GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: אבל בואו ניתן לו להשלים את הסיפור, כי לדעתי זה סיפור של הרבה אנשים כל יום.
ישראל אייכלר: הרב וייס, בבקשה.
ישראל אייכלר: זה היה בט"ז באב?
<יוסף דב וייס: ט"ז באב.
ישראל אייכלר: אחר צהריים רגיל, בלי שום הפגנה?
<יוסף דב וייס: שום הפגנה ושום אירועים מיוחדים.
<יוסף דב וייס: פשוט היו אנשים שנסעו לים באשדוד.
<יוסף דב וייס: אז במקום שיעשו אוטובוסים מיוחדים לים...
<יוסף דב וייס: קו 292, שנוסע מבני-ברק לקריית בעל שם טוב – אני לא יכול לעלות עליו.
<יוסף דב וייס: אם אני רוצה להגיע לבלינסון אני לא יכול לעלות על האוטובוס הזה, כי הוא לוקח רק לקריית בעל שם טוב.
ישראל אייכלר: תמשיך את הסיפור, אחר כך נדבר על המסקנות.
<יוסף דב וייס: אז אשתי מתקשרת אליי.
<יוסף דב וייס: אז קודם כול אני צריך להתרחק מהבית, ללכת עשר דקות ברגל, בחום הלוהט.
<יוסף דב וייס: אחר כך לשבת על אוטובוס, במקרה הטוב; לעבור את כל רחוב עזרא, את כל רחוב השומר, שזה סיפור של עוד איזה 20 או 25 דקות לפחות, אם לא יותר.
<יוסף דב וייס: זאת אומרת שכבר בזבזתי פה איזה חצי שעה עד שלושת-רבעי שעה.
<יוסף דב וייס: רק לידיעתכם, אני גר ליד התחנה האחרונה של בני ברק, והייתי צריך להגיע לאולם בכניסה לאשדוד.
<יוסף דב וייס: ברכב פרטי זה בערך 25 דקות, כאשר בארבע בצהריים זה לוקח עוד איזה רבע שעה, עשרים דקות, כך שזה יוצא מקסימום שלושת-רבעי שעה ברכב פרטי.
<יוסף דב וייס: יצאתי ב-16:13 מהבית, הגעתי לחתונה ב-18:45.
<יוסף דב וייס: זאת אומרת, שעתיים וחצי הייתי בדרך.
<יוסף דב וייס: הגעתי אחרי קבלת הפנים, שהיא דבר מאוד מרגש.
ישראל אייכלר: אבל אני מקווה שחיכו לך עם החופה.
<יוסף דב וייס: כמעט פספסתי את החופה.
ישראל אייכלר: מארבע ורבע היית על האוטובוס?
<יוסף דב וייס: מארבע ורבע עד רבע לשבע.
<יוסף דב וייס: עכשיו, תקשיבו בבקשה טוב לסיפור.
<יוסף דב וייס: הלכתי מהבית שלי עד - - -
ישראל אייכלר: עד רחוב עזרא.
<יוסף דב וייס: עוד יותר מזה, כי עזרא היה מפוצץ, אז הלכתי עד - - -
ישראל אייכלר: מה הסיבה שהנסיעה עצמה ארכה שעתיים וחצי?
<יוסף דב וייס: שנייה.
<יוסף דב וייס: אני מחכה 20 דקות, עובר אוטובוס מלא...
<יוסף דב וייס: אני לא יודע אם זה היה מלא או שזה כמו באוטובוסים הפרטיים למירון שאמרתם.
<יוסף דב וייס: ..
<יוסף דב וייס: באוטובוס שלי היו לפחות שבעה-שמונה מקומות ריקים.
ישראל אייכלר: וכבר לא אסף בתחנות?
<יוסף דב וייס: שכבר לא אסף.
ישראל אייכלר: אבל תספר לי למה שעתיים וחצי מבני-ברק ועד אשדוד.
<יוסף דב וייס: אחרי שלושת-רבעי שעה מגיע אוטובוס, שוב פעם נוסע בנתיב השמאלי.
<יוסף דב וייס: ריבונו של עולם, אני סבא.
<יוסף דב וייס: עמדתי באמצע הכביש ועצרתי אותו.
<יוסף דב וייס: הוא מתחיל "מה אתה עושה לי?".
<יוסף דב וייס: לידיעתכם, היה מקום גם בשבילי וגם בשביל הנכדים שלי – והוא נסע בצד שמאל של הכביש.
<יוסף דב וייס: הוא אומר "אני רציתי לעצור לך, אני מכבד אותך, מה זה ההתנהגות שלך?
<יוסף דב וייס: בגללך כולם יסבלו", והוא כיבה את המזגן.
<יוסף דב וייס: אחרי שאני התקשרתי לטלפון שלכם, רבי יצחק הרים את הטלפון, ודיברתי בכוונה בעברית כדי שהוא יבין, וכשהוא הבין עם מי אני מדבר אז הוא שיחק עוד איזה דקה-שתיים ואחר כך המשיך בנסיעה.
<יוסף דב וייס: בסוף הנסיעה אני ניגש אליו – תסלח לי, אתה יכול אולי להסביר לי מה היה הפשר של ההתנהגות שלך?
<יוסף דב וייס: הוא אמר לי, תבין, אני הייתי עצבני, גם אתה היית עצבני וכו' וכו' וכו'.
<יוסף דב וייס: בקיצור, נכנסתי לאולם ברבע לשבע.
<יוסף דב וייס: חכו, פה עוד לא נגמר הסיפור.
<יוסף דב וייס: למחרת אני נוסע - - -
ישראל אייכלר: אני מבקש שתסיים את הדברים, תגיע לסוף.
<יוסף דב וייס: - - - שיש בכמה נקודות.
<יוסף דב וייס: הילדים שלי גרים ברובע ז', שזה החצי הראשון של הזה.
<יוסף דב וייס: חיכיתי שלושת-רבעי שעה, מישהו אחר חיכה שם שעה ורבע לאוטובוס, כאשר כל הזמן זה מראה "עוד חמש דקות", "עוד שלוש דקות", עוד דקה"...
<יוסף דב וייס: "עוד עשרים דקות".
ישראל אייכלר: שעה שלמה לא היה אוטובוס מאשדוד לאן?
<יוסף דב וייס: אני חיכיתי קרוב לשלושת-רבעי שעה, והיה שם מישהו שחיכה שעה ורבע.
<יוסף דב וייס: קו 350, מאשדוד לבני-ברק.
<יוסף דב וייס: בשעה שתים-עשרה בלילה.
<יוסף דב וייס: ואחר כך הוא עצר, עם מקום לבן אדם אחד.
<יוסף דב וייס: לקחתי את אשתי, בואי תעלי למעלה, והוא שוב פעם שיחק את המשחק "אני לא נוסע", אבל הוא היה יותר סבלני ואחרי חצי דקה המשיך בנסיעה, יצא מהעיר, והיה מקום לכל מי שעמד בתחנה.
<יוסף דב וייס: הסיפור הכי מכעיס זה היה חברת "אגד".
<יוסף דב וייס: נסעתי לשבע ברכות, בשלוש וחצי או ארבע בצהריים.
<יוסף דב וייס: זה היה אוטובוס פרטי והיה כרטיסן של "אגד".
<יוסף דב וייס: הוא נסע בצד השמאלי של הכביש.
<יוסף דב וייס: אני מראה לו שאני רוצה לעמוד, אני חייב להגיע לשבע ברכות.
<יוסף דב וייס: אני אומר לאשתי, תבואי.
<יוסף דב וייס: אז עלו עוד זוג.
<יוסף דב וייס: "חבל שפתחתי לך".
<יוסף דב וייס: אמרתי, אני סומך על "אגד", יש פה נציג של "אגד".
<יוסף דב וייס: הוא התחיל להסביר לי שגם ילדים שיושבים על הברכיים נחשבים לאנשים והוא לא יכול - - -
ישראל אייכלר: טוב, אנחנו שמענו - - -
<יוסף דב וייס: אני מסיים.
<יוסף דב וייס: תשעה מקומות ריקים היו באוטובוס.
<יוסף דב וייס: ספרתי.
<יוסף דב וייס: תשעה מקומות ריקים ושלושה ילדים על הברכיים.
ישראל אייכלר: והוא לא עצר.
ישראל אייכלר: הסיפור שלך מאוד חשוב, כי הוא לא סיפור יחידני.
ישראל אייכלר: אני חייב לומר שאנחנו מקבלים טלפונים יום-יום כמעט, כמעט באותו סיפור.
ישראל אייכלר: היה סיפור באשדוד של מישהו שאמר לי שהוא חיכה לבד, הגיע נהג מחברת משנה, אמר שהוא לא יודע את הדרך, אז הוא היה צריך להראות לו מה הדרך.
ישראל אייכלר: יש תוהו ובוהו בעניין הזה, יש מחסור בנהגים, ואני חושב ששר התחבורה צריך להיכנס לעניין, אולי להעלות את השכר של הנהגים.
ישראל אייכלר: בירושלים אומרים לי שחסרים להם מאות נהגים.
ישראל אייכלר: זאת לא תשובה.
ישראל אייכלר: אנחנו נערכים עכשיו לחגי תשרי, ואני מודיע והצופים שומעים: אם משרד התחבורה וחברות המפעילים לא ישיגו נהגים, אני מבקש לאפשר לנהגים פרטיים לאסוף נוסעים בתחנות.
ישראל אייכלר: אני יודע שיש מונופול, אני יודע שיש חוק, אבל אם משרד התחבורה מפר את החוק והמפעילים מפרים את החוק ולא מעמידים שירות כי אין להם נהגים, אז יש מספיק נהגים שישמחו לאסוף נוסעים בכסף.
ישראל אייכלר: אם יש הפרת חוק, אם זו אנרכיה, אם אנחנו בהודו, אז ננהג כמו בהודו ובאפריקה.
ישראל אייכלר: עכשיו הזמן לגייס נהגים.
ישראל אייכלר: אם נהגים לא רוצים, תוסיפו להם עוד עשרה שקלים לשעה, מה זה אכפת לי, המדינה משקיעה מספיק מיליארדים לסבסוד התחבורה הציבורית.
ישראל אייכלר: אנשים פרטיים מוכנים לנסוע במחירים הרבה יותר זולים אם ייתנו להם רשות לאסוף נוסעים.
ישראל אייכלר: אז או שמאפשרים לאנשים לאסוף נוסעים, או שמדינת ישראל ומשרד התחבורה וחברות המפעילים מעמידים נהגים ואוטובוסים ושירות כמו שצריך וכמו שיש במדינות הנורמליות ביותר.
ישראל אייכלר: מדברים איתנו על ה-OECD, אבל אני אפילו לא מדבר על מדינות כאלה מפותחות.
ישראל אייכלר: מה זה נקרא שאין נהגים?
ישראל אייכלר: ועוד מביאים נהגים מחברות שהם לא יודעים את הדרך.
ישראל אייכלר: אז ביטאנו את הזעקה הזאת של האנשים.
ישראל אייכלר: אהרון מנס, בבקשה.
ישראל אייכלר: בקצרה.
<אהרון מנס: אני רציתי להצטרף למה שאתם עכשיו אמרתם ולהעלות נקודה.
<אהרון מנס: כידוע, בחג סוכות באים לכותל מאות ואלפים, ומשום מה התחבורה נגמרת בשעה שתים-עשרה, אולי שתים-עשרה וחצי.
<אהרון מנס: מדוע לא לנצל בשעות הלילה אוטובוסים שמתפנים ממקומות אחרים?
<אהרון מנס: מדוע לא להפעיל תחבורה ציבורית במשך כל הלילה לאורך חול המועד לכל השכונות, של אותם קווים שנוסעים לכותל?
ישראל אייכלר: עכשיו נכנסת לדיון?
ישראל אייכלר: כי כבר אמרנו את זה.
<אהרון מנס: בנוסף, בחול המועד סוכות, בנוגע לשמחות בית השואבה – משרד התחבורה פשוט לא נערך לזה.
<אהרון מנס: שמחות בית השואבה נגמרות באחת, שתיים, שלוש בלילה, ואלפי אנשים נמצאים בתחנות, ללא כל פתרון.
<אהרון מנס: לכן, בלילות שיש שמחת בית השואבה, שהשנה זה שלושה לילות, אפשר פשוט לבקש תחבורה כל הלילה.
ישראל אייכלר: עד שלוש הם כבר הודיעו לנו, ותכף נשמע על זה יותר בפירוט.
ישראל אייכלר: אבל אנחנו רוצים כל הלילה.
ישראל אייכלר: בהושענא רבה ממילא עושים כל הלילה.
<אהרון מנס: אבל שלא יהיה רק פעם בשעה.
<אהרון מנס: כי ברגע שזה פעם בשעה, כל התיאורים ששמענו פה יחזרו על עצמם.
<אהרון מנס: שיהיו אוטובוסים רציפים כל עשר דקות, ואז ירד הלחץ על הכותל.
ישראל אייכלר: אני מבקש עכשיו מהמשטרה להתייחס, למרות שאני יודע וכבר שומע את התשובה מראש – שהמשטרה איננה אחראית על הפעלת תחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: אני יודע את זה.
ישראל אייכלר: אבל כשזה מגיע לנושא כמו הכותל המערבי, שהמשטרה כן נושאת באיזושהי אחריות ביטחונית ובטיחותית באזור, וגם בעניין של בני-ברק, שיש פשוט הפרעה לתנועה.
ישראל אייכלר: מי מכם ידבר ראשון?
<יובל ראובן: אני אדבר על ירושלים.
ישראל אייכלר: יובל ראובן, בבקשה.
<יובל ראובן: בפתח הדברים, אני רק רוצה לתקן משהו.
<יובל ראובן: בישיבה הקודמת אני לא דיברתי על אבטחה ואני לא דיברתי על הסדרים.
<יובל ראובן: דיברתי על כך שבמידה שאתם רוצים שנתקדם, צריכה להיות עבודה משותפת של סדרנים, אחד בכיכר גורן ואחד בשער האשפות.
<יובל ראובן: זה ייתן את המענה, זה ייתן את הפתרון.
<יובל ראובן: לא.
ישראל אייכלר: אפילו לא עד שבע בערב?
<יובל ראובן: אני מדבר כרגע רק על הפרוטוקול, לא על מה שקורה בשטח.
<יובל ראובן: פשוט מה שנכתב בפרוטוקול הוא לא נכון, ולכן אני מתקן את הפרוטוקול.
ישראל אייכלר: שהם לא נמצאים?
<יובל ראובן: לא, אני רק מתקן את הפרוטוקול.
<יובל ראובן: בפרוטוקול נכתב שמדובר על אבטחה ועל להסדיר את התנועה, "ועם זאת, הוא מוכן...".
<יובל ראובן: לא, זה לא מה שאמרתי.
<יובל ראובן: אמרתי שאנחנו לא מסדירים את התנועה מול "אגד", זה לא התפקיד שלנו, זה תפקיד של משרד התחבורה ושל "אגד".
ישראל אייכלר: אתה אומר שתפקיד המשטרה הוא לאבטח ולא להסדיר את התנועה, זה כתוב בפרוטוקול.
<יובל ראובן: כן, אבל "להסדיר" יכול להיות כך וכך.
<יובל ראובן: להסדיר שאוטובוס יגיע, באיזה שעה וכל הדברים האלה – זה לא ה - - -
ישראל אייכלר: לא, אף אחד לא אומר שזה - - -
<שלומית אבינוח-קואולמן: זה גם לא כתוב.
ישראל אייכלר: מספיק שתעשו מה שאתם צריכים, אף אחד לא רוצה שתסדירו את התנועה.
<יובל ראובן: אני יכול לומר שכבר היו לנו ישיבות בנוגע לחגי תשרי, ואנחנו ניתן תעדוף לאורך כל החג לחברות, ו"אגד" בראשן, כי היא המפעילה המרכזית.
<יובל ראובן: בעיר העתיקה מעטים האזרחים שייכנסו עם רכב פרטי, כולל מסביב לעיר העתיקה, כאשר כל התעדוף יהיה של "אגד".
<יובל ראובן: לגבי השעות, אני מברך על כך שיהיו אוטובוסים גם 24 שעות ביממה.
<יובל ראובן: אנחנו ערוכים לזה, גם בשער האשפות וגם להעלות אותם למעלה לכיכר גורן.
<יובל ראובן: אין עם זה שום בעיה.
<יובל ראובן: עכשיו, דבר אחרון, מה שנגענו בו גם בפעם הקודמת: אם רוצים להתקדם אז אנחנו צריכים שיהיו.
<יובל ראובן: .. אני לא יכול לדאוג לדברים האלה.
<יובל ראובן: אני דואג שם להסדרי התנועה, אני דואג לאבטחה של הכותל, אבל אני לא יכול לדאוג לזה שעכשיו יעלה אוטובוס, יעשה את הסיבוב, ייקח זקנים.
<יובל ראובן: אני רוצה, אבל לא יכול.
<יובל ראובן: וזה גם לא התפקיד שלי.
<יובל ראובן: אם אנחנו רוצים להתקדם, צריכים להיות שני סדרנים – אחד בכיכר גורן, אחד בשער האשפות – שעובדים מול השוטר.
<יובל ראובן: לי יש שוטר שם 24 שעות, למעט בשבת.
ישראל אייכלר: אתה מתכוון לסדרן של "אגד"?
<יובל ראובן: "אגד", משרד התחבורה, משרד התיירות, עיריית ירושלים – לי זה לא משנה.
<יובל ראובן: אבל שיהיו שני סדרנים שיוכלו לדבר עם השוטר.
ישראל אייכלר: לפחות בחגי תשרי, באלול, בוודאי צריך להיות.
<יובל ראובן: בוודאי.
<יובל ראובן: אני סבור שזה הפתרון.
<יובל ראובן: אני מכיר את המקום, אני מכיר את הבעיות, ואני סבור שזה הפתרון.
ישראל אייכלר: אז אנחנו נפנה מפה לשר התחבורה ולעיריית ירושלים, ולא שאחד יזרוק על השני, אלא ששניהם ביחד, כמו העיוור והחיגר, יישאו באחריות.
<אהרון מנס: אני חזרתי עכשיו מצרפת.
<אהרון מנס: כשעובדים בכביש יש שלט אלקטרוני שאומר שעוד ארבע דקות תוכל לנסוע בנתיב ההוא, עוד שלוש דקות הנתיב ייפתח.
<אהרון מנס: מה צריך סדרנים וסיפורים?
<אהרון מנס: שני דברים אלקטרוניים - - -
<אהרון מנס: בצרפת.
<אהרון מנס: ככה נהגי "אגד" ידעו מתי יורד אוטובוס, מתי עולה אוטובוס - - -
<יובל ראובן: יש כזה שלט בכותל, אבל אין מי שיפעיל אותו בצורה מסודרת.
<אהרון מנס: זה מה שצריך לעשות.
<אהרון מנס: סדרנים זה דבר בלגניסטי.
ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך שבמדינות הרבה פחות מפותחות מצרפת, למשל בהונגריה, בכל רמזור כתוב בצהוב כמה שניות יש עד שיתחלף האור.
ישראל אייכלר: אבל פה בארץ עוד לא המציאו את הגאונות הזאת.
ישראל אייכלר: זה היה עוזר לכל הנהגים וגם למשטרה אם באור הצהוב השניות היו רצות.
ישראל אייכלר: נקווה שזה יבוצע פעם.
ישראל אייכלר: את הכותל סיימנו?
ישראל אייכלר: אז לגבי המפרקיות - - -
<יובל ראובן: נכנסות.
<יובל ראובן: גם ברגע זה שאנחנו מדברים המפרקיות נכנסות פנימה לכיכר גורן ואוספות אנשים.
ישראל אייכלר: ותהיה לך אפשרות גם בזמן העומס, בעשרת ימי תשובה וסוכות, להכניס מפרקיות?
<יובל ראובן: כשיש עומס, למשל מהתרת נדרים ליום כיפור, שאז יש עומס מאוד חריג בכותל ובאזור הקרוב, אז אי אפשר.
<יובל ראובן: אבל ברגע שמתפנה, אחרי שמחליטים שזה לא מסכן את הולכי הרגל, אנחנו מעלים.
<יובל ראובן: לא סוגרים סתם.
ישראל אייכלר: לא, אני לא מדבר על שער האשפות, אני מדבר על המפרקיות והאוטובוסים הקצרים.
ישראל אייכלר: אם אתה זוכר, דיברנו על כך שכשלא שולחים מפרקיות אלא אוטובוס קטן אז חצי מהציבור לא יכול להגיע ואז צריך לשלוח כפול אוטובוסים.
ישראל אייכלר: לא ראינו שזה נעשה.
<יובל ראובן: מפרקיות עולות למעלה.
ישראל אייכלר: אז כל עשרת ימי תשובה וחול המועד מפרקיות יוכלו לעלות?
<יובל ראובן: למעט מקרים בודדים שהאזור עמוס בעולי רגל ואנחנו לא רוצים לסכן את ביטחונם.
ישראל אייכלר: אנחנו נעבור לסגן ניצב הוד לוי, קצין אג"ם מרחב דן.
<הוד לוי: כמו שאמר חברי, אנחנו אחרי עבודת מטה סדורה וארוכה, שהיו שותפים לה גם ראש העיר בני-ברק חנוך זייברט וראש אגף התנועה שלו, חנוך זיידמן.
<הוד לוי: אני חושב שהמעורבות של חברות התחבורה הציבורית ושל הוועדה בראשותך, שסייעה וקידמה איתנו את הפתיחה של בן דוד – אני בטוח שאנחנו נראה את התוצאות בחגים האלה, כפי שראינו את זה גם בפסח.
<הוד לוי: אני גם חושב שיש מעורבות של משרד התחבורה, שזה גם כן חשוב מאוד.
<הוד לוי: התחבורה הציבורית בחגים ולקראת החגים – אנחנו מאוד מתואמים.
<הוד לוי: רק השבוע ישבנו עם שרון גם לגבי נושאים נוספים ואנחנו יודעים איך לתכלל את הכול.
<הוד לוי: במהלך החגים יש לנו תכנית סדורה לגבי פריסה בצירים המרכזיים, ברבי עקיבא, בחזון איש, וגם רחוב השומר מקבל התייחסות בצורה מסודרת, בשלושה מוקדים שאנחנו יודעים שיכולים להשליך על היציאה מכיוון בני-ברק החוצה לכביש 4.
<הוד לוי: שאלת לגבי עבודות הרכבת הקלה.
<הוד לוי: אז גם הרכבת הקלה, היחידה עצמה, היחידה המשטרתית, היא גם כן חלק מהמערך שלנו.
<הוד לוי: אנחנו פרוסים גם על ציר ז'בוטינסקי וגם על היציאות מהעיר.
<הוד לוי: זה יקל על כלל התושבים של העיר – אם זה ביציאה לכיוון אשדוד, לכיוון ירושלים - - -
ישראל אייכלר: מה עושים עם התחנה הזאת?
ישראל אייכלר: הוא הציג פה מצב בלתי אפשרי.
ישראל אייכלר: גם הנהגים אמרו את זה.
ישראל אייכלר: שאוטובוס שהולך לאסוף נוסעים שם חוסם לפחות ציר אחד - - -
<הוד לוי: במהלך החגים, מאחר שאנחנו יודעים שזו נקודה קריטית, ישנם שם שלושה שוטרים שעומדים ויוצרים זרימה, גם מהיציאה מבן דוד וגם על השומר.
<הוד לוי: לכאורה זה נראה שרק נותנים לשני כלי רכב לצאת מבן דוד, אבל יובל, שנמצא מפה משמאלי, שהוא קצין התנועה, מציב שם שוטר דרך קבע בזמני החגים, מתוך כוונה ל - - -
ישראל אייכלר: להזרים.
<הוד לוי: להזרים ולהכווין.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, לא להיות צמודים דווקא לשעון אלא לראות מה המצב בשטח.
<הוד לוי: לא לתת למחשב לתפעל אותנו, אלא אנחנו מתפעלים את המחשב עצמו, מתוך כוונה להזרים ולעשות איזונים בין כלל התושבים.
<הוד לוי: אני חושב שעצם העובדה שאנחנו במהלך החגים לא מאפשרים לקבלנים לבצע עבודות בכביש זה גם כן דבר שמקל על החיים, מקל על היציאה - - -
ישראל אייכלר: רגע, זו בשורה מה שאתה אומר.
ישראל אייכלר: בתקופת החגים לא יחסמו את הכבישים?
<הוד לוי: אני יכול לומר לך שגם בתוך הערים אנחנו לא מאפשרים עבודות, ואני יודע שאגף התנועה לא מאפשר גם בכבישים הבין-עירוניים, כך שזה מאפשר לאותם תושבים שרוצים לצאת לבקר במקומות מסוימים לא להיפגע.
<הוד לוי: חשוב לציין שאנחנו גם יודעים להשתמש באמצעים הטכנולוגיים כמו waze וגורמים אחרים, התקשורת.
<הוד לוי: הם שותפים איתנו כתף אל כתף וכך אנחנו באמת נותנים שירות טוב לציבור.
<הוד לוי: היום המשטרה עושה באמת כל מה שניתן על מנת לתת שירות מצוין לתושבים.
<הוד לוי: והיום יש המון מודעות בקרב הציבור הדתי, החרדי, והם משתפים איתנו פעולה.
<הוד לוי: ולכן אני קצת התפלאתי שאדוני המכובד לא הביא את זה לידיעתנו בזמן אמת.
<הוד לוי: אני חושב שכל מי שנמצא פה סביב השולחן יכול היה לסייע לך בזמן אמת על ידי דיווח.
<הוד לוי: חבר הכנסת אייכלר, אני חושב שהיום הציבור החרדי מאוד מנוסה.
<הוד לוי: בעיר בני-ברק באים ומדווחים בזמן אמת.
<הוד לוי: יש את הדרכים, יש את הפתרונות, והרבנים קוראים לציבור לבוא ולשתף פעולה.
<הוד לוי: אני חושב שזה שינוי מדהים שאפשר לזקוף לזכות הציבור החרדי.
<הוד לוי: המשטרה, ביחד עם הרשות המקומית בעיר בני-ברק – אני יכול לומר על השולחן פה שאנחנו עשינו הכול ביחד עם כלל השותפים שלנו כדי שהציבור יקבל את השירות הטוב ביותר בחגי תשרי.
ישראל אייכלר: אני מאוד מקווה שגם בתחנות ירגישו את זה.
ישראל אייכלר: אני שומע את זה טוב ואני גם יודע את הפעילות שלך.
ישראל אייכלר: אתה מסתכל על חצי הכוס המלאה, על מה שכן זורם, אבל אני, כוועדה לפניות הציבור, נתקל במה שלא זורם, באנשים שכן נשארים בתחנה, בנהג שלא מילא את האוטובוס או הנהג שלא הגיע.
ישראל אייכלר: אבירם, מה אתה יכול לספר לנו לגבי - - -
<אבירם רז: אני אדבר על התנועה הבין-עירונית.
<אבירם רז: אני אמשיך את מה שאמרו שני חבריי לפניי.
<אבירם רז: אנחנו נערכנו בצורה מסודרת, כמו בכל החגים, לתנועה הבין-עירונית, בדגש על כביש 1 וכביש 443.
ישראל אייכלר: מה יהיה?
<אבירם רז: יש כאן שני היבטים.
<אבירם רז: קודם כול, אנחנו נמצאים שם בכוח מוגבר בכל הימים המוכרים, כדי לאפשר זרימה טובה יותר של התנועה ולטפל בכל מה שמפריע.
<אבירם רז: צריך גם לזכור שחשוב שתהיה הקשבה ומודעות.
<אבירם רז: כי יש מקומות שבהם לא נוכל לפתור את רוחב הכביש או את תכולת התנועה, ולכן צריך הקשבה ומשמעת.
<אבירם רז: למשל, כאשר אנחנו מדווחים שמקום סגור – לא לנסות אותו, לעבור לצירים החלופיים.
<אבירם רז: דבר שני, לגבי העבודות הכביש.
<אבירם רז: לפני כל ערב חג, בהקדמה של יממה, אנחנו מפסיקים את עבודות הכביש בכבישים הבין-עירוניים, עד מוצאי אותו חג.
<אבירם רז: כנ"ל בימי חול המועד.
<אבירם רז: מערב לפני ערב סוכות ועד מוצאי שמחת תורה לא תהיינה עבודות כביש – לא בכביש 38 ולא בכביש 1, כדי שהתנועה תזרום.
<אבירם רז: אני מזכיר שהשנה, בשונה משנים קודמות, יש לנו כמעט לאורך כל הדרך משער הגיא ועד הכניסה לירושלים שלושה נתיבים ואנחנו מקווים שזה יעשה את העבודה כמו שצריך ויאפשר את הזרימה.
ישראל אייכלר: גם ב-38, ברוך השם, יש כבר - - -
<אבירם רז: יש לנו כביש רחב כמעט עד הכניסה לבית שמש.
ישראל אייכלר: זה תענוג.
ישראל אייכלר: אני לא האמנתי למשמע גלגליי כשנסעתי לבית שמש והתכוננתי לשבת לפחות שלושת-רבעי שעה בכביש – ופתאום אני כבר שם.
<אבירם רז: לגבי הסוגיה של הנסיעה בכביש 443 – זה לפתחן של חברות התחבורה הציבורית ותיאום מול משרד התחבורה.
<אבירם רז: אנחנו לא יכולים להעמיד שוטרים שיכוונו את הנהגים מאיזה כביש לנסוע - - -
ישראל אייכלר: לא, אבל כשאתם מדווחים למשרד התחבורה שיש עומס על הכביש – הם אלה שיעשו את ההפניה.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, אתם אלה שמוסמכים להגיד, רבותיי, פה יש עומס, אי אפשר.
<אבירם רז: אנחנו מתואמים עם משרד התחבורה בעומסים, בשגרה, בכל דבר.
<אבירם רז: אבל את ההחלטה איזה קו ייסע באיזה נתיב היא לא של המשטרה ואנחנו ממילא לא מסוגלים לתקשר בצורה גורפת עם הנהגים והחברות.
ישראל אייכלר: זה אחריות המפעילים ומשרד התחבורה, אני יודע.
ישראל אייכלר: אבל הגורם שמוסמך להגיד... יש פה שאלה שהם הציבו: מה יהיה אם כל נהג או כל חברה ירצו לחסוך וייסעו בדרך אחרת?
ישראל אייכלר: את זה אי אפשר לאפשר.
ישראל אייכלר: אבל כשהמשטרה אומרת שיש עומס, אז יש לה הסמכה להעביר את התנועה לכמה שעות.
<אבירם רז: צריך לזכור ש"עומס" זה מושג גדול.
<אבירם רז: עומס מתחלק - - -
ישראל אייכלר: כן, יש הבדל בין פקק לעומס.
ישראל אייכלר: לפי ההגדרות של waze.
<אבירם רז: מה שחשוב בכל המערכת הזאת בסופו של דבר זה להיות ממושמעים וקשובים, וברגע שיש עומס שמחייב הסטת תנועה לכבישים אחרים אנחנו עושים את זה באופן יזום ומעדכנים את משרד התחבורה ואת כל מי שצריך.
<אבירם רז: אבל שוב, ההחלטה על הסטה של קווים ספציפיים לא שייכת למשטרת ישראל.
ישראל אייכלר: תודה רבה, סגן ניצב אבירם רז, מפקדת מתנ"א מרכז.
<שלומית אבינוח-קואולמן: אדוני, מה שמך?
<יובל אשרוב: אני רב-פקד יובל אשרוב.
<יובל אשרוב: אני קצין התנועה של מרחב דן.
<יובל אשרוב: חברי פה כבר אמר הכול ואין לי מה להוסיף.
ישראל אייכלר: רק לגבי העבודות, האם העבודות על הרכבת הקלה יופסקו בחול המועד כדי שלא יהיה עומס בז'בוטינסקי?
<יובל אשרוב: אין לי את המידע הזה איתי כרגע.
ישראל אייכלר: אם רואים שז'בוטינסקי עמוס אז אולי באמת תתכננו מראש להפסיק את העבודה באותן שעות.
<יובל אשרוב: אני בהחלט אעביר את זה הלאה.
ישראל אייכלר: חברת "דן", בבקשה.
<שרון אייל: שמי שרון אייל, אני נציג של חברת "דן".
<שרון אייל: חבל שלא הזמנתם לפה את עיריית בני-ברק - - -
<שלומית אבינוח-קואולמן: הזמנו אותם אבל הם אמרו שהם לא קשורים לדיון.
<שלומית אבינוח-קואולמן: גם את עיריית ירושלים הזמנו.
ישראל אייכלר: מי אמר שהוא לא קשור?
<שלומית אבינוח-קואולמן: עיריית בני-ברק אמרו שהם לא מספיקים להיערך לדיון מבחינת הזמן ושזה לא קשור אליהם באופן ישיר, וגם עיריית ירושלים ענו את אותה תשובה.
ישראל אייכלר: הם אומרים סליחות בחודש אלול - - -
<שלומית אבינוח-קואולמן: כולם קיבלו את הזימונים, כולל עיריית ירושלים ועיריית בני-ברק.
ישראל אייכלר: כנראה שאין להם מה להוסיף.
<יוסף דב וייס: הבעיה בבני-ברק היא בעיה יסודית.
ישראל אייכלר: כן, אבל עיריית בני-ברק לא יכולה לעשות כלום, כי הכבישים שם צרים ואין לה שום - - -
<יוסף דב וייס: שיעשו בתחנה המרכזית - - -
<שלומית אבינוח-קואולמן: עכשיו נציג "דן" בזכות דיבור.
<אהרון מנס: עיריית ירושלים מפעילים "חנה וסע" בחול המועד הזה?
<אהרון מנס: מישהו יודע?
<שלומית אבינוח-קואולמן: משרד התחבורה יתייחס לזה.
<מורן יונה: ויהיו קווים שיקשרו בין החניונים האלה לכותל.
<אהרון מנס: אז צריך פרסום לזה.
<אהרון מנס: בשנים עברו לא היה לזה פרסום בירושלים.
<מורן יונה: יש פרסום ואני גם יכולה להראות לך את הפרסום משנה שעבר.
<אהרון מנס: אז אולי שיהיה פרסום מוגבר.
ישראל אייכלר: בסדר, אתה יכול לבקש את הגברת הפרסום, אין בעיה.
ישראל אייכלר: "דן", איך אתם נערכים?
<שרון אייל: עם כל הכבוד למשטרה, שמתאמצים ועושים עבודה טובה, לכל ציר נסיעה, לכל כביש, לכל מסלול יש קיבולת מסוימת.
<שרון אייל: כדי לסבר את האוזן, ברבי עקיבא עוברים 5,000 אוטובוסים ביממה.
<שרון אייל: זה מטורף.
<שרון אייל: מה שצריך לעשות בבני-ברק – ועד שלא יעשו את זה יהיו עוד הרבה תושבים כמו דב – זה להפריד את התחבורה העירונית מהבין-עירונית.
<שרון אייל: צריך להשקיע עוד קצת כסף בתשתיות, שהמדינה תעזור לעירייה אם חסר לה, ולעשות מיני תחנה מרכזית.
<שרון אייל: יש לחנוך מקום ויש כמה - - -
ישראל אייכלר: אם לחנוך היה מקום הוא היה מגיע לזה.
ישראל אייכלר: זה שהוא לא בא לפה – כי באמת זאת הדרישה שלנו, שתהיה תחנה מרכזית, אבל אין איפה לעשות את זה.
<שרון אייל: כבודו, אני מתעסק בתחבורה ציבורית, אני לא מתעסק בנדל"ן.
<שרון אייל: מה שצריך לעשות בתוך העיר בני-ברק זה לקחת את האנשים, להוציא אותם מהעיר ולתת אפשרות שבתוך העיר ייסעו רק אוטובוסים עירוניים, שהם אוטובוסים רבי-קיבולת, כמו שיש בחיפה.
<שרון אייל: אלה אוטובוסים שעולים עליהם מארבע-חמש דלתות, ואותם אני אוציא החוצה, לאוטובוס בין-עירוני.
<שרון אייל: או אלוף שדה או צומת גהה.
ישראל אייכלר: אפשר לעשות את זה כבר היום, לא?
<שרון אייל: היום לא, זה לא מתוכנן נכון.
<שרון אייל: יש בעתיד איזה עבודות שצריך לעשות שם, צריך לתכנן, וזורקים את זה אחד על השני.
<שרון אייל: אני לא יודע איפה זה עומד.
<שרון אייל: אבל יש אפשרות כזאת.
ישראל אייכלר: יכול להיות שצריך לדבר על זה פעם בנפרד, לא בזמן החגים.
<שרון אייל: עם כל הכבוד למשטרה, לכביש יש קיבולת.
<שרון אייל: כמה אתה יכול לדחוס בו עוד ועוד?
<שרון אייל: העירייה רוצה קווים ומשרד התחבורה מאשר.
<שרון אייל: בסדר, בין בעיה, אבל כמה אוטובוסים אתה יכול להכניס לתוך כביש אחד?
<שרון אייל: הכול מתנקז לקלמן.
<שרון אייל: עכשיו, אני מרגיש את זה יופי, כי האוטובוסים שלי נוסעים בפנים והם לא מגיעים.
<שרון אייל: יש לי המון שעות בבני-ברק ואני יודע שלעבור את חזון איש, עזרא, קלמן – כל הסיבוב הזה יכול לקחת שלושת-רבעי שעה, חמישים דקות.
<שרון אייל: והאדון וייס היה צנוע כשהוא אמר עשרים דקות, הוא ממש היה צנוע, הוא לא רצה להגזים.
<שרון אייל: יש לנו מערכות שרואות את האוטובוסים שעומדים שם, ולמשל במוצאי שבת בקיץ, כשהשבת יוצאת מאוחר, זה ממש עומסים.
<שרון אייל: לא צריך בכלל חגים, מספיק שהשבת יוצאת בשמונה וחצי-תשע וזה קטסטרופה.
<שרון אייל: בני-ברק עומדת.
<שרון אייל: זה דבר ידוע.
<שי סעדו זדה: אני לפעמים נוהג בקו 400 בסופי שבוע - - -
ישראל אייכלר: אתה מ"אפיקים"?
<שי סעדו זדה: כן.
ישראל אייכלר: אז אני רוצה קודם להודות לשרון מ"דן".
ישראל אייכלר: אתה תמצת בכמה משפטים את כל הבעיה.
ישראל אייכלר: יש בעיה כזאת בכל עיר מטרופוליטנית.
ישראל אייכלר: גם אתה וגם עיריית בני-ברק הייתם מאוד רוצים את כל הירושלמים ואת כל האוטובוסים מבחוץ להוציא החוצה ושאתם תישארו בעיירה הנחמדה שלכם לבד – עיריית בני-ברק ו"דן" שבאזור.
ישראל אייכלר: אבל מה לעשות שבני-ברק היא עיר ש-60% או יותר מנוסעי האוטובוסים שם הם לא מבני-ברק?
<חגי שוויצר: אני רוצה להגיד לך משהו בנושא הזה.
<חגי שוויצר: חגי שוויצר, מ"אפיקים".
<חגי שוויצר: אני יכול להגיד לך שיש נוסעים שכבר נמאס להם לעמוד ולחכות שעות ולנסוע שעות בתוך בני-ברק והם כבר מבקשים את הקווים העוקפים לבני-ברק.
<חגי שוויצר: אנחנו בחגים מפעילים קווים עוקפי בני-ברק; אנחנו מוציאים קווים ישירים מאשדוד לכיוון בני-ברק, דרך כביש 4 וז'בוטינסקי, בכלל בלי להיכנס לבני-ברק.
<חגי שוויצר: אנחנו מפעילים חלופות קצרות מחזון איש ישר החוצה, בכלל דרך רמת גן ולא דרך בני-ברק, והם בכלל לא נכנסים לתוך כל הרחובות האלה – לא לתוך רבי עקיבא, לא קלמן ולא שום דבר.
<חגי שוויצר: ישר החוצה.
<חגי שוויצר: ואנשים אוהבים את זה ואנחנו נותנים להם עשרות אוטובוסים בצורה הזאת.
ישראל אייכלר: אתם הוליכם להפעיל מערך כזה בחגים?
<חגי שוויצר: אני אומר לך שהאדון צודק לא במאה אחוז אלא באלף אחוז.
<חגי שוויצר: המשטרה יכולה לעשות מה שהיא רוצה, אבל בסוף הם ירימו ידיים, כי הם לא יכולים לעשות מה שהם לא יכולים לעשות.
<חגי שוויצר: הם פשוט חסרי יכולת לעשות את זה.
<חגי שוויצר: העיר לא יכולה להכיל את הקיבולת של האוטובוסים, אין מצב, אין מצב.
<חגי שוויצר: כולנו רוצים, כולנו מעוניינים, אבל אף אחד לא יכול.
ישראל אייכלר: אז איפה תעשו את מוקד היציאה שלכם?
<חגי שוויצר: אנחנו עושים מוקד יציאה מחזון איש, ליד דסלר או מגדל המים.
<חגי שוויצר: גם בקבוע, גם בחיים הקבועים אנחנו.
<חגי שוויצר: ..
<חגי שוויצר: אנחנו נותנים שירות גם לעמנואל, וגם שם החלפנו כבר פעמיים, שלוש או ארבע את המסלולים – כי אי אפשר לנסוע בתוך בני ברק.
<חגי שוויצר: היום כבר הגענו לאיזו נירוונה שאנחנו יוצאים מנדבורנה ועושים איזה מין קיצור מסלול הפוך, כלומר, יוצאים הפוך כדי לא להיכנס לכל הפקקים.
<חגי שוויצר: זה בנורמלי, בחיים הרגילים.
<חגי שוויצר: הבעיה פה היא - - -
ישראל אייכלר: אתם תעשו את זה גם בחגים, כן?
<חגי שוויצר: ודאי.