו לתת מענה במודל שנגדיר, שכל רשות תקבל תקציב.
<< אורח >> חיים הלפרין: נגדיר לה בדיוק איך תעבוד ועדת ההנחות שלה, ואז היא תוכל לתת מענה כחלק מהעבודה של הרשות המקומית בניהול הצהרונים שלקחה על עצמה.
<< אורח >> חיים הלפרין: אלה שתי האפשרויות.
<< אורח >> חיים הלפרין: נכון לעכשיו לי אין פתרון בהיבט הזה של לערבב את המודל.
שאול קירשנבום: אתה מציע לערבב שני מודלים.
שאול קירשנבום: אם אתה רוצה מודל כזה, קח מתושבים חזקים בירושלים סבסוד מלא, ותעביר את זה להם.
שאול קירשנבום: אין פה תקציב נוסף כדי להקים עוד דבר.
שאול קירשנבום: זה או שמנסים לכוון את זה בצורה הכי טובה, ומי שאמור לקבל את זה, אם זה אפשרי מבחינת המשרד והשטח להפעיל, ויש היתרון של הרוחב והעירייה, שזה כמה שיותר על כל הארץ.
ישראל אייכלר: חיים, תחזור בבקשה על שתי האפשרויות.
<< אורח >> חיים הלפרין: אחת היא שמשרד הרווחה, שמתמחה באיתור ומתן מענה לאנשים פרטניים, ימשיך לתת מענה לאנשים פרטניים, לכל הגילאים, בהתאם לתנאים שנתן עד אתמול.
ישראל אייכלר: לכל הגילאים.
ישראל אייכלר: לא רק לגנים ולפעוטונים.
<< אורח >> חיים הלפרין: אתם יצרתם זיקה חד ערכית בין אחריות ופיקוח למתן מענה לאנשים פרטניים.
<< אורח >> חיים הלפרין: אני חושב שהיא לא הכרחית בכלל.
<< אורח >> חיים הלפרין: דיברנו על זה בעבר, שאם אתם מכירים בעובדה שהגן הזה או בית הספר הזה מפוקח על-ידי המשרד, אתם לא צריכים לפקח עליו שוב.
<< אורח >> חיים הלפרין: אם בא אימא פרטנית או אבא פרטני ואומר: אני נמצא במקום הזה, המפעיל שלי הוא זה, ואני מבקש את ההנחה שמגיעה לי, שמשרד הרווחה ייתן לו את ההנחה הפרטנית המגיעה לו ויודע להגיד אם הוא זכאי או לא זכאי וכמה.
ישראל אייכלר: גם לבית ספר שבכלל לא- -
<< אורח >> חיים הלפרין: כן.
<< אורח >> חיים הלפרין: טכנית - הוא מביא אישור.
ישראל אייכלר: טכנית איך זה יעבוד?
<< אורח >> חיים הלפרין: זה מה שקורה כרגע.
<< אורח >> חיים הלפרין: זה עובד כרגע.
זאב גולדבלט: הוא מדבר על ואוצ'רים בעצם.
<< אורח >> חיים הלפרין: לא.
<< אורח >> חיים הלפרין: הוא לא נותן כסף לאדם פרטי; הוא נותן סבסוד למפעיל שיזכה את העובד.
ישראל אייכלר: אבל הוא לא מתעסק עם המפעילים של גילאי 8, 9, 10.
<< אורח >> חיים הלפרין: ברגע שמישהו אומר לו: אני נמצא – אני מדבר על הגנים, למשל.
ישראל אייכלר: זה אני מבין.
<< אורח >> חיים הלפרין: גם בית ספר אותו דבר.
ישראל אייכלר: איך יבוא הכסף לבית הספר?
<< אורח >> חיים הלפרין: הוא נותן את זה להורה או למפעיל.
ישראל אייכלר: הוא ייתן אישור לבית הספר, לתת אוכל בצהריים לילד הזה.
<< אורח >> חיים הלפרין: ממשרד החינוך והעירייה אתה מקבל סבסוד של 300 שקל, מגיע לך 700 – הדלתא 400.
אמיר מדינה: שימו נקודה מתישהו.
אמיר מדינה: מה ההצעה?
אמיר מדינה: כל האחריות תחזור חזרה, או תעבור למשרד העבודה.
אמיר מדינה: משרד העבודה ינהל עכשיו את הילדים – היא היתה במשרד העבודה.
אמיר מדינה: ממשלת ישראל החליטה להוציא את הצהרונים ממשרד העבודה – אם אתה שואל אותי, בשכל רב.
אמיר מדינה: היתה צריכה לעשות עוד מהלך השלמה קטן, ולהוציא את האשכולות 6 עד 8 – שהשאיר כמות מזערית של ילדים תחת האחריות שלנו למשרד החינוך - שם זה צריך להיות.
אמיר מדינה: במקום זה, אנחנו שומעים פה, שהמסה הקריטית שנמצאת במשרד החינוך, בגלל שאין להם הטכנולוגיה המיוחדת שלנו יש, והידע המיוחד שלנו יש - נעביר לכם את כל הטכנולוגיה וכל הידע – בוא נחזיר את זה למשרד העבודה.
אמיר מדינה: נשמע לי תמוה.
מיכל מנקס: ובתמורה אתה תבדוק זכאות לבגרות, למשל.
ישראל אייכלר: אבל צהרונים כן נשמע לי טוב שנותן משרד הרווחה ולא החינוך, אגב.
ישראל אייכלר: גם הרווחה יודעים איך עושים את זה.
ישראל אייכלר: הם יושבים פה הרבה, אנשי הרווחה.
<< אורח >> חיים הלפרין: נכון להיום, שמשרד העבודה והרווחה בקול הקורא שהוא הוציא לטובת המפעילים, כלומר מפעיל שרוצה לקבל הנחה, הוא צריך לתת אישור למשרד החינוך על העובדה שפועל בסמל מוסד עם רשיון לתשע"ט, אז במובן הזה זה חלק מהתנאים שהם פשוטים ונוחים.
<< אורח >> חיים הלפרין: לא צריך לייצר שום מנגנון נוסף.
<< אורח >> חיים הלפרין: באמת.
חגי פורגס: חגי, אגף מעונות יום.
חגי פורגס: ממשלת ישראל, ברגע שעשתה את המהלך הגדול והמבורך הזה בהשקעה של 950 מיליון שקל, בעצם אמרה – שנייה, צעד אחורה.
חגי פורגס: המטרה שהאגף למעונות יום משתתף בעלויות שהיה לפני שנים – זה עידוד יציאה לעבודה.
חגי פורגס: ברגע שהממשלה העבירה בהשקעה של 950 מיליון שקל את הדבר הזה, בעצם היא אומרת שזה כבר לא עניין של יציאה לעבודה כי אין בדיקה של שעות עבודה וכו'.
חגי פורגס: ברגע שהיא אומרת את זה, אין היגיון שזרוע העבודה – זה משרד העבודה – יפעיל את שני האשכולות האלה כדי לעודד נשים לצאת לעבודה – כי הממשלה אומרת: זה לא עניין של עידוד יציאה לעבודה.
חגי פורגס: אם הכיוון הוא לעזור למשפחות עניות- -
ישראל אייכלר: זו פרשנות מעניינת.
ישראל אייכלר: אפילו קצת תלמודית.
ישראל אייכלר: נלך בהיגיון שלך.
ישראל אייכלר: למה נותנים צהריים לילדים בבית הספר?
ישראל אייכלר: למה הוא לא הולך הביתה לאימא שבישלה לו אוכל?
ישראל אייכלר: כי היא עובדת, נכון?
ישראל אייכלר: אם תלמוד, תלמוד.
חגי פורגס: זו גם העמדה שהצגנו בהרבה מקומות אחרים.
חגי פורגס: ברגע שהממשלה החליטה על הצעד הדרמטי הזה, זה אומר שמדיניות האגף שהיתה בזמנו לעודד עבודה, כבר לא קיימת.
חגי פורגס: אם הסיפור הוא לעזור לאנשים עניים, יש מנגנונים של הרווחה.
ישראל אייכלר: אצל הרווחה הוא צריך לחפש אוכל בפחי הזבל.
ישראל אייכלר: אחרת הוא לא מקבל כלום.
חגי פורגס: האגף שלנו מתמחה כמו שאמיר אמר בפדגוגיה וחינוך וטיפול של ילדים בני 3 ובהוצאתם לעבודה.
חגי פורגס: הסיפור של הצהרונים כבר לא שם.
ישראל אייכלר: קודם כל, מיצינו את הוויכוח, ואני רואה שהוא בעיה במבנה של החלטות הממשלה אפילו הסותרות במידה מסוימת.
ישראל אייכלר: בכל אופן, פוגעות בציבור.
ישראל אייכלר: השאלה מי אשם – היד הימנית של הממשלה, השמאלית שלה או הרגל שלה.
ישראל אייכלר: אבל הממשלה אחראית, ואנחנו צריכים למצוא תיקון לזה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לסכם את הדיון בכמה נקודות.
ישראל אייכלר: קודם כל, יש פה בשורה בישיבה הזו, שהוועדה שמעה מנציג משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מר אמיר מדינה, לשלם להורים את ההחזר הרטרואקטיבי בגין חודשים ספטמבר ואוקטובר בשל איחור בנוהל הפרסום של הזכאות שלהם.
ישראל אייכלר: זה כבר עשינו.
ישראל אייכלר: הוועדה שמעה מנציג משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים כי כל נושא סבסוד הצהרונים של גני הילדים צריך להיות בסמכות משרד החינוך.
ישראל אייכלר: כלומר השר חיים כץ רוצה להעביר לשר בנט – אני מדבר בשפת המליאה – את כל הסמכויות בעניין הצהרונים וגני ילדים.
אמיר מדינה: להשלים את המעבר שהממשלה החליטה עליו.
ישראל אייכלר: אני מציין שעד שזה יקרה, אנחנו צריכים למצוא פתרון לאותו אזרח שצריך ישועה.
ישראל אייכלר: הוועדה דורשת, שמשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים ייתן הנחה פרטנית עבור כל ילדי הצהרונים שפועלים גם תחת משרד החינוך ללא קשר לסמל צהרון מוכר ולהתארגן טכנית מול משרד החינוך כדי ליצור - גם מול השלטון המקומי - כדי ליצור סינכרוניזציה בין שלוש המערכות.
<< אורח >> חיים הלפרין: היה קשה מאד.
ישראל אייכלר: אז אנחנו רוצים שתעשו את זה גם לשנת 2019.
ישראל אייכלר: הוועדה קוראת לנציגי המשרדים, למרכז לשלטון המקומי להקים באופן מיידי ועדה בין משרדית – מבחינתי זה יכול להיות האנשים שיושבים פה או בכירים מכם – לבחינת הנושא, מי נפגע מההחלטה הזו.
ישראל אייכלר: אולי גם האוצר יהיה שותף, מי נפגע ומה התקציב הנדרש כדי לתקן את העוול הזה לאותן משפחות עניות שגרות ברשויות עשירות יותר.
ישראל אייכלר: הוועדה דורשת, מבקשת ממשרד החינוך כי את סוגיית הסיוע בשכר לימוד עבור צהרונים למשפחות נזקקות לתת באופן פרטני ולא לפי שייכות לישוב באשכול החברתי הכלכלי המסוים.
ישראל אייכלר: הוועדה גם תשלח מכתב לשר האוצר כחלון, שהוא ידיד שלנו, שדווקא הוא, בגלל שהוא כל כך רגיש חברתית, שישים סוף לעוול הזה שנעשה לאותם אנשים, שאולי חלקם בוחרים בשבילו רק כדי שלא ירשה מעשה עוול שיוצא אפילו שלא בכוונה מהמשרד שלו.
ישראל אייכלר: אנו רוצים שמשרד העבודה והרווחה – גם הוא ייתן הנחה פרטנית עבור כל ילדי הצהרונים שפועלים תחת המשרד שלכם.
ישראל אייכלר: אתה רוצה שיעבירו לך – פעם ראשונה שאני רואה פקיד ממשלתי שרוצה שייקחו ממנו סמכויות ואולי גם תקציבים.
ישראל אייכלר: הוועדה מודה לוועד ההורים הארצי ומבקשת מהם – גם מכם אנחנו מבקשים – שתעמדו בתוקף על זכויותיהם של אותם הורים בכל משרדי הממשלה, וגם תשלחו מכתבים, כמו שאנחנו נעשה, לשר הרווחה, שר החינוך, שר האוצר וראש הממשלה ותעבירו את זה לציבור בדרישה חד משמעית.
ישראל אייכלר: לא ייתכן שמשפחה שזקוקה לסבסוד או זכאית לסבסוד לא תקבל בגלל שהיא גרה במקום שיש לה שכנים עשירים.
ישראל אייכלר: אני חושב שאם תוקם הוועדה הזאת - אמיר, מצאת הרבה פעמים דרכים יצירתיות.
ישראל אייכלר: שב עם האנשים.
ישראל אייכלר: משרד העבודה והרווחה, משרד החינוך והשלטון המקומי והאוצר – אולי גם נציגי ההורים – תסגרו את הפינה הזו, וכולנו נצא מורווחים.
ישראל אייכלר: רבותיי, אנחנו היום מציינים את הרפורמה בטסטים, כולנו זוכרים מה היה בעבר, אנחנו רוצים לשמוע מה קורה היום בנושא הזה.
ישראל אייכלר: בעיקר אנחנו עוסקים בהשלכות המעבר למבחני נהיגה בשיטה הממוחשבת לגבי קבלת מסרונים לאנשים שאין להם כלים של מסרונים ודברים כאלה, מסיבות אידיאולוגיות, חברתיות.
ישראל אייכלר: אמנם אין לכם קשישים, שהם חלק גדול מהציבור שאין להם מסרונים, אבל יש עדיין ציבור גדול מאוד שמשוחרר מהשעבוד הזה שנקרא מסרונים וטכנולוגיה מתקדמת ואתרים והדברים האלה שמשעבדים מיליארדי אנשים בעולם בעשר השנים האחרונות ועוד ישתעבדו יותר.
ישראל אייכלר: אני בין המשועבדים, כי אני, לצרכי עבודתי, עוסק בזה.
ישראל אייכלר: ונושא אחד קטן נוסף של המרת רישיון זר לישראלי, על זה אנחנו נדבר בסוף הדיון.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שהישיבה היא במסגרת ציון יום הבטיחות היום.
ישראל אייכלר: אחד הדברים החשובים ביותר זה העניין של הטסטים והבטיחות של הנהג שעולה על הכביש.
ישראל אייכלר: הייתה זעקה גדולה ומרה במשך שנים על תורים ארוכים ועיכובים לצעירים שרצו לקבל רישיונות נהיגה והחליטו על רפורמה במערך מבחני הנהיגה העיוניים והמעשיים.
ישראל אייכלר: המטרה הייתה לקצר את זמן ההמתנה למבחן וגם לקבל את תוצאות המבחן.
ישראל אייכלר: אנחנו נשמע ממך, ממנהל רשות הרישוי, איך זה התקדם, וגם מהעמותה לקידום המקצועי של מורי הנהיגה בישראל, היושבת ראש עירית זינגר ודוד ישעיהו זינגר.
עירית זינגר: אני אציג.
ישראל אייכלר: משרד התקשורת, משרד האוצר וכל אלה ששייכים לפה.
ישראל אייכלר: זכות הדיבור הראשוני למיודענו מנהל רשות הרישוי, אפי רוזן.
אפי רוזן: צהריים טובים.
אפי רוזן: אדוני היושב ראש, לרפורמה היו ארבע מטרות.
אפי רוזן: קיצור זמן ההמתנה היא מטרה חשובה, אבל הפחות חשובה, בסופו של דבר המטרה הכי חשובה הייתה לשפר את הרמה המקצועית, להפוך את הבחינה לשקופה ומהימנה, ליצור שפה אחידה בכל הארץ, שהבוחן שבוחן בקרית שמונה ובדימונה ובתל אביב ובאילת יבחנו באותן אמות מידה ובסוף גם לאפשר את הטסט להיות מוצר מדף.
אפי רוזן: לכן אמנת השירות שנקבעה בסוף קבעה שבחינה ראשונה תהיה בין שלושה לחמישה ימי המתנה לכל היותר ובחינה שנייה ואילך עד הבחינה המאה, אם צריך, בין שבעה ל-14 ימים.
אפי רוזן: אנחנו יצאנו ב-15 ביולי לדרך עם ההפרטה.
אפי רוזן: לפי חוק התאפשר לנו לתת להם חודש הרצה, שהם לא צריכים לעמוד באמנה ולאחר מכן להאריך בעוד חודש.
אפי רוזן: אנחנו מימשנו את מלוא החודשיים, למעשה ב-15 בספטמבר היינו צריכים לעמוד באמנת השירות.
אפי רוזן: צריך להגיד כך, היה קושי רב מאוד בגיוס הבוחנים מכמה סיבות, אחת, כי במדינת ישראל במעלה השנים זה היה מין מונופול, לא היו בוחנים בחוץ, זה לא כמו שאדוני, אם הוא מחפש עכשיו אפילו עורך דין, על כל משרה אחת מגישים מאה מועמדויות.
אפי רוזן: בסך הכול במדינת ישראל היו 382 אנשים שהם בוגרי קורס בוחנים אל מול 200 בוחנים שהיה צריך לגייס.
אפי רוזן: זאת אף זאת, הבוחנים שאנחנו למעשה פיטרנו מהמדינה וסיימנו את ההעסקה שלהם יצרו איזה מין גוף לעומתי שהלך ועלה בדרישות שלו כדי למנוע מההפרטה לקרום עור וגידים.
אפי רוזן: ולמרות הכול ואחרי הכול, ואחרי שכקוריוז, היו צריכים לקבל שכר של בין 50 ל-53 שקלים לשעה וזה הגיע לשכר של 80 שקלים לשעה ואף יותר מזה, בסופו של דבר אנחנו עומדים היום במצב כזה, הבעיה שיש לנו כרגע זה דיכוטומיה, המצב בצפון הוא טוב משמעותית מהמצב בדרום.
אפי רוזן: יש לנו שני מפעילים על פני הארץ, אחד מצפון תל אביב ועד קרית שמונה והשני זה מתל אביב ועד אילת.
אפי רוזן: החברה הצפונית היום עובדת עם 103 בוחנים והתחילה לעמוד על זמן המתנה ממוצע של שלושה שבועות לבחינה ובמהלך דצמבר היא תגיע לאמנת השירות.
ישראל אייכלר: שזה חמישה ימים.
אפי רוזן: שזה עד חמישה ימים לבחינה ראשונה ועד 14 ימים לבחינה שנייה.
ישראל אייכלר: חמישה ימים, שאני אבין והצופים יבינו, מאז שהמורה אומר שהבחור כשיר למבחן.
אפי רוזן: מאז שהמורה מזמין.
אפי רוזן: כן, המורה הזמין בחינה, מרגע שנקבעה הבחינה היא בסד זמנים של מקסימום חמישה ימים קדימה לבחינה ראשונה.
אפי רוזן: חמישה ימי עבודה, אדוני, אז זה יכול להיות שבוע במקסימום.
אפי רוזן: החברה הדרומית, חברת טלדור, התקשתה מאוד מאוד בגיוס בוחנים ולכן היא היום עומדת על 68 בוחנים וזמן ההמתנה בה היום עומד על כ-30 ימי עבודה בממוצע.
אפי רוזן: ב-25 בנובמבר נכנסים 23 בוחנים, אז זמן ההמתנה יירד משמעותית, אבל ההבנה שלנו שהם יגיעו לאמנה רק במהלך חודש ינואר.
אפי רוזן: בינתיים, אדוני, אני חייב להגיד, הגם שלא הגענו לאמנה אין זמני המתנה של שלושה חודשים, כפי שטענו ההורים קודם לכן.
אפי רוזן: אגב, אני בכל מקום טענתי גם אז שזה לא באמת הזמן האמיתי, היום אומרים שאני צודק.
אפי רוזן: לא באמת חשבתי שהמתינו אנשים חמישה חודשים.
אפי רוזן: גם בעבר, כשהיו פה בשולחן, תמיד אמרתי שאם נבך אחד המתין חמישה חודשים יש אחד לידו שקיבל כל שבועיים, כי ככה זה עובד בממוצע.
אפי רוזן: היום המצב הוא שממתינים הרבה פחות, אבל הדבר הכי חשוב, אדוני, זה שאנחנו ייצרנו בחינה אחידה, אחוזי המעבר במקומות שטענו שיש אפליה לרעה עלו באופן משמעותי ואחוז המעבר היום בארץ הוא פחות או יותר אותו דבר.
ישראל אייכלר: מה האפליה לרעה, של מי?
אפי רוזן: הכול לכאורה, אדוני.
אפי רוזן: טענו שבצפון אחוז המעבר בחלק מהמקומות עומד על 17% ונניח בדרום 60%, היום זה לא המצב.
אפי רוזן: היום המצב יכול להיות 38 מול 41 - - -
ישראל אייכלר: זאת אומרת זה היה תלוי בכל טסטר שהוא היה השופט.
אפי רוזן: חד משמעית.
אפי רוזן: את זה רצינו למגר, חד משמעית.
ישראל אייכלר: היום יש להם קריטריונים ברורים?
אפי רוזן: אני אתן לך דוגמה.
אפי רוזן: שני תלמידים טועים את אותה טעות, נכנסים למעגל תנועה ויוצאים ממנו בצורה לא נכונה.
אפי רוזן: אז כמובן שזה ליקוי, אז במקום אחד טסטר אחד יכול היה להגיד שזה ליקוי מכשיל ובמקום אחר אמר טסטר שזה ליקוי סביל, בוא נראה איך הוא נוהג.
אפי רוזן: והדבר הזה, היינו צריכים מה שנקרא לייצר לו קו אחד ועשינו את זה באמצעות בחינה ממוחשבת שלמעשה אף אחד בארץ לא יודע את הניקוד של הבחינה.
אפי רוזן: הבחינה מצויה בכספת, אני ניקדתי אותה ומי שמכיר את הניקוד של הטסטים היום בישראל זה אני, בלבד.
אפי רוזן: אני תמיד אומר שכדאי שמישהו ייקח ממני את זה לפני שיקרה לי משהו.
אפי רוזן: זאת אומרת שאם בוחן רוצה להכשיל הוא לא יודע מה מכשיל.
אפי רוזן: יש למעלה מ-700 קונסטלציות של ציונים כדי שבוחן יידע אותם ותמיד אני אומר שאם הוא היה יודע את האלגוריתם הזה הוא לא היה אצלי בוחן, הוא כנראה היה בטכניון או במקום אחר.
אפי רוזן: זה מסובך מאוד לרמות את המערכת.
ישראל אייכלר: אני ממש מסתקרן.
ישראל אייכלר: במכונית של הטסטר יש מכונה, מחשב, שרואה את הטעויות שלי?
אפי רוזן: לא, במכונית של מורה הנהיגה - - -
עירית זינגר: הלוואי שזה היה ככה, כמו שכבודו אומר.
ישראל אייכלר: לא, כך זה היה נראה לי.
ישראל אייכלר: בציור של אפי זה נראה לי ככה.
אפי רוזן: במכונית של מורה הנהיגה יש ערכה שכוללת שתי מצלמות ומקליט.
אפי רוזן: מצלמה אחת היא בשמשה הקדמית, היא פונה החוצה 160 מעלות, כדי לראות מה קורה מלפנים, והמצלמה האחורית היא בתוך הרכב, כדי לראות את השיח וההתנהלות בתוך הרכב.
אפי רוזן: היא גם מצליחה לראות דברים חיצוניים.
אפי רוזן: ההקלטה היא לאורך כל זמן הסרט.
אפי רוזן: יש למטה קופסה טיפשה, קופסת פיקוח שבא אליה הבוחן, הבוחן שלנו מגיע עם טאבלט, הוא מתחבר.
אפי רוזן: הבוחן גם לא יודע מה המסלול של הטסט, הוא מגיע לרכב, נגמרו ימי הניירת, נגיד אני הנבחן אפי רוזן, הוא מאמת את הפרטים שלי, לאחר מכן הוא בודק שלרכב יש ביטוח, יש לו טסט, יש לו מה שצריך, הכול תקין, כשהוא לוחץ אז שהכול תקין עולה לו מסלול.
אפי רוזן: גם הבוחן וגם התלמיד מופתעים מהמסלול.
אפי רוזן: הלוא הטענות היו קודם לכן שאם בוחן רוצה להכשיל הוא לוקח אותך למסלול שהוא יודע שהוא קשה, ואם זה יום שבא לו להעביר הוא לוקח אותך למסלול מה שנקרא קומופלאז'.
אפי רוזן: הבוחן לא יודע מה המסלול, הוא והתלמיד מקבלים אותו באותו רגע ואז מתחילים לצאת לדרך.
אפי רוזן: הבוחן לא ממלא שום דבר במעלה הדרך.
אפי רוזן: כאשר מסתיימת הבחינה, בדרך כלל זה זוג בחינות בשעה, הבוחן יורד עם הטאבלט ומחבר אותו למחשב המשרדי.
אפי רוזן: הסרט יורד מיד לשם והוא רק כותב, הוא לא נותן ציון, הוא כותב מה היו המשגים.
אפי רוזן: הוא סיים לכתוב, הבוחן לא יודע את התוצאה של המבחן, הוא יוצא, המחשב עושה את החישוב שלו ולפי הניקוד מחליט: עבר/לא עבר.
אפי רוזן: תוך שלוש שעות התלמיד מקבל אס.
אפי רוזן: אמ.
אפי רוזן: אס, עברת/לא עברת ובא לציון גואל.
ישראל אייכלר: נשמע מרתק, לא? תסביר לי, מי קבע את הניקודים, אתה?
אפי רוזן: כן, אבל לא אני - - - ישבנו עם ועדה מקצועית, ביקשנו באשכולות, עברנו על תבחין תבחין - - -
ישראל אייכלר: אמרת שיש 700 קריטריונים.
אפי רוזן: יש 700 אופציות.
אפי רוזן: נניח איתות.
אפי רוזן: לא לאותת בפנייה זו טעות, אבל זו טעות לא דרמטית.
אפי רוזן: אז יכול להיות שבן אדם יעשה 12 טעויות כאלה והוא עדיין לא ייכשל.
אפי רוזן: לחילופין, יכול להיות שהוא עשה שתי טעויות מסוג אחר שהוא ייכשל.
אפי רוזן: כשאתה לוקח את כל התבחינים עם כמות הטעויות שנתנו לכל דבר, זה - - - אני אתן לך דוגמה למה זה עובד.
אפי רוזן: אני ישבתי בשבועיים הראשונים, כשעוד היה לי זמן להסתובב איתם, אז לפני שהם הזרימו את הציון אמרתי לו: תכתוב את הכול, עכשיו תגיד לי עבר או לא עבר.
אפי רוזן: הבוחנים בחצי מהמקרים טעו.
אפי רוזן: יש מקרים שבהם הוא אמר עבר והמחשב נתן לא ויש מקרים שהוא נתן ההיפך.
אפי רוזן: זה אומר שייצרנו שפה משותפת.
אפי רוזן: אתה רואה את זה גם באחוזי המעבר בארץ.
ישראל אייכלר: זה עולה?
אפי רוזן: קודם כל זה נהיה אחיד.
ישראל אייכלר: אחוזי המעבר בצפון, בדרום ובמרכז אותו דבר?
אפי רוזן: כן, זה נהיה אחיד, זה נע בין ה-39 ל-42.
אפי רוזן: עירית יודעת שהיה במספרים שבין 10% ל-20%, נכון?
אפי רוזן: אני לא טועה.
ישראל אייכלר: תיכף אני אתן לה את זכות הדיבור.
אפי רוזן: עכשיו לגבי שתי השאלות ששאלתם אותי.
אפי רוזן: קודם כל האירוע הזה של הודעת אס.
אפי רוזן: אס, הוא לא גורע מזה שגם בית הספר מקבל את מועד הבחינה וגם המורה מקבל, כך שלאנשים, למשל, שמשתמשים בטלפון כשר ואתה לא רוצה לגרום להם לאינסנטיב שיביאו רק בגלל זה סמרטפון, עדיין המורים בבית הספר יכולים להתקשר ולהודיע להם על המועד והשעה המדויקים.
ישראל אייכלר: הוא חייב לעשות את זה, המורה?
אפי רוזן: כן.
עירית זינגר: איך מפקחים?
ישראל אייכלר: מפקחים על מה?
עירית זינגר: על זה שבית הספר לנהיגה באמת - - -
ישראל אייכלר: על זה שהמורה ביצע את זה.
ישראל אייכלר: יש הוראה כתובה שלך שהמורים צריכים להודיע לתלמידים?
אפי רוזן: לא, לא, אבל זה מאוד מאוד פשוט.
אפי רוזן: אני אומר הפוך, אין פה עניין של הוראה.
אפי רוזן: קודם כל המורים עושים את זה, מדובר באנשים טובים, אין לנו ויכוח עם המורים.
ישראל אייכלר: המורה, יש לו אינטרס לקדם את התלמיד.
אפי רוזן: יש לו אינטרס שהתלמיד יעשה את הבחינה.
אפי רוזן: הרי המורה רץ בשביל התלמיד אחרי הבחינה, המורה גם מעמיד את הרכב שלו לבחינה.
אפי רוזן: פעם שתלמיד לא מגיע לבחינה, שניהם יוצאים נפסדים מהעניין הזה.
ישראל אייכלר: תסביר לי, בבנקים למשל היו לנו דיונים והם עשו, יש דבר כזה של השארת הודעה במסרונים, הודעות קוליות, מה הבעיה אצלכם לעשות את זה?
אפי רוזן: אז זהו, אז אנחנו עובדים על זה עכשיו.
אפי רוזן: זה פיתוח טכנולוגי, זה אמור להיות בבלוק - - -
ישראל אייכלר: אם עשית 700 קריטריונים אז זה משהו קטן מאוד.
אפי רוזן: יש דברים שאתה יודע, כמו בכל דבר חדש, ברפורמה מהסוג הזה, דברים שידענו מראש ודברים שלא ידענו מראש ודברים שלא ידענו שלא ידענו מראש.
ישראל אייכלר: אבל אפשר לתקן את זה.
אפי רוזן: אני חייב להגיד לך, אדוני היושב ראש, שמתחילת הרפורמה ביולי ועד היום, פחות מארבעה חודשים, המשרד הוסיף שלושה מיליון שקלים על פיתוחים טכנולוגיים שהתהוו תוך כדי.
אפי רוזן: אתה מכיר את השר שלי, אין לו בעיה להוסיף כשזה נחוץ.
אפי רוזן: בעניין הזה, לזכותו ייאמר, כסף הוא לא המגבלה.
אפי רוזן: ואנחנו, עוד מילה, עמדנו לצאת לדרך עם מצלמות.
אפי רוזן: ערב היציאה לדרך משרד המשפטים נזכר להודיע לנו שחייבים לטשטש, בגלל צילום ברשות היחיד והרבים, והוספנו עוד חמישה מיליון שקלים כדי שיהיה טשטוש.
אפי רוזן: הרי בהליך - - -
ישראל אייכלר: מה זה טשטוש, שלא יראו מי התלמיד?
אפי רוזן: לא יהיו אף אחד.
אפי רוזן: אדוני, התלמיד זה לא בעיה.
ישראל אייכלר: רואים דמות?
אפי רוזן: אדוני, התלמיד הוא לא הבעיה, מכיוון שזה צילום ברשות היחיד ואפשר לבקש את רשותו.
אפי רוזן: אבל כשאני אומר לך שאני מצלם כלפי חוץ, זה איכות צילום בלתי רגילה, אני בטעות יכול לראות אנשים שסרחו, שהולכים ביחד ברחוב ואני מצלם אותם מבלי שהם יודעים, או מצלם אדם שלא רוצה שיראו אותו שהוא עושה משהו, וזאת כבר עבירה על החוק.
ישראל אייכלר: למשל אוכל גלידה באמצע הרחוב, זה לא יפה.
אפי רוזן: זה המקרה הקל.
אפי רוזן: יש מקרים יותר מורכבים, בוודאי אתה מבין אותי.
ישראל אייכלר: לא, אני מסתפק בדוגמה הזאת.
אפי רוזן: אבל הם באמת הבעיה האמיתית, כי חוקי מרפי, זה קורה בדיוק כשלא צריך.
אפי רוזן: ולכן אנחנו רכשנו את הציוד מחדש, זה היה להחליף את כל השרתים.
אפי רוזן: כבר הכול היה מורכב, זה היה לפרק הכול ולהרכיב.
אפי רוזן: בעוד כמה שבועות התלמידים יוכלו לצפות בערעור, כי הלוא כשיצאנו לדרך הרפורמה אמרה שתלמיד שירצה לערער יוכל לבוא בלוויית מישהו שילווה אותו, לצפות בסרט ולהחליט אם הוא רוצה לערער או לא.
אפי רוזן: כרגע הם לא יכולים לצפות בסרט כי הוא עדיין לא מטושטש.
אפי רוזן: אז מי שרואה את הסרטים, אם תלמיד היום מגיש ערעור, זה כבר לא מילה כנגד מילה, אדוני, רואה את זה מפקח שלי מתוך 17 המפקחים שבחרנו במכרז.
אפי רוזן: אתמול היה לי מקרה.
אפי רוזן: הגיעה אליי תלונה מאוד עוצמתית שהבוחן כתב, כרחוק יום מליל.
אפי רוזן: ישבו שני מפקחים ואכן אמרו לי שהבוחן כתב לא מה שצריך.
אפי רוזן: מה קרה הבוקר, אדוני, אתה יודע?
אפי רוזן: חסמתי את הבוחן.
אפי רוזן: תגיד, אדוני, יכולתי לחסום עובד מדינה?
אפי רוזן: חסמתי את הבוחן, הוא מחר לא עובד כבר.
ישראל אייכלר: כי יש הוכחה מוקלטת.
אפי רוזן: יש הוכחה, חסמתי את הבוחן.
אפי רוזן: אין משחקים יותר.
אפי רוזן: למרות המצוקה שיש בבוחנים.
ישראל אייכלר: מה שאמרת לי, במשרד המשפטים, הרי יש הרבה רשויות שמצלמות ברחוב.
אפי רוזן: אבל זה אתה יודע.
ישראל אייכלר: כשהם עוקבים אחרי מישהו הם מצלמים את כל הרחוב.
אפי רוזן: אבל אתה יודע, אדוני.
אפי רוזן: כשאתה מצולם ברחוב אתה יודע.
אפי רוזן: גם כשאתה נכנס לחנות שיש בה מצלמת אבטחה, שים לב, כתוב 'החנות מצולמת'.
אפי רוזן: זה אומר שאתה יודע, אני חייב ליידע אותך וגם החוק אומר שאסור לי לעשות בה שימוש, אלא אם אני נדרש על ידי משטרה או רשות חיקור כמו בית משפט.
ישראל אייכלר: לגבי התמונה הספציפית ש - - -
אפי רוזן: כן, בעל הבית לא יכול לעשות שימוש במצלמה הזאת, גם אם מישהו גנב לו, אגב.
ישראל אייכלר: אז למה אתה צריך לעשות מטושטש?
אפי רוזן: כי הוא נוסע, יש לי בערך 5,000 מסלולים של טסטים, שאני לא אצטרך לבקש אישור מכל איזה שכנה בביאליק 34.
אפי רוזן: אז אני מונע את זה, יש טכנולוגיה.
אפי רוזן: פשוט אני רואה את כל - - -
ישראל אייכלר: אבל אם מישהו רוצה לערער הוא יכול לערער?
אפי רוזן: כן, מערערים.
ישראל אייכלר: אפילו שזה מטושטש?
אפי רוזן: ערערו מה-15 ביולי עד היום 900 תלמידים.
ישראל אייכלר: אבל זה מטושטש.
אפי רוזן: מטשטשים רק דמויות.
אפי רוזן: אני רואה הכול.
ישראל אייכלר: רק דמויות, לא מסלולים ולא נתיבים ולא שום דבר?
אפי רוזן: לא, אני רואה הכול בצורה יוצאת מן הכלל, רק רץ איזה משהו ורדרד ככה לפעמים.
אפי רוזן: .
ג'יהאד אבו פרוח: כמה ערערו?
ג'יהאד אבו פרוח: 115 פלוס 90?
אפי רוזן: 900.
ישראל אייכלר: יש הצעה נוספת שבטופס אולי תוסיפו שורה: האם אתה רוצה לקבל את המסרון אצלך, או חלופה אחרת של הודעה קולית או של המורה?
ישראל אייכלר: זאת אומרת עד שאתה תעשה את הדבר הקולי הזה.
אפי רוזן: אני אגיד לך, אדוני היושב ראש, אנחנו עשינו עוד משהו, הלוא בסוף יש לנו מורים בני כל הדתות ומורה יהודי למשל אומר: למה נתתם לי במות משה רבנו טסטים?
אפי רוזן: אני לא רוצה להעמיד את הרכב שלי לטסט.
אפי רוזן: זכותו, נכון?
אפי רוזן: לכן במערכת בפיתוח עכשיו - - -
ישראל אייכלר: למה, מי צם במות משה רבנו?