GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זאב צוקרמן: צריך למצוא את המקורות התקציביים לדבר הזה ואז קופות החולים יוכלו לתת במגבלות כאלה ואחרות, כמו שציינו כאן, את המגבלות של כוח אדם, אבל באופן עקרוני, כמו שהרחיבו את הסל של האוטיסטים שלא היה קיים בכלל ונאמר שם שאתה יכול לקבל שלושה טיפולים לשבוע עד גיל 18 מחמישה מקצועות שזה סל נדיב ביותר ועצום.
<זאב צוקרמן: הרחיבו במאמץ גדול של ההורים של האוטיסטים.
<זאב צוקרמן: הרחיבו את הסל בדרך המלך, באמצעות ועדת הרווחה ובאמצעות הצבעה בכנסת, מצאו לזה מקורות תקציביים והגדילו את הסל.
<זאב צוקרמן: כך אפשר להגדיל את הסל הזה גם לאוכלוסייה שעברה את גיל 18 ועברה את גיל 21 וזאת באמת אוכלוסייה מסכנה שאין לה היום פתרונות מעבר לפתרונות שיש לי ולך.
<זאב צוקרמן: כלומר, הסל שנוגע לי ולך, הוא הסל שנוגע גם לאוכלוסייה הזאת ואין כאן איזו התחשבות מיוחדת באוכלוסייה הזאת בגלל הנכות הכללית שלה.
ישראל אייכלר: אמרת שאין תשובה ויש לי שאלה משלימה.
ישראל אייכלר: אני לא יודע אם זה בדיוק הנושא.
ישראל אייכלר: עכשיו יש רפורמה ברפואת הנפש כאשר האחריות הועברה לקופות החולים.
ישראל אייכלר: במסגרת הסל הזה והתקציב הזה, אתם לא יכולים לפתור את הבעיה הזאת?
<זאב צוקרמן: יש סל מוגדר.
<דפנה אזרזר: בעקבות הדברים האלה הייתי מאוד מעוניינת לדעת נתון.
<דפנה אזרזר: מה מספר בני 21 פלוס בתפקוד בינוני נמוך שמשתמשים בטיפולים בקופות החולים.
<דפנה אזרזר: זה נתון שאני מאוד ארצה לקבל אותו.
ישראל אייכלר: אתם בדקתם?
<דפנה אזרזר: האם מישהו כאן יכול לענות עליו?
<ראדה חסייסי: יש לנו נתון כללי של כמה אנשים עם מוגבלות מ-2015.
ישראל אייכלר: מה הנתון שיש לך?
<קריאה: כתוב כאן 34 אלף.
<ראדה חסייסי: 34 אלף, מתוכם 26 אלף בני עשרים ויותר.
<ראדה חסייסי: זה מ-2015.
ישראל אייכלר: מאוד חשוב לדעת את הנתון הזה.
ישראל אייכלר: את שאלת שאלה ספציפית ואני שאלתי שאלה יותר כללית.
ישראל אייכלר: על כמה אנשים אנחנו מדברים?
<ראדה חסייסי: נכון לשנת 2015 היו רשומים במחלקות לשירותים חברתיים ברחבי הארץ יותר מ-34 אלף אנשים שאובחנו כאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, החל במוגבלות שכלית קלה עד מוגבלות שכלית עמוקה.
<ראדה חסייסי: מתוכם 26 אלף בוגרים בני עשרים ויותר.
<ראדה חסייסי: נתון זה נכון ל-2015.
<קריאה: אבל זה לא כולל אוטיזם וזה לא כולל נכויות פיזיות.
ישראל אייכלר: זה כולל גם בריאות הנפש?
ישראל אייכלר: אני לא מבין את ההבחנה הזאת.
ישראל אייכלר: נקיים על זה פעם דיון.
ישראל אייכלר: מה ההבדל בין אלה לאלה?
<קריאה: הבדל מהותי.
ישראל אייכלר: מישהו יכול להסביר לי למה החלוקה הזאת בין משרד הבריאות למשרד הרווחה לגבי מוגבלים בנפש?
<קריאה: זה הכול עניין של מי משך בשמיכה יותר חזק ולמי היה לובי יותר חזק ואיזה הורים זעקו וצעקו והגישו בג"צים.
<קריאה: כך זה עובד.
<קריאה: אני חושבת שמדובר בהוסטלים.
<קריאה: מי שדואג לרווחה ולהוסטלים, זה משרד הרווחה.
<קריאה: הוא שואל לגבי משרד הבריאות.
ישראל אייכלר: אני שאלתי על עצם החלוקה.
ישראל אייכלר: מה החלוקה הזאת לכם?
<קריאה: לא אנחנו חילקנו.
<ראדה חסייסי: מבחינת טיפולים פארא-רפואיים, הם שייכים לקופות החולים.
<קריאה: רק אם הם בבית.
<קריאה: לא במוסדות.
<טליה מוסקוביץ: אפשר לשאול שאלה את נציג קופת חולים?
ישראל אייכלר: תשאלו אותי ואני אעביר לו אותה.
<טליה מוסקוביץ: תודה.
<טליה מוסקוביץ: עד שכל העניינים יוסדרו, לצורך העניין לבת שלי איה ורבים כמותה זכאים לקבל את הטיפול אבל הזכאות הזאת אומרת שאני צריכה לקחת אותה לאיזשהו מרכז פיזיותרפיה.
<טליה מוסקוביץ: האם אפשר להעביר את הטיפול למרכז יום שם היא נמצאת מ-8:00 בבוקר עד 5:00 אחר הצהרים?
<טליה מוסקוביץ: לעשות את זה יותר נוח ויותר נגיש.
ישראל אייכלר: תלוי איזו קופת חולים.
<טליה מוסקוביץ: היא חברת קופת חולים כללית.
ישראל אייכלר: אולי נשאל את משרד הבריאות האם אתם יכולים לחייב את קופות החולים לשלוח אנשים למוסדות, למרכזי יום?
<אילה פרג: כרגע לא.
<קריאה: רק בטיפולי בית.
<אילה פרג: זאת שאלה לקופה.
<אילה פרג: לא לי.
<קריאה: רק מי שנכלל בתוך הקטגוריה הזאת של מטופלי בית, זכאי לקבל את הטיפול בביתו.
<חנה תורגמן: אבל מטופלי בית, לפי מה שאני יודעת, לא יוצאים מהבית וגם אחות באה אליהם הביתה.
<חנה תורגמן: הם לא נמצאים במרכז יום.
<חנה תורגמן: לקחת ילד, להוציא אותו באמצע היום, לצאת מהעבודה בשביל שעה פיזיותרפיה.
<חנה תורגמן: את יודעת מה?
<חנה תורגמן: ההפך.
<חנה תורגמן: אם היה מצב כזה שהמטפלת בתוך המקום, אם היו תקנים מטעם הרווחה, תקנים מספיקים בשביל כל הצוות שם, סתם דוגמה, ללכת לטייל עם ילד בתוך המסגרת, אבל התקן שם הוא מטפלת אחת לחמישה חניכים עם מוגבלות קשה ביותר.
<חנה תורגמן: מן הסתם הם באים לשם, הם לא הולכים.
<חנה תורגמן: גם הבן שלי נמנה עליהם.
<חנה תורגמן: הם לא זזים אתם כל היום כי אין תקנים.
<חנה תורגמן: אין מספיק תקנים.
<חנה תורגמן: זאת לא רק הפיזיותרפיה אלא גם צוות של פיזיותרפיה וקלינאי תקשורת, אין להם שם.
<חנה תורגמן: גם מבחינת טיפול, אין תקנים מספיקים בתוך מרכזי היום והם לא יכולים לטפל בכל אחד ואחד.
<חנה תורגמן: אם היא לוקחת את הבן שלי ושמה אותו על מכשיר אופניים שם, ארבעה נשארים לבד.
<חנה תורגמן: אתם כנראה לא יודעים מה זה.
<חנה תורגמן: אני אימא של אודי שנמצא במרכז יום באשקלון כבר שנה שנייה.
<חנה תורגמן: אתה יוצא מתוך מסגרת של בית ספר ואתה מקבל כאפה לפרצוף.
<חנה תורגמן: ממש כך.
ישראל אייכלר: מה היית רוצה?
ישראל אייכלר: תגידי לי כי אני רוצה לכתוב בסיכום מה היית רוצה.
<חנה תורגמן: הם יוצאים ממקום שהוא חממה, שאם הייתה בה כיתה עם שבעה תלמידים, הייתה מורה וסייעת ועוד בת שירות לאומי.
<חנה תורגמן: אתה בא לתוך מסגרת - וזה ילד מורכב עם פיגור קשה ואפילפסיה, ילד שהיה עם סייעת צמודה – אתה בא למרכז יום ואומרים לך שיש כאן מטפלת אחת לחמישה חניכים.
<קריאה: לשבעה חניכים.
<חנה תורגמן: זה התקן ואין מה לעשות.
<חנה תורגמן: אם הייתה לילד הזה סייעת צמודה שאנחנו מימנו עם השתתפות של הרווחה, היא הייתה אתו כל הזמן, עכשיו אין לו.
<חנה תורגמן: אם הילד שלך זקוק לסייעת צמודה, הוא צריך להישאר בבית.
ישראל אייכלר: אסור לך להביא אותו לשם עם הסייעת?
<חנה תורגמן: נכון.
<חנה תורגמן: המקום שלו בבית.
<קריאה: בבית הספר הוא היה עם סייעת?
<חנה תורגמן: כן.
<חנה תורגמן: היה עם סייעת במימון משרד הרווחה.
<דפנה אזרזר: משרד הרווחה כן מסכים עד גיל שלוש לתת את הסייעות הצמודות האלה ואין לי מושג למה בגיל 21 הוא לא מסכים.
ישראל אייכלר: עוד לא נתנו את רשות הדיבור למשרד הרווחה.
ישראל אייכלר: אולי עכשיו הזמן למשרד הרווחה.
ישראל אייכלר: קחי את רשות הדיבור ותתייחסי לכל הדברים שהועלו כאן.
ישראל אייכלר: תתחילי מהדוגמה שניתנה כאן.
<שושנה אספלר: אני אצא מתוך הדוגמה הזאת.
<שושנה אספלר: גם דפנה הזכירה שיש בוגרים – אנחנו עוסקים בבוגרים עכשיו – שנמצאים לצערי בבית ולא יכולים להיקלט במסגרת יום של משרד הרווחה מכיוון שהתקן הוא באמת אחד לחמישה אנשים.
<שושנה אספלר: מדובר באנשים שמוגדרים כסיעוד מורכב, שהם במצב תפקודי של סיעוד מורכב, שהם מאוד מורכבים עם תחלואה מאוד מאוד קשה.
<שושנה אספלר: זאת תהיה הפקרות לשים אותם במסגרת עם מטפל אחד על חמישה ילדים.
<אורית פולק: שישבו בבית.
<שושנה אספלר: כמובן הפתרון הוא תקציבים.
<שושנה אספלר: גם אם אנחנו מדברים על שעות של מקצועות הפארא-רפואיים, כל מה שסקרתם כאן הוא נכון.
<שושנה אספלר: במשרד החינוך יש תקציבים גדולים כולל לסייעות צמודות, כולל לאחיות צמודות.
<שושנה אספלר: אדם כזה שהוא סיעודי מורכב, יש לו אחות צמודה במסגרת החינוך המיוחד.
<שושנה אספלר: זה תקציב של משרד החינוך.
<שושנה אספלר: התקציבים האלה נעלמים כשהם עוברים למשרד הרווחה.
<שושנה אספלר: התקציבים זעומים.
<שושנה אספלר: הם קטנים גם מבחינת קבוצות הטיפול, גם מבחינת מקצועות הבריאות.
<שושנה אספלר: כל מנהל מקבל קומץ שעות קטן של צוות מקצועות הבריאות וצריך להתאים את זה.
<שושנה אספלר: יש לנו מפקחים שמגיעים למסגרת ובודקים האם כל התקציב באמת מוקדש למקצועות הבריאות.
<שושנה אספלר: כן, הוא מוקדש אבל השמיכה קצרה.
<שושנה אספלר: מנסים למשוך מכאן ואז מנסים לתת, לפחות אם לא טיפול פרטני, קבוצתי.
ישראל אייכלר: אם אני רוצה לכתוב עכשיו מכתב לשר הרווחה?
<שושנה אספלר: הוא יענה לך שזה תקציב.
ישראל אייכלר: שלא יענה לי שאין לו תקציב.
ישראל אייכלר: לכן אנחנו כאן.
ישראל אייכלר: כמה להערכתך תקציב הוא צריך ואת לא תקציבאית?
<שושנה אספלר: צריך להתאים את התקציב שמקבל משרד הרווחה לתקציב שמקבל משרד החינוך.
<שושנה אספלר: אין שום סיבה שהתקציבים יהיו שונים.
<שושנה אספלר: אותה אוכלוסייה, אותה אימא שיש לה בוגר שהוא סיעודי מורכב שמקבל חמצן או צריך לעשות לו פעולות טיפול מורכבות והצוות שם לא מיומן וצריך אחיות, התקינה של האחיות היא מינורית ביותר.
<שושנה אספלר: עוד נושא שעלה כאן הוא העניין של מומחיות במקצועות הבריאות.
<שושנה אספלר: כל מה שאמרתם, זה נכון.
<שושנה אספלר: בדרום יש בעיה מאוד קשה אבל הבעיה מתחילה עוד משלב הלימודים, ההכשרה שלהם.
<שושנה אספלר: במסגרת ההכשרה שלהם, חוץ מעכשיו ריפוי בעיסוק שזה נכנס, המרפאה בעיסוק הראשית שלנו נכנסת כבר לאוניברסיטאות ללמד את תחום המוגבלויות, התחום לא נלמד.
<שושנה אספלר: הם לא לומדים במסגרת ההכשרה הבסיסית שלהם אפילו, שלא לדבר על מומחיות.
ישראל אייכלר: דווקא משרד הבריאות כותב שאין בישראל מחסור במרפאות בעיסוק.
<שושנה אספלר: אין מחסור.
<שושנה אספלר: הם לא לומדים את תחום המוגבלות.
<קריאה: הן גם לא הולכים לתחום הזה לעסוק בו.
<שושנה אספלר: הן לא הולכות.
<שושנה אספלר: הן לא מודעות לתחום הזה, הן לא הולכות אליו, הוא לא בסל הבריאות.
<קריאה: הוא לא אטרקטיבי.
<שושנה אספלר: כך לא בסיעוד.
<קריאה: יש אנשים שמתמחים בזה.
<קריאה: זאת לא אותה מסגרת.
<שושנה אספלר: לא.
<שושנה אספלר: אין במסגרת.
<שושנה אספלר: ישבתי עם הצוותים.
<קריאה: זה לא נכון שלא לומדים את זה.
<קריאה: בבית איזי שפירא יש המון.
ישראל אייכלר: נכנסנו כאן לנישה שלא נפתור אותה.
ישראל אייכלר: צריכה לשבת על זה ועדה במשרד החינוך או במועצה להשכלה גבוהה כדי לראות איך מכינים מרפאות בעיסוק.
<אורית פולק: לגבי הכשרה, אני חושבת שיש מספיק אנשים.
<אורית פולק: הרבה מאוד עובדים בלווינשטיין, בבית חולים רעות, עובדים בכל מיני מקומיות שהם ספציפיים, בעלי נגב בנגב, מקומות שכן מתעסקים ספציפית עם אוטיסטים ואוטיסטים בוגרים ועם פגיעות ראש.
<אורית פולק: זה עניין של ניתוב ועניין של כמה מציעים להם ואיך מושכים אותם.
<אורית פולק: זה לא שאין התמחות בנושא.
<אורית פולק: לגבי זה שאת אמרת שצריך תקציבים.
<אורית פולק: יש הרבה מקומות שאת צודקת ויש מקומות שפשוט לא יודעים להשתמש בתקציב.
<אורית פולק: כשאני באתי למשרד הרווחה ואמרתי שאתם מסיעים את הבן שלי מקריית אונו לחולון למסגרת שלא נותנת לו שום דבר ואני לא מרוצה ואתם משלמים לי, משרד הרווחה משלם לי, 6,000 שקלים בחודש להסיע את הבן מכאן לכאן, למקום שאני לא רוצה אותו וצועקת שנים שאני לא רוצה אותו וזה כאשר קיים בעיר שלי, בעיר בה אנחנו גרים, מקום.
<אורית פולק: אמרתי שאני פוטרת אותם מהסעות.
<אורית פולק: לצאת מהעניין הפרטי שלי.
<אורית פולק: זה עניין של ראייה.
<אורית פולק: אני אומרת, אל תסיעו אותו, תשימו אותו במסגרת הזאת בתוך העיר שלי, שם הוא גם יכול לקבל את כל הטיפולים.
<אורית פולק: אמרתי שאני אשלם על סייעת ואמרו לי שזה לא עניין של כסף.
ישראל אייכלר: העניין שלך יטופל באופן אישי.
<אורית פולק: זה לא עניין של כסף.
ישראל אייכלר: האם העניין הוא ההסעות המיותרות?
ישראל אייכלר: אני יודע שלתקציב המדינה יש כמה מיליארדים טובים של הסעות מיותרות.
<אורית פולק: הרבה פעמים כסף הוא לא מילת המפתח.
<קריאה: אבל המגמה היא כן לעשות התאמה של האדם עם הצרכים המיוחדים באזור שלו.
<סילביה סופר: ברשות
<סילביה סופר: כם, הייתי רוצה להתייחס לנושא התקנים.
<סילביה סופר: נאמרו כאן כמה דברים שהם לא כל כך מדויקים.
<סילביה סופר: לגבי החניכים הסיעודיים מדובר בתקן של מטפל אחד לחמישה ולטיפולים מטפל אחד לשבעה.
<סילביה סופר: לעומת זאת, למאתגרים שבמצב מאוד קשה, מאוד בעייתי.
<סילביה סופר: הם נפלו בין הכיסאות.
<קריאה: מה זה מאתגרים?
<סילביה סופר: עם התנהגות מאתגרת.
<אורית פולק: אבל גם חלק מהם זה בגלל חוסר טיפול.
<סילביה סופר: התקן הוא אחד לשישה.
ישראל אייכלר: מה היית מצפה שיעשו?
<סילביה סופר: לשנות את התקנים.
ישראל אייכלר: לכל אחד יהיה אחד?
<סילביה סופר: חייבים.
<סילביה סופר: כשאני אומרת מאתגרים, זאת אפילפסיה מאוד מורכבת, אלה חניכים שאין להם שום מושג בנושא של סכנות ואין להם מודעות.
ישראל אייכלר: עד עכשיו דיברנו על אלה שנמצאים בבית.
ישראל אייכלר: מה עם אלה שנמצאים במוסדות?
<סילביה סופר: במרכזי יום.
ישראל אייכלר: אני שואל על אלה שנמצאים במוסדות.
ישראל אייכלר: שם זה כן מסודר?
<שושנה אספלר: כן.
<שושנה אספלר: חוק הפיקוח על המעונות, התקנות שהן פועל יוצא של החוק מדברות על מתן טיפול הוליסטי שכולל גם טיפולים.
ישראל אייכלר: במאתגרים.
ישראל אייכלר: במוסד יש לו יותר ביטחון?
ישראל אייכלר: יש יותר מי שיסתכל עליו?
<שושנה אספלר: במעונות הפנימייה יש מרפאות 24/7 למשל של האגף למוגבלות שכלית התפתחותית.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, שם אין לכם בעיה.
<שושנה אספלר: שם הבעיה היא פחות.
<שושנה אספלר: הלוואי והיו יותר תקציבים.
<סילביה סופר: המרכזים בעצם הוקמו.
<סילביה סופר: זה נושא חדש ונלחמתי קשות כדי להביא לשינוי הסעיף בחוק בשנת 2001 בקשר למסגרות רצף.
<סילביה סופר: הנושא הזה הוא למעשה חדש.
<סילביה סופר: לכן גם התקנים כשלעצמם הם לא רלוונטיים נכון להיום לאותן מסגרות.
<סילביה סופר: לדעתי באמת יש מקום לחשוב קצת יותר לעומק ולחשוב על מה מתאים לצרכים של החניכים הללו כי הם לא מקבלים את המענה הראוי והדרוש להם.
<דפנה אזרזר: יש לי עוד נתון חשוב וחשוב לומר אותו לפרוטוקול.
<דפנה אזרזר: הילדים בתפקודים הנמוכים שנחשבים ומתויגים בקופות החולים כילדים סטומטיים, אלה אותם ילדים שיש להם איזושהי פגיעה שמחר הם לא יהיו בריאים, אלה הילדים שמקבלים טיפולים ללא הגבלה עד גיל 18.
<דפנה אזרזר: זה נתון מאוד חשוב.
<דפנה אזרזר: מה קרה אחרי גיל 18, אין לי מושג.
ישראל אייכלר: על זה עשינו את כל הדיון.
<דפנה אזרזר: עד גיל 18 מקבלים ללא הגבלה.
<קריאה: זה לפי צורך מקצועי.
<קריאה: זה תמיד יהיה לפי צורך מקצועי.
ישראל אייכלר: את רוצה שאני אגביל אותם?
<דפנה אזרזר: לא.
<דפנה אזרזר: אני אומרת שזה עוד יותר חמור.
<קריאה: הם מגיעים לגיל 21 ופתאום הם בריאים?
<שושנה אספלר: זה לא בסל ואין אפשרות לתת את זה במסגרת קופות החולים.
<שושנה אספלר: זה העניין.
<שושנה אספלר: צריך לשנות משהו.
<שושנה אספלר: כרגע הסל הוא כזה.
ישראל אייכלר: יש מישהו שרצה לומר משהו שלא שמענו?
<זאב צוקרמן: לא השלמתי את דבריי.
<זאב צוקרמן: כדי לפתור בעיה כאובה, גדולה וענקית זו, יש צורך בחקיקה ראשית באחד משלושת המשרדים, או משרד החינוך, או משרד הרווחה או משרד הבריאות.
<זאב צוקרמן: חקיקה שיהיו לה גם התקציבים העומדים מאחוריה ואחרי התקציבים יבוא גם סל מוגדר.
<זאב צוקרמן: אז כל הבעיות ייפתרו.
<זאב צוקרמן: כל זמן שאין חקיקה וכל משרד מתבצר בתוך החקיקה שלו, לא יצא שום דבר טוב מהסיפור הזה.
ישראל אייכלר: רשמתי את זה מיד בסיכום הדברים.
ישראל אייכלר: קודם כל, הוועדה מבקשת להרחיב את הסל כי בסופו של דבר צריך סל מתאים לאוכלוסיות המוגבלים מעל גיל 21 באמצעות קופות החולים ומשרד הבריאות.
ישראל אייכלר: יש להרחיב את החוק הקיים גם לאוכלוסיות המוגבלים בתפקוד נמוך.
ישראל אייכלר: אנחנו נרצה לבקש שיהיה רצף טיפולי במעבר ממשרד החינוך למשרד הרווחה.
ישראל אייכלר: אם צריך חקיקה, השרים יעשו חקיקה בעניין.
ישראל אייכלר: חקיקה ממשלתית כי אם זאת חקיקה פרטית, זה לא יעבור.
ישראל אייכלר: היועצת המשפטית יודעת איזו דרך ייסורים אנחנו עוברים כדי להעביר חקיקה פרטית.
ישראל אייכלר: אבל הממשלה יכולה לחוקק את זה.
ישראל אייכלר: אני כותב חקיקה ממשלתית.
<קריאה: כשאתה מדבר על רצף טיפולי, למה אתה מתכוון?
ישראל אייכלר: שאותם דברים שמשרד החינוך נותן, ייתן גם משרד הרווחה.
<קריאה: הגיוני מאוד.
ישראל אייכלר: הרי האדם לא הבריא.
ישראל אייכלר: זה היה כאן הרעיון.
ישראל אייכלר: אנחנו רוצים לבקש לאפשר השתתפות מלווה במרכזי יום של משרד הרווחה.
ישראל אייכלר: שיאפשרו לאנשים, מי שצריך, להגיע עם מלווה.
ישראל אייכלר: שתהיה הוראה שצריך לאפשר להם להיכנס.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שינוי תקנים למרכזי יום בתפקוד נמוך.
ישראל אייכלר: אנחנו רוצים ליצור מנגנון, שהממשלה תיצור, נבקש ממשרד הרווחה ומשרד הבריאות – החינוך לא שייך לכאן כי זה גיל 21 – מנגנון שיפתור בעיות ספציפיות.
ישראל אייכלר: בכל חוק שאין בו ועדת חריגים, אנחנו נתקלים בקיר.
ישראל אייכלר: אבל אם יש סעיף בחוק או בתקנות שמאפשר ועדת חריגים, אם יש מקרה מיוחד, הוא מגיע אליה.
ישראל אייכלר: כמו שסיפרה הגברת, שזה חלם לשלוח אותו למוסד בחולון ולקבל 6,000 שקלים כשיש לו ליד הבית.
ישראל אייכלר: צריך איזשהו מנגנון של כמה אנשים, נציגים של משרד הבריאות או של משרד הרווחה, אנשי מקצוע, אולי אפילו קופות החולים, שיפתרו בעיות מאוד ספציפיות של מקרים חריגים.
ישראל אייכלר: אנחנו צריכים חקיקה ראשית כדי להסדיר סל מוגדר מעל גיל 21, דבר שלא קיים היום.
ישראל אייכלר: אנחנו נשלח את הפנייה ואת החלטת הוועדה גם לשר הרווחה, גם לשר הבריאות, גם לשר האוצר ובעזרת השם אני מקווה שניפגש בשמחות.
<דפנה אזרזר: אם אפשר, את מה שמגיע כיום, לקיים בתוך המסגרות.
<דפנה אזרזר: את אותן שעות שמגיעות, כבר יקיימו בתוך המסגרות.
<דפנה אזרזר: מה זה משנה אם הוא משלם לזה או לזה?
<דפנה אזרזר: אני לא מדברת על תקנים.
<דפנה אזרזר: מגיעות 12 שעות, שייתנו אותן בתוך המרכז.
ישראל אייכלר: תודה רבה על הדיון.
ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור בעניין היערכות האגף למעונות יום לשנת הלימודים תשע"ח בנושא דרגות סבסוד.
ישראל אייכלר: ב, נוהל תמהיל הילדים במשפחתונים.
ישראל אייכלר: האמת היא שהנושא של המשפחתונים הוא הרבה יותר כאוב כי המעונות, כבר הגענו להתקדמות גדולה מאוד.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שהנושא כולו היה פעם במשרד הכלכלה ועבר במשרד העבודה ולפי פניות הציבור שקיבלנו אני לא רואה שום חריקות ביחס עם ההעברה הזאת, אז אני רוצה לציין את זה לשבח כי אני חשבתי שיהיה עכשיו תוהו ובוהו בעצם העברה לשני משרדים.
ישראל אייכלר: גם במשרדים עצמם יש בירוקרטיה אבל העברת משרדים, חשבתי שזה עניין של שנה, שיפגע באנשים.
ישראל אייכלר: אני רוצה לעשות סקירה קצרה שהכינה לנו המנהלת בעניין הנושא הזה, כי זה נושא כל כך רחב שאי אפשר לגעת נקודה כזאת או אחרת.
ישראל אייכלר: הוועדה שלנו דנה בנושא ב-2010 מתחילת פעילות מוקד טלאול לקבלת דרגות סבסוד.
ישראל אייכלר: היו הרבה שינויים ושיפורים בפעילות המוקד, אבל היו הרבה תלונות על הסחבת והבירוקרטיה שכרוכה בקבלת דרגת הסבסוד למעונות ולמשפחתונים.
ישראל אייכלר: עדיין ממשיכות להגיע לוועדה גם היום בעיות ואנחנו מעבירים את זה לטיפול המסור של אלכס בלונוגוב, מנהל תחום מוקד, אז תדע לך שהמילה טיפול מסור כתבה המנהלת.
ישראל אייכלר: בחינם היא לא עושה את זה, אז כשראיתי את זה סימן שזה בסדר.
ישראל אייכלר: מדובר בזוגות צעירים שברוב המקרים הפרוטה אינה מצויה בכיסם.
ישראל אייכלר: דרגת הסבסוד מוענקת לזוגות אלה על מנת שיוכלו לצאת לעבודה לפרנס את משפחתם.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שמערכת החינוך כבר קיימת שבעים שנה כמעט.
ישראל אייכלר: המערכת הזאת של המעונות והמשפחתונים היא יחסית חדשה.
ישראל אייכלר: היום כשאני רואה את המספרים של הילדים שנרשמים שם, 135,000 ילדים, זה כבר מערך שלם.
ישראל אייכלר: הייתי כבר מקים משרד חינוך לנושא הזה עצמו.
ישראל אייכלר: זה כבר לא איזה סניף של עבודה.
ישראל אייכלר: מדובר בכספי מדינה שמחולקים לפי קריטריונים אחידים והקפדה עליהם.
ישראל אייכלר: האגף למעונות יום ומשפחתונים עבר מאחריות משרד הכלכלה למשרד העבודה והרווחה ברשות השר חיים כץ.
ישראל אייכלר: אגב, השר חיים כץ בכנותו ובפתיחותו הודיע מעל במת הכנסת משהו מדהים שאף שר בחיים שלו לא יודה, שהרבה כספים והרבה דברים שהיו מוכנים ומתוקצבים פשוט לא בוצעו.
<מיכל צוק: לא מוצו.
ישראל אייכלר: לא מוצו, לא בוצעו והכסף חזר לאוצר.
ישראל אייכלר: אנחנו נלחמים פה על כל פרוטה לפרוטה לאנשים עניים ולאנשים משכבות הביניים ומטה ופה הכסף שמונח לא בוצע.
ישראל אייכלר: הוא מאשים את העיריות כמובן אבל אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו עושים את זה שזה לא יקרה.
<מיכל צוק: כן, אבל זה לא כספי סבסוד.
ישראל אייכלר: לא, לא, הוא מדבר על בניה.
<מיכל צוק: כבר נעשו פעולות.
ישראל אייכלר: "אין לנו מעונות, אין לנו משפחתונים".
ישראל אייכלר: אנשים צועקים "געוואלד" ופה מונח כסף, מונחות תכניות.
ישראל אייכלר: טוב, בדיונים הקודמים דובר על 135,000 ילדים, כבר אמרתי.
ישראל אייכלר: הזכאות לדרגה נקבעת לפי עבודת האם.
ישראל אייכלר: אני אומר את זה לצורך הפרוטוקול כי אתם מכירים את זה בעל פה, לטובת 24 שעות שבועיות.
ישראל אייכלר: במקרה שלאם יש שלישיה מספיק 20 שעות.
ישראל אייכלר: הזכאות של משפחה לשלישייה על דרגה 5 היא לזכאות נמוכה יותר בהתאם להכנסות המשפחה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין לשבח או לטענה שנשים ערביות מקבלות גם 20 מספיק, נכון?
<מיכל צוק: 24.
קריאה: 24 נחשב כמו משרה מלאה.
<מיכל צוק: כן.
ישראל אייכלר: זה אותו דבר כמו היהודיות.
<מיכל צוק: יהודיות, מינימום זה 24 עד משרה מלאה ו-24 זה משרה חלקית.
<מיכל צוק: לאור נתוני התעסוקה והפערים שיש בתעסוקת נשים ערביות ביחס ליתר האוכלוסיה, ממשלת ישראל החליטה ואנחנו מבצעים וזה כבר מספר שנים מבוצע, מתייחסים ל-24 שעות כאל משרה מלאה בכל הנוגע לנשים ערביות.
ישראל אייכלר: אז אין לי טענה לזה, אני בעד.
ישראל אייכלר: אני רק רוצה שגם נשים חרדיות שגם הן נמצאות במצב קשה סוציולוגית וגם להן יש משפחות גדולות וכל הבעיות שיש לנשים ערביות, למרות שיש הרבה מורות, אבל האופי הסוציולוגי מצדיק שגם פה ואולי עוד קבוצות אוכלוסיה חלשות, שנהיה יותר גמישים.
ישראל אייכלר: אני לא יודע אם צריך חקיקה לזה.
<איטה עטיה: זה בחקיקה.
ישראל אייכלר: רק חקיקה, אז נחשוב על חקיקה לשנה הבאה.
ישראל אייכלר: רק תרשמי שאנחנו צריכים לפנות לממשלה, אם לא לשנה הזאת, לשנה הבאה.
ישראל אייכלר: צריך לעשות פה שינוי.
ישראל אייכלר: לא יתכן שרק קבוצה מסוימת תקבל את הפריבילגיה הזאת.
ישראל אייכלר: יש בעיה נוספת שעלתה וזה לא רשום פה, שלמשל במשפחתונים שהסתיימה ההרשמה באיזשהו תאריך, אז לאחר מכן אפילו אם יש מספיק ילדים שרוצים להירשם, שעוד לא נרשמו, אימהות שרוצות לרשום ומנהלות משפחתונים שמוכנות לעשות את זה, בגלל העניין של התאריך הן לא מקבלות, באשדוד למשל, אז צריך לבדוק את האפשרות הזאת שיהיו יותר גמישים כשיש צורך ויש ילדים שצריכים את זה, אז לא צריך לעמוד על התאריך של סיום הרישום.
<יעל שמרגד: זה רק נכון לגבי מקומות שצריך ועדת קבלה.
ישראל אייכלר: לא, אני מדבר על משפחתונים קטנים של חמישה ילדים.
<מיכל צוק: אנחנו תיכף נתייחס כדי לראות שאנחנו מבינים.
ישראל אייכלר: אני אתן עוד נתונים.
ישראל אייכלר: התקבלו השנה עד 20 ביולי 2017 33,735 שאלונים.
ישראל אייכלר: נקבעו דרגות של 23,500.
ישראל אייכלר: 55% קיבלו דרגה 12.
ישראל אייכלר: 3,700 שאלונים ממתינים להשלמת מסמכי חובה.
ישראל אייכלר: מעניין שאתם כבר ויתרתם על מסמכי חובה רבים.
ישראל אייכלר: אישרתם רק בקשה, מינימום, אז למה 3,700 ילדים?
<איטה עטיה: זו רק התחלה.
<איטה עטיה: רק התחלנו.
<איטה עטיה: יש לנו זמן להשלים.
ישראל אייכלר: לא, אבל חבל ששליש מהשאלונים לא יהיה.
ישראל אייכלר: סך הכל מה שמבקשים זה תעודת זהות.
<מיכל צוק: תיכף נתייחס לכל.
ישראל אייכלר: בדיונים הקודמים היו הישגים ושינויים לטובת הזוגות שמבקשים דרגות סבסוד, אחד, ביטול אוטומט.
ישראל אייכלר: ישנה זכאות לדרגה שהיה נהוג עם יציאת האם לחופשת לידה וברוך השם כבר זה סודר.
ישראל אייכלר: הזכאות לסבסוד תינתן עבור 15 שבועות של חופשת לידה בתשלום.
ישראל אייכלר: עדכון ילד נוסף שמצטרף למשפחה, שהוא משפר את הזכאות לסבסוד יתבצע החל מחודש הלידה, גם זה הישג, כך שדרגת הזכאות לתקופה של חופשת לידה בתשלום תאושר לפי מספר הנפשות החדש במשפחה.
ישראל אייכלר: חישוב זכאות במקרים בהם הורה עבד חודש חלקי.
ישראל אייכלר: אם הורה החל לעבוד - - - 15 בחודש יקבע זכות זכאות לחודש עבודה שאינו מלא ויהיו שלושה תלושי שכר של חודשי עבודה.
ישראל אייכלר: מה ההישג בזה?
קריאה: הוא לא מקבל.
ישראל אייכלר: כל החודש הוא לא היה מקבל.
ישראל אייכלר: עדכון דרגה במהלך השנה חלק רטרואקטיבית ממועד השינוי.
ישראל אייכלר: השקת אפליקציה חדשה להגשת בקשות בנייד, רישום מעון.
ישראל אייכלר: לא זכרתי את זה ואפילו יש אפליקציה כשרה למגזר החרדי.
ישראל אייכלר: הקפדה על משך הטיפול בפניה בתיק על ידי מוקדן אחד.
ישראל אייכלר: החלטת המשרד להקדיש טפסים מקוונים בלבד, אז יש בעיה של הורים שמתקשים לקבל הכוונה מהמוקדנים.
ישראל אייכלר: מותר להגיד גם שבחים.
ישראל אייכלר: אני אקריא גם שבחים.
ישראל אייכלר: אגף תקציבים לבינוי מעונות יום ניסח נוהל חדש, נגיש ומהיר יותר שמאפשר מימון ממשלתי בהיקף של 90 עד 100 אחוז מעלות הבינוי, הסרת חסמים בירוקרטים, מסלול תקצוב מקוצר.
ישראל אייכלר: אחריות להגשת בקשות ותקצוב קצב הבניה תלויים באושיות המקומיות וזו כבר בעיה.
ישראל אייכלר: היועצת המשפטית, מה אנחנו יכולים לעשות כדי שרשויות מקומיות לא יוכלו לעכב את זה?
ישראל אייכלר: אולי צריך בחוק, בתקנה עצמה, כי יכול להיות רשות מקומית שהוא לא אוהב ילדים, הוא אוהב אולי קשישים.
ישראל אייכלר: ההקצאות בוצעו במנגנון כל הקודם זוכה תוך שינוי תקציבים למגזרים ייעודיים, חרדי, ערבי, פריפריה.
ישראל אייכלר: בשנה שעברה ועדות הקבלה החלו להתכנס מאוחר מאוד, מה שהותיר ילדים רבים ללא מסגרות.
ישראל אייכלר: אני מבין שעכשיו זה יהיה יותר טוב.
ישראל אייכלר: ועדות קבלה מקבלות החלטות על פי קריטריונים שקבע משרד הכלכלה.
ישראל אייכלר: נתונים שהתקבלו לקראת הדיון הנוכחי: נרשמו 22,627.
ישראל אייכלר: כבר אמרנו, מתקבלים 15,666.
ישראל אייכלר: נדחים כמעט 7,000 ילדים.
<מיכל צוק: אם מישהו נרשם למקום ויש מספר מקומות מסוים ונרשמים יותר, אז אנחנו עושים ועדת קבלה, מדרגים.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, למרות שהאימא זכאית.
<מיכל צוק: בסוף למעון יש תכולה מסוימת של ילדים.
<מיכל צוק: נדבר על זה.
ישראל אייכלר: כשאמרת "נדחים" חשבתי שהם לא זכאים.
ישראל אייכלר: השגות התקבלו 3,000.
ישראל אייכלר: צפי סיום הדיון בסוף יולי.
ישראל אייכלר: יש בעיה שהורים רבים רושמים את ילדיהם למספר מקומות.
ישראל אייכלר: כשמתקבלים לאחד מהם לא טורחים להימחק מהמקומות האחרים.
ישראל אייכלר: גברת צוק, אני חושב שפה הבעיה, שאנשים נרשמים להרבה מקומות.
<מיכל צוק: זה גם בעייתי וגם בעיה של היצע שאנחנו עובדים עליה בצורה מאוד משמעותית.
<מיכל צוק: אנחנו תיכף נרחיב.
<מיכל צוק: יש ממש דגש מאוד גדול בעשייה שלנו.
ישראל אייכלר: אבל אלה שנרשמים בהרבה מקומות, זה לא משהו משמעותי ב-7,000 האלה?
<מיכל צוק: תראה, קודם כל, כל מקום, ברגע שיש מצוקה כזאת הוא משמעותי ואנחנו בהחלט גם עכשיו עדכנו אתכם.
<מיכל צוק: הרישומים הכפולים זה משהו שאנחנו כבר מטפלים בו גם בנוהל וגם בפרקטיקה וגם מפרסמים נכון כבר מידע להורים, פועלים לביטול רישומים כפולים מול המנהלות מעון כדי שכמה שיותר ילדים כדי שכמה שיותר ילדים, כי כל ילד, יש כמה מקומות כאלה.
<מיכל צוק: כל ילד אנחנו נוכל להכניס.
ישראל אייכלר: במחשבה ראשונה הייתי מחייב, מי שנרשם למקום מסוים לא יכול לעבור.
<מיכל צוק: אז מי שנרשם לשני מקומות, ברגע שאנחנו מזהים את זה ומצליבים את הנתונים אנחנו פונים למנהלות המעון ואומרים לה.
<מיכל צוק: זה גם אינטרס שלהם, זה גם עניין שלנו, נא לפנות להורים ולהגיד האם הם נרשמים פה או מבטלים וברגע שאנחנו אוספים את המידע אנחנו בעצם מפנים מקומות לבאים בתור.
<שלומית אבינוח-קואולמן: אם זה לא קורה, אז לא תמיד יודעים.
<מיכל צוק: איפה שאנחנו יודעים.
<שלומית אבינוח-קואולמן: איפה שלא תמיד זה קורה, כי הפניות שהגיעו אלינו, שאימא אחת לתינוק ראשון רשמה במקום אחד.
<שלומית אבינוח-קואולמן: היא לא ידעה שהיא צריכה להירשם לכמה מקומות והיא לא התקבלה למעון, אז היא בלי מסגרת.
<שלומית אבינוח-קואולמן: יש הורים שהגיעו מאוחר כי לא ידעו שיש ועדת קבלה, אז גם אין להם מקום.
<שלומית אבינוח-קואולמן: הם מלכתחילה לא יכולים להירשם.
ישראל אייכלר: את תמיד תראי בתורים, יש כאלה שעומדים בשני תורים.
ישראל אייכלר: אם מישהו נרשם בפריימריס לשתי מפלגות, נדמה לי הוא פסול בשתיהן, נכון?
ישראל אייכלר: כך נדמה לי.