GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוגב שמני: יש תהליך של רישום למערכת ההזדהות ויש את תהליך ההזדהות שאני רוצה לצרוך את השירות.
יוגב שמני: כשאני רוצה לצרוך את השירות, אני מכניס את מספר הזהות שלי, את הסיסמא שאני בחרתי בתהליך הרישום ואני מקבל גם sms קולי.
שלומית אבינח: כמו שאתה נכנס לחשבון gmail שלך.
יוגב שמני: נכון, כשאני לא זוכר את הסיסמא או משהו.
יוגב שמני: אני בעצם מזדהה עם שני אמצעים, פעם אחת עם מה שאני יודע, פעם אחת עם מה שאני מקבל, סיסמא חד פעמית.
ישראל אייכלר: קופות החולים גם אותו דבר?
יוגב שמני: קופות החולים הם לא דרכנו, אבל אני חושב שגם משתמשים בפתרונות דומים.
יוגב שמני: בסוף כל השוק הזה, גם מה שאלי ציין, גם הבנקים עובדים על אותו עיקרון בדיוק.
שלומית אבינח: קופת חולים זה בכלל לא דרך טלפון.
שלומית אבינח: אתה עושה שנת לידה ותעודת זהות.
אלי שולשטיין: זה להזמין תור, אבל כדי להיכנס לבדיקות רפואיות שלך, אתה יכול להשתמש במה שנקרא סיסמא חד פעמית זמנית.
ישראל אייכלר: ואפשר גם במסרון?
אלי שולשטיין: זה במסרון טקסט.
אלי שולשטיין: אני לא יודע אם זה במסרון קולי.
יוגב שמני: מה שחשוב להבין, שהכול בסוף בהתאם לרמת רגישות השירות.
יוגב שמני: ככל שהשירות יהיה רגיש יותר והמידע שאתה נחשף אליו רגיש יותר, רמת ההזדהות היא צריכה להיות מורכבת יותר או חזקה יותר.
ישראל אייכלר: מה קורה לאדם שהוא שוכח את הסיסמא שלו בכל האתרים האלה?
ישראל אייכלר: הוא יכול לקבל סיסמא חדשה?
יוגב שמני: יש אופציה בעצם לשחזר את הסיסמא, בעצם לקבוע סיסמא חדשה אחרי תהליך אימות שאנחנו מוודאים שאכן האזרח הנכון הוא זה שביקש.
ישראל אייכלר: כי יש כל כך הרבה היום שירותים שצריך סיסמא, שצריך להיות גאון של ספר טלפונים.
יוגב שמני: עושים את זה לבד, אגב.
שלומית אבינח: ותמיד זה לא נכון.
ישראל אייכלר: ותמיד שוכחים.
ישראל אייכלר: טוב, אני רוצה לסכם את הישיבה, ברשותכם.
ישראל אייכלר: אני מברך על כל אלו שבאו ועל הענייניות של הדיון ויותר מזה, על התשובות החיוביות.
ישראל אייכלר: אני מברך על הצטרפות משרדי הממשלה לשירות הזדהות של ממשל זמין.
ישראל אייכלר: הברכות צריכים לשלוח לראש הממשלה.
ישראל אייכלר: הוא מקבל רק ביקורת, אז לפעמים גם מילה טובה על השירות הזה.
שלומית אבינח: למבצע.
ישראל אייכלר: אם את רוצה לחזק את יוגב, גם הבוס שלו צריך לקבל את המכתב.
ישראל אייכלר: אני לא יודע אם אתה עובד ישיר במשרד ראש הממשלה, אבל כך אני חושב, לא?
יוגב שמני: יחידת ממשל זמין היא יחידת הביצוע של רשות התקשוב הממשלתי.
ישראל אייכלר: אבל במשרד ראש הממשלה.
יוגב שמני: כן, משרד רוה"מ.
ישראל אייכלר: משרדי הממשלה צריכים להיות מעוניינים להתחבר לשירות ההזדהות של ממשל זמין גם לאנשים שיש להם קווי טלפונים כשרים.
ישראל אייכלר: אנחנו נפנה לשר הבריאות לבקש גם מקופות החולים לתת את השירות לטלפונים כשרים במסרונים קוליים לאלה שאין להם sms.
ישראל אייכלר: גם לביטוח הלאומי, אנחנו נפנה למנכ"ל מאיר שפיגלר שיתחבר לשירות של ממשל זמין עם שירות ההזדהות.
ישראל אייכלר: הוועדה רשמה את הודעת בנק ישראל, אלי שולשטיין, הפיקוח על הבנקים, שכבר היום חייבים כל הבנקים להיות חלק משירות ההזדהות של ממשל זמין.
ישראל אייכלר: צריך לפרסם שבנק ישראל נתן הנחיה לבנקים שהחל מה-1.4.2018 כל בנק שמבקש תהליך זיהוי ואימות, הוא צריך להגיש סיסמא חד פעמית ולאפשר גם לשלוח במסרון קולי למי שאין לו מסרון כתוב.
ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לכם שבאתם, ולפונה שלנו.
ישראל אייכלר: שלום וברכה לכל הפונים ולכל נציגי המשרדים שהגיעו לדיון הזה של השתתפות המדינה במימון צהרונים.
ישראל אייכלר: זה נושא מאוד מורכב, אבל לפני שאני פותח את הישיבה, אני רוצה לברך את מנהלת הוועדה החדשה, אתי שבתאי, שהיא לא חדשה בנושאים האלה – היא היתה שנים רבות בוועדת העבודה והרווחה, ואני מניח שכולכם הייתם שם – אז ממש מעניין לעניין באותו עניין.
ישראל אייכלר: בהזדמנות זו אני רוצה לברך את המנהלת היוצאת שלומית שהיתה 21 שנה מנהלת פה.
ישראל אייכלר: חשבנו לעשות לה אירוע מיוחד, אבל היא אמרה: לא.
ישראל אייכלר: זה עושים רק כשאנשים מסיימים - היא עברה לוועדת העלייה והקליטה כמנהלת – אז אני רוצה לציין את עבודתה המסורה כל השנים ואת העבודה של הצוות כולו לוועדה.
ישראל אייכלר: נושא הצהרונים – כבר דיברנו הרבה, וגם הנושא של המשפחתונים.
ישראל אייכלר: אני רוצה רוצה לברך את אמיר מדינה ואת חגי ואת כל אנשי משרד הרווחה על השינוי המבורך שנעשה במשפחתונים, לגבי ההרכב של הילדים במשפחתון, אבל היום אנחנו עוסקים בנושא אחר לגמרי.
ישראל אייכלר: למען הצופים ולפרוטוקול אומר את הבסיס.
ישראל אייכלר: עד לפני כשנה המדינה השתתפה בסבסוד צהרונים לפי מצבו של האזרח, של האזרחית, של העובד, של העובדת, של המשפחה – כמה הם ראויים וזכאים לקבל סבסוד מהמדינה לצהרונים האלה, לגבי המעונות והדברים האחרים.
ישראל אייכלר: לצהרונים נכנסה השנה שיטה חדשה, שיש בה המון מעלות, ויש בה חסרונות קשים ביותר, שכאזרחים אנו לא יכולים לסבול אותם.
ישראל אייכלר: השיטה אומרת, בגדול, שעיר ענייה מקבלת יותר סבסוד.
ישראל אייכלר: זה מאוד טבעי.
ישראל אייכלר: עיר עשירה מאוד מקבלת פחות סבסוד או בכלל לא, אבל מה עושה אדם עני בעיר עשירה?
ישראל אייכלר: אני אומר את זה בשפה הכי פשוטה – פה זה הולך לפי מספרים, אשכולות – 1, 3, 6.
ישראל אייכלר: האזרח הפשוט לא יודע מה זה אשכולות; הוא יודע כמה הוא מרוויח – גם זה בקושי הוא יודע.
ישראל אייכלר: לכן נוצרו פה עיוותים שאנשים רבים, כולל – אני רוצה לציין את העבודה שעשתה מחלקת מחקר ומידע של הכנסת בראשות הגב' מוריה ועידו – שניכם עשיתם, ויש פה ניתוח מאוד מקצועי של מה המדינה נותנת.
ישראל אייכלר: אני מבין שיש פה שלושה שותפים באדם: משרד חינוך, משרד הרווחה ומרכז השלטון המקומי בעירייה.
ישראל אייכלר: האוצר מעל כולם.
ישראל אייכלר: נרצה לשמוע את התייחסותכם בעניין.
ישראל אייכלר: אני בטוח ששמעתם על העיוותים שנוצרו מכך.
ישראל אייכלר: לא אפרט בפתיח את כל הפרטים - אולי האנשים המקצועיים שעסקו בזה, יפרטו את כל הדברים הללו.
ישראל אייכלר: בשנה שעברה התכנסנו גם בעניין הזה של משפחות המלינות על גובה הסבסוד של המדינה על הצהרונים לפי מקום מגורים של המשפחה, ולא לפי הכנסת המשפחה, כפי שהיה בשנים עברו.
ישראל אייכלר: גם את זה אשאיר לאנשי המקצוע לפרט, מה זה צהרון מורחב ומה זה צהרון פשוט, ולמה הרשות המקומית יכולה לקבוע אילו צהרונים היא בוחרת.
ישראל אייכלר: יכול להיות שלאזרחים צריך להיות שונה.
ישראל אייכלר: הממשלה נותנת סבסוד לתוכנית ניצנים בכל האשכולות – כך היא נקראת, תוכנית הסבסוד.
ישראל אייכלר: אנחנו נגיע להמלצות בסוף ולא עכשיו.
ישראל אייכלר: לכן אני רוצה לתת רשות דיבור ראשונה למשרד שנותן הכי הרבה כסף בעניין, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, אמיר מדינה, מנהל אגף מעונות יום ומשפחתונים.
ישראל אייכלר: ספר לנו על ההבדל שקרה, ואיך אנחנו מונעים ממשפחה ענייה בעיר עשירה את הקיפוח הזה.
אמיר מדינה: אמיר מדינה, מנהל אגף מעונות יום.
אמיר מדינה: הדיון הזה מבחינתי הוא אחד הכי חשובים בפתח מושב הכנסת הזה, כי אני למעלה משנה וחצי מנהל אגף מעונות יום, ומן היום הראשון שאלתי עצמי, איך קורה שילדים בגיל 3, 4, 5, 6 ואפילו 7 נמצאים תחת הפיקוח של האגף שלי – שכידוע, מתמחה מלידה עד גיל 3.
אמיר מדינה: זה תחום העיסוק שלו ותחום הפעילות שלו.
אמיר מדינה: אנו אמונים על שלומם ובטיחותם של כל הפעוטות מלידה עד גיל 3 חוץ מעיגול או תוספת קטנה שאני שואל עצמי במשך שנה וחצי, איך זה קשור אליי ומה הסמכויות שלי בתוך התהליך.
אמיר מדינה: השינוי שאתה מדבר עליו, אדוני היושב-ראש, קרה בשנה האחרונה לא בגלל החלטה של האגף אלא החלטת ממשלה שהעבירה את כל הסמכויות ממשרד העבודה והרווחה למשרד החינוך, והשאירה אצלנו פלח קטן – אומר לך בדיוק- -
ישראל אייכלר: גני ילדים גם אצלך?
אמיר מדינה: אין צהרונים לילדים בטווח הגילאים שלי.
אמיר מדינה: אין צהרונים לילדים בני שנתיים ושלוש.
אמיר מדינה: אין חיה כזו.
אמיר מדינה: קיימים רק לגילאים ששייכים בסמכות משרד החינוך.
אמיר מדינה: רק הגנים.
אמיר מדינה: האנומליה הזו שנוצרה השאירה אצלי אשכולות 6 עד 10 או 8 עד 10 להורים יחידים וגילאי 3 עד 6 באשכולות האלה, כלומר אשכול 5 לא נמצא אצלי.
ישראל אייכלר: אולי לצופים בנו ולפרוטוקול - תן דוגמה של ערים גדולות.
אמיר מדינה: ירושלים סוציו אקונומי 3 – לא נמצא אצלנו.
אמיר מדינה: למשל, אשדוד אצלי, 6, ורק גילאי גן.
אמיר מדינה: לא בית ספר.
אמיר מדינה: ובאנומליה הזו יכול להיות מקרה שמשפחה, שיש לה שני ילדים, אחד בין 8 ואחד בגיל 4, ה-4 יהיה אצלי וה-8 במשרד החינוך, כלומר אימא תגיש פעם אחת טפסים פה, ופעם אחת טפסים פה.
ישראל אייכלר: זה לא בעירייה היא עושה את זה?
אמיר מדינה: משרד החינוך מפעיל את המנגנונים שלו דרך הרשות המקומית.
אמיר מדינה: כן או לא – לא יודע.
אמיר מדינה: אצלי כן – צריך להגיש אליי את הבקשה.
אמיר מדינה: אני גם צריך לבדוק אותו, כי יש לי מבחנים – אני צריך לבדוק מה האימא עושה, מה האבא עושה, היכן גרים.
אמיר מדינה: הפרוצדורה אצלי נשארה אותה פרוצדורה ארוכה לאין שיעור בהשוואה לפרוצדורה של משרד החינוך.
ישראל אייכלר: זה לא אותו מנגנון שאתה בודק את הזכאות למשפחתונים?
ישראל אייכלר: אז אתה כבר יודע כמה המשפחה מרוויחה.
אמיר מדינה: כן, ואז השאלה המהותית פה היא האם זה נכון שהאשכול הקטן הזה יישאר בידי משרד העבודה.
אמיר מדינה: ניסינו בשנה וחצי האחרונות לגלגל את זה למקום הטבעי שלו, כלומר אם העבירו את מרבית ילדי מדינת ישראל למשרד החינוך, אמרנו שראוי שגם החלק הזה יעבור, ואז האגף שלי ימשיך להתעסק במה שהוא מבין בו – מלידה עד גיל 3.
אמיר מדינה: נכון להיום סדר גודל של 350 ארגונים שרשומים אצלנו, 2,800 צהרונים, סדר גודל של 80,000 ילדים בפילוחים שתיארתי, ואנחנו מדברים על כ-46 מיליון שקל שעובר דרך הצינורות של המשרד.
אמיר מדינה: אני חוזר – אני מדבר בשם השר שדורש ומבקש להעביר את הפעילות הזו מידי משרד העבודה למקום הטבעי שלה במשרד החינוך.
ישראל אייכלר: ואז מה תרוויח משפחה ענייה?
אמיר מדינה: את אותם נהלים שמשרד החינוך יציגו.
ישראל אייכלר: אתה מדבר על המנגנון.
ישראל אייכלר: אני מדבר מצד האזרח.
אמיר מדינה: אין הבדל.
אמיר מדינה: אין הבדלים במהותם של דברים.
ישראל אייכלר: לפי מה שאתה אומר, לא תהיה ישועה אם אתה משלם או חינוך משלם.
אמיר מדינה: אני חושב שמבחינת הסכומים תהיה לו ישועה יותר במשרד החינוך כי כמות הבדיקות שאני עושה קצת יותר מתישה ממה שנעשה במשרד החינוך, וגם הסכומים שונים.
אמיר מדינה: אנחנו משלמים פחות.
מיכל מנקס: אני סמנכ"ל חינוך, רווחה וחברה במרכז השלטון המקומי ומאוד גאה במהלך שהובלנו יחד עם משרד החינוך וההורים להסדרת נושא הצהרונים; הסדרה שבסופה הוזילה במטרה להקל את הנטל, וגרמה בחקיקה ממש למוסדות ומסגרות מפוקחות ומבוקרות במחיר שווה לכל נפש.
מיכל מנקס: צודק אדוני היושב-ראש באבחנה שעשית.
מיכל מנקס: אנחנו מתקשים לתת מחיר שמתאים לכל בית אב, ולכן התקבלה החלטה משותפת, שמדובר באשכולות סוציו אקונומיים ומחיר לרשות.
מיכל מנקס: בשל הרגישות והידע שבכל רשות יש משפחות שאין ידן משגת, מעמידה הרשות המקומית ועדת הנחות לאותם הורים שלא יכולים לשאת בנטל, וכולנו רוצים שילדיהם יהיו במסגרות.
מיכל מנקס: אגב האמירה, לא הרשות המקומית מחליטה איזה צהרון יהיה בה; ההחלטה משותפת להורים, לנציגות ההורים ולרשות המקומית כי מדובר בתשלומי הורים בסופו של יום, ולכן אנו מיישרים קו לצורכיהם.
מיכל מנקס: מה שקרה, ושמענו את אמיר, שצודק בדבריו – ברמה הפקידותית אני מסכימה אתו לחלוטין - השאלה איפה יישב האגף או האם תהיה הסמכות - אני לא חושבת שהיא השאלה פה.
מיכל מנקס: הדבר שקרה, ואני לא מכירה החלטת ממשלה שהחליטה זאת – ברגע שהחלו לפעול צהרוני ניצנים, הדיר משרד העבודה והרווחה רגליו מהמנגנון שהוא יודע לעשות, ואף אחד לא מטיל דופי בהליך הבדיקה הראוי ונכון – אין ספק, הרבה בירוקרטיה.
מיכל מנקס: אבל אנחנו קיבלנו פניות של הורים שבאשכולות מסוימים אותם אנשים שאין ידם משגת בערים לא כל כך מבוססות - מאשכול סוציו אקונומי 6 ומעלה אנחנו לא מדברים על הערים המבוססות בישראל, אבל לא ייתכן שנחסך מההורים האלה הסיוע של המדינה, שהוא כן נחקק בהחלטת ממשלה.
מיכל מנקס: אף אחד לא ביטל אותה, יש לי מספרה.
מיכל מנקס: פנינו לשר, קיבלנו תשובה.
מיכל מנקס: ככל שאני מבינה את התשובה, היא לא עונה לשאלות שלנו.
ישראל אייכלר: את אומרת שאין החלטת ממשלה- -
מיכל מנקס: שמבטלת את העזרה של משרד הרווחה, כשיש צהרוני משרד חינוך.
מיכל מנקס: אין קשר בין השניים.
ישראל אייכלר: לאיזה גילאים את מדברת?
אמיר מדינה: את אומרת שיש תקצוב כפול?
ישראל אייכלר: היא אומרת שהממשלה לא החליטה.
אמיר מדינה: החליטה.
מיכל מנקס: הם מתוקצבים.
ישראל אייכלר: אמרת סוציו אקונומי 6 עד 10?
ישראל אייכלר: אני רוצה לצורך הצופים והפרוטוקול לפרט כמה ערים, כי אנחנו מדברים במספרים, והציבור לא יודע.
ישראל אייכלר: אני מבין שמשפחות הגרות בסוציו אקונומי 6 זה למשל כרמיאל, גדרה, פרדס חנה, שלומי, כפר יונה, נהריה, נצרת עלית, בת ים, נתניה, יבנה, חדרה, ראש העין, חולון ורחובות.
ישראל אייכלר: אני מניח שבכל אחת מהערים האלה יש משפחות שיש להן הרבה כסף, ויש משפחות שיש להן מעט מאוד כסף.
ישראל אייכלר: אני לא מוצא שום אפשרות להשוות בתוך כרמיאל בין כל התושבים.
ישראל אייכלר: משפחות סוציו אקונומיות 7 זה חיפה, נשר, קריית מוצקין, ביאליק, פתח תקווה, ראשון, ראש פינה, זיכרון יעקב, בנימינה, כפר סבא, פרדסייה, נס ציונה, מזכרת בתיה, יהוד ואזור.
ישראל אייכלר: אותו סיפור.
ישראל אייכלר: חיפה – אתה יכול להכליל את כל חיפה בסוציו אקונומי 1? יש שכונות כאלה ואחרות.
ישראל אייכלר: זה עוול בבסיס.
אמיר מדינה: זה לא החלטה של האגף.
אמיר מדינה: זו החלטת ממשלה.
מיכל מנקס: איזו החלטת ממשלה?
ישראל אייכלר: אני מדבר בשם התושב.
אמיר מדינה: אין מספר.
מיכל מנקס: אין דבר כזה שאין מספר להחלטת ממשלה.
מיכל מנקס: לא סיימתי את דבריי.
מיכל מנקס: מה הבעיה העיקרית.
מיכל מנקס: טוען משרד העבודה והרווחה – תקנו אותי אם אני טועה – ככל שאין סמל לצהרון שאני נתתי, אני לא יכול לתת הנחות להורים.
מיכל מנקס: יש משרד ממשלתי אחר – לא אני הרשות המקומית.
מיכל מנקס: משרד החינוך מפקח בחוק על הצהרונים.
מיכל מנקס: אני מניחה שלא מפקפק משרד העבודה והרווחה באישור וברישוי שנותן משרד החינוך, וכל מה שצריך הוא שמשרד העבודה והרווחה יבדוק שאכן הצהרון הזה מוכר על-ידי משרד החינוך ומפוקח, יסתנכרן עם סמל המוסד, והורי הצהרון יוכלו לפנות ולבקש ולקבל את ההנחה הנוספת המגיעה להם.
אמיר מדינה: עד כה זה בדיוק התהליך שאנחנו עושים.
אמיר מדינה: תיארת בדיוק מה שאנחנו עושים, בתוך האשכולות שאנחנו פועלים.
אמיר מדינה: אנחנו הפכנו להיות מגורם רגולטורי מנהל לצינור, שמעביר כסף.
אמיר מדינה: יש החלטת ממשלה שמעבירה את כל הסמכויות.
אמיר מדינה: אין לי סמכות פיקוח בכלל.
ישראל אייכלר: אמיר, אני מדבר בשם אותה אימא, בשם אותו אבא.
ישראל אייכלר: לא מעניין אותם המנגנונים.
ישראל אייכלר: אתה כל כך חי את המנגנון – אתה מדבר בשם המנגנון.
אמיר מדינה: לגמרי.
אמיר מדינה: כי אני מנסה להעיר פה את חבריי לשולחן.
אמיר מדינה: יש פה בעיה יותר עמוקה – אגף מעונות יום - לא משנה מה עשה עד אתמול.
אמיר מדינה: יש לו אתגרים חדשים לפניו.
אמיר מדינה: מספטמבר הקרוב אנחנו עומדים להכניס את כל מדינת ישראל תחת הפיקוח שלנו.
אמיר מדינה: אין לי לא תשומות הזמן ולא היכולת המקצועית להמשיך לנהל נושא שנקרא צהרונים, מה גם שמדינת ישראל כבר החליטה שהצהרונים חונים במשרד החינוך ולא משרד העבודה.
מיכל מנקס: אבל לא איפה חונים הצהרונים הוא הדיון.
ישראל אייכלר: אמיר, ביקשתי מהמנהלת לרשום את הטענה שלך בסיכום הדברים, כי ברור – אתה נשמע גם צודק מאוד.
ישראל אייכלר: בוא נלך הלאה עם זה, כמו המצב שהוא, עד שיעבירו ממך.
מיכל מנקס: מישהו שאל אותי כשהעבירו אליי צהרונים, אם זה יותר מדי עבודה בשבילי, אולי לא אעשה משהו אחר בינתיים?
מיכל מנקס: זה לא קשור.
ישראל אייכלר: אמרת שבעיריות יש ועדת הנחות.
ישראל אייכלר: מי מממן את ההנחה שהעירייה נותנת?
מיכל מנקס: תושבי העיר, מכספי הארנונה שלהם.
ישראל אייכלר: ארנונה.
ישראל אייכלר: לא משרד החינוך.
מיכל מנקס: ובמקום שהרשות לא יכולה להעמיד קרן הנחות, ההורים סובלים פעמיים.
מיכל מנקס: אני רוצה לדייק – בקול קורא של משרד העבודה והרווחה מצוין, שיכולים לקבל הנחות רק צהרונים שאין להם סמל של משרד העבודה והרווחה.
מיכל מנקס: אין פה שום היגיון.
מיכל מנקס: למה לא יכולים לקבל הנחה משפחות?
מיכל מנקס: הרי בהנחה שנותן משרד הרווחה מדובר במבחן הכנסות עם הרבה מאוד אסמכתאות שחייבים ההורים להמציא.
ישראל אייכלר: עניין הסמלים הוא עניין בירוקרטי.
מיכל מנקס: בדיוק.
ישראל אייכלר: פעם היתה פה בעיה בין משרד התחבורה למשרד הפנים.
ישראל אייכלר: הם לא סנכרנו את המחשבים ביניהם.
ישראל אייכלר: אנשים רבים סבלו בכשל הרשיונות, ובשולחן הזה ישב המנהל של רשות הרישוי, שהוא אדם מאוד אקטיבי, ואמר: אני מוכן לפתור את הבעיה - תעבירו לי את החומר.
ישראל אייכלר: באותו שולחן אמרתי: יש להם מחשבים - סנכרנו את המידע שלכם אתם, ומאז זה מסודר.
ישראל אייכלר: אמיר, אם תהיו מסונכרנים אתם, סגרנו את הבעיה.
אמיר מדינה: אין פה בעיית סנכרון.
אמיר מדינה: אנחנו לא פקידים.
אמיר מדינה: אם היה להשוות מספרים - זה היה נפתר בדקה וחצי.
אמיר מדינה: עשינו את זה גם במעבר ממשרד הכלכלה לרווחה, עשינו יישור קו עם כל מספרי הפעולה; יש פה נושא עקרוני – האם צהרונים חונים במשרד העבודה - כן או לא.
ישראל אייכלר: זה צריכה להחליט הממשלה.
ישראל אייכלר: זה לא הדיון פה.
מיכל מנקס: זה לא הדיון.
מיכל מנקס: הדיון הוא מי מממן, מסבסד אנשים שאין ידם משגת.
ישראל אייכלר: אמיר, אמרת בעצמך כמה פעמים – לא השולחן הזה מחליט את המנגנון השלטוני.
אמיר מדינה: הממשלה החליטה.
ישראל אייכלר: אז תתווכחו ביניכם – הם אומרים שלא הממשלה החליטה.
ישראל אייכלר: המנהלת מעירה לי שיש פה נקודה נוספת שאתם צריכים להשיב – בשנת הלימודים הנוכחית נוהל פתיחת מצב לצהרונים פורסם באיחור ב-16.10.18.
ישראל אייכלר: האיחור נתן סבסוד להורים לצהרונים, וההורים נאלצו לשלם מלא, ועד היום לא קיבלו החזר רטרואקטיבי.
ישראל אייכלר: האם אתם מוכנים לתת החזר רטרואקטיבי?
אמיר מדינה: ודאי, חד-משמעית יהיה רטרואקטיבית ליום הראשון של תחילת שנת הלימודים.
אמיר מדינה: היה עיכוב שנבע מהתהליך בינינו למשרד האוצר.
אמיר מדינה: נפתר.
ישראל אייכלר: היה זה שכרנו, שישולם.
אמיר מדינה: ודאי.
אמיר מדינה: מי שלא יגיש, או יגיד בעוד חודשיים, ודאי שלא, אבל מי שיגיש מסמכים עכשיו עד סוף השנה, נראה בזה כאילו העיכוב נבע מפעילות של האגף ולא של האזרח.
אמיר מדינה: יבוא אזרח בחודש מאי- -
ישראל אייכלר: ודאי, עד סוף השנה, כי אתה משלם לפי שנה.
ישראל אייכלר: זאב גולדבלט, מנכ"ל פורום ועד ההורים הישוביים, בבקשה.
זאב גולדבלט: הגוף היציג של הורי ישראל.
זאב גולדבלט: אני אומר את זה כי בדרך כלל אנחנו לא מגיעים לוועדה הספציפית הזאת.
ישראל אייכלר: מי בחר בכם?
זאב גולדבלט: יש בחירות ארציות, כולל באלעד.
ישראל אייכלר: ההורים בוחרים בכם?
זאב גולדבלט: כל ועדי ההורים מרמת הכיתה ומעלה, יש מנגנון בחירה מדורג עד לרמה הארצית.
ישראל אייכלר: אנחנו באווירה של ייצוג מוניציפלי...
זאב גולדבלט: לא במקרה הזכרתי את אלעד – ליוויתי שם בחירות שבוצעו במוצאי שבת בבית כנסת.
זאב גולדבלט: זה קטע די סוריאליסטי.
זאב גולדבלט: אנחנו מוכרים על-ידי משרד החינוך, על-ידי הכנסת.
זאב גולדבלט: בדרך כלל אנחנו יושבים בוועדת החינוך של הכנסת, בוועדת זכויות הילד ופחות בוועדת פניות הציבור.
זאב גולדבלט: כדי שלא יהיו אי הבנות – פורום ועדי ההורים הישוביים סבור שהשיטה הנהוגה כעת היא פוגענית ומפלה, כי היא פועלת בסבסוד.
זאב גולדבלט: היום הוא מרחבי ולא פרסונלי.
זאב גולדבלט: אנחנו חושבים שהוא חייב להיות פרסונלי ותלוי הכנסה ולא תלוי מקום מגורים.
זאב גולדבלט: בעברית פשוטה – עזרה לנצרך ולא לישוב שבו הוא מתגורר.
זאב גולדבלט: זה ספציפית לגבי מימון הצהרונים.
זאב גולדבלט: על מה שאמר מר מדינה.
זאב גולדבלט: אנחנו טוענים הרבה זמן, כבר יותר משנתיים, שגם המעונות צריכים להיות מועברים למשרד החינוך, כי את הרצף החינוכי צריכים לראות מלידה עד.
ישראל אייכלר: את גני הילדים הוא נותן לך.
זאב גולדבלט: רק את הצהרונים.
זאב גולדבלט: כן, אנחנו חושבים שבכלל, יש להסתכל על הרצף החינוכי של הילד מרגע שנולד עד שהופך בגיר.
זאב גולדבלט: החלק של הסבסוד הפרסונלי ולא המרחבי – זה המרחבי יוצר עיוותים מטורפים שקבלן על, שגר במקרה בנתיבות ומחזיק בחניה שלו 15 מכוניות פאר בעלות של מכונית אחת, כולנו יחד יכולים להשתכר סדר גודל של בין חודשיים לשלושה, מקבל את הסבסוד הרבה יותר מאשר אדם שגר בכפר שלם או בתקווה, כי לרוע מזלו של זה שנולד בכפר שלם, הוא שייך לתל אביב שהיא עיר עשירה מאוד, לפחות תיאורטית.
זאב גולדבלט: לכן יש פה עיוות מטורף.
זאב גולדבלט: הדעת לא סובלת.
מיכל מנקס: יש תיקון שנמנע מהאנשים – ועדת ההנחות.
מיכל מנקס: לא הוועדה המקומית.
מיכל מנקס: מה שהמדינה מצאה לנכון.
זאב גולדבלט: ועדת ההנחות היא בעייתית גם מבחינה זו שזה חושף את האדם כפרסונה אל מול הרשות – צריך למלא את הטפסים ולבקש את זה אישית.
זאב גולדבלט: לעומת זה, הביטוח הלאומי יודע כמה כל אחד מרוויח, ותומך בו.
זאב גולדבלט: אין שום סיבה, שאותו מנגנון לא יתמוך וייתן גב עם אותו בסיס מידע בלי שהאדם, המשפחה תצטרך למלא את הטפסים ולהיחשף שוב, כי חלק מהאנשים אומרים: בגלל הכבוד העצמי שלנו, לא רוצים למלא טפסים ולבוא לוועדות, לקבל הנחה.
זאב גולדבלט: עדיף לנו לוותר על הלחם, אבל לא לחזר על הפתחים.
זאב גולדבלט: אסור לנו להביא אדם למצב של בושה בפני החברה שבה הוא חי.
זאב גולדבלט: זה לא אנושי.
זאב גולדבלט: זה לא יהודי.
ישראל אייכלר: בטח אמרת את הדברים למשרדי הממשלה.
זאב גולדבלט: אנחנו אומרים את זה כל הזמן.
ישראל אייכלר: מה ההיגיון שלהם, של הסבסוד המרחבי?
זאב גולדבלט: אולי משרד החינוך יוכל לתת תשובה.
ישראל אייכלר: מר חיים הלפרין, מנהל היחידה לתוכניות משלימות, למידה.
ישראל אייכלר: זה הצהרונים – נכון?
<< אורח >> חיים הלפרין: צהרונים הם חלק מהיחידה שלי.
ישראל אייכלר: קודם כל הדבר הבסיסי – איך הגעתם למחשבה שעיר שלמה יכולה להיות זכאית או לא זכאית?
ישראל אייכלר: אפילו אם הייתם עושים שכונה, אפשר היה לשאול את השאלה הזאת, שאחד גר, והוא עשיר, אבל עיר זה הרי באופן בסיסי – עיר מורכבת באופן בסיסי מאשים עניים, בינוניים ועשירים.
ישראל אייכלר: איך הגעתם למסקנה של מרחבי?
<< אורח >> חיים הלפרין: יש שני נתוני יסוד שמייצרים את התוצאה הזו: אחד, שהמשרד יחד עם השלטון המקומי חושב שהדרך הראויה לבצע את זה היא באמצעות השלטון המקומי.
<< אורח >> חיים הלפרין: שתיים, כשאתה מדבר בהיקפים כאלה, אין אפשרות לייצר מנגנון פרטני.
ישראל אייכלר: הנה, יש לך במשרד הרווחה.
<< אורח >> חיים הלפרין: תכף אגיע לזה.
<< אורח >> חיים הלפרין: כשאנחנו מדברים על פתרון אוניברסלי שהמדינה נערכת אליו בהיקף של כמיליארד שקל, נותנת מענה – נכון לעכשיו כמעט ל-210,000 ילדים, אין אפשרות לייצר מנגנון שבו אני מהמשרד בירושלים אומר לרשות מקומית תל אביב: תני 2 שקל יותר לילד אחד ולא לשני.
<< אורח >> חיים הלפרין: זה מנגנון שנוצר יחד עם האוצר כמודל עבודה שבו כל רשות מקבלת את התקציב הראוי לה פר ביצוע, כלומר ככל שיש יותר ילדים בצהרונים, הרשות מקבלת יותר; ככל שיש פחות – מקבלת פחות.
<< אורח >> חיים הלפרין: זה בסדר.
<< אורח >> חיים הלפרין: אבל כלי העבודה הכי נכון ונוח הוא סמל המוסד.
<< אורח >> חיים הלפרין: זה מתקיים בגן או בבית הספר.
<< אורח >> חיים הלפרין: נכון לעשות כך.
<< אורח >> חיים הלפרין: זה גם מייתר המון מנגנוני בקרה ופיקוח, כי אותו גן שנמדד בבוקר והוא כשיר ויש שם גננת וסייעת, וממשיך לעבוד עד 16:00 בין אם הגננת מתחלפת או ממשיכה – יש תשתית שאפשר להמשיך לעבוד אתה, אז גם במונחים של ניהול וגם במונחי אחריות, זה מקל על התהליכים.
<< אורח >> חיים הלפרין: הנקודה שנשארה פתוחה, ושנה שעברה ניסינו לעשות מאמץ לתת לה פתרון – מה קורה במקרים של אנשים בודדים, כמו הדוגמאות שנאמרו פה – לא צריך לחזור עליהן.
<< אורח >> חיים הלפרין: המנגנון, יש סך הכול שתי אפשרויות לתת לזה מענה: אחת, שמשרד הרווחה, שמתמחה באיתור האנשים בעלי הקשיים, הם יודעים – הוא ימשיך לתת את זה כמו שנתן לפני זה.
ישראל אייכלר: אמיר, ייתנו לך עוד דברים.
ישראל אייכלר: .. בוא ניתן לו גם את הילדים בכיתות.
ישראל אייכלר: אם יש לו המנגנון הדיפרנציאלי, בוא ניתן לו גם את הילדים הגדולים.
מיכל מנקס: הוא עשה את זה עד לפני שנה.
שאול קירשנבום: שאול קירשנבאום, מהאוצר.
שאול קירשנבום: החלטת הממשלה קבעה שברשויות המדוברות, איפה שממשיכים להיות פועלים, הרווחה לא פועלת.
שאול קירשנבום: התקציבים מהרווחה הועברו לחינוך עבור יישום ההחלטה, אז אי-אפשר להציע פה גם וגם.
ישראל אייכלר: בערים האלה לא פועלת?
שאול קירשנבום: בערים שבהן תוכנית משרד החינוך פועלת, תוכניות של משרדי ממשלה אחרים לאותו נושא לא פועלים.
שאול קירשנבום: זו ההחלטה שהתקבלה.
שאול קירשנבום: זו תוכנית לסבסוד צהרונים – הממשלה החליטה מפורשות שזה המודל.
שאול קירשנבום: כך זה עובד.
שאול קירשנבום: יש גם נושא של סבסודים וריבוי משרדי ממשלה פועלים באותם מקומות.
ישראל אייכלר: אמרת שבערים האלה משרד הרווחה לא פועל.
ישראל אייכלר: יש פה תל אביב, מודיעין, אבן יהודה והרצליה.
ישראל אייכלר: בתל אביב הרווחה לא פועלת?
ישראל אייכלר: יש לה רבבות אנשים שהרווחה מסמנת אותם, עוזרת להם בתל אביב.
שאול קירשנבום: אני מדבר ספציפית על תוכנית הצהרונים של משרד הרווחה, שבאשכולות כמו תל אביב - התוכנית של ניצנים של משרד החינוך פועלת רק באשכולות 1, 5 וגני הילדים.
שאול קירשנבום: לכן תל אביב, שהיא באשכול 8, יכולה לקבל תוכנית של רווחה בגנים שבהם זה לא פועל.
שאול קירשנבום: העיקרון הוא, שאם התוכנית פועלת בשלב הגיל הנוכחי ברשות, זה רק חינוך יפעילו אותה.
שאול קירשנבום: לכן בגני הילדים, שיש שם רשויות שהם אשכולות 6, 7, 8 והחינוך לא פועל בהם, הרווחה יכולה לפעול בהם – זה העיקרון שסוכם.
מיכל מנקס: אז לא לקחתם כסף.
שאול קירשנבום: לקחנו ברשויות 1, 5, שזה היה הרוב הגדול של תקציב התוכנית.
ישראל אייכלר: למשל, משרד התחבורה, שאנו עוסקים בו הרבה, מחלק סובסידיות לחברות שונות על-פי קשישים, ילדים, נוער.
ישראל אייכלר: זה מאוד מורכב, ואין לו שום בעיה לאתר את העולים לאוטובוס - אם הוא נער, זקן, נכה, זכאי, והוא לא אומר לי: אקח את ירושלים, תחבורה, פחות מאשר הנסיעות בתל אביב.
ישראל אייכלר: אולי גם בעניין הזה אתם צריכים להיות יותר יצירתיים ולומר: לא אהיה בירוקרטי לפי העיר; אלך לפי האדם, ואם אצטרך לדעת אם הוא זכאי, הוא כבר עשר פעמים הגיש טפסים – גם לרווחה, גם לחינוך, וגם למעונות למשרד הרווחה וגם למקרים אחרים, ואז אני אומר לעיריות, כמו שאמר חיים, שרוצים לתת את זה דרך העיריות – לא שמשרד החינוך יהפוך למנגנון של הנחות אבל העיריות כן יכולות.
ישראל אייכלר: שהעירייה תהיה זכאית לקבל תקצובים ממשרד החינוך כמו במשרד הרווחה על המשפחה הזו שהיא ענייה.
שאול קירשנבום: המטרה של תוכנית בכלל של משפחה וצהרונים היתה להעמיד פריסה לכלל הארץ וכמה שיותר ישר כבר בשנה הקרובה.
שאול קירשנבום: בשיח עם משרד החינוך והשלטון המקומי התברר שהמודל שהם יכולים להפעיל את זה בראייה כלל ארצית ובאופן מהיר להפעיל את זה, זה באמת בעבודה מול הרשויות ובסבסוד שהוא לפי הרשויות.
שאול קירשנבום: לא יודעים לקיים מבחני הכנסה, משרד החינוך.
ישראל אייכלר: אז שהעיריות יעשו את זה.
שאול קירשנבום: זו שאלה, איזה מודל יכול להיות.
מיכל מנקס: כל זה כי משרד הרווחה קיבל עוד עבודה והוא עסוק ואנחנו לא.
מיכל מנקס: הוא המשרד האמון על רווחת- -
אמיר מדינה: זו הפרשנות שלך.
ישראל אייכלר: אני מדבר על כל הגילאים.
אמיר מדינה: יש החלטת ממשלה.
אמיר מדינה: בואו ניצמד אליה.
מיכל מנקס: למה שהרשות המקומית תיכנס לנעלי המדינה?
ישראל אייכלר: כדי לאתר את הזכאים בכל הכיתות – לא בגנים.
מיכל מנקס: אבל זה לא איתור שאותר בכיתה א' והולך אתו.
מיכל מנקס: מדובר במשהו נקודתי.
ישראל אייכלר: אבל העיריות מתקצבות חינוך עד תיכון.
מיכל מנקס: העיריות לא צריכות לתקצב חינוך.
מיכל מנקס: זה משרד החינוך.
מיכל מנקס: ממש לא דרך העירייה.
ישראל אייכלר: כשאתה נותן כיתות, זה לא דרך העירייה?
מיכל מנקס: חינוך ממלכתי מתוקצב על-ידי הממלכה, ולכן.
ישראל אייכלר: כל שכר הלימוד שהורים משלמים – הכול עובר דרך משרד החינוך, האקסטרות?
ישראל אייכלר: מי בודק את זה?
מיכל מנקס: ישירות לבית הספר.
ישראל אייכלר: אני רוצה למצוא מקבילה לנושא הזה כדי לפתור את הבעיה.
מיכל מנקס: מקבילה?
ישראל אייכלר: מחלקת הרווחה של העירייה יכולה לעשות את זה?