GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב גיל: שעות הפעילות של המוקד הן רק בשעות עבודה, ואי אפשר ללכת ולהוציא רב קו.
ישראל אייכלר: בכל מקרה כשאין לו רב קו אני רוצה שתהיה אפשרות, היות ואנחנו רוצים לעודד את התחבורה הציבורית, כמו שאנחנו לא נעכב נהג מכונית, תראו לי חברת דלק אחת שתגיד לנהגים 'אל תיכנסו לתדלק אצלנו אם אין לכם איזה כרטיס או משהו', או פזומט, הם אומרים 'בכבוד, תשלם במזומן, תשלם בכרטיס אשראי, במה שאתה רוצה'.
ישראל אייכלר: גם פה האוטובוס צריך להיות זמין לכל אחד כולל למזדמן.
ישראל אייכלר: אני יודע שאנחנו רוצים לא לעכב את הנהג, שמעתי, אתם תחכימו אותי, שיש מקומות שיש בהם איזה קופה, איזה מטרופולין, מטרונית או משהו כזה, שיש קופה שאפשר לשלם במזומן.
ישראל אייכלר: אבל זה הנושא העיקרי, יש פה שאלה גם, דווקא ירושלים קודם, אבל זה נשמע מכם.
ישראל אייכלר: אחרי הדיון נשמע את ההצעות שלכם.
<שלומית עמוס: קודם כל זה לא מתחיל ב- 1 למרץ, דווקא בגלל פורים דחינו את זה, זה יתחיל ב-8 למרץ.
<שלומית עמוס: זה גם כדי לתת לאנשים להיערך מבחינת קניית חופשי חודשי בימים הראשונים של החודש, זה יתחיל רק ב-8 למרץ.
ישראל אייכלר: אז זה כבר בשורה.
ישראל אייכלר: זה מתחיל רק ב-8 למרץ ולא בפורים.
<שלומית עמוס: נכון.
<שלומית עמוס: ביתר חלקי הארץ כמו תל אביב וחיפה, זה יתחיל רק אחרי פסח, כשנראה איך אנחנו מתנהגים כאן.
<שלומית עמוס: התחלנו דווקא בירושלים כי אנשים כבר ערוכים כאן, יש את סיטיפאס, רכבת קלה, ששם לא משלמים לנהג.
<שלומית עמוס: אז הרבה יותר קל להמשיך ב - - -
<שלומית אבינח: גם שם הקנסות, בגלל זה גם הקנסות גדולים יותר.
ישראל אייכלר: השאלה היא באמת האם זה קשור, יהיה גם פה כאלה קנסות?
ישראל אייכלר: גם פה יהיה מצב כמו - - -?
<שלומית עמוס: יהיה בצורה יותר רגועה, לא כמו סיטיפאס, ממש לא.
<שלומית עמוס: עכשיו, כדי לדאוג שלא נפחית את השירות לציבור, דאגנו לחלופות רבות לטעינת הרב-קו גם במזומן וגם באשראי, פרסנו עמדות טעינה לאורך הציר גם של הרכבת הקלה ובכלל בירושלים, מרכזי השירות של על הקו, שאגד מפעילה, שבירושלים יש שבעה כאלה, יטענו את כרטיסי הרב קו במזומן ובאשראי.
ישראל אייכלר: מה זה נקרא שבעה?
<שלומית עמוס: יש מרכזי שירות שעד עכשיו הלכו לשם רק כדי להנפיק כרטיסי רב קו, שם יוכלו גם לטעון את הכרטיס, גם במזומן וגם באשראי.
<שלומית עמוס: כל מכשירי הכספונט, יש את הכספומטים שבקיוסקים.
ישראל אייכלר: מה, למה לא בכספומטים?
<שלומית עמוס: זה לא כספומט של בנק, זה - - -
<שלומית עמוס: כי הבנקים לא זרמו איתנו במהלך.
ישראל אייכלר: ומי זה כספונט?
ישראל אייכלר: אני עד היום בבוקר כשראיתי את החומר ששלומית הכינה לנו, אני לא ידעתי שיש מושג כזה, כספונט.
<שלומית עמוס: בכל קיוסק כמעט שתעבור אתה תראה מכונה להוצאת כסף, במקרה שאתה מוציא כסף זה עם עמלה, בטעינת רב קו זה ללא עמלה, מאוד פשוט.
ישראל אייכלר: זה מה שיש פה בכנסת זה כספונט?
<שלומית אבינח: כן, זה סוג של.
<שלומית אבינח: אבל כספונט כתוב, חברת "כספונט".
ישראל אייכלר: אה, זה חברה מסוימת.
ישראל אייכלר: כמה קופות יש לה?
<שלומית עמוס: יש מעל 3,000 בכל הארץ, בירושלים יש 400.
ישראל אייכלר: 400?
<רו"ח שלומית עמוס: כן.
<רו"ח שלומית עמוס: אם כבר מדברים על ילדים, אני למשל מטעינה לילדים שלי את הרב-קו באינטרנט, והם פשוט צריכים להגיע לכספונט להכניס את הכרטיס.
<רו"ח שלומית עמוס: כי במקרה שאין לך קורא כרטיסים בבית, או שאין אצלי בפלאפון, אתה יכול לעשות הזמנת טעינה באינטרנט, יש כל 100 מטר כספונט.
<רו"ח שלומית עמוס: ממש כאילו, הזמינות שלהם - - - והם לא צריכים לדעת אפילו מה לעשות, הם מכניסים את הרב קו לכספונט - - -
<שלומית אבינח: אבל מי שאין לו רב קו?
<שלומית אבינח: מי שאין לו רב קו, מלכתחילה?
<שלומית עמוס: אז הוא יגיע למזדמנים, אבל בעיקרון המטרה היא שנוסעים ייסעו רק עם רב קו, כאילו, זה כדי לעודד קביעות בתחבורה הציבורית.
<שלומית עמוס: אנחנו נותנים גם מענה למזדמנים, אני עוד מעט אסביר, אבל המטרה היא כן שיהיה רב קו.
ישראל אייכלר: כן, אנחנו מדברים על אלה שאין להם רב קו.
ישראל אייכלר: כפניות ציבור אנחנו רק דואגים לאלה שאין להם את ה - - -
<שלומית אבינח: תייר שהגיע לירושלים, תייר פנים, תושב חיפה שהגיע לטיול בירושלים.
<שלומית אבינח: הגיע חד פעמית, רוצה לנסוע.
<שלומית עמוס: קודם כל הוא מגיע בנתב"ג, פתחנו שם - - -
<שלומית אבינח: הוא לא תייר, תייר פעיל שהגיע לירושלים.
<שלומית עמוס: רגע, הגיע מישהו לירושלים?
<שלומית עמוס: בחודש הקרוב תיפתח עמדת רב קו באולם נוסעים בנתב"ג, זה דבר ראשון.
<שלומית אבינח: מי יידע לגשת לשם?
<שלומית אבינח: איך הם יידעו לגשת לשם?
<שלומית עמוס: זה יהיה מאוד נגיש לציבור וברור ל - - -
<שלומית אבינח: איך הם יידעו שהם צריכים לגשת לשם?
ישראל אייכלר: רגע, אני לא זוכר שהגעתי לאיזושהי מדינה והייתי צריך להטעין משהו.
<שלומית עמוס: אבל אם אתה צריך להיכנס לרכבות שם ולאוטובוסים, אתה יודע שאתה צריך - - -
ישראל אייכלר: בכל תחנה שם יש ממול חנות שאתה נכנס ו - - -
<שלומית עמוס: אז רגע, הנה, אני מגיעה גם לזה.
<שלומית עמוס: סגרנו עם למעלה מ-70 בתי עסק רק בירושלים, שכ-50 מהם זה קיוסקים, פיצוציות, בתי עסק למכירת פלאפונים.
ישראל אייכלר: לאורך הקו של האוטובוסים?
<שלומית עמוס: לאורך כל האזורים, לא רק לאורך הקו, גם בתוך השכונות, כדי לתת מענה.
<שלומית עמוס: גם אם רק יצאת מהבית ועוד לא הגעת לתחנה, יהיה לך מענה.
<שלומית עמוס: זו פריסה מאוד נרחבת.
יעקב גיל: מענה להטענה או לקבלת רב קו?
<שלומית עמוס: לא, לטעינה.
<שלומית עמוס: רגע שנייה, אני כבר אגיע לעניין.
<שלומית עמוס: חוץ מזה סגרנו גם עם רמי לוי ועם "מעיין 2000", שבכל הסניפים שלהם גם יהיה.
<שלומית אבינח: מה זה "מעיין 2000"?
<שלומית עמוס: "מעיין 2000" זו רשת של סופרים שהיא מאוד מוכרת בירושלים.
<שלומית עמוס: אנחנו בתהליכים עם עוד - - -
ישראל אייכלר: אבל יש להם ארבעה סניפים בירושלים, אני חושב.
<יצחק אליהו: לא לא, יותר.
<יצחק אליהו: יש להם סניפים בירושלים.
<שלומית עמוס: 15 סניפים.
ישראל אייכלר: יש להם 15 סניפים בירושלים, ל"מעיין 2000"?
<יצחק אליהו: יש להם שניים במאה שערים, בית ישראל, יש להם שניים בפסגת זאב, יש להם - - -
<שלומית עמוס: סניפים שמאוד - - -
<יצחק אליהו: אבל בשביל להגיע אליהם, אתה צריך לשלם לנהג כסף מזומן בשביל ללכת להטעין.
ישראל אייכלר: עכשיו בחנויות האלה יעשו את זה בלי עמלה?
<שלומית עמוס: בלי עמלה.
<שלומית עמוס: על הלקוח אנחנו סופגים את העמלה.
ישראל אייכלר: אתם משלמים להם על הזה?
ישראל אייכלר: גם לחברת כספונט אתם משלמים את ה - - -
<שלומית עמוס: גם לחברת כספונט.
<שלומית עמוס: ללקוח לא עולה כלום.
<שלומית עמוס: עכשיו, לגבי ההנפקה.
<שלומית עמוס: קודם כל נצא מנקודת הנחה שלרוב הנוסעים בתחבורה ציבורית היום, יש להם רב קו.
יעקב גיל: אגב, הנתונים שלכם מראים שזה לא נכון.
יעקב גיל: שיש באזור ה- 60 אחוז אנשים שהם נוסעים מזדמנים בתחבורה הציבורית.
ישראל אייכלר: 60 אחוז נוסעים מזדמנים?
יעקב גיל: זה מה שאני שמעתי.
יעקב גיל: לא, ארצי.
יעקב גיל: אני לא יודע כמה בירושלים.
יעקב גיל: אולי אתם תגידו כמה.
יעקב גיל: וגם אם זה 30 אחוז - - -
ישראל אייכלר: יעקב, אני יוצא מתוך הנחה, יכול להיות שזה מופרך, אבל השכל שלי אומר שזה האנשים שיש להם רכב פרטי.
יעקב גיל: אבל יש הרבה אנשים שיש להם רכב פרטי שהם נוסעים מזדמנים בתחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: זה כן, זה נכון, אבל אלה שאתה אומר 60 אחוז זה מזדמנים, זה אלה שיש להם רכב פרטי.
ישראל אייכלר: השאלה היא בין אלה שנוסעים באוטובוסים כמה אחוז יש להם רב קו, אני חושב ששם האחוזים הם הרבה יותר גבוהים.
<רו"ח שלומית עמוס: הרבה יותר גבוהים כי הם מקבלים את ההנחה.
<רו"ח שלומית עמוס: בלי רב קו, אתה משלם - - -
ישראל אייכלר: בלי רב קו אין את ההנחה.
יעקב גיל: זה בטוח.
<שלומית עמוס: אז לצורך הנפקה, בשלב הראשוני של התהליך הזה, אנחנו כנראה, מיכאל יכול להסביר מה אנחנו עושים מבחינת - - -
יעקב גיל: אם אפשר רק להוסיף שאלה, פורסמה הודעה השבוע שבן אדם שיש לו רב קו בלי צ'יפ, בלי שבב, יש מסתבר רב קו עם שבב ובלי שבב, לי יש שבב, אני לא יודע.
יעקב גיל: אנשים אמורים לבוא ולהחליף את הרב קו שלהם, בעמדות הרב קו הקיימות, שכמה כאלה יש בירושלים?
<שלומית עמוס: שבע.
יעקב גיל: שבע עמדות.
<מיכאל אוחנה: שזה מכובד.
יעקב גיל: מכובד?
יעקב גיל: אני לא יודע מתי יצא לך לעשות את התהליך הזה, זה תהליך מאוד לא מכובד.
<שלומית עמוס: אני רוצה שנייה להסביר לגבי הכרטיסים בלי שבב - - -
ישראל אייכלר: רגע רגע, אנחנו שומעים דבר חדש.
ישראל אייכלר: מה קרה, הכרטיס נהיה חכם יותר עם השבב?
<שלומית עמוס: לא, גילינו שנשארו מהנפקה ממש ישנה כרטיסים שהם לא תקינים, אין בהם את השבב שאפשר לטעון מרחוק, בכספונטים לדוגמא.
<שלומית עמוס: אצל הנהג אפשר, אבל בגלל שאנחנו נכנסים לתהליך הזה, זה לא יתפוס.
<שלומית עמוס: אבל זו הנפקה שכבר מזמן קראו לציבור להחליף אותם, זה פשוט שאריות שכנראה - - - לכן הוצאנו את ההודעה הזאת.
ישראל אייכלר: את זוכרת איזה בלגאן הלך עם ה - - -
<קריאה: אבל אין הרבה כאלה.
ישראל אייכלר: סליחה רגע, אתם זוכרים איזה בלגאן היה בתחנות האלה?
ישראל אייכלר: אנשים עמדו בתורים, אני עצמי עמדתי שמה, בתחנה המרכזית, ובאוניברסיטאות, היה בלגאן גדול.
ישראל אייכלר: האם מספר אנשים שאין להם שבב יעשו בלגאן עכשיו בכל התחנות האלה, בשבע התחנות האלה?
<מיכאל אוחנה: אתה שואל אותי?
<מיכאל אוחנה: אני רוצה לומר כמה דברים.
<מיכאל אוחנה: אני לא רואה את זה בעין שהוא רואה, תזכיר לי את השם שלך.
יעקב גיל: גיל, גיל יעקב.
<שלומית אבינח: מיכאל אוחנה, נציג אגד.
ישראל אייכלר: קוראים לו יעקב גיל האוטובוס.
<מיכאל אוחנה: מכיוון שאני גם מסתובב בעולם ואני רואה את הדברים האלה בעולם, ככה זה עובד וככה זה צריך להיות וככה הנהג יותר פנוי ויותר מרוכז בנהיגה ופחות תאונות דרכים.
יעקב גיל: זה בסדר, על זה יש הסכמה.
<מיכאל אוחנה: אנחנו מבחינתנו אגד הקים מטה לצורך העניין הזה, שבמטה יושבים קבוצת עבודה שכל אחד בתחומו מתעסק בדברים האלה.
<מיכאל אוחנה: אנחנו נערכים לכל התהליך הזה שיהיה ב-8 לחודש, מבחינתנו ב-4 לחודש אנחנו מתחילים כבר לעבוד פיזית, כלומר - - -
ישראל אייכלר: היום אי אפשר לעשות את ה - - -
<מיכאל אוחנה: יהיה אפשר להטעין, ב-4 לחודש, יהיה כבר ניתן להטעין.
ישראל אייכלר: לא, אני שואל על השבב.
<מיכאל אוחנה: עכשיו השבב, השבב.
<מיכאל אוחנה: בזמנו, חילקו את הכרטיסים ללא שבב.
<מיכאל אוחנה: לפני בערך שנה יצאנו בהודעה לציבור ובעיתונות והוצאנו פליירים, רוב האנשים כבר באו והחליפו.
<מיכאל אוחנה: מעטים, אני לא חושב שזה - - -
ישראל אייכלר: אולי כדאי לפרסם עכשיו, מיידית, שיבואו מיד.
ישראל אייכלר: באיזה שעות פתוחים המרכזים האלה?
יעקב גיל: ראיתי את זה בפייסבוק, צילמו את זה שזה שערורייה.
ישראל אייכלר: יעקב יעקב, בוא נשמע.
ישראל אייכלר: באיזה שעות אפשר לבוא למרכזים האלה?
<מיכאל אוחנה: המרכזים פתוחים במהלך היום 12 שעות.
ישראל אייכלר: משמונה עד שמונה או מה?
<מיכאל אוחנה: תלוי בהיתר.
<מיכאל אוחנה: למשל ברב שפע משמונה וחצי עד שמונה וחצי.
<מיכאל אוחנה: ברמות משמונה וחצי עד שמונה וחצי.
ישראל אייכלר: אתם מפרסמים את זה?
ישראל אייכלר: איפה אתם מפרסמים את זה?
סעיד אלחרומי: משרד התחבורה מפרסם את זה.
<יצחק אליהו: אני למשל ראיתי את זה בשבת בעיתון "בשבע", היה לבוא לעשות שבב עד התאריך 8 לחודש, לא יודע עד מתי.
ישראל אייכלר: אתה אומר עוד מילה, המשטרה הולכת לחקור את העורך ב"בשבע" ואת שר התחבורה ביחד, שמשהו פה לא בסדר כי הוא פרסם שם מודעות.
ישראל אייכלר: אני אומר פה בהערת ביניים מאוד חשובה היום.
<מיכאל אוחנה: עכשיו, לגבי האנשים המזדמנים.
ישראל אייכלר: אגב, אני רוצה לומר לפרוטוקול שהיום היה דיון בוועדת הכנסת על הצעת חוק ומישהו מחברי הכנסת איים על החברים, הוא אמר, "רבותיי תדעו לכם, אתם עוסקים פה בתקשורת, ואתם תהיו כולכם בחקירות על למה הצבעתם בשביל התקשורת".
ישראל אייכלר: אז אמרתי, "אתה עושה את זה בבדיחה, אבל תדע לך שזה כבר הגיע למצב בלתי אפשרי שאתה מאיים על חברי כנסת", "לא, לא מאיים, אני רק מייעץ לכם, כולכם תעמדו בחקירה".
ישראל אייכלר: ככה הוא אמר היום בוועדת הכנסת.
<מיכאל אוחנה: כן הא?
<מיכאל אוחנה: לגבי ירושלים שהיא באמת, תראו, רבותיי, בירושלים רוב האנשים, יש להם כרטיסים.
<מיכאל אוחנה: אם אני לוקח למשל דוגמא, ונוח לי לקחת את הדוגמא הזאת, את המגזר החרדי, או את הסטודנטים, כי כמות הסטודנטים בירושלים היא משהו מטורף, אם אנחנו לוקחים, כמעט לכולם יש להם את ה - - -
<שלומית אבינח: ותייר?
<שלומית אבינח: תתייחס גם לתיירים.
ישראל אייכלר: רגע, נשמע מה אתה אומר.
<מיכאל אוחנה: אם אנחנו לוקחים, כמעט לכולם יש את ה - - -
ישראל אייכלר: עם השבב?
<מיכאל אוחנה: עם השבב, כן.
<מיכאל אוחנה: עכשיו אנחנו הולכים לגבי האנשים המזדמנים, תיירים.
ישראל אייכלר: יש לי רב קו, אגב עוד לא הטענתי אותו, אבל - - -
<שלומית אבינח: עם השבב הזה?
ישראל אייכלר: עם השבב.
<מיכאל אוחנה: אז אנחנו הולכים לגבי המזדמנים, התיירים.
<מיכאל אוחנה: יהיה לנהג מה שנקרא כרטיס אנונימי.
<מיכאל אוחנה: אנונימי זה לא מחייב אותו לכלום, הוא קונה, מטעין לפני הנסיעה, כל נסיעה שהוא רוצה.
ישראל אייכלר: איפה הוא קונה את זה, גם ב - - -?
<מיכאל אוחנה: אצל הנהג.
<מיכאל אוחנה: הוא יכול לנהוג אצל הנהג.
ישראל אייכלר: וזה יהיה אפשר גם אחר כך?
<מיכאל אוחנה: יהיה גם אצל הנהג, כל הנהגים יצוידו במספיק כרטיסים על מנת למכור את זה.
<מיכאל אוחנה: במקביל - - -
ישראל אייכלר: לנסיעה אחת.
<מיכאל אוחנה: לנסיעה אחת, ואם הוא רוצה הוא יכול אחרי זה עוד פעם נסיעה.
ישראל אייכלר: אה אז הוא כן יכול להטעין?
<מיכאל אוחנה: רק זה לא מזכה אותו - - -
ישראל אייכלר: בהנחות.
ישראל אייכלר: זאת אומרת אם מישהו מזדמן ונשאר, ילד שנשאר בלי זה, הוא יכול לקנות, במחיר מלא.
<שלומית אבינח: במזומן?
<מיכאל אוחנה: במזומן, כן.
<מיכאל אוחנה: והוא יוכל להטעין.
<יצחק אליהו: הוא קונה את הכרטיס בחמישה שקלים, לדוגמה, אם אני נותן לילד 30 שקל שימלא, אותו הוא ממלא אותו ב-30 שקל, לא מקנה לו 60 שקל, רק 30 שקל.
<יצחק אליהו: זה האנונימי.
<שלומית עמוס: לא, מקנה לו 37.5.
<שלומית עמוס: 20 אחוז רגיל הוא מקבל.
<שלומית עמוס: אנונימי הוא מקבל 20 אחוז רגיל.
ישראל אייכלר: רגע, אבל עולה לו הכרטיס.
<יצחק אליהו: עולה לו הכרטיס חמישה שקלים.
<יצחק אליהו: בבאר שבע, נדמה לי שזה עולה עשרה שקלים.
<שלומית עמוס: לא, זה - - - לכולם.
<מיכאל אוחנה: אנחנו מדברים על העניין העקרוני.
ישראל אייכלר: לא לא, אני מאוד מרוצה שאתה אומר את זה, כי אני חששתי שאדם יעלה ולא תהיה לו אופציה לנסוע.
<מיכאל אוחנה: העניין העקרוני אומר שצריך לתת פתרונות לכל העניין הזה, לדבר הזה.
ישראל אייכלר: וזה הפתרון.
<מיכאל אוחנה: וזה הפתרון שזה ייתן במיידי.
<מיכאל אוחנה: לכן גם מאפשרים - - -
סעיד אלחרומי: וזה זמני?
סעיד אלחרומי: סליחה, בעיקרון זה לתקופה מסוימת או ש - - -
<מיכאל אוחנה: זה משרד התחבורה, יחד נחליט - - -
<שלומית עמוס: זה כרגע זמני, אבל זה - - -
יעקב גיל: ולכל נהג יהיה רב קו?
ישראל אייכלר: אבל למה זמני?
ישראל אייכלר: אני רוצה שזה יהיה קבוע.
<יצחק אליהו: יש פה בעיה, כל נהג קונה את זה בחמישה שקלים ממשרד התחבורה.
יעקב גיל: אני פשוט זוכר שאמרו את זה פעם קודמת ולא היה.
<יצחק אליהו: לא, כל נהג לוקח את זה.
ישראל אייכלר: הנהג חייב שיהיה לו - - - חבר'ה, אנחנו מאבדים פה דברים חשובים מאוד.
ישראל אייכלר: אומרת נציגת משרד התחבורה שהאופציה הזאת היא לא תהיה רק זמנית, אלא שזה יימשך עוד.
<שלומית עמוס: אני אומרת שכרגע זה מוגדר כזמני על ידי השר והמנכ"לית.
<שלומית עמוס: אבל אם אנחנו נראה שזה לא - - -
<שלומית עמוס: לא הוגבל.
ישראל אייכלר: אז אנחנו כבר ממליצים שזה יהיה קבוע, כי תמיד יהיה הזקן, הקשיש, הילד ששכח את הכרטיס והוא רוצה לנסוע, ולא יורידו אותו מהאוטובוס, זה מה שאני רוצה.
<מיכאל אוחנה: אז אני אמשיך.
<מיכאל אוחנה: נכון שאני נותן קצת סקירה רחבה, אבל - - -
ישראל אייכלר: תמשיך, יש לך את הזמן שלך.
<מיכאל אוחנה: בסופו של עניין, בסופו של עניין, בהתחלה זה מחולק לשני שלבים.
<מיכאל אוחנה: השלב הראשון יהיה לכל הנהגים שימכרו את זה בחמישה שקלים.
<מיכאל אוחנה: במקביל אליו, יחד עם משרד התחבורה, אנחנו נקצה שלושה מבקרים לשלושה חודשים, ארבעה חודשים, והם ימכרו נסיעה בודדת כולל הכרטיס האנונימי בעשרה שקלים.
<מיכאל אוחנה: הם יילכו לבתי אבות, לאנשים מוגבלים, לכל המקומות האלה, אנחנו פורסים אותם לכל המקומות האלה שיילכו וייתנו את השירות.
<מיכאל אוחנה: בנוסף לזה, אנחנו נקים עמדות הנפקה בכל מיני מוסדות שאנחנו נחשוב שיש אנשים מבוגרים שלא יכולים להגיע לכרטיסים, או במוסדות לילדים בעייתיים, או כל מוסד שמשרד התחבורה ייתן לנו.
<מיכאל אוחנה: אנחנו ננייד את עצמנו בשלוש עמדות כאלה, מעבר לקיים.
ישראל אייכלר: מה זה העשרה שקלים שייקחו אצל הקשיש בבית אבות?
<מיכאל אוחנה: בסופו של דבר, ברגע שאתה קונה כרטיס אצל הנהג אתה משלם חמישה שקלים ובנוסף את מחיר הנסיעה.
ישראל אייכלר: כן, ופה?
<מיכאל אוחנה: על מנת להקל על אותו קשיש ולא לקחת לו, לתת לו שירות יותר טוב, יחד עם משרד התחבורה הגענו להסכמה שבעשרה שקלים ופחות כסף יקבל את הכרטיס, פלוס נסיעה בודדת שיוכל לעלות על האוטובוס ולנסוע ישר.
ישראל אייכלר: זאת אומרת באותו מחיר?
<מיכאל אוחנה: לא, פחות.
ישראל אייכלר: לא, גם באוטובוס הוא משלם חמישה שקלים ועוד נסיעה.
<מיכאל אוחנה: חמישה שקלים ועוד 5.90, זה 10.90.
<מיכאל אוחנה: זאת אומרת פה הוא משלם פחות, וגם מטעינים לו נסיעה, הוא יכול לעלות לאוטובוס.
ישראל אייכלר: המבקר יעשה את זה בתוך האוטובוס?
ישראל אייכלר: אה, הנהג עושה את זה.
<מיכאל אוחנה: יהיו לנו שלושה מבקרים שיסתובבו.
<מיכאל אוחנה: קיבלנו תכנית---
ישראל אייכלר: מתי תתחילו לדפוק את ה-180 שקל למי שלא - - -
<מיכאל אוחנה: הכל בשיתוף פעולה עם משרד התחבורה.
<מיכאל אוחנה: אני מניח שייתנו לזה מרווח זמן.
ישראל אייכלר: חייבים, חייבים לתת מרווח זמן כי ברכבת הקלה יש זוועות עולם.
<שלומית עמוס: אבל גם בבאר שבע זה מתנהל היום ככה, ואני לא זוכרת שיש 180 כמו של סיטיפאס.
<שלומית עמוס: אני יושבת בוועדת ערר של סיטיפאס, ובדן באר שבע אפילו לא מגיעים למימדים האלה.
<שלומית עמוס: אז אני לא מאמינה שזה יהיה באותה רמה של זה, זה אפילו לא מתקרב.
ישראל אייכלר: צריך באמת לבדוק מה קורה בדן באר שבע.
ישראל אייכלר: ספר לנו מה ההבדל בין דן באר שבע לבין - - -
<מיכאל אוחנה: אני רק רוצה לסיים.
ישראל אייכלר: סיים קודם.
<מיכאל אוחנה: בשיתוף עם משרד התחבורה, אנחנו מפיצים את נושא הדונגלים.
<מיכאל אוחנה: אתם יודעים מה זה דונגלים, אני מניח מן הסתם, ואם לא אנחנו נסביר לכם.
סעיד אלחרומי: עדיף שתסביר.
ישראל אייכלר: עדיף.
ישראל אייכלר: אני התביישתי להגיד, חשבתי שרק אני לא יודע.
ישראל אייכלר: מה זה הדונגל?
<שלומית עמוס: קורא כרטיסים.
<מיכאל אוחנה: הדונגל זה מכשיר שקורא כרטיסים שאתה לוקח אותו הביתה, אתה מניח עליו את הרב קו, מניח כרטיס אשראי והוא מטעין לך.
יעקב גיל: בוא נדייק, בוא נדייק.
יעקב גיל: זה מכשיר שאתה צריך ללכת למרכז שירות לקנות אותו, ואז ללכת איתו הביתה.
<מיכאל אוחנה: תרשה לי ברשותך לסיים, ואחרי זה תגיד מה שאתה רוצה.
<מיכאל אוחנה: לצורך העניין הזה סיכמנו שבמקום שיעלה עשרה שקלים, אנחנו נמכור את זה בחמישה שקלים בכל הארץ.
ישראל אייכלר: מה, את הדונגל הזה?
<מיכאל אוחנה: את הדונגל, במקום עשרה שקלים.
<מיכאל אוחנה: הדונגל עצמו, העלות שלו כמעט תשעה יורו.
ישראל אייכלר: רגע, אתם נותנים את זה והוא צריך להיות מחובר לאינטרנט או ש - - -
<מיכאל אוחנה: ברור.
<מיכאל אוחנה: בבית, אתה - - -
ישראל אייכלר: אתה אומר ברור, אני מכיר כמה מאות אלפי אנשים שאין להם אינטרנט בבית.
<מיכאל אוחנה: זה פתרון - - -
יעקב גיל: גם צריך להתקין את זה על המחשב, זה לא שזה אוטומטית.
<מיכאל אוחנה: זה כתוספת לפתרון.
<שלומית עמוס: אבל אפשר להטעין את זה מכל טלפון שיש בו - - - אפשר להטעין כרטיסים מכל טלפון.
סעיד אלחרומי: בתנאי שיש את השבב.
סעיד אלחרומי: אני הראיתי מקודם שאין לי.
<קריאה: לא לכולם יש.
ישראל אייכלר: אז כדי שאני לא ארגיש בודד פה, אני רוצה לשאול את חבר הכנסת אלחרומי, כמה אנשים אתה מכיר במגזר הבדואי שאין להם אינטרנט?
סעיד אלחרומי: כמעט כולם.
סעיד אלחרומי: בכפרים הלא מוכרים זה 100,000, זה בטוח אין להם אינטרנט.
סעיד אלחרומי: ובשאר היישובים, בשאר היישובים - - -
<שלומית עמוס: אבל יש להם מוסד נגיד שהם הולכים, נניח הלכנו למוסדות לימוד, הלכנו לבתי חולים, לקופות חולים, שיש להם אינטרנט, וגם שם אנחנו נעניק את הקורא כרטיסים, שייתן שירות - - -
סעיד אלחרומי: הקבוצה שנזקקת לתחבורה הציבורית היא בעצם הקבוצה החלשה, האוכלוסייה החלשה, אני בעצם מדבר על נשים, בעיקר נשים, מהאוכלוסייה הבדואית שמגיעים לבאר שבע, זה בעצם המרכז של הדרום, בירת הנגב, ומשתמשים בתחבורה ציבורית כדי להגיע לבית חולים סורוקה, לשוק העירוני ולמקומות האלה.
סעיד אלחרומי: זה בעצם הקו הזה בין השוק העירוני לבין בית חולים סורוקה, ואנחנו לא מדברים על צעירים שיש להם פלאפונים ויש להם אינטרנט.
סעיד אלחרומי: אנחנו מדברים על אוכלוסייה חלשה, על נשים בעיקר והנשים המבוגרות.
<שלומית עמוס: כנראה שזה מסביר את הנתון שבבאר שבע רובם משלמים בכרטיס בודד.
סעיד אלחרומי: זה ברור מאליו.
ישראל אייכלר: את רק מחזקת את הדברים שלו.
יעקב גיל: סליחה, איך אתם מתכתבים עם המציאות ולא מנסים לכפות משהו?
יעקב גיל: בלי להעליב, צריך להתכתב עם המציאות.
<שלומית אבינח: סליחה רגע, את יכולה להתייחס גם לדן באר שבע כיוון שאצלכם זה - - -
<יונה חורי: כן.
ישראל אייכלר: רגע, את מייצגת את מי?
<יונה חורי: אני מייצגת את דן תל אביב, אבל אני גם - - -
ישראל אייכלר: גם באר שבע.
<יונה חורי: אני גם ליוויתי את דן באר שבע ודן בדרום.
ישראל אייכלר: ואת, גם?
<לירון בן יהודה: אני דן בדרום.
<יונה חורי: דווקא בבאר שבע, יש פדיון די גדול של מכשירים ברחוב שהנוסעים יכולים להטעין.
יעקב גיל: כמה עמדות?
<לירון בן יהודה: לדעתי יש 180 עמדות אוטומטיות בכל באר שבע.
ישראל אייכלר: בבאר שבע?
<לירון בן יהודה: כן.
ישראל אייכלר: והאנשים האלה שבאים מהכפרים ניגשים למכונות האלה?
<יונה חורי: הם יכולים לגשת למכונות האלה כי אפשר לשלם שם גם במזומן, אפשר לשלם שם גם בכרטיס אשראי וזה גם מכונות ש - - - כל אלה שמותקנות מחוץ לאוטובוסים זה גם מכונות שנותנות עודף.
סעיד אלחרומי: בתוך האוטובוסים יש קונים בודדים?
סעיד אלחרומי: הסטטיסטיקה, מה אומרת?
<יונה חורי: יש קונים בודדים, אבל יש מכשירים באוטובוס שאפשר לקנות.
ישראל אייכלר: יש מכשירים באוטובוס?
<יונה חורי: יש מכשירים באוטובוס שאפשר לקנות.
ישראל אייכלר: למה בירושלים לא יהיו מכשירים באוטובוס?
יעקב גיל: שאלה טובה.
<שלומית עמוס: זה פשוט בעייתי מבחינת מיקום, כי זה מכשיר מאוד גדול שנדרש להחזיר עודף גם ובעייתי למצוא מיקום נורמלי.
<שלומית עמוס: שלצורך אוטובוסים מפרקיים כן אנחנו ניערך לשים מכשירים.
<שלומית עמוס: זאת אומרת אנחנו עושים הזמנה ויהיו.
<שלומית עמוס: באוטובוסים ארוכים - - -
ישראל אייכלר: תוך כמה זמן יהיו המכשירים האלה?
<שלומית עמוס: זה בתהליך, זה לא ב - - -
יעקב גיל: אפשר להסביר מה ההבדל בין אוטובוס של אגד לדן בהקשר הזה?
<יונה חורי: באוטובוס של דן יש מכשירים רק, כמו ששלומית אמרה, באוטובוסים המפרקיים, שזה באמת אוטובוסים גדולים.
<יונה חורי: המכשיר תופס חתיכת מקום, ואי אפשר, באמת - - - אני כל הזמן צוחקת ואומרת שלא מפטרים אותי מדן בגלל שאני כמעט היסטוריה מהלכת, כי המחשבה שהנהג לא יתעסק בכסף לא נולדה היום, היא נולדה כבר לפני 40 שנה, כשהיו כרטיסנים שישבו מאחורה.
ישראל אייכלר: אני זוכר את זה.
<יונה חורי: והם מכרו את הכרטיסים, כדי שבאמת, גילו שנהג שגם מוכר כרטיסים, וגם נותן עודף, וגם - - - זה דברים שלא - - -
<שלומית אבינח: דובר על זה בתחילת הדיון.
<יונה חורי: בכל העניין הזה אנחנו הלכנו לקדמה, ואני באמת ממקימי הרב קו והקדמה באמת נולדת לידי וצומחת ואני רואה את הפלוסים שלה.
<יונה חורי: ללא כל ספק יש דברים שכן ניתן לשנות ולהוסיף, אבל אני רואה יותר ויותר אנשים משתמשים עם המכשיר בתוך האוטובוס, יותר ויותר אנשים מבינים שהמכשירים האלו לא נותנים עודף.
<יונה חורי: יש אופרציה מאוד גדולה בקשר לנושא הזה של המכשירים.
<יונה חורי: אם המכשירים האלה ייתנו עודף אנחנו נצטרך לרוץ אחרי האוטובוסים האלה וכל הזמן למלא אותם בכסף כדי שיוכלו לתת עודף.
יעקב גיל: יש כבר מכשירים שנותנים עודף וממחזרים את המטבעות שאתה שם על ידי - - -
<יונה חורי: אבל זה הכל עניין של איך אתה ממחזר.
<יונה חורי: גם למחזור, אם כולם שמים שקל ואתה צריך למחזר את העשר אגורות, אז אתה צריך לרוץ כל הזמן ולמלא - - -
יעקב גיל: אני חושב שמי שנוסע בתחבורה הציבורית, הציפייה היא שאתם תמצאו את הפתרונות הטכנולוגיים ועם כל הכבוד - - -
<יונה חורי: אז אנחנו כל הזמן מנסים.
יעקב גיל: אז אם צריך תרוצו אחרי האוטובוסים עם עודף.
יעקב גיל: אם זה מה שזה אומר.
<יונה חורי: אז זה בסדר, אין לי בעיה, אין לי בעיה - - -
ישראל אייכלר: אפשר לעגל את העשרות אגורות ללמטה ואז אתם לא תצטרכו להתעסק.
<יונה חורי: זה לא עניינו, זה עניין של משרד התחבורה.
יעקב גיל: הצעת ייעול מצוינת.
<יונה חורי: אבל זה לא רק זה.
<יונה חורי: אתה רואה שאנשים יודעים שלא מגיע להם עודף ואנשים משתמשים עדיין - - - אנחנו קוראים לו הנוסע המזדמן.
<יונה חורי: הנוסע המזדמן זה הנוסע שאין בידו רב קו.
יעקב גיל: הם אחרי זה מגיעים להתלונן במוקדי תלונות הציבור על שהם לא קיבלו עודף.
יעקב גיל: אני ראיתי.
<יונה חורי: קודם כל הם לא מגיעים להתלונן, הם לא מתלוננים.
<יונה חורי: מבחינתנו אנחנו מתייחסים לפתקים האלה בדיוק כמו לבקבוקים.
<יונה חורי: כל מי שמגיע עם הפתק הזה ורשום על הפתק הזה שמגיע לו עודף, אנחנו מחזירים לו עודף.
<יונה חורי: אנחנו לא שואלים אותו מאיפה הכרטיס, אנחנו לא שואלים אותו - - -
יעקב גיל: זאת אומרת שהוא צריך להגיע, הוא צריך להגיע.
<יונה חורי: רגע, רגע.
<יונה חורי: אבל אנחנו לא קופאים על השמרים ואנחנו כל הזמן חושבים איך להתקדם ואיך להקל.
<יונה חורי: היום אני מכניסה לתוך הכרטיס ברקוד, ובתוך הברקוד הזה יהיה כתוב כמה עודף מגיע לי.
<יונה חורי: אנחנו מנסים, אבל זה תהליכים.
<יונה חורי: זה לא מהיום למחר, אבל אנחנו חושבים על זה.
<יונה חורי: מחר אם הוא ייכנס, ושוב, זה לא יפתור לך את הבעיה כי אם אין אינטרנט, אבל למי שיהיה אינטרנט יוכל להיכנס לאינטרנט והוא יוכל לרשום איזה כרטיס יש בידו, והוא יקבל חזרה את הכסף הביתה.
<יונה חורי: אנחנו רוצים שזה יהיה בכל רשות דואר, לא יודעת אם יצליחו.
<יונה חורי: אנחנו חושבים, אנחנו לא יושבים ואומרים - - -
יעקב גיל: אז לא כדאי להשלים את התהליכים האלה, ואז לבוא לציבור ולהגיד - - -
<יונה חורי: לא.
ישראל אייכלר: יעקב, אתה הולך להיות יו"ר של הוועדה.
ישראל אייכלר: זה מה שרציתי לשאול אותך.
ישראל אייכלר: את פירטת פה כל כך הרבה בעיות, שאני הייתי מצפה - - -
<יונה חורי: זה לא בעיות.
ישראל אייכלר: זה בעיות, בשביל הנוסע זה בעיות.
ישראל אייכלר: פתרונות.
ישראל אייכלר: שאת כל הפתרונות האלה תעשו לפני שתבטלו את ה - - -
<שלומית עמוס: אבל זה לא רלוונטי לדיון של המכירה ללא נהג.
<שלומית עמוס: היא דיברה על המכונות שנמצאות באוטובוסים בדן באר שבע, אני בכלל לא הצגתי את זה כחלופה לציבור.
<שלומית עמוס: אני לא שמה מכונות על האוטובוסים.
<שלומית עמוס: אני אשים במפרקיים - - -
יעקב גיל: זה יותר גרוע, אז לא יהיו מכונות.
<שלומית עמוס: אה, לפני שנייה דיברנו על כמה יש בהם חסרונות.
<שלומית עמוס: עד שאנחנו נשים כבר יהיו לנו את כל הפתרונות, אנחנו - - -
ישראל אייכלר: אבל, שלומית, את לא מביאה פתרון יותר טוב מאשר הקופה הזאת שיש לה בבאר שבע.
<שלומית עמוס: אני נותנת את כל החלופות האפשריות מחוץ לאוטובוס, כשבתוך האוטובוס זה יהיה רק למזדמנים, שהם יידעו שהם צריכים לרכוש אנונימי.
<שלומית עמוס: עכשיו, Once רכשת אנונימי פעם אחת, אתה יכול להשתמש בו לפעמים הבאות, זה רק מעודד נסיעה בתחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: באותו כרטיס שהוא קנה אצל הנהג?
<שלומית עמוס: שילם חמישה שקלים פעם אחת, והוא יכול להשתמש, לקנות, מתי שהוא רוצה.
<שלומית עמוס: הוא יכול חופשי יומי.
<שלומית עמוס: ודרך אגב - --
ישראל אייכלר: מותר שיהיה לאזרח שני רב קווים?
ישראל אייכלר: כי אני אסביר לך למה, ילד איבד או אדם מבוגר - - - אם תגידי לו שהוא לא יכול אז הוא יהיה תקוע.
<שלומית עמוס: לא, באנונימי אין בעיה.
יעקב גיל: והנהג יעצור את נסיעתו בתקופה הראשונית שבה כל זה קורה, והוא יצטרך לשווק רב קו אנונימי לאנשים שעולים לאוטובוס?
<שלומית עמוס: רגע, שנייה.