GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חגי פורגס: יום למחרת פסח, ב-29 במרס השנה ערב פסח, עד אז הורים יכולים להגיש מסמכים, ואז יש חופשת פסח, ולמחרת פסח יוצא דירוג ראשוני.
ישראל אייכלר: מי שנולד עד פסח, תכניס אותו.
ישראל אייכלר: שנה הבאה תיתן מחודש החמישי להירשם, ופתרת את הבעיה.
<שלומית אבינוח-קואולמן: מה זה 22 בפברואר שסגרתם את הרישום?
<חגי פורגס: עד תאריך זה הורים יכולים לבוא למעון ולהירשם.
<חגי פורגס: במעונות שיש בהם עודף ביקוש- - -
<שלומית אבינוח-קואולמן: ילד שנולד היום, מה קורה אתו?
<חגי פורגס: לא יכול.
ישראל אייכלר: אז אני מבקש שגם ילד שנולד היום יוכל להגיש מסמכים, וכאשר אתה עושה את הדירוג מייד אחרי פסח, אתה מכניס אתו בסל הכול.
ישראל אייכלר: זכה – זכה.
ישראל אייכלר: לא זכה – לא זכה.
ישראל אייכלר: מה נעשה?
<חגי פורגס: צריך לזכור שתהליך הגשת המסמכים הוא לא יומיים.
<שלומית אבינוח-קואולמן: זה כבר אחריות ההורים.
<רויטל סולוביי: זה לא נכון.
<רויטל סולוביי: אתה שולח מסמכים באינטרנט.
<חגי פורגס: אבל אז אנחנו פוגעים בהורה הזה, כי לשאר ההורים אנחנו נותנים חודש להשלים מסמכים- - -
ישראל אייכלר: אז נולד הילד מאוחר – אני לא יכול לעזור לו השנה.
ישראל אייכלר: מי שייוולד בשנה הבאה, תרשום אותו מהחודש החמישי, ואז יהיו לו אותן זכויות.
ישראל אייכלר: זה פתרון זמני, וזה פתרון קבוע.
ישראל אייכלר: זה מה שאני מציע לך.
<חגי פורגס: אני יכול לבדוק את זה.
<חגי פורגס: אני לא מבטיח.
ישראל אייכלר: הכול תבדוק.
ישראל אייכלר: יודעת מה, אני סומך עליו יותר מאשר השר, אם מותר לי לומר את זה.
ישראל אייכלר: כי הם אנשים בשטח, הם עושים את זה.
ישראל אייכלר: השר ישמע מה שאני אומר, ואחר כך ישיב לי תשובה אחרי פורים של השנה הבאה.
ישראל אייכלר: כך עובדת הבירוקרטיה.
ישראל אייכלר: אף אחד לא אשם פה.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שמשרד הרווחה יאפשר רישום לתינוקות שנולדו לאחר סגירת מועד הרישום עד תוצאות הוועדות הראשוניות לילדים שנולדו השנה.
ישראל אייכלר: לשנה הבאה אנחנו מבקשים לשקול אישור היריון החל מהחודש החמישי שיזכה את האמא לרשום למסגרת לימודים- - -
<שלומית אבינוח-קואולמן: את ההורים.
ישראל אייכלר: גברים יולדים פתאום?
ישראל אייכלר: פה מדובר מאמא שעוד אין לה ילד, אבל היא מגישה שהיא בחודש החמישי, שתהיה זכאית לקבל.
ישראל אייכלר: אם הגבר ילד, שהוא יבוא.
ישראל אייכלר: זה לא שאלה – לא עוסקים פה בפילוסופיה אלא במעשה.
ישראל אייכלר: למעשה ההורה יוכל לבוא ולרשום מהחודש החמישי, יהיה זכאי להיות רשום בין הילדים והתינוקות שנולדו.
ישראל אייכלר: לשנה הזאת הוצע לפתוח את הרישום לאותם תינוקות שנולדו לאחר מועד הרישום ועד למתן התשובות הראשוניות להורים.
ישראל אייכלר: אנו מודים לחגי פורגס נציג משרד הרווחה ולגב' רויטל, שהציגה את הבעיה.
ישראל אייכלר: שיהיה בהצלחה ובמזל טוב.
ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את הדיון של הוועדה לפניות הציבור.
ישראל אייכלר: הנושא השלישי היום – דיברנו על קמחא דפסחא, דיברנו על ילדים שנולדו לאחר הרישום, ועכשיו אנחנו מגיעים לבעיה שנוגעת להרבה ילדים והרבה משפחתונים בכל הערים.
ישראל אייכלר: אני רוצה לומר משהו שלא בדיון, אבל שייך לדיון.
ישראל אייכלר: קיבלתי פניות מאזורים שהעובדת הסוציאלית של העירייה אומרת שיש מספיק משפחתונים, וההורים אומרים שאין משפחתונים, כלומר תמיד צריך למצוא את הסינכרוניזציה בין משרד הרווחה לבין העיריות, ובין העיריות לבין השכונות, לראות מה קורה.
ישראל אייכלר: אבל זה לא הנושא.
ישראל אייכלר: הנושא הוא שינוי בהרכב תמהיל הילדים במשפחתונים, ודרישות חדשות של משרד הרווחה ממנהלות המשפחתונים.
ישראל אייכלר: היות שיש לנו הרבה פונים, לא אפרט מה הנושא, אלא אתם תפרטו בעצמכם.
ישראל אייכלר: ראשונת הדוברים תהיה סיגלית עשור, נציגת מטפלות משפחתונים.
<סיגלית עשור: שמי סיגלית עשור, ואני עשרים שנה במערכת, מייצגת 3,700 מטפלות בארץ.
<סיגלית עשור: בתקופה האחרונה יצאתי לתביעה נגד משרד הכלכלה ועיריית ירושלים, תביעה ייצוגית לטובת המטפלות.
<סיגלית עשור: התחלנו את הדיון הראשוני שבוע שעבר.
<סיגלית עשור: יש לנו כמה נושאים.
<סיגלית עשור: הדבר הראשון שאמרו לי להתייחס אליו זה הרב-גילאי.
<סיגלית עשור: בשנה האחרונה משרד הכלכלה החליט שמטפלת לא מסוגלת לטפל בחמישה תינוקות בגלל מקרים של מוות בעריסה - למרות שזה קורה גם במעונות.
<סיגלית עשור: לכן ההגבלה היא שמטפלת תם
<סיגלית עשור: פל רק בשני תינוקות ולא יותר.
<סיגלית עשור: כרגע בחודש האחרון הכניסו שתינוק שלישי יהיה בין עשרה חודשים לשנה.
<סיגלית עשור: זה המתנה שקיבלו.
<סיגלית עשור: כלומר שתי תינוקות ועוד שלושה שהם גדולים.
ישראל אייכלר: אם היא רוצה עוד עשרה ילדים, היא יכולה להכניס?
<סיגלית עשור: רק אם היא מביאה עוד מישהי, ומשרד הכלכלה הוא הגוף המפעיל.
<סיגלית עשור: אין את זה הרבה.
<סיגלית עשור: זה ממש מיעוט שעושים את זה.
ישראל אייכלר: כלומר רוב המשפחתונים זה חמישה ילדים.
<סיגלית עשור: כן.
<סיגלית עשור: ועכשיו אמרו שמהחמישה רק שניים צריכים להיות עד גיל שנה.
<סיגלית עשור: בחודש וחצי האחרונים החליטו שאפשר להכניס ילד בן עשרה חודשים לשנה, התינוק השלישי.
<סיגלית עשור: המטפלות נשארות בלי עבודה.
<סיגלית עשור: מטפלת שיוצאת לעבודה בתוך הבית שלה, ומגבילים אותה למספר ילדים, ואימהות – ואני מאמינה להן, שהן לא מוכנות שהתינוקות שלהן יהיו עם ילדים גדולים שמרביצים, נושכים - והיו לנו המון מקרים כאלה בשכונות אצלנו בירושלים – בכלל בארץ.
<סיגלית עשור: לא מזמן היה מקרה של ילד בן שנתיים שנשך ילד, תינוק קטן, והאימא תובעת.
<סיגלית עשור: קודם כל, לדעתי, ברגע שהאימא הסכימה לשים את התינוק שלה במסגרת כזו של ילד גדול וקטן, היא צריכה לקחת את העול הזה על עצמה.
<סיגלית עשור: זה בלתי-אפשרי לתת למטפלת להיות שוטר בתוך הבית.
ישראל אייכלר: אם אני מכניס חמישה ילדים גדולים, זה בסדר מבחינת משרד הרווחה, או אני חייב להכניס שני תינוקות?
<סיגלית עשור: אתה לא חייב, אבל האפשרות להכניס תינוקות זה רק שניים, כלומר לא יותר משניים.
ישראל אייכלר: ואתם רוצים לאפשר חמישה תינוקות, למשל?
<סיגלית עשור: בלי גדולים.
<סיגלית עשור: המטפלת לא אמורה להיות שוטר ולהשגיח שהוא לא נושך, שהוא לא מרביץ, שהוא לא מועך אותו, שהוא זוחל ולא קופצים עליו, וזה קורה.
<סיגלית עשור: הדברים האלה קורים.
<סיגלית עשור: המון אסונות קורים.
<סיגלית עשור: מטפלת שבאה לטפל בילדים, יודעת שהיא צריכה להיות גננת לקבוצת גיל מסוימת של גדולים, ונותנת להם מה שצריך, ולא להתעסק מה התינוק עושה, להאכיל אותו דייסה, ההוא צורח.
<שלומית אבינוח-קואולמן: מה השתנה השנה לעומת שנה שעברה?
<סיגלית עשור: יש טענה שבגלל שקרו, לא עלינו, מקרים של מוות בעריסה- כך הם טוענים – במשפחתונים – והמטפלת באותו רגע לא ידעה איך לתמרן עם שאר התינוקות, ותינוק שקרה לו כך וכך בשכונת גילה לפני שנתיים – למטפלת כן יש המסוגלות להתמודד עם הדברים האלה.
<סיגלית עשור: מטפלת יש לה עבודה כפולה ומכופלת, להיות שוטר בתוך הבית ולהשגיח מה הגדולים עושים לקטנים.
ישראל אייכלר: כלומר מול הטענה שלהם, שאי-אפשר אשה אחת לטפל בחמישה תינוקות, את אומרת להפך – שאם יש שלושה גדולים, התינוקות יותר בסיכון.
<סיגלית עשור: ודאי.
<סיגלית עשור: שמטפלות שיש להן האפשרות והמסוגלות והמרחב הביתי לקחת חמישה תינוקות, כמו שהיה תמיד, וטיפלה בהם 100% עבודה, וידעה איך לטפל בהם - להשאיר לה את חמשת התינוקות.
<סיגלית עשור: יש למטפלות המסוגלות הזאת.
ישראל אייכלר: את אולי אפילו מציעה לאסור עליה להכניס ילדים גדולים, שלא ינשכו את התינוקות.
<סיגלית עשור: המון סיכונים ואסונות קרו בזמן האחרון.
ישראל אייכלר: הרב אברהם פלק, בבקשה.
<אברהם פלק: אני רוצה להוסיף על מה שהגב' עשור אמרה.
<אברהם פלק: חוץ מהבעיה של המטפלת עצמה, שצריכה לטפל ברב-גילאי, שזה דבר קשה לכשעצמו מבחינת בטיחות, תינוקות מפרקים, מרוץ סביב השעון – כשהגדולים ערים, הקטנים ישנים וההפך, יש גם הנושא של הפיקוח, שמשרד הכלכלה בפרט באזור המרכז- - -
ישראל אייכלר: אני חושב שמשרד הכלכלה עזב את הנושא.
ישראל אייכלר: משרד העבודה.
<אברהם פלק: כן.
<אברהם פלק: המשרד שמפקח על המשפחתונים, שהוא הידק מאוד-מאוד את הפיקוח באחרונה באזור המרכז.
<אברהם פלק: זה אומר שהגיעה רכזת, ומאשרת משפחתון במצב מסוים, ואחרי זה מגיעה ביקורת של משרד הרווחה, ומה פתאום - ישנים מ-12:30.
<אברהם פלק: זו אחת הבעיות, למשל, של המשפחתונים.
<אברהם פלק: יש תמהיל גילאים שונה.
<אברהם פלק: תינוקות, אי-אפשר להשאיר אותם ערים עד 12:30, וגדולים, להשכיב אותם ב-12:30 זה נתקע עם ארוחת צהריים.
<אברהם פלק: זה רוצה לאכול מוקדם, וזה טוב לו לאכול מאוחר.
<אברהם פלק: קודם כל, יש גוף פיקוח שנקרא רכזות ברשות המקומית.
<אברהם פלק: אצלנו זה עירייה, יש עמותות שונות.
ישראל אייכלר: אצלנו – איפה אתה גר?
<אברהם פלק: בני ברק.
<אברהם פלק: שם העירייה, יש לה מחלקה עם רכזות, שהן עובדות סוציאליות ברובן, והן מפקחות על כל מטפלת.
<אברהם פלק: בעצם אנחנו נותנים דורשים לתת להן את הסמכות, שהיא יודעת.
<אברהם פלק: היא מכירה את המטפלת, היא מכירה את האופי של הבית.
<אברהם פלק: היא מאשרת דברים לפי איך שהיא חושבת שטוב לילדים; אי-אפשר לתת משהו כללי במשפחתונים - כולם ישנים מ-12:30, כולם יישנו על מזרונים על הרצפה.
<אברהם פלק: יש אחריות שהרכזת לוקחת על עצמה כמפעילה, כזרוע של המפעילה על המשפחתון, לתת לה את הסמכות להחליט – מתי טוב לילדים לישון- - -
ישראל אייכלר: מה זה יותר טוב לך, שכל רכזת תוכל להכתיב לכל אימא איך לעשות את הדברים?
ישראל אייכלר: ואם היא תקום בבוקר באיזו עצבנות?
<אברהם פלק: אצלנו בבית היה לנו – כמה חודשים יש לנו סדר יום מסוים.
<אברהם פלק: הגיע אלינו פיקוח של משרד העבודה.
<אברהם פלק: לא נדבר על האופי של הביקורת – נושא חשוב לכשעצמו, אבל לא, מה פתאום, ישנים מאוחר מדי, ישנים מוקדם מדי, אוכלים לא טוב.
ישראל אייכלר: ואם הרכזת תגיד את זה, יותר טוב לך?
<אברהם פלק: במקום לישון בחדר X- - -
ישראל אייכלר: שאלתי - אם הרכזת העירונית תעשה לך את זה, זה יותר טוב?
<אברהם פלק: אין לי בעיה.
<אברהם פלק: הרכזת העירונית מכירה את המטפלת.
<אברהם פלק: היא מבקרת שם לפחות פעם בחודש.
<אברהם פלק: היא מכירה את האופי, את הסגנון.
<אברהם פלק: גם הנושא הזה של תמהיל גילאים, בוא ניתן לרכזות, שמכירות את האופי של המשפחתון, להחליט - אולי זאת מתאים לה רק גילאים גדולים?
<אברהם פלק: אולי זאת מתאים לה- - -
ישראל אייכלר: אתה מציע לאפשר לרכזות להחליט בעניינים האלה, ולא לקבוע כללים לכל המדינה.
ישראל אייכלר: שמענו את הרעיון הזה.
ישראל אייכלר: חגי, אני מקווה שאתה רושם את הרעיונות כדי שתוכלו להשיב עליהם.
ישראל אייכלר: ישראל נוימן, בבקשה .
<ישראל נוימן: מבני ברק.
<ישראל נוימן: גם כן, תחת אותה חסות של משפחתונים.
<ישראל נוימן: אני אוסיף עוד עליו, ועוד נקודה.
<ישראל נוימן: נקודה נוספת – שהתפתחות הילד מאוד לקויה במצב הזה.
<ישראל נוימן: למשל, ניקח ילד בן שנתיים.
<ישראל נוימן: ההתפתחות שלו, שדורשים מאתנו המפעילים, המשרד שמפעיל – לא חשוב כרגע מי זה – דורשים, נגיד, התפתחות מתאימה אליו, דהיינו דברים יותר מוחשיים כמו מדבקות, כמו חומרי פעילות.
<ישראל נוימן: דברים כאלה ממש מסכנים את הילדים הקטנים שנמצאים במשפחתון.
<ישראל נוימן: למשל, מתי יש זמן למטפלת לעשות מדבקות, כשהיא צריכה לטפל בקטנים בינתיים?
<ישראל נוימן: אין אופציה להפעיל משפחתון, ברמה שנגיע לרמת הכשרה – הרי גיל משפחתון הוא בין 3.5 חודשים עד גיל 3 שנים בערך.
<ישראל נוימן: ילדים בני 3 יוצאים עם הקניות לדברים מסוימים, שיש להם הדבקות ויצירות ומשחקים.
ישראל אייכלר: אתה מציע שייתנו רק לתינוקות או רק לגדולים?
<ישראל נוימן: בעיקרון, זה קשור גם למה שהוא אומר, הרב פלק, שזה מאוד תלוי אינדיבידואלית במפקחת, ברכזת המשפחתונים.
<ישראל נוימן: אם היא רואה שמתאים לאותה אחת, שמסתדרת עם שלושה גדולים ושניים קטנים, נאשר את זה.
<ישראל נוימן: אבל אם לא, לא.
<ישראל נוימן: זה קצת קונפליקט בכל המערכת הזאת.
<ישראל נוימן: אנחנו עצמנו, היו לנו חמישה ילדים קטנים, והם קיבלו את הטיפול הכי מסור שיכול להיות.
<ישראל נוימן: בשנה הראשונה הם הגיעו ממש תינוקות קטנים, ולא היה הורה שלא היה מרוצה, ופיקוח ועוד פיקוח – הכול עבר.
ישראל אייכלר: בבקשה, יצחק אלחנן סימון.
<יצחק אלחנן סימון: אוסיף נקודה על מה שאמרו.
<יצחק אלחנן סימון: בעצם המשפחתון מכיל כמות של ילדים, מגיל שלושה-ארבעה חודשים ועד גיל 3.
<יצחק אלחנן סימון: זה בערך כמו לשלב ילד בכיתה א', עד כיתה ג', ד', שבגילאים האלה ההפרשים האלה מאוד משמעותיים.
<יצחק אלחנן סימון: בשטח משרד העבודה לא כל כך יורדים לשטח לראות את המקום.
<יצחק אלחנן סימון: אני מכיר משפחתונים במשך חמש שנים.
<יצחק אלחנן סימון: הם לא בודקים – אני יודע שלא הגיעו לבדוק בצורה ברורה, כמה זה מזיק לילדים, שילד גדול נמצא עם ילד קטן.
<יצחק אלחנן סימון: זה סדר יום שונה.
<יצחק אלחנן סימון: זה ממש צרכים שונים.
<יצחק אלחנן סימון: ילד שזוחל, במקום שילד בן שנה ילמד ללכת, הוא זוחל, כי הוא רואה ילדים קטנים שזוחלים.
<יצחק אלחנן סימון: במקום שילד גדול ילך, הוא זוחל.
<יצחק אלחנן סימון: הוא נשאר קטן.
<יצחק אלחנן סימון: משאירים אותו קטן.
<יצחק אלחנן סימון: רואים את זה.
ישראל אייכלר: השאירו אותו כיתה, אתה אומר.
<אברהם פלק: שלוש כיתות.
<יצחק אלחנן סימון: ובגילאים האלה זה ממש משמעותי.
<יצחק אלחנן סימון: אני לא מדבר על החלק של המטפלת, שזה נקרא להתעלל בה, כי לתינוקות צריכים לטחון אוכל, לגדולים צריך לתת אוכל מרוסק, ולגדולים יותר צריכים לתת אוכל עם כפיות.
<יצחק אלחנן סימון: בעצם מבקשים ממנה להכין שלושה סוגי תפריטים, וכולה יש לה חמישה ילדים בבית.
<יצחק אלחנן סימון: למה להתעלל בה?
<יצחק אלחנן סימון: זה נראה התעללות לשמה, בעוד שאני יודע שלא בדקו את זה.
<יצחק אלחנן סימון: דיברתי עם משרד הכלכלה בעצמם.
<יצחק אלחנן סימון: לא קיבלתי תשובה.
<יצחק אלחנן סימון: דיברתי עם אשה בשם אורית בוגנים, מטעם משרד הכלכלה.
ישראל אייכלר: היא פה.
<יצחק אלחנן סימון: שלום.
<יצחק אלחנן סימון: דיברתי אתה.
<יצחק אלחנן סימון: היא אמרה שמשפחתון זה שם ש משפחה.
<יצחק אלחנן סימון: הבטיחה לי תשובה לפני שנה, ולא קיבלתי ממנה עד היום.
<יצחק אלחנן סימון: רק דיברה אתי בטלפון במשך עשרים דקות.
<יצחק אלחנן סימון: יש לציין שהיא כן הסבירה בצורה טובה.
ישראל אייכלר: אני מכיר מעט מאוד פקידים שמוכנים לדבר עם אזרח עלום שם עשרים דקות.
<יצחק אלחנן סימון: ציינתי את זה.
<יצחק אלחנן סימון: היא הסבירה לי בצורה ברורה, אבל הבטיחה לי שאקבל מסודרת ולא קיבלתי.
<יצחק אלחנן סימון: חיכיתי, ואולי בשביל זה הגענו לפה.
<יצחק אלחנן סימון: יש עוד נושא, שיוצא מזה - הם לא מכניסים תינוקות.
<יצחק אלחנן סימון: מטפלת נשארת עם שני ילדים.
<יצחק אלחנן סימון: משאירים אותה בלי עבודה.
<יצחק אלחנן סימון: אומרים לה: יש לך שני תינוקות – את לא יכולה לקבל עוד.
<יצחק אלחנן סימון: את נשארת בלי עבודה.
ישראל אייכלר: נגעת בנקודה שאני רוצה שתרחיב עליה.
ישראל אייכלר: הם נשארים בלי פרנסה – למה?
ישראל אייכלר: חסרים ילדים גדולים יותר?
<יצחק אלחנן סימון: הם לא מכניסים.
<יצחק אלחנן סימון: יש שני תינוקות, ההורים לא כל כך רוצים.
<יצחק אלחנן סימון: מה שקורה, שילדים בני שנתיים וחצי, מנהלת משפחתון שיש לה שני תינוקות, מכניסים לה אותם.
<יצחק אלחנן סימון: היא לא רוצה לטפל בתינוקות בני שלוש משתי סיבות: אל"ף, כי הורים לילדים בני שלוש לא כל כך רוצים משפחתון – הם רוצים גן פרטי, כי במשפחתון ישנים קצת יותר.
<יצחק אלחנן סימון: זה לא מתאים מבחינה טכנית להורים.
<יצחק אלחנן סימון: אז תינוקות – יש הרבה ברוך השם, בציבור החרדי, ולא מכניסים.
<יצחק אלחנן סימון: אז נוצר מצב שיש שני תינוקות.
<שלומית אבינוח-קואולמן: מותר שלושה.
<יצחק אלחנן סימון: בעצם שלושה, לא ממש, זה תינוק גדול יותר, אבל נוצר מצב שמנהלת משפחתון במקום לקבל משכורת מכובדת, עובדת את אותה עבוד קשה, ומקבלת משכורת של שלושה ילדים במקום של חמישה.
<יצחק אלחנן סימון: מה הם עושים – אומרים: נפתח משפחתונים חדשים, אז אין משפחתונים, וההורים אומרים שיש – מובן למה.
<יצחק אלחנן סימון: ההורים אומרים שאין, כי לא מכניסים להם ילדים, והמשרד אומר: ברור, יש מספיק מקומות.
<יצחק אלחנן סימון: נכון, אבל אתם לא מכניסים.
ישראל אייכלר: זו התשובה לשאלתי הראשונה – למה באשדוד יש מספיק שאין להם- - -
<יצחק אלחנן סימון: בדיוק.
<יצחק אלחנן סימון: אחר כך הם לא מבינים, למה אין מקומות.
ישראל אייכלר: ברוך לוי, בבקשה.
<ברוך לוי: ההרגשה היא שהמדינה רוצה לחסל את המשפחתונים.
<ברוך לוי: המדינה מעדיפה מעונות, ואני לא מבין למה.
<ברוך לוי: ילד במעון זה תלוי, מלכ"ר או לא מלכ"ר.
<ברוך לוי: זה בין 2,474 ל-2,622, ובמשפחתון משלמים על תינוק 1,964, ועל פעוט - פחות מזה.
<ברוך לוי: זו ההרגשה.
<ברוך לוי: המדינה תמיד מחפשת לחסוך, אבל פה המדינה מחפשת לסגור.
<ברוך לוי: כפי שאמרו פה, כל הסיפור של הרב-גילאי זה בגלל המוות בעריסה.
<ברוך לוי: אני חיפשתי ברשת.
<ברוך לוי: מצאתי מלפני פחות מחודש, מ-12.2.2017, מחריד – שלושה תינוקות נפטרו במעונות בתוך פחות משעה.
ישראל אייכלר: שנה שעברה.
<ברוך לוי: ויש פה עוד כל מיני.
ישראל אייכלר: הבאת גם ממשפחתונים?
<ברוך לוי: לא.
<ברוך לוי: משפחתונים לא מופיע.
<סיגלית עשור: משפחתון, לפני שנתיים וחצי, היה מקרה אחד בירושלים.
ישראל אייכלר: אגב, זו הוראה כללית – היועצת המשפטית מקפידה להגיד את זה כל פעם.
ישראל אייכלר: שום שם של אדם או מוסד לא יוזכר בדיונים בוועדה, כי הכול בפרוטוקול, הכול בשידור חי, ואתם לא יודעים במי אתם פוגעים.
ישראל אייכלר: בלי שמות, בבקשה.
<ברוך לוי: המשפחתונים, כפי שאמרו, ריקים.
<ברוך לוי: אספר סיפור שלי.
<ברוך לוי: אשתי ילדה ב-ו' תמוז התשע"ז, 30 ביוני.
<ברוך לוי: כל אשה מחכה, בפרט אשה שעובדת במשפחתון, עובדת רצוף בלי חופשים, מחכה לחופשת לידה.
<ברוך לוי: מה קרה – היתה חייבת לקחת רק חצי חופשת לידה, כי הגיעה שנה חדשה.
<ברוך לוי: כמה תינוקות יש – שניים.
<ברוך לוי: אתה מתחיל לחפש ממלאת מקום.
<ברוך לוי: בשביל שני תינוקות?
<ברוך לוי: מה פתאום?
<ברוך לוי: מה, אשב בבית כל היום במילוי מקום בשביל שני תינוקות?
<ברוך לוי: עוד דבר שלא קשור לזה.
<ברוך לוי: אשתי, בכסלו אביה נפטר.
<ברוך לוי: ב-14:30 התקשרו שהתמוטט.
<ברוך לוי: היא עסוקה באבל שלה? לא.
<ברוך לוי: היא צריכה לחפש עכשיו ממלאת מקום.
ישראל אייכלר: זה כל עובדת בכל מקום.
<ברוך לוי: זה רק פה, כי אין לה שום זכות עובד.
ישראל אייכלר: אז תרשמי בסיכומים – צריך לחשוב על זכויות העובד.
<אברהם פלק: זה נושא רחב מאוד.
<אברהם פלק: אין פנסיה, אין חופשות מחלה, אין הכרה כעובדת.
ישראל אייכלר: לכן אמרתי שאני צריך לעשות על זה דיון, כי אני יכול להקדיש את כל הצהריים בנושא הזה.
ישראל אייכלר: הגב' ליבה רוזנבוים, בבקשה.
<ליבה רוזנבוים: אני בעיר מודיעין עלית, ואני התחלתי את השנה עם שני תינוקות.
<ליבה רוזנבוים: תמיד עבדתי עם חמישה תינוקות.
<ליבה רוזנבוים: כשאנשים רצו לרשום עוד תינוקות, אמרו שאני מלאה.
<ליבה רוזנבוים: היו אנשים שמעוניינים לרשום את התינוקות.
<ליבה רוזנבוים: האימא רוצה לעבוד, אבל מבחינת המועצה, מבחינה טכנית, שני תינוקות - זהו זה, אני מלאה.
<ליבה רוזנבוים: אני עובדת בתחום המשפחתונים כבר שעשרים שנה.
<ליבה רוזנבוים: גם לי היתה הזכות לדבר אתך, ודיברת אתי מאוד יפה, למרות שאת מאוד עסוקה, ואמרתי: זה אדם שבתפקיד, ולקחת את הזמן.
<ליבה רוזנבוים: דיברנו שאולי יש משהו כמו ועדת חריגים.
<ליבה רוזנבוים: אני עשרים שנה בתחום.
<ליבה רוזנבוים: אמרתי, שאני לא יכולה לטפל בילדים גדולים – רק בתינוקות, כפי שאני עושה כבר שבע שנים.
<ליבה רוזנבוים: הרכזות מבינות את זה.
<ליבה רוזנבוים: אז נכון, היו שלושה ילדים פלוס גדולים.
<ליבה רוזנבוים: אני עשיתי פשרה – נתתי למשפחתון להתמלא.
<ליבה רוזנבוים: הילדים שנשארו, התינוקות, הגיעו אליי בסביבות חנוכה, כשהייתי מלאה.
<ליבה רוזנבוים: פניתי השנה, אם יש ועדת חריגים.
<ליבה רוזנבוים: אמרו לי שלא.
<ליבה רוזנבוים: התחלתי את המשפחתון עם שני תינוקות, עם משכורת של 1,964 שקל לתינוק.
<ליבה רוזנבוים: להוריד מזה 37% - ביטוח לאומי, אוכל, ביטוח, הוצאות.
<ליבה רוזנבוים: אני נשארת עם פחות משכר מינימום, חצי משכר מינימום.
<ליבה רוזנבוים: התקשרתי לשי"ל – שירות לאזרח, ושאלתי אותם, האם מותר לגוף ממשלתי להחתים אותי על חוזה שפוגע בזכויות שלי?
<ליבה רוזנבוים: היא אמרה לי: חתמת חוזה?
<ליבה רוזנבוים: חתמת.
<ליבה רוזנבוים: שאלתי, מותר לגוף ממשלתי, שקובע את החוקים, איך להעסיק מישהו שאני חייבת לחתום חוזה כדי לקבל משפחתון על תנאים כל כך גרועים?
<ליבה רוזנבוים: זו השאלה ששאלתי את עורכת הדין.
<ליבה רוזנבוים: זה אחת.
<ליבה רוזנבוים: במודיעין עלית יש 28 מקומות ריקים, וזה לא רסמי - במשפחתונים.
<ברוך לוי: ויש מאות תינוקות שממתינים.
<ליבה רוזנבוים: יש 28 מקומות ריקים, וזה לא רסמי, כי מהמועצה האשה לא רצתה לספר, הרכזת הראשית, כמה באמת יש.
<ליבה רוזנבוים: אבל אתם עם הכוח שלכם יכולים באמת לברר.
<ליבה רוזנבוים: יש גם לי סיפור מגוחך.
<ליבה רוזנבוים: במרס קיבלתי את התינוק השלישי, והוא מגיע עם תאום.
<ליבה רוזנבוים: אמרו לאימא: התינוק השני צריך לגדול עד גיל מסוים.
<ליבה רוזנבוים: עוד חודש חצי-חודשיים תוכלי להכניס את התאום.
<ליבה רוזנבוים: כל בוקר האימא, ברוכת ילדים בבית, תינוק אחד אליי, תינוק אחד למטפלת אחרת, ויש להם תינוק בן שנה וחצי.
<ליבה רוזנבוים: היא מפסידה את ההנחה של המשפחתונים כך.
ישראל אייכלר: טוב שמנהל אגף המעונות, מר אמיר מדינה, הגיע, שישמע את הדברים ויוכל להשיב עליהם.
<אמיר מדינה: אני שומע בקשב רב.
<ליבה רוזנבוים: זה הוא החליט.
<ליבה רוזנבוים: אלה שכן הסכימו, יש לי פה תעודות זהות של 28.
<ליבה רוזנבוים: דיברתי אתך.
<ליבה רוזנבוים: אמרת שזה צריך להיות מסגרת של משפחה.
<ליבה רוזנבוים: זה ההפך של ההפך.
<ליבה רוזנבוים: המסגרת של המשפחה צריך להיות של תינוקות גדולים.
<ליבה רוזנבוים: זה אנדרלמוסיה.
<ליבה רוזנבוים: זה לא מסגרת של משפחה, שיש שם אווירה טובה, אווירה של כיף, של זרימה.
<ליבה רוזנבוים: זה לא יכול להיות משפחה, כי אני לא מכירה אף משפחה שיש להם שני ילדים בני ארבעה חודשים, ילד בן שנה וחצי, יחד בן שנתיים, להביא פיליפינית לגור אתם.
<ליבה רוזנבוים: זו ההרגשה.
<ליבה רוזנבוים: וגם נקודה בהתפתחות שלא הזכירו פה – התינוקות צריכים להיות מוגנים, אם יש ילדים גדולים, שלא יזיקו להם, והילדים הגדולים לא יכולים לתת להם את הזמן עם הריכוז, עם הקידום, עם ההתפתחות, עם הסיפור.
<ליבה רוזנבוים: הם לא יכולים לרוץ.
<ליבה רוזנבוים: אחד צריך להיות בבית סוהר, או אחד צריך להיות מוגבל.
<ליבה רוזנבוים: זה לא מה שאנחנו רוצים.
<ליבה רוזנבוים: אנחנו רוצים שמחת ילדים, שיזרמו.
ישראל אייכלר: בניגוד לסדר, שיש לי עוד ארבעה פונים, לתת להם לדבר, היועצת המשפטית רוצה להגיד משהו על העניין המשפחתי שהעלית פה.
ישראל אייכלר: בבקשה, עו"ד ורד.
<ורד קירו-זילברמן: אנחנו לא פעם ולא פעמיים בוועדה הזאת מדברים על נושא המשפחתונים.
<ורד קירו-זילברמן: המדינה אומרת – זה וולונטרי.
<ורד קירו-זילברמן: כלומר אתם רוצים לקבל את האנשים שחיים על הסבסוד הזה – זה עניין שלכם, ואז מחתימים אותם על חוזים וכו'.
<ורד קירו-זילברמן: אני רוצה לומר שזה לא בדיוק נכון.
<ורד קירו-זילברמן: יש פה קהל שלם של עובדות, שכפופות לתנאים שאתם מכתיבים להן, בלי שיש להן אפשרות בחירה.
<ורד קירו-זילברמן: עומדת האשה הזאת.
<ורד קירו-זילברמן: יש לה קהל מקום מאוד מסוים, ואין לה בחירה.
<ורד קירו-זילברמן: היא לא יכולה לעזוב את המקום, ולא יכולה לבחור, מי יגיע אליה.
<ורד קירו-זילברמן: האנשים האלה זקוקים לסבסוד.
<ורד קירו-זילברמן: לכן היא חייבת להיות כפופה לתנאים שאתם מכתיבים, למרות שאין שום זכויות של עובד.
<ורד קירו-זילברמן: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם, שכיועצת משפטית של הוועדה, זה מתחיל להעלות שאלות חוקתיות.
<ורד קירו-זילברמן: ברגע שנקבעו אמות המידה על מישהו שלא יכול להתנגד, לא יכול לעזור, לא יכול לפתוח מעון פרטי ולא להתבסס על אותה אוכלוסייה, אני שואלת אתכם, אם אתם לא חושבים שאתם פוגעים באותם אנשים, בחופש העיסוק שלהם?
<ורד קירו-זילברמן: אם לא מגבילים פה את חופש העיסוק של אותם אנשים?
<ורד קירו-זילברמן: ופה זה לא משנה אם זה תחת המדינה או לא, וולונטרי או לא, חופש עיסוק הוא חופש עיסוק.
<ורד קירו-זילברמן: זו שאלה לא פשוטה, שאשמח לקבל התייחסות אליה.
ישראל אייכלר: אחרי הפונים הבאים.
ישראל אייכלר: הגב' עליה יפרח, בבקשה.
<עליה יפרח: לי יש משפחתון כבר 19 שנה.
<עליה יפרח: עבדתי עשר שנים תחת עיריית ירושלים.
<עליה יפרח: עכשיו אני תשע שנים תחת נאות מרגלית – אלה שני גופים שהפעילו את המשפחתון.
<עליה יפרח: החלק הכי חשוב שדיברו כאן, זה הקטע של הרב-גילאי.
<עליה יפרח: אני מסכימה לכול, וגם אני נפגעתי מזה.
<עליה יפרח: נפגעתי גם לפני עשר שנים וגם השנה.
<עליה יפרח: לפני עשר שנים לא היתה חובה, לקחת רק שני תינוקות, אבל יצא ככה, שלא היה רישום – לקחתי ילדים גדולים וקטנים יחד.
<עליה יפרח: היתה לי שנה שהיתה תינוקת נורא צרחנית.
<עליה יפרח: לא נתנה לי לטפל באף אחד.
<עליה יפרח: זו היתה תינוקת שרגישה לחלבי – לא יכולתי לתת לה בקבוקים.
<עליה יפרח: הייתי צריכה כל היום לטחון לה אוכל.
<עליה יפרח: קמו לי ילדים גדולים משינה, שאני צריכה גם להאכיל אותם, וגם לטחון לה.
<עליה יפרח: מהלחץ טחנתי את הילד שלי בבלנדר.
<עליה יפרח: אני נפגעתי מזה – היתה לי תאונת עבודה.
<עליה יפרח: אם היה לי רק גדולים – הייתי עסוקה.
<עליה יפרח: אתם.
<עליה יפרח: אם היו לי רק תינוקות – הייתי טוחנת רק להם, אבל להכין אוכל לקטנים ולגדולים, מהלחץ אני נפגעתי מזה – לא הם.
<עליה יפרח: חודשיים אחר כך לא יכולתי לעבוד נורמלי בגלל מה שקרה לי ביד.
<עליה יפרח: עד היום יש לי צלקת מזה.
<עליה יפרח: ברוך השם, אני מתפקדת.
ישראל אייכלר: אני מבין שכל הגזירה הזאת זה רק מתחילת שנת 2018, כלומר זה לא משהו שהיה לפני.
<ברוך לוי: זה קיים בחוק, אבל לא כפו אותו.
<ברוך לוי: כבר כמה שנים זה באוויר.
<עליה יפרח: בלי קשר, אני מומחית לטפל בתינוקות.
<עליה יפרח: ההורים רוצים אותי רק לתינוקות, כי יודעים שבזה אני טובה.
<עליה יפרח: אני חושבת שכל אדם בנוי למשהו.
<עליה יפרח: לטפל בגדולים, צריך להיות אסרטיבית, עם משמעת.
<עליה יפרח: לתינוקות אני מעולה.
<עליה יפרח: לגדולים – אני לא הכי מושלמת בזה.
<עליה יפרח: לי יש גם מעון מול הבית.
<עליה יפרח: הגדולים הולכים למעון, ומי שרוצה אותי זה בדרך כלל התינוקות.
<עליה יפרח: השנה פתחתי את השנה עם שני תינוקות, למרות כל הניסיון של ה-19 שנה, ולמרות שכל הרחוב רוצה אותי, והיו המון תינוקות שרצו אותי - התחלתי את השנה עם שני תינוקות ורק אחרי חנוכה התמלאתי, עד שגדלו כמה מהתינוקות, ורק אחרי זה הסכימו לי לקבל.
ישראל אייכלר: אחרי מה שאמרה היועצת המשפטית, זה לא פוגע בחוק יסוד: חופש העיסוק?
<ורד קירו-זילברמן: זו בדיוק השאלה.
<ורד קירו-זילברמן: אני לא אומרת שיש פה פגיעה, כי כל פגיעה, צריך לשקול את האיזון מולה.
<ורד קירו-זילברמן: לכאורה בא המשרד ואומר – אני לא יודעת לאיזה חוק אדוני מתכוון, אבל תכף תפרטו.
<ורד קירו-זילברמן: אני לא מכירה חוק.
<ורד קירו-זילברמן: יש אמות מידה, יש קריטריונים.
<ורד קירו-זילברמן: היות שכל הנושא הזה לא מוסדר, אומרים: אנחנו באים להציל חיים של ילדים, של תינוקות – זה גם דברים שצריך להוכיח אותם, ואנחנו מנחיתים גזירה כזאת, שגם הגזירה הזאת לא יכולה להיות דיכוטומית.
<ורד קירו-זילברמן: הוצגה פה שונות מאוד גדולה בפעילות של אותם מעונות ובביקוש הציבורי לאותם מעונות.
<ורד קירו-זילברמן: לכן אני אומרת – עולות פה שאלות של מאזן ואיזון, מה עמד בבסיס הדבר הזה, כי אנחנו יודעים- - -
ישראל אייכלר: מותר למדינה לומר לחשמלאי- אתה תעבוד רק בשני בתים ביום, כי אתה עלול לחשמל או להתחשמל?
<ורד קירו-זילברמן: אם היא מפקחת עליו – אני לא יודעת מה לומר לך.
<ורד קירו-זילברמן: מצד אחד, הם לא באמת מפקחים על מפעילות המשפחתונים, בגדול.
<ורד קירו-זילברמן: הם אומרים: אם אתה רוצה שאנשים שמקבלים סבסוד יבואו וישתתפו, ישלחו את הילדים למשפחתונים, אנחנו צריכים להפעיל אמות מידה מסוימות של פיקוח, וזה לא רע.
<ורד קירו-זילברמן: זה נכון וזה ראוי.
<ורד קירו-זילברמן: השאלה, איך עושים את זה.
<ורד קירו-זילברמן: גם לחשמלאי יש פיקוח.
<ורד קירו-זילברמן: אתה לא יכול לעבוד בלי רשיון.
ישראל אייכלר: אבל אי-אפשר לומר לו: אתה צריך רק שני בתים או עשרה פלורוסנטים ביום, משהו כזה.
<ורד קירו-זילברמן: אני לא יודעת מה לומר לך, אבל פה נוצר מצב שעלול להגיע לפגיעה בחופש העיסוק של אותם אנשים.
ישראל אייכלר: הגב' חנה אלבז ויוסף חיים אלבז, אתם יחד, אז אחד מכם ידבר.