GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שלומית אבינוח-קואולמן: הכי מרגיזות והכי לא ענייניות.
<נועה אבירם: אני חושבת שצריך להפריד בין פניות לתלונות.
ישראל אייכלר: רציתי להגיד ציניות.
<שלומית אבינוח-קואולמן: לא מפרידים.
<שלומית אבינוח-קואולמן: אוטובוס שלא הגיע זה פנייה.
ישראל אייכלר: אצלנו זה הכל פניות.
<נועה אבירם: לא, מבחינת התהליך.
ישראל אייכלר: ועד שמקבלים תשובות ועד שמבררים יכולה לעבור חצי שנה, נכון?
<נועה אבירם: רק צריך להבין מבחינת התהליך שיש חובה חוקית לחקירה ולתת למפעיל שתי זכויות ערעור.
<נועה אבירם: מטבע הדברים, כשניתנות שתי זכויות ערעור וניתן לו איזה שהוא זמן להגיש את הערעור, לכן חוקית אנחנו מחויבים לאיזה שהוא פרק זמן.
<שלומית אבינוח-קואולמן: זה לא מעניין את הנוסעים.
ישראל אייכלר: רגע, מה שאמרת עכשיו זה מתאים לאזרח שרוצה לתבוע את החברה שלו ב-100,000 שקלים, אז אומרת לו עורך הדין, תשמע, אם אתה תגיע לבית משפט ארבע שנים עד שהוא עונה והפקדה ועיון.
ישראל אייכלר: פה מדובר בנוסע.
ישראל אייכלר: נוסע לא מעניין אותו כלום.
<נועה אבירם: בהתאם למה שמוחלט פה.
<נועה אבירם: אני אומרת, ככל שתהיה החלטה על קיצור הזמנים ש - - -
ישראל אייכלר: חייב להיות.
<מיטל לוי: אני חייבת להגיד בנושא הזה שחצי שנה זה לא הגיוני.
<מיטל לוי: אז מה קורה?
<מיטל לוי: תושבים שאמורים בעצם לקבל תשובה ממשרד התחבורה, פונים אלינו, מעמיסים וגורמים לנו לקרוס במקום לטפל להם בדברים החשובים.
<מיטל לוי: כי בן אדם אומר לי אני שולח מייל למשרד התחבורה בכתובת של התלונות – עוד חצי שעה תקבל תשובתך.
<מיטל לוי: כשאני בטלפון מרימה למפעיל ואומרת לו אני רוצה שתגיד לי כרגע, ברגע זה, למה האוטובוס לא הגיע.
<נועה אבירם: כן, צריך גם - - -
ישראל אייכלר: זה ההבדל בין אוטובוס למשפט אזרחי בעניין איזו קרקע, ירושה או משהו.
<נועה אבירם: נכון, אבל צריך לזכור מה הן החובות שאנחנו מחויבים לעמוד בהן בתהליך.
<נועה אבירם: בכל מקרה, כמו שאתם מכירים ויודעים, יש לנו גם כלי של בקרה יזומה.
<נועה אבירם: אז שוב, ברגע שיועבר אלינו – וזו פשוט פעם ראשונה שאני שומעת את זה – אז ברגע שיועבר אלינו ויגידו לנו בקו זה וזה יש תופעה כזאת וכזאת, אנחנו עושים בקרה יזומה.
<נועה אבירם: אתם בוודאי מכירים את זה, זו לא הפעם הראשונה שזה נעשה.
<שלומית אבינוח-קואולמן: תעבירו מעודכן עם העתק לוועדה.
<נועה אבירם: בכל אופן, עוד לא השלמתי את עניין פתח תקווה.
ישראל אייכלר: כן, את היית באמצע עניין פתח תקווה.
<נועה אבירם: אז מפתח תקווה לפארק אפק מתוכנן גם קו הזנק, שכמו שאמרתי זה קווים שהם מהירים יותר, שהם מותאמים לשעות העבודה.
<נועה אבירם: גם כאן - - -
יעקב גיל: אגב אפרופו פניות ציבור, בתשובה שהתקבלה לפנייה שלך שי, נכון, יש פה משפט מדהים של משרד התחבורה.
<שי סולומונוב: זה הימם אותי.
יעקב גיל: ברצוננו לציין כי תחבורה ציבורית אינה יכולה להוות תחליף לרכב הפרטי.
<שי סולומונוב: אז מי משכנע את מי פה?
<קריאה: מי חתום על זה?
ישראל אייכלר: מישהו שיש לו רכב פרטי.
יעקב גיל: שרונה קרסגי, מנהלת מחלקת פניות הציבור.
<נועה אבירם: זה בוודאי לא המדיניות שלנו.
יעקב גיל: כדאי שתעשו בדק בית.
<נועה אבירם: שוב, זו בוודאי לא המדיניות שלנו, אבל אני חושבת שאם אנחנו רוצים - - -
יעקב גיל: אבל זה מה שהאזרחים מקבלים.
<נועה אבירם: אז אני אומרת, זה לא המדיניות שלנו.
<נועה אבירם: אם אנחנו רוצים לעשות דיון שנוגע לאופן המענה לפניות הציבור - - -
ישראל אייכלר: המכתב הזה לא עבר דרכנו, נכון?
ישראל אייכלר: אתה פשוט מעיד שמה ששלומית אמרה זה אמת ויציב ונכון.
ישראל אייכלר: גם את העדת על זה.
<נועה אבירם: אז יכול להיות שיש מקום – תגידו אתם – שיש מקום לדיון שהוא נוגע למענה לפניות הציבור.
<נועה אבירם: זה פשוט לא הדיון הזה ואני לא אוכל לייצג את זה נאמנה.
ישראל אייכלר: באמת זה לא הדיון, אבל חשוב שאת, כממונה על התחבורה הציבורית תדעי שיש פה כשל חמור מאד ביחס לאזרחים מבחינת - - -
<נועה אבירם: בסדר, ואני גם אעביר את זה כמובן לגורמים הרלבנטיים.
ישראל אייכלר: אז תמשיכי על פתח תקווה.
ישראל אייכלר: את אומרת תקופה.
ישראל אייכלר: תני לנו תאריך.
<נועה אבירם: כמו שאמרתי קו מפתח תקווה מתוכנן.
<נועה אבירם: אז גם פה אנחנו ממתינים לנושא של הצטיידות באוטובוסים, שזה סיפור של כמה חודשים.
<מיטל לוי: רגע, מפתח תקווה לאן?
<נועה אבירם: לפארק אפק.
<שלומית אבינוח-קואולמן: מחכים לאוטובוסים.
ישראל אייכלר: צריך לקנות אוטובוסים מיוחדים מסין בשביל להגיע מפתח תקווה לאפק?
<נועה אבירם: הם לא חייבים להיות מסין, אבל הם חייבים להיות אוטובוסים.
<נועה אבירם: אנחנו רוצים שהם יהיו חדשים.
ישראל אייכלר: לא, באמת?
<נועה אבירם: כן, כן, בוודאי.
<שלומית אבינוח-קואולמן: ונהגים - - -
<מיטל לוי: אין אוטובוסים במשרד התחבורה היום כדי להוסיף נסיעות.
ישראל אייכלר: צריך במיוחד?
ישראל אייכלר: זה המצב אצלכם, אין לכם אוטובוסים?
ישראל אייכלר: גם על נהגים שמעתי.
<נועה אבירם: חברים, בשעת שיא, בשבע ועשרים בבוקר, שזו השעה שכולם רוצים לצאת מהבית, כל נסיעה היא - - -
ישראל אייכלר: אה, באותן שעות.
<נועה אבירם: בשעה אחת עשרה בבוקר זה בקלות, אבל - - -
ישראל אייכלר: ואת עוד לא אמרת שחסרים נהגים.
<נועה אבירם: זה השארתי ליער.
ישראל אייכלר: אני לא יודע עם מי לדבר במשרד התחבורה.
ישראל אייכלר: אולי אני אנצל את הוועדה הזאת.
ישראל אייכלר: אם חסרים 3,000 נהגים זה אומר שהשכר למקצוע הזה נמוך מדי.
ישראל אייכלר: כי אם אני לא אשלם לחשמלאי מספיק, לא יהיה לי חשמל.
ישראל אייכלר: אי אפשר להגיד לציבור אין לי בשבילכם נהגים ואתם אל תיסעו ברכב פרטי או תיסעו בתחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: צריך אולי להוסיף, ואני נהיה ועד העובדים של הנהגים, תוסיפו להם שכר.
<נועה אבירם: קודם כל המדינה הכניסה את היד עמוק עמוק לכיס בשנים האחרונות והעלתה את שכר המינימום.
<נועה אבירם: כמובן שהחברות יכולות, כל חברה לתת גם יותר מזה.
<נועה אבירם: המדינה קובעת רק את הרף המינימאלי שעומד על 39 שקלים.
<נועה אבירם: דרך אגב, אנחנו מכירים גם תופעות שמאז שהשכר עלה אז שעות העבודה הצטמצמו, של נהגים שאומרים – וזכותם המלאה – הם אומרים את אותו שכר אני יכול לעשות עכשיו בפחות שעות וגם את זה אנחנו רואים.
<נועה אבירם: אני אומרת, וזו זכותם וזו זכותו של כל מי שעובד.
<נועה אבירם: כאמור המדינה דווקא - - -
<עמירם סטרולוב: זה חשוב מאד, כי הם עובדים בתנאים שהם גם אסורים בטיחותית, חלק מהנהגים.
<נועה אבירם: אני לא יודעת מה זה אסורים בטיחותית, לאן אתם מכוונים בדיוק, אבל - - -
<עמירם סטרולוב: אז אני אגיד לך – 4 שעות הפסקה וכל מיני דברים כאלה.
<נועה אבירם: יש להכל תקנות והמשרד גם מפקח עליהן.
<נועה אבירם: כל תקנה 168.
<נועה אבירם: אנחנו היום גם כן שמים יותר דגש לכל הנושא של התנאים בתחנות הקצה.
<נועה אבירם: הרשויות המקומיות מכירות את זה היטב, שאיפה שאנחנו עכשיו עובדים, בכל מקום שאנחנו עובדים על פרויקט של תחנת קצה או מסוף ישר מדובר על לפחות חדר המתנה, שירותים, מקום לשבת ולנוח ולהכין קפה.
ישראל אייכלר: אז נכון לעניין אפק.
ישראל אייכלר: פתח תקווה אמרת שיהיה תוך כמה חודשים.
ישראל אייכלר: בערך, אם אני רושם, תוך כמה חודשים זה יהיה?
ישראל אייכלר: ארבעה חודשים?
ישראל אייכלר: אני רוצה פשוט להיות ממוקד בזמן.
<נועה אבירם: משהו כזה, כן.
<נועה אבירם: זה לא אמור להיות יותר מחצי שנה.
<נועה אבירם: שוב, זו שאלה של זמינות אוטובוסים.
ישראל אייכלר: אז תרשמי עד חצי שנה.
ישראל אייכלר: זהו, אז תל אביב ואת זה פתרנו.
<שלומית אבינוח-קואולמן: לא פתרנו.
ישראל אייכלר: פתרנו.
ישראל אייכלר: עוד חצי שעה, אבל זה יהיה.
<נועה אבירם: וכמו שאמרתי, תל אביב זה בשני אפיקים, שאחד זה קו 253 ואחד זה בסקר משותף שאנחנו עושים.
ישראל אייכלר: אז תבדקו גם את ההצעה שמנהלת התחבורה בראש העין דיברה על זה עם אנשי המפעלים שם, לעשות משהו בינתיים, עד חצי שנה.
ישראל אייכלר: אני חושבת שזה יכול להיות וגם לבעלי המפעלים מותר לשים כסף, להכניס את היד לכיס ולממן כמה מיניבוסים שיאספו את העובדים שלהם מהכביש הראשי.
ישראל אייכלר: זה לא נורא.
ישראל אייכלר: מילה אחרונה למר עמירם סטרולוב.
<עמירם סטרולוב: מילה זה קצת קשה לי, אבל אני מוכן להוסיף כמה אלמנטים.
ישראל אייכלר: לא, כי אנחנו פשוט חרגנו מהזמן.
<עמירם סטרולוב: במילה אחת אני מתקשה.
<עמירם סטרולוב: קודם כל אני באתי לראש העין ונשבתי בקסמיה, אז אפשר להבין.
<עמירם סטרולוב: אני אתייחס נקודתית מהיר.
ישראל אייכלר: פעם כשמישהו אמר לי ראש העין, ידעתי שהוא תימני.
ישראל אייכלר: היום אני כבר לא יודע כלום.
ישראל אייכלר: בפרט אם קוראים לו סטרולוב, אז זה בוודאי לא מתימן.
<מיטל לוי: הוא תושב רעננה.
<עמירם סטרולוב: אז אני אומר, זה מה שאמרתי, אני לא גר בראש העין, אני תושב רעננה אבל נשביתי בקסמיה.
ישראל אייכלר: ברעננה.
<עמירם סטרולוב: מה שאני רוצה לומר נקודתית, קודם כל לגבי שאטלים.
<שלומית אבינוח-קואולמן: ברעננה אין בעיות.
<שלומית אבינוח-קואולמן: יש להם את ביילסקי, הוא פותר להם את הכל.
ישראל אייכלר: ביילסקי, בטח.
<עמירם סטרולוב: קודם כל אני אעבור נקודתית.
<עמירם סטרולוב: קודם כל לגבי שאטל, אני אתייחס לדברים שנאמרו פה לגבי שאטל.
<עמירם סטרולוב: אנחנו בראש העין כבר ניסינו את הדבר הזה ואפילו בהצלחה רבה, והוא היה כל כך מוצלח, שמשרד התחבורה הפך אותו לקו.
<עמירם סטרולוב: קו 38 מהרכבת, אנחנו יזמנו אותו ביחד עם הרכבת, מימנו אותו – עיריית ראש העין ביחד עם הרכבת, כי משרד התחבורה אומר ששאטל ה לא משרד התחבורה.
<עמירם סטרולוב: איך עושים אותו שיהיה משרד התחבורה?
<שלומית אבינוח-קואולמן: אבל לוח הזמנים של קו 38, מה שכתוב שהוא לא מתאים לזמני העבודה.
<מיטל לוי: לא, לא, דווקא הוא בסדר.
<עמירם סטרולוב: אני נותן אותו בתור יתרון.
<עמירם סטרולוב: מה שאני רוצה - - -
<עמירם סטרולוב: חברה, הוא הקציב לי זמן ואני הייתי נורא שקט עד עכשיו.
<עמירם סטרולוב: יושב הראש הקציב זמן.
<עמירם סטרולוב: אז אני אומר השיטה להפוך, כי משרד התחבורה לא אוהב את המילה שאטל, אז עשו אותו קו.
<עמירם סטרולוב: יכול להיות קו סיבובי - - -
ישראל אייכלר: קו עירוני, כן.
<עמירם סטרולוב: נורא פשוט, כמו שאדוני אמר.
<עמירם סטרולוב: יהיה קו ממחר בבוקר, שבשעה שעתיים של השיא יסתובב, הולך וחוזר כל הזמן והוא לא צריך לעבור את כל הפארק.
<עמירם סטרולוב: מספיק הוא יעשה מהצומת לרמזור וחזרה - זה היה מעגל תנועה, עכשיו זה רמזור - וחזרה.
<עמירם סטרולוב: ייקח לו בדיוק שלוש דקות לעשות, 4-5, לעשות את הסיבות הזה והוא יכול לחור ולעשות את זה וצריך למצוא לו סידור.
<עמירם סטרולוב: אז אם רוצים, אפשר לעשות את זה.
<עמירם סטרולוב: זה דבר אחד.
<עמירם סטרולוב: ואז הוא ייתן מענה - - -
ישראל אייכלר: מר סטרולוב, מי צריך לעשות את זה?
<עמירם סטרולוב: משרד התחבורה, כי זה קו.
<עמירם סטרולוב: בזה הרגע הפכנו אותו לקו.
<עמירם סטרולוב: הוא לא יהיה שאטל.
<עמירם סטרולוב: לא יקראו לו - - -
<נועה אבירם: השאלה, צריך להסתכל גם מה הכוונה בשאטל וגם בסוף בסוף יש עניין שזה פועל לפי סט תקנות אחר.
<נועה אבירם: זה פועל לפי סט תקצובי אחר.
<נועה אבירם: אנחנו שוב נכנסים ודיברנו על - - -
<עמירם סטרולוב: מה פועל אחרת?
<עמירם סטרולוב: זה קו.
<נועה אבירם: שנייה, אבל דיברנו על מצוקה של נהגים.
<נועה אבירם: פה אנחנו נכנסים לקו שפועל במה שאנחנו אומרים שעות שיא בוקר, בשעות שיא אחר הצהריים.
<נועה אבירם: בהיסעים זה משהו שהרבה יותר פשוט לעשות אותו.
<נועה אבירם: בתחבורה ציבורית זה המדינה רכשה עכשיו אוטובוס שעושה כמה קילומטרים בבוקר, כמה קילומטרים אחר הצהריים.
<נועה אבירם: נהג שעובד כמה שעות אחר כך שולחים אותו הביתה או משאירים אותו לחכות בסניף.
<נועה אבירם: לכן יש דברים נקודתיים שהיסעים, לפחות בטווח זמן קצר, יכולים לתת להם מענה הרבה יותר נגיש, הרבה יותר זמין.
יעקב גיל: רק לוודא שהנוסעים לא יישארו באמצע, בתווך בוויכוח הזה.
<נועה אבירם: לנו יש סט של פתרונות.
<עמירם סטרולוב: לא, אבל משרד התחבורה עושה קווים כאלה בכל מיני מקומות.
<עמירם סטרולוב: בעיריית רמת גן יש את קו 58.
<עמירם סטרולוב: יש כל מיני קווים.
<נועה אבירם: לא, יש קווי שירות לכל דבר ועניין.
<עמירם סטרולוב: כן, קווי שירות, שיעשו קו ציבורי.
<עמירם סטרולוב: יש לנו גם מסוף בפארק, אז אין לנו בעיה.
<מיטל לוי: כן, אבל נניח ומשרד התחבורה יאשר את זה לפי מה שאתה אומר, זה ייקח לפחות עוד חצי שנה.
<עמירם סטרולוב: אז אפשר לעשות בהליך מהיר.
<נועה אבירם: גם העלויות בסוף למשק הן - - -
<עמירם סטרולוב: נכון.
<עמירם סטרולוב: אז פה אני אתייחס לנושא של הזמנים במשרד התחבורה וקודם כל אני רוצה לומר שנועה פה מזכירה לי את הגברת דינה דיין.
<עמירם סטרולוב: היא אחד נגד כולם, מי שמכיר את זאת שמתמודדת במפלגת העבודה מול שמונה גברים.
יעקב גיל: היא איתנו, היא לא נגדנו.
<עמירם סטרולוב: אז היא נגד ככל הוועדה.
יעקב גיל: לא, היא לא.
יעקב גיל: היא איתנו.
<עמירם סטרולוב: אני צוחק.
<נועה אבירם: כולנו רוצים לנסוע.
<עמירם סטרולוב: אז מה שאני רוצה לומר זה כמה מילים טובות על נועה במשרד התחבורה, עם האגף במשרד התחבורה, כי הם באמת עובדים איתנו בשיתוף פעולה והם מאד משתדלים.
<עמירם סטרולוב: המגבלות שלהם זה שאצלם יש בעיה.
<עמירם סטרולוב: יש להם חוסר אדיר בכוח אדם ואולי לזה הוועדה צריכה להתייחס.
<עמירם סטרולוב: לא יכול להיות שבמחוז מרכז במשרד התחבורה יהיה בן אדם בודד אחד.
<עמירם סטרולוב: 40 רשויות, כולל תל אביב, שמטפל בבן אדם אחד.
<מיטל לוי: בסדר, אבל זה לא רק עניין של כוח אדם, זה גם עניין של תקציבים שלא עוברים למקומות הנכונים בזמן הנכון, כפי שלא תקצבו את ראש העין לשנת 2017.
<מיטל לוי: כשאנחנו בונים עיר של 16,000 יחידות דיור ואומרים לי לא תקצבנו אתכם לשנת 2017.
<מיטל לוי: מה אני הולכת להגיד לכל כך הרבה תושבים שנכנסים לעיר החדשה?
<מיטל לוי: תיסעו עם קווים בתוך העיר ותעברו ותעברו ותעברו.
יעקב גיל: שערורייה.
<עמירם סטרולוב: מה שאני עוד רוצה לומר בהמשך - - -
<קריאה: זה בדיוק מה שאביגדור יצחקי אמר – שייקחו שק שינה ויחזרו רק ביום שישי.
<עמירם סטרולוב: מה שאני רוצה להגיד בהמשך, באמת עיריית ראש העין השקיעה מעבר לכל רשות אחרת.
<עמירם סטרולוב: היא לקחה אחריות, היא הקימה צוות אסטרטגי שאני הובלתי אותו ויש היום את מיטל וגיל יודע את זה, והיא לקחה את תלונות הציבור באמת והיא מטפלת בהם, בפער הזה בין משרד התחבורה ולכן היא קורסת, כמו שהיא אמרה.
<עמירם סטרולוב: למשרד התחבורה אין את הכלים לענות.
<עמירם סטרולוב: עכשיו נקודתית לעוד דבר נורא חשוב, שיכול מאד לשפר את נושא מערך התחבורה הציבורית.
<עמירם סטרולוב: עומדת על שולחן משרד התחבורה, נתיבי ישראל, כבר ארבע שנים הצעה לעשות פנייה שמאלה רק לתחבורה ציבורית.
<עמירם סטרולוב: איזה פרויקט קטנצ'יק כזה.
<עמירם סטרולוב: על המחלף.
<מיטל לוי: במחלף אבן העזר.
<מיטל לוי: פנייה שמאלה רק לאוטובוסים.
<עמירם סטרולוב: כדי שהאוטובוסים יעקפו את כל הפקק.
<מיטל לוי: לזה אנחנו מתחננים הרבה זמן.
<עמירם סטרולוב: ואז כל האוטובוסים שמגיעים מתחנת הרכבת או מתל אביב ונכנסים לפארק, יכולים לעבור למעלה, לעשות פנייה שמאלה ולהיכנס ישר, לעקוף את כל הפקק.
<עמירם סטרולוב: הנקודה השלישית שפה יש ויכוח אדיר.
<עמירם סטרולוב: השר הכריע אותו לצערי, אבל הוועדה יכולה להעלות אותו שוב פעם לדיון.
<עמירם סטרולוב: נתיבי תחבורה ציבורית על כביש 5, שזה הפקק של המדינה.
<עמירם סטרולוב: משרד התחבורה, בלחץ שלנו, הכניס את זה לתכנון.
<עמירם סטרולוב: אלא מה?
<עמירם סטרולוב: הוא רוצה לעשות נתיב תחבורה ציבורי במסגרת כביש מהיר, נתיב מהיר, שייקח בין 4 ל-5 שנים עד שהוא יהיה מופעל.
יעקב גיל: במקרה הטוב.
<עמירם סטרולוב: ואנחנו דרשנו בצד ימין להפעיל כאן ועכשיו נתיב תחבורה ציבורית על השוליים.
<עמירם סטרולוב: אז גם פה הוועדה יכולה להתערב.
<עמירם סטרולוב: הם החליטו שלא.
<עמירם סטרולוב: היו דיונים על זה.
<עמירם סטרולוב: אנחנו רוצים להחזיר את זה לדיון.
ישראל אייכלר: אולי צריך לעשות על זה דיון נפרד, כי כל הסיפור הזה עם הנת"צים הוא תמיד מורכב.
<עמירם סטרולוב: נכון, זה באמת שווה דיון נפרד.
ישראל אייכלר: אז אני רוצה לסכם את הדיון, ברשותך.
<שי סולומונוב: אפשר עוד מילה אחת?
ישראל אייכלר: אבל ממש, כי תדע לך שאתה פוגע בסיכויי להיבחר שוב, כי יש ישיבת סיעה ואם ראש הסיעה יראה שאני לא מגיע, אז - - -
<שי סולומונוב: אז אני לא אקח את זה על המצפון שלי, אני אעשה את זה מהר.
<שי סולומונוב: אני חושב שקווים 12,13,14 שהוספתם, ובכלל אפיקים עושה עבודה טובה, אבל אני חושב ששמתם את המשאבים במקום הלא נכון.
<שי סולומונוב: כי אני עובד שם ואני רואה אותם.
<שי סולומונוב: הם עוברים כל כמה דקות והם ריקים.
<שי סולומונוב: כל היום הם ריקים.
<שי סולומונוב: גם קו 472 דרך אגב.
<שי סולומונוב: את מוזמנת לבוא איתי.
<שי סולומונוב: אני רואה אותו כל יום כשאני נוסע ברכב על הכביש, הוא ריק.
<מיטל לוי: אז הנתונים שקיבלתי מאפיקים שונים ממה שאתה אומר.
<מיטל לוי: בסדר?
<שי סולומונוב: אז בואי, בואי.
ישראל אייכלר: תבדקו את זה ביניכם אחרי הדיון, אני מציע.
<מיטל לוי: זה גם לא רלבנטי.
<מיטל לוי: אלה קווי ראש העין, נקודה.
<מיטל לוי: אני לא מנהלת איתך את הדיון הזה.
<מיטל לוי: ממש לא.
<מיטל לוי: אני לא הולכת לפגוע בשירות של התושבים שלי, כמו שאני אדאג לשירות שאתה תקבל, שום דבר מפה לא ייצא כדי לפגוע בתושבים של ראש העין.
ישראל אייכלר: הגברת מיטל, חסכתי לך את כל הדברים, כי בתחילת הדיון, עוד לפני שהגעת, אמרתי לשי וכולם עדים, שכל הצעה שהוא יציע, שייזהר שלא תפגע בתושבי ראש העין, כי הם יגידו לא.
ישראל אייכלר: כי אני מכיר הרבה מקרים בערים אחרות, גם באשדוד ובכל מיני מקומות.
ישראל אייכלר: באים אל עם כל מיני הצעות ואני אומר סלח לי, לפני שאני הולך לבדוק את זה, זה יפגע במישהו במקום אחר?
ישראל אייכלר: לא, שם אין כל כך הרבה אנשים.
ישראל אייכלר: אל תדבר איתי.
ישראל אייכלר: יש לך הצעה נוספת?
ישראל אייכלר: חלופה נוספת?
ישראל אייכלר: לא על חשבון מישהו.
ישראל אייכלר: הסיכום: הוועדה מבקשת לתאם את שעות יציאת האוטובוסים לשעות העבודה בפארק, ברור מאד.
ישראל אייכלר: הוועדה מציעה להקים ארגון שטאלים שימומן על ידי המעסיקים, בשיתוף עיריית ראש העין ומשרד התחבורה.
ישראל אייכלר: אני לא מפרט פה, כי הדברים ידועים ומופיעים בפרוטוקול.
ישראל אייכלר: אני חייב לומר שכל הפתרונות שמציע משרד התחבורה הם פתרונות לטווח הארוך.
ישראל אייכלר: עדיין לא שמענו משהו לטווח המיידי.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים להציג בכתב תוך 30 יום, תכנית מעשית לטווח הקצר, עד לטווח הארוך.
ישראל אייכלר: אם יש.
ישראל אייכלר: אם אין - - -
<נועה אבירם: זה לטווח הקצר.
<נועה אבירם: תוך כמה חודשים זה טווח קצר.
ישראל אייכלר: טווח קצר זה מעשי.
<נועה אבירם: לא, באמת, בתשתיות בתחבורה כמה חודשים זה טווח קצר.
ישראל אייכלר: אז 60 יום, לא 30 יום.
ישראל אייכלר: אני מדבר על תכנית בכתב, לא על הביצוע.
<נועה אבירם: לא, אני שואלת למה אתם קוראים - - -
ישראל אייכלר: למשל העניין הזה של השאטלים והעניין הזה שאתם תמצאו כבר את הדרך איך לקרוא לזה, אם הסיעים או תחבורה ציבורית, או משהו אחר; ומסוף קטן בצומת כדי שיוכלו לאסוף את האנשים שעל הכביש, בקווים הבין עירוניים, להכניס אותם אל תוך הפארק.
ישראל אייכלר: זה דברים שאפשר לעשות בלי השקעות גדולות ובלי דברים ארוכי טווח.
ישראל אייכלר: גם המהנדס סטרולוב אמר משהו שאפשר לעשות באופן מעשי – הפנייה שמאלה.
ישראל אייכלר: אז תבדקו אם אפשר לעשות פנייה, אני לא קובע שצריך, תבדקו אם אפשר לעשות פנייה שמאלה לתחבורה ציבורית בלבד, כדי לשחרר את הפקקים בפארק אפק.
ישראל אייכלר: היום יום שני, י"א בסיון התשע"ז, ה-5 ביוני 2017 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור.
ישראל אייכלר: על סדר היום קשיים בהעברת נתוני כרטיס רב קו, בשינוי מעמדו של נוסע.
ישראל אייכלר: קיבלנו פנייה בנושא הזה.
ישראל אייכלר: רק נתמצת ולא נדבר על כל הנושא.
ישראל אייכלר: הוועדה מתכנסת בעקבות פניות של אזרחים ותיקים שפנו לוועדה בטענה שהגיעו לגיל אזרח ותיק והיו צריכים לשנות את הסטטוס בכרטיס הרב קו שלהם, הכרטיס לא מתעדכן ולדבריהם תחולת הכרטיס, הערך הצבור בו, לא מופיעה במכונת התיקוף.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, הם מפסידים פעמיים.
ישראל אייכלר: ברשותכם, אני אומר משהו שעכשיו למדתי.
ישראל אייכלר: כתוב במשנה מרבה נכסים מרבה דאגה.
ישראל אייכלר: יש הלכה בערב פסח שאדם שלא מכר את החמץ, אחרי שהגיעה השעה השישית, החמץ כבר אינו שלו אבל עדיין ברשותו מבחינת האחריות שהוא מחזיק חמץ עד שהוא לא מוכר אותו או עד שהוא לא מבער אותו.
ישראל אייכלר: למעשה החמץ כבר לא שלו כי אסור לו לאכול חמץ אחרי שש שעות אבל עדיין הוא נושא באחריות לעבירה הזאת.
ישראל אייכלר: אותו הדבר, מרבה נכסים מרבה דאגה.
ישראל אייכלר: יש לו הרבה נכסים אבל מה הוא יכול לעשות אתם?
ישראל אייכלר: הוא יאכל את הבניינים?
ישראל אייכלר: הוא יבלע את המכוניות או את הספינות שבים שיש לו?
ישראל אייכלר: את המטוסים שלו?
ישראל אייכלר: הוא לא יכול יותר מלאכול מה שיש על השולחן וקצת לשתות וקצת לישון.
ישראל אייכלר: אם כן, לשם מה הוא צריך את כל הנכסים?
ישראל אייכלר: הוא מרבה דאגה.
ישראל אייכלר: הוא צריך לדאוג.
ישראל אייכלר: שני אנשים יושבים ואוכלים ארוחת ערב – סלט, חביתה, ירקות, לחם.
ישראל אייכלר: יושבים עם המשפחה.
ישראל אייכלר: אחד נהנה ומספר ושואל את הילדים מה נשמע, איך היה, האישה מספרת מי עושה חתונה וכולי, והשני לא מסוגל לאכול.
ישראל אייכלר: האישה שואלת אותו למה הוא לא אוכל, היא הכינה לו, והוא אומר לה ששלוש ספינות עם סחורה טבעו לו היום בים.
ישראל אייכלר: נשארו לו עוד שלוש ספינות.
ישראל אייכלר: היהודי השני, אין לו אפילו ספינה אחת בים עם סחורה אבל הוא אוכל ונהנה עם המשפחה.
ישראל אייכלר: זה מרבה נכסים מכסה דאגה.
<יפעת סולל: גם פישמן חושב כך.
ישראל אייכלר: הוא כבר אחרי.
ישראל אייכלר: אני מדבר על האנשים שחושבים שעוד יש להם.
ישראל אייכלר: למה נזכרתי בזה?
ישראל אייכלר: כי אדם הופך לקשיש, מגיעה לו הנחה.
ישראל אייכלר: מתברר שאת ההנחה הוא לא קיבל אבל את הערך הצבור הוא הפסיד.
<שלומית עמוס: לא, הוא לא הפסיד.
<שלומית עמוס: הוא צריך ללכת למרכז.
ישראל אייכלר: הוא לא יכול לנסוע עם זה.
ישראל אייכלר: לא הולכים עם זה למכולת.
ישראל אייכלר: אגב, שאלתי מישהו והתפלאתי על עצמי שאני שואל את השאלה.
ישראל אייכלר: מישהו הגיע לגיל שישים – גם אני עברתי את גיל שישים אבל אני לא צריך אוטובוס – וצריך אוטובוס.
ישראל אייכלר: הוא אמר לי שהוא לא יכול לקבל אבל נדמה לי שאשתי כן קיבלה.
<שלומית עמוס: אישה מגיל שישים וגבר מגיל 65.
ישראל אייכלר: איפה הגברים עם האפליה הזאת?
ישראל אייכלר: אמרתי לו שכנראה שגבר שונה.
ישראל אייכלר: הוא אמר לי שזה לא נכון.
ישראל אייכלר: יש לנו תשובה.
ישראל אייכלר: גבר בגיל 65.
ישראל אייכלר: לדברי הפונים מכשיר התיקוף לא מזהה את הסטטוס החדש של הנוסע ועליו להגיע בעצמו לעמדת ההנפקה של כרטיס הרב קו עם כל הבירוקרטיה שכרוכה בכך, למרות שיש כסף צבור בכרטיס.
ישראל אייכלר: משרד התחבורה אמר שהוא מודע לבעיה.
ישראל אייכלר: יחד עם זאת ציין כי קיבלו פניות מעטות בנושא לגבי אובדן היתרה.
ישראל אייכלר: משרד התחבורה מחייב את הנוסעים הוותיקים להגיע למרכז השירות ולא מחייב זאת במעבר מנוסע נוער לנוסע בוגר.
<שלומית עמוס: יש כאן שני נושאים.
<שלומית עמוס: פניתם גם בעקבות פניות של נוער שמגיע לגיל 18 או שנסתיימה שנת הלימודים, עולה לאוטובוס ולא יכול להשתמש בכרטיס כי הפרופיל כבר לא בתוקף.
<שלומית עמוס: זה נושא אחד שהוא בעייתי כי הילד בלי כסף וצריך לרדת מהאוטובוס.
<שלומית עמוס: הנושא השני הוא כאשר אזרח בוגר מגיע לגיל של אזרח ותיק, מגיעה לו הנחה ובעצם נשארת לו יתרה בפרופיל הרגיל וגם הוא לא יכול להשתמש בה.
<שלומית עמוס: מצד שני הוא עדיין לא מקבל את ההנחה של האזרח הוותיק עד שהוא לא מגיע למרכז שירות.
<שלומית עמוס: <היו"ר ישראל אייכלר> אם כבר לקחת את רשות הדיבור, תעני לנו ותפתרי לנו את שתי הבעיות.
<שלומית עמוס: לגבי אזרחים ותיקים, אנחנו כרגע בפיתוח כדי שהפרופיל של האזרח הוותיק יתעדכן להם אוטומטית בלי להגיע למרכז שירות אבל את הסכום שנצבר להם בפרופיל של הבוגר, הם עדיין יצטרכו להגיע למרכז שירות כדי לשחרר אותו.
<שלומית עמוס: אי אפשר טכנולוגית לעשות את זה מרחוק כי חייבים מגע עם הכרטיס.
<שלומית עמוס: אלה מכונות התיקוף שקיימות היום.
<שלומית עמוס: אין לנו דרך להתמודד עם זה.
<שלומית עמוס: טכנולוגית זה לא אפשרי אבל היתרה לא הולכת לאיבוד.
<שלומית עמוס: היא נשמרת בכרטיס של הנוסע וכשהוא מגיע לעמדת שירות - - -
<שלומית אבינוח-קואולמן: למה הוא צריך להגיע למרכז השירות?
ישראל אייכלר: את מדברת על אדם קשיש.
<שלומית עמוס: כרגע על קשיש.
<שלומית עמוס: כן.
<שלומית אבינוח-קואולמן: למה הוא צריך להגיע למרכז שירות?
<שלומית עמוס: אם יש לו כסף בפרופיל של הבוגר, כדי לשחרר את היתרה לפרופיל הוותיק ולקבל יותר כסף, כי ותיק מקבל חמישים אחוזי הנחה, הוא יהיה חייב להגיע למרכז שירות אבל הכסף לא הולך לאיבוד אלא נשמר לו בכרטיס.
ישראל אייכלר: את יודעת שללכת למרכז שירות על חמישים שקלים, אני הייתי אומר לכל קשיש, אם הוא לא עני מרוד, שלא ילך.
ישראל אייכלר: המונית לשם ובחזרה תעלה לו יותר.
יעקב גיל: והזמן.
ישראל אייכלר: הזמן, מילא.
ישראל אייכלר: הוא כבר פנסיונר אולי.
ישראל אייכלר: באמת, מה זה מבחינה טכנולוגית לא יכולים?
ישראל אייכלר: אני בגיל שכבר לא כל כך טוב עם טכנולוגיה אבל יש לי עוזר שפתאום נכנס לפלאפון שלי.
ישראל אייכלר: שאלתי אותו איך הוא נכנס והוא אמר לי שהיום אפשר להיכנס.
ישראל אייכלר: הוא אמר שאני יכול לבלום אותו אבל כל זמן שלא בלמתי אותו, הוא נכנס.
ישראל אייכלר: איך אי אפשר להיכנס למחשוב?
<שלומית עמוס: כדי שזה יהיה על הכרטיס עצמו בפרופיל החדש, אני חייבת מגע עם הכרטיס עצמו.
<שלומית עמוס: אנחנו לקראת מערכת חדשה שתהיה בכלל בלי כרטיסים, אבל זה לא לנושא עכשיו.
ישראל אייכלר: מה קורה בעולם בעניין הזה?
ישראל אייכלר: אני יודע שבריטניה חלוצה בנושא.
ישראל אייכלר: מה קורה שם?
<שלומית עמוס: עוד מעט לא יהיו כרטיסים.
<שלומית עמוס: יהיה אפשר לתקף עם כרטיס אשראי או עם סלולרי.
יעקב גיל: הטכנולוגיה של הרב קו קיימת בעולם בעשרות רבות של מדינות.
יעקב גיל: מה שקורה למשל בבריטניה, בעצם בן אדם יכול לעשות פעולות עם הכרטיס שלו בכל מכולת, בכל סופר אפילו הכי קטן.
ישראל אייכלר: קונים שם את הכרטיסים, ליד התחנות.
יעקב גיל: יש פריסה מאוד מאוד רחבה שבן אדם יכול בשכונה שלו, באזור שלו, לבצע את הפעולות.
יעקב גיל: בישראל לא מצאו לנכון לעשות את הפריסה הזאת לטובת הציבור וכרגע העמדות היחידות שיש הן בדרך כלל בתחנות מרכזיות.
ישראל אייכלר: יש לך הצעה מעשית מה לעשות?
יעקב גיל: הטכנולוגיה של הרב קו גם מאפשרת לבצע דרך האינטרנט כל מיני פעולות ודרך הסלולר אבל עדיין לא פתחו את האופציה - זה משהו שמשרד התחבורה צריך לאפשר אותו – להשתמש ברב קו, גם באמצעים של אינטרנט וסלולר ולאפשר לרשתות מסחר שונות שפרוסות להכניס מכשירים כאלה שיכולים בעצם לעשות בהם שימוש.
יעקב גיל: אני גם רוצה להתריע בפניך אדוני היושב ראש, אני יודע שאתה מעורב בנושא החקיקה של כרטיס חכם, שבעצם משרד התחבורה הולך עכשיו למהלך של חקיקה שעלול לקבע את המצב הקיים עם כרטיס הרב קו בזמן שבעולם, כמו שכבר ציינתם נכון, עוברים לטכנולוגיה אחרת שהכסף לא נמצא על הכרטיס אלא הוא בעצם נמצא על חשבון ענן, כמו בכרטיס אשראי.
יעקב גיל: הרי לכרטיס אשראי אין עליו כסף אלא זה רק כרטיס לצורך זיהוי והכסף מתנהל בחשבון ענן.
יעקב גיל: נחנו גם מתריעים מפני החקיקה שבעצם מנסה להדביק.
ישראל אייכלר: החכם כבר הזדקן.
ישראל אייכלר: כשאני הגשתי את הצעת הכרטיס החכם, הייתי חבר בוועדת הכלכלה, עברו כמה שנים טובות.
ישראל אייכלר: מי שהיה היושב ראש היה כרמל שאמה ואז אמרה לי היועצת המשפטית של הוועדה שהכרטיס הוא בלתי חוקי כי עוד לא הסדרנו את הדברים.
ישראל אייכלר: עכשיו אתה מספר לי שהכרטיס החכם כבר לא אקטואלי.
ישראל אייכלר: זה רעיון מה שאתה אומר, אבל לא לבטל את הדברים.
יעקב גיל: לא לבטל.
יעקב גיל: לאפשר את המעבר.
ישראל אייכלר: להוסיף.
ישראל אייכלר: למה לא עושים את מה שהוא אומר באינטרנט?
<שלומית עמוס: לדעתי זה לא מגביל.
<שלומית עמוס: כרגע הם חייבים להסדיר את זה והם מסדירים את זה אבל זה לא מגביל כניסה של אמצעים אחרים.
ישראל אייכלר: אפשר לטפל ברב קו באינטרנט?
<יער אמיר: פורום חברות התחבורה הציבורית הפרטיות.
<יער אמיר: יש היום שני מוצרים בשוק שמאפשרים את הפעילות, גם באמצעות הסלולר וגם באמצעות האינטרנט על כרטיס הרב קו.
<יער אמיר: כרגע הם מאפשרים רק רכישה והטענה.
<יער אמיר: זאת אומרת, רק לרכוש חוזים בהתאם לפרופיל שמותאם בכרטיס.