GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: לא, זה לא טוב, חשבתי.
ישראל אייכלר: כתוב ככה – מזמור לאסף, טבעו בארץ שעריה, על שערי בית המקדש שטבעו בארץ, אז אסף עשה מזמור.
ישראל אייכלר: אז הגמרא שואלת מזמור לאסף?
ישראל אייכלר: קינה לאסף.
ישראל אייכלר: איזה מזמור זה?
ישראל אייכלר: אז המדרש מביא משל לבת כפרית, שיצאה לנהר, לבאר, לשאוב מים.
ישראל אייכלר: היה לה כלי שאיבה פשוט, חרס וזה נפל לה לבור.
ישראל אייכלר: היא פחדה ללכת הביתה, לא היה לה כד אחר.
ישראל אייכלר: הגיעה בת המלך ושאבה מים.
ישראל אייכלר: כד הזהב נפל בפנים, אז היא שמחה ואמרה יופי, התחילה לשיר.
ישראל אייכלר: עכשיו יבואו להוציא את הכד של בת המלכה, את כד הזהב, אז גם אני אוכל לקום.
ישראל אייכלר: אם לא היה נופל כד בת המלכה, אז הכד שלי לעולם לא היה חוזר.
ישראל אייכלר: לכן אסף ראה שטבעו בהר את שערי הזה של בית המקדש, אז הוא אמר מעכשיו יש לי תקווה שכשהקדוש ברוך הוא יבוא להחזיר את השערים של בית המקדש, גם קרן ישראל וגם כל עם ישראל יזכו לישועה.
ישראל אייכלר: אז אני אומר, כששמעתי שהסטודנטים מצטרפים לקהילת החרדים, האברכים, לקבל הבטחת הכנסה, אז כבר הקריטריונים לאברכים לא יהיו כל כך דרקוניים ויהיו דומים לסטודנטים.
ישראל אייכלר: עכשיו אתה אומר שזו קרן נפרדת ותקציב נפרד, ממשרד נפרד?
<עמוס צייאדה: הצמידו אותם בכל מיני עניינים, גם בתקציב קבעו, אבל עדיין נתנו למל"ג את הניהול של זה.
ישראל אייכלר: אבל למשל העניין הזה של רכב?
<עמוס צייאדה: אז הנה, הרכב הוסדר בחקיקה.
ישראל אייכלר: כן סודר?
ישראל אייכלר: אז יהיו אותם תנאים שלסטודנטים?
<עמוס צייאדה: אני אפילו לא בטוח שלסטודנטים הגדירו.
<עמוס צייאדה: יכול להיות - - -
ישראל אייכלר: אין להם הגבלה?
<עמוס צייאדה: אוקיי, אז אני לא יודע איזה סכום הגדירו שם לסטודנטים, אבל אצלנו לפחות אם זה נכנס, כבר אפשר להחזיק רכב גם בלי סיבות רפואיות.
ישראל אייכלר: אני הייתי רוצה שתבדקו אם אפשר להכיל את כל ההטבות שיש לסטודנט, הדומה לאברך, שלא יהיה אברך שיצטרך, למשל אם אשתו מרוויחה.
ישראל אייכלר: סטודנט אם אשתו מרוויחה זה לא מוריד מזכותו.
ישראל אייכלר: אברך אם אשתו מרוויחה אז זה מוריד מזכיותיו.
ישראל אייכלר: אני חושב שיש פה אי צדק.
ישראל אייכלר: קודם כל העניין הזה של משך הסיוע לחמש שנים, זה שינוי לטובה חמש השנים, כשאמרת שהוסיפו עוד ארבע שנים?
<עמוס צייאדה: לא, אז ככה: חמש שנים זה גם היה בפעם הקודמת.
<עמוס צייאדה: יש שינוי לטובה שאומר שאלה שכבר קיבלו בעבר, כי יש תקופת מעבר ולא מחר בבוקר אם תיפסק המלגה, אז יוכלו לקבל עוד ארבע שנים לפי תקופת מעבר.
<עמוס צייאדה: כשלעצמה תקופת מעבר של ארבע שנים היא יפה.
<עמוס צייאדה: אפשר כמובן לשאול למה חמש שנים, או למה לא חמש שנים.
<עמוס צייאדה: אגב, אם מחפשים פה את ההקבלה לסטודנטים, אז בדיונים שדיברו, אז כל מיני כאלה אמרו – - - - יועצים משפטיים וכאלה – נקביל את זה נגיד לתואר ראשון לשלוש שנים ושנתיים לתואר שני.
<עמוס צייאדה: כלומר, כמו שסטודנט תמיד עושה חמש שנים תואר שני, אז עשינו איזו שהיא הקבלה כזו.
<עמוס צייאדה: ארבע שנים אני חושב שזו הקלה ותוספת מאד יפה.
<שלומית אבינח: סליחה, בשביל ללמוד תואר ראשון שלוש שנים, אי אפשר לעבוד כמעט.
<שלומית אבינח: זה כל היום ללמוד בתואר ראשון.
<שלומית אבינח: כלומר זה די אינטנסיבי תואר ראשון שלוש שנים.
ישראל אייכלר: ומה קורה לסטודנט שלא קיבל - - -
<עמוס צייאדה: זה המסלול הרגיל.
<עמוס צייאדה: אני מניח שכולנו עשינו תואר- - -
<שלומית אבינח: זה המסלול הרגיל, כן, נכון, אז בגלל זה - - -
<עמוס צייאדה: נראה לי שהגברת משמאל היא אפילו סטודנטית, נכון?
<עמוס צייאדה: אז היא תגיד לכם.
ישראל אייכלר: עמוס, מה דינו של סטודנט שלא הצליח לעבור מבחנים בשלוש השנים ורוצה ללמוד עוד שנתיים, לא נותנים לו?
<שלומית אבינח: בתואר הראשון אתה מתכוון.
<שלומית אבינח: חמש שנים תואר ראשון.
<עמוס צייאדה: האמת שאני מרגיש מוזר שאני מדבר על הסטודנטים ואני - - -
ישראל אייכלר: לא היית סטודנט?
<עמוס צייאדה: הייתי.
ישראל אייכלר: נו, אז תספר.
<עמוס צייאדה: לא, רגע, שנייה.
<עמוס צייאדה: אולי אני בכל זאת אגיד.
<עמוס צייאדה: סטודנט שלא עובר מבחנים, אז הוא צריך לעשות סמסטר נוסף והוא משלם על הקורס הזה והוא משלם גם על הסמסטר.
<עמוס צייאדה: כלומר, הוא משלם אלפי שקלים.
<עמוס צייאדה: כמה זה שכר לימוד היום?
<עמוס צייאדה: 10,000 שקלים בערך?
ישראל אייכלר: לא, אם הוא לא - - -
<שלומית אבינח: לא, אבל עמוס, לדעתי - - -
<עמוס צייאדה: הוא משלם רק-.
<עמוס צייאדה: רק שנייה.
<עמוס צייאדה: אבל סמסטר כזה, נגיד שהוא נכשל בו והוא עושה אותו מחדש, אם שכר הלימוד השנתי הוא בין 11,000 שקלים לבין 13,000 שקלים, כמו שאמרה הגברת משמאלי, איך קוראים לך?
<קריאה: נועה.
<עמוס צייאדה: נועה.
<עמוס צייאדה: כמו שאמרה נועה, אז הוא צריך לשלם את הסכום הזה שוב.
<עמוס צייאדה: כלומר, אני מניח ש - - -
ישראל אייכלר: רגע, אבל אנחנו מדברים על סטודנטים חסרי יכולת שמממנים להם את הלימודים.
<שלומית אבינח: הוא פורש מלכתחילה את הלימודים.
ישראל אייכלר: מי פורש?
<שלומית אבינח: יש סטודנטים, שוב, אני גם מידע אישי.
<שלומית אבינח: יש סטודנטים שמלכתחילה לא מתחייבים על סיום תואר ראשון בשלוש שנים, כי הוא אומר שהם צריכים לעבוד, הם צריכים להתפרנס ואז הם מלכתחילה - - -
ישראל אייכלר: אז נותנים להם אפשרות לחמש שנים?
<שלומית אבינח: הרי סטודנט בוחר את הקורס שלו, את תכנית הלימודים, בהתאם להתקדמות שלו.
ישראל אייכלר: אז הוא יכול להיות חמש שנים.
<שלומית אבינח: יש קורסי חובה בשנה הראשונה וקורסי חובה בשנה השנייה ואת השאר הוא פורש בהתאם ליכולות שלו.
<עמוס צייאדה: אני אומר שידיעתי, ואני את זה קצת זוכר, אבל אפשר לבדוק כמובן עם המל"ג או עם המלגות במשרד החינוך שהם מחלקים באמצעות האגף של דוד פלבר, שלדעתי כשנגיד מישהו, גם אם הוא במצב סוציו אקונומי שהוא מקבל מלגה, אם הלימודים יתארכו אצלו לשנה הרביעית והחמישית, אני חושב שהוא לא יקבל יותר.
<עמוס צייאדה: אני חושב שהוא לא יקבל.
<עמוס צייאדה: יכול להיות ש - - -
ישראל אייכלר: צריך לבדוק את זה.
ישראל אייכלר: אם הוא מקבל, אז גם פה צריך.
<עמוס צייאדה: אבל הרב אייכלר, המשוכה כאן תהיה שונה והרבה יותר גבוהה.
<עמוס צייאדה: זה כבר לא כללים שאנחנו קבענו.
<עמוס צייאדה: זה מופיע בחוק.
<עמוס צייאדה: כלומר כל שינוי כרגע ידרוש שינוי בחקיקה.
<עמוס צייאדה: כלומר זה בכלל לא בשולחן שלנו כאגף.
ישראל אייכלר: בקיצור, תהיה לך עבודה.
ישראל אייכלר: אנחנו נעשה חוק על כל סעיף וסעיף ואם יעבור, יעבור.
ישראל אייכלר: לא יעבור, לא יעבור, אבל לפחות נשתדל.
ישראל אייכלר: הרי לא יכול להיות שנשאיר אפליה בין סטודנט לומד תורה לסטודנט.
ישראל אייכלר: כל הרעיון של הבג"ץ היה שחייבים להכניס סטודנטים, בגלל שצריך להיות שוויון.
ישראל אייכלר: אז לעשות את זה הפוך שתלמיד אפליה יהיה מקופח?
<עמוס צייאדה: נכון.
ישראל אייכלר: אם שוויון, אז שוויון, מה?
<עמוס צייאדה: חלילה, חלילה.
<קריאה: אגב, זה היה חלק מההסתייגויות שלך אז בוועדה, שמשה גפני ביקש.
ישראל אייכלר: לא, הוא אמר לי שזה יסודר.
ישראל אייכלר: בואו נמשיך הלאה.
ישראל אייכלר: בדיון הקודם הועלו מספר סוגיות.
ישראל אייכלר: נטען שאברכים יכולים להגיש בקשה לתמיכה רק פעם אחת בשנה.
ישראל אייכלר: בדיון הועלתה בקשה לאפשר הגשת טפסים ארבע פעמים בשנה.
ישראל אייכלר: מה נהיה עם זה?
<עמוס צייאדה: ההגשה היא עדיין פעם בשנה.
<עמוס צייאדה: ככלל, בקשות תמיכה מגישים פעם בשנה.
<עמוס צייאדה: אם הרבה רוצה לדבר על סטודנטים, אז ככה זה אצל סטודנטים.
<עמוס צייאדה: אבל יש פה משהו קצת יותר מהותי.
<עמוס צייאדה: הרי גם כמות המלגות הולכת לעלות כאן, של מקבלי המלגה, באופן משמעותי.
<עמוס צייאדה: אנחנו באים בתחילת השנה, רואים כמה כסף יש וקובעים את התעריף שיכול להיות אגב שיהיה טיפה יותר נמוך ואי אפשר אחרי חודשיים או נגיד שלושה חודשים, או כמה שזה יוצא, לפרסם מודעה מחדש ולהכניס אולי עוד כמה מאות אנשים, כשיש לנו פה תקציב סגור, ואני לא יודע, להוריד אפילו לאלה שמקבלים ולשנות פה את התעריפים.
<עמוס צייאדה: אם הולכים דווקא על ה - - -
ישראל אייכלר: מה הקשר בין התקציב הסגור?
ישראל אייכלר: למה צריך להיות תקציב סגור?
ישראל אייכלר: למה התקציב לא לוקח את זה בחשבון?
<עמוס צייאדה: זה בהסכמה שלכם פה בבניין הזה, ולא שלנו.
<עמוס צייאדה: זה מה שנאמר גם בחוק, אני חושב.
<עמוס צייאדה: גם בחוק.
ישראל אייכלר: אני מקווה שאת רושמת שצריכים לתקן את זה.
ישראל אייכלר: אם זה הסכמות שלנו אז צריכים לבטל את ההסכמות.
<עמוס צייאדה: כן, זה 100 מיליון שקלים.
<עמוס צייאדה: אגב, בפעם הקודמת, התקציב, לפני שהוא הופסק היה 110 מיליון שקלים.
<עמוס צייאדה: קצת לשם ההשוואה?
ישראל אייכלר: וכמה זה עכשיו?
<עמוס צייאדה: 100 מיליון שקלים בלבד.
ישראל אייכלר: זה ירד עוד?
<עמוס צייאדה: לא.
<עמוס צייאדה: 100 מיליון שקלים הקצו, כלומר מהשנה שעברה שסיכמו, שהתחלנו לשלם כבר עוד לפני החוק – 100 מיליון שקלים מתקציב סגור, זה היה הסיכום.
<עמוס צייאדה: גם עכשיו, זה מה שעבר.
ישראל אייכלר: כמה עבר?
<עמוס צייאדה: כ-100 מיליון שקלים.
<עמוס צייאדה: זה אותו דבר.
ישראל אייכלר: אם יש כבר יותר אנשים.
<עמוס צייאדה: 100 מיליון שקלים.
<עמוס צייאדה: אני אגיד עוד דבר.
<עמוס צייאדה: לאוכלוסייה הוותיקה אפילו עשו לה מדרגה נוספת שבה - - -
ישראל אייכלר: את רושמת כוועדה.
ישראל אייכלר: אני רוצה מבחינתנו ללכת לברר מה קורה פה.
ישראל אייכלר: זה הרי דברים שבאשמתנו, לא באשמת המחלקה.
<שלומית אבינח: רגע עמוס, אתה אומר לאוכלוסייה החדשה, למשל על אלה שלפני החוק, אלה שבעלי רכב ששללתם אותם לגמרי ועכשיו אתם מכניסים אותם כזכאים?
<שלומית אבינח: לזה אתה קורא אוכלוסייה חדשה?
<שלומית אבינח: מה זה אוכלוסייה חדשה?
<עמוס צייאדה: לא, דיברנו כרגע, נגיד על מי שהצטרף עכשיו כמקבל מלגה.
<עמוס צייאדה: זה אוכלוסייה חדשה.
<עמוס צייאדה: נגיד מי שלא קיבל בעבר וייכנס.
<שלומית אבינח: למה הוא לא קיבל?
<עמוס צייאדה: כי הוא לא הגיש בקשה.
<עמוס צייאדה: לא משנה למה.
<עמוס צייאדה: עוד לא הגענו לרכב, שנייה.
<עמוס צייאדה: עוד לא הגענו לרכב בכלל.
<עמוס צייאדה: אנחנו מדברים פה ודיברנו כרגע על תקציב.
<שלומית אבינח: מה קהל היעד?
<שלומית אבינח: כמה אתם חושבים?
<שלומית אבינח: למשל במלגות של דרגות הסבסוד של המדינה למעונות, קהל היעד שהם מדברים זה 100,000 ילדים.
<עמוס צייאדה: קהל היעד פה לדעתנו הוא לכיוון של 10,000 זכאים.
<עמוס צייאדה: השנה, בגלל שזה היה באמצע שנה, קצת בלי הכנה, בוא נאמר וגם תהליך רטרואקטיבי, כלומר הייתה פה היערכות מאד מאד מהירה, שאנשים כנראה לא היו מוכנים אליה ויכול להיות שהרבה אנשים גם לא הגישו.
<עמוס צייאדה: לדעתי הרבה אנשים גם לא הגישו בגלל שחשבו שבגלל שהם מסיימים את השנה החמישית הם לא יהיו זכאים יותר, אז אמרו שמע, בשביל כמה חודשים אין טעם בכלל לבוא ולהגיש בקשות, או אפילו שנה שלמה אין טעם להגיש בקשה.
<עמוס צייאדה: לדעתי השנה הזאת הכמות של הבקשות תגדל.
<שלומית אבינח: באיזו שנה?
<עמוס צייאדה: בשנה הזאת, 2017.
ישראל אייכלר: רגע, בשנת 2017 נרשמו רק 3,550?
<עמוס צייאדה: לא, לא, זה היה בשנת 2016.
<עמוס צייאדה: בשנת 2017 עוד לא אפשרנו בכלל להגיש בקשות כי חיכינו לחוק שיעבור.
<עמוס צייאדה: עכשיו אנחנו קיבלנו את החוק ואתמול או שלשום הוא פורסם ברשומות.
<עמוס צייאדה: קיבלנו אותו לידינו אתמול.
<עמוס צייאדה: אנחנו עכשיו מתחילים להכין את הפרסום לשנת 2017.
<עמוס צייאדה: אני אספר לכם רק שמבחינת היעילות וכדי להקל על אנשים, אז הגדרנו את הטופס מלכתחילה לשנים 2016-2017.
<עמוס צייאדה: כלומר שכל מי שקיבל לא יצטרך להגיש שוב.
<עמוס צייאדה: אנחנו מנסים לעשות איזה שהוא טופס מכוון, כי אחד הדברים שמאד מאד הקשו על המחלקה, שמאיר כהן יושב כאן ו - - -
ישראל אייכלר: רגע, למה הוא כל כך רדום?
ישראל אייכלר: כאילו שהוא היה פה כל הלילה.
<עמוס צייאדה: לא, לא, הוא לא מהדברנים.
מאיר כהן: הוא מייצג אותי טוב.
<עמוס צייאדה: אני יכול להגיד לך, הרב אייכלר, שהוא מגיע בשבע בבוקר כמו שעון ויוצא בשש בערב כל יום רצוף, אין הפסקות.
<עמוס צייאדה: עבדו מאד מאד קשה עם כל הדברים שהוגשו ואנחנו פתחנו ואמרנו תגישו גם במייל, גם בפקס.
<עמוס צייאדה: כל בן אדם גם תפס את הטלפון שלו, צילם עם הטלפון ושלחו.
<עמוס צייאדה: 5-6 פעמים שלחו את הבקשות או שלחו מסמכים שצריך להשלים.
<עמוס צייאדה: למחלקה לקח המון המון המון זמן, מה שממש הכביד על ההגשה ועל תשלומי התמיכה פה - רק למיין את הבקשות ואת הטפסים הרלבנטיים.
<עמוס צייאדה: אנחנו מנסים ללכת על איזה שהוא כדי שיקל על כולם וכמו שאמרתי, אנחנו קודם כל - - -
ישראל אייכלר: באיזה חודש זה יהיה שתפתחו?
<עמוס צייאדה: מבחינתנו תוך כמה ימים.
<עמוס צייאדה: תוך שבוע שבועיים נעלה מודעה לאוויר.
ישראל אייכלר: שבוע, שבועיים.
ישראל אייכלר: מה קורה לאברך שנולד לו ילד במשך השנה?
<עמוס צייאדה: זו באמת השאלה שגם אנחנו שאלנו את עצמנו.
<עמוס צייאדה: כרגע אין לי מה להציע לו, אלא רק שהוא יקבל בשנה שאחרי.
ישראל אייכלר: למה שיפסיד שנה?
ישראל אייכלר: זה 15,000 שקלים.
<עמוס צייאדה: הוא לא יפסיד שנה, הוא יקבל את השנה הזאת.
<עמוס צייאדה: כלומר אם הוא יתחיל לקבל, לדוגמא מי שנולד לו נגיד בגיל 16, לא כל כך מהר הוא יוצא ממעגל הזכאות.
<שלומית אבינח: לא, - - - כשהילד יהיה בן חצי שנה הוא יתחיל לקבל.
<עמוס צייאדה: כן, הוא יתחיל לקבל מינואר ויקבל את זה.
<עמוס צייאדה: הוא לא מאבד את החצי שנה הזאת.
ישראל אייכלר: רגע, הוא נניח נולד ב - - -
<עמוס צייאדה: באמצע 2016.
ישראל אייכלר: לא, אני מדבר על מי שנולד בפברואר השנה, בשנת 2017 והוא נולד אחרי הרישום.
ישראל אייכלר: כמה זמן אתם נותנים לרישום?
<עמוס צייאדה: חודשיים.
ישראל אייכלר: הוא נולד במרס, אז הוא לא יקבל את כל השנה הבאה.
<עמוס צייאדה: אבל הוא יתחיל לקבל משנה הבאה 5 שנים.
<עמוס צייאדה: יש לנו קושי לאפשר פה מועדים נוספים כשיש לנו תקציב מוגבל וסגור.
<עמוס צייאדה: אי אפשר לתת פה.
<עמוס צייאדה: זה כמו מוסד שהגיש בקשת תמיכה ולהגיד לו תעדכן תלמידים והכל.
<עמוס צייאדה: זה לא המנגנון.
ישראל אייכלר: תשאלי את השאלות בקול.
<שלומית אבינח: יש לך את השאלות.
<שלומית אבינח: אנחנו בדיוק חוזרים לסיפור של הדרגות, סבסוד.
<שלומית אבינח: כלומר יש את הבקשות שעדיין לא טיפלו, כל מה שרשמתם.
<שלומית אבינח: לפי מה שאתם מסרתם 3,847 כבר קיבלו.
<שלומית אבינח: 1,250 בקשות נמצאות עדיין בטיפול לפי הפירוט הבא ונתתם פה פירוט – 130, 140, 170.
<שלומית אבינח: אני אגיד לצורך הפרוטוקול 130 בקשות הוגשו נתונים ששוללים זכאות לסיוע.
<שלומית אבינח: האם הודעתם לאברכים?
<שלומית אבינח: 140 בקשות הגיעו באיחור – מה יהיה איתן?
<שלומית אבינח: לא יקבלו?
<שלומית אבינח: כן יקבלו?
<שלומית אבינח: מתי תחליטו?
<שלומית אבינח: 170 בקשות עם הכנסות גבוהות.
<עמוס צייאדה: אוקיי, הבנתי את הרעיון.
<עמוס צייאדה: אני אתייחס לכל הסעיפים.
<שלומית אבינח: אני אומרת שוב, בדרגות, כלומר כל הלחץ וצוואר הבקבוק שנוצר, שפשוט כמו שאתה אומר נוצר עומס, כיו פשוט גם הגיעו בקשות חדשות וגם הוותיקות לא טופלו ולא היה - - -
<עמוס צייאדה: לא, קודם כל העומס הוא בגלל שהתחלנו לעבוד באמצע השנה וככה זה.
<עמוס צייאדה: כלומר, אני מניח שהשנים הבאות יהיו יותר טובות.
<עמוס צייאדה: גם אם אני אפרסם מודעה לתמיכה במוסדות כרגע באמצע השנה, שזה משהו חדש ופתאום יגיעו לי 1,000 או 2,000 או 5,000 בקשות, אז תהיה פה תקופת הסתגלות לא פשוטה.
ישראל אייכלר: רגע, אתה עובר יותר מ-10,000 השנה הזאת?
<עמוס צייאדה: בגלל - - -
ישראל אייכלר: זה לא ברור, כי אם עד עכשיו הגיעו 3,800 בקשות - --
<עמוס צייאדה: אנחנו נתקרב למספרים הרבה יותר גבוהים.
<עמוס צייאדה: לדעתי אחרי התיקון שמוסיף את ארבע השנים הנוספות, כל אלה שחשבו שהם בחוץ ואולי לא הגישו בשנה הזאת, אמרו תשמע, לא שווה לי כמה חודשים או שנה אחת מקסימום להתחיל לקדם פה כסף או מיוני שזה פורסם, למרות שקיבלו רטרואקטיבית ולהפסיק עבודה או לא יודע מה.
<עמוס צייאדה: או שאם אני אתחיל לקבל, אני אעזוב איזו שהיא עבודה ואחר כך אצטרך לחפש עוד פעם עבודה.
<עמוס צייאדה: לדעתי התיקון של ארבע השנים יכניס לפה הרבה אנשים, הרבה יותר מבעבר.
<עמוס צייאדה: מנהלת הוועדה שאלה ואני ארצה להתייחס.
ישראל אייכלר: קודם לעניין של הטפסים, שפעמיים בשנה אתה אומר שאתה לא יכול לפתוח, אבל אנחנו ביקשנו שכן יפתחו ארבע פעמים בשנה.
ישראל אייכלר: אז אנחנו מבקשים שוב, לפחות פעמיים בשנה.
ישראל אייכלר: לא יכול להיות שזה יהיה רק פעם בשנה.
ישראל אייכלר: זה נראה לי לא - - -
<עמוס צייאדה: אוקיי, אז אני מציע שבואו נראה את ההגשה, בואו נראה מה קורה עם התקציב, מה מצבנו.
ישראל אייכלר: נצטרך להילחם בוועדת הכספים שיהיה עוד תקציב.
ישראל אייכלר: אבל אם אין לך את האנשים, אתה לא צריך עוד תקציב.
ישראל אייכלר: אתה לא גומר את התקציב עצמו.
<עמוס צייאדה: בסדר גמור, אוקיי.
<עמוס צייאדה: אז אני גם מציע להילחם, הרב אייכלר, באמת אם רוצים, גם לתת את כוח האדם לטפל בזה.
<עמוס צייאדה: כלומר, בהנחה שהדבר הזה - - -
ישראל אייכלר: עם מי צריך להילחם?
ישראל אייכלר: אני מדבר עם שר החינוך, אם אני אגיד לו שיש איזו יחידה שצריכה עוד שני עובדים, זה יעזור לי?
<עמוס צייאדה: לא צריך, לא, לא.
<עמוס צייאדה: לחבר שלך, הרב משה גפני.
<עמוס צייאדה: תסגור את זה מול האוצר.
<עמוס צייאדה: שיתנו את כוח האדם.
<עמוס צייאדה: כל העובדים שבאגף - - -
ישראל אייכלר: זה לא משאבי אנוש של משרד החינוך עצמו?
<עמוס צייאדה: הרב אייכלר, אף אחד לא ידאג להבטחת הכנסה, כמו שאתה יודע, אם אתה לא תדאג ואם חברי הכנסת החרדים לא ידאגו.
ישראל אייכלר: אולי נוסיף - - - שאנחנו מבקשים להוסיף לתגבר את צוות היחידה הזאת.
ישראל אייכלר: אנחנו נשלח מכתב לשר החינוך ולסגן שר החינוך.
ישראל אייכלר: יש לזה השפעה?
ישראל אייכלר: וליושב ראש ועדת הכספים.
ישראל אייכלר: שיתגברו את היחידה.
<עמוס צייאדה: אני חושב שאם רוצים לפתור, זה בדיונים מול האוצר.
<עמוס צייאדה: אתם צריכים לבקש.
<עמוס צייאדה: כל העובדים באגף פה התגייסו מחודש יוני.
ישראל אייכלר: כמה עובדים אתם, שבעה?
<עמוס צייאדה: בתוך היחידה של הבטחת הכנסה יש כרגע ארבעה פלוס ארבעה סטודנטים.
<עמוס צייאדה: כשסטודנטים זה חצי משרה ובתקופות של מבחנים הם לא נמצאים ואי אפשר לתת מענה טלפוני.
<שלומית אבינח: אם יש לו מבחן, אם יש לו חופשת סמסטר.
<שלומית אבינח: ואם יש מבחן מגיע לו חופשה.
ישראל אייכלר: אנחנו יודעים את זה בכנסת.
<עמוס צייאדה: לא, בסדר, יש פה ארבעה.
<עמוס צייאדה: אמורים להיות כאן עוד שני עובדים, אבל אם רוצים פה יותר מהגשה של פעם אחת בשנה, צריך גם לתת כאן את המענה מבחינת כוח אדם.
ישראל אייכלר: כמה, עוד שני עובדים?
<עמוס צייאדה: אני חושב.
ישראל אייכלר: תרשמי שאנחנו דורשים שהיחידה תתוגבר לפחות בעוד שני עובדים, כדי שיוכלו לפתוח וקודם כל לענות יותר מהר וגם כדי לפתוח עוד מועד.
ישראל אייכלר: זה נראה לי מאד לא סביר, כי ברוך השם האברכים הצעירים האלה כל שנה יש להם ילד וזה מאד משפיע.
<עמוס צייאדה: יכול להיות שזה יאפשר לתת עוד איזה שהוא מועד, כמובן עם השיקולים של התקציב.
ישראל אייכלר: כן, חייבים לעשות עוד מועד, כי אי אפשר שנה שלמה לסגור את זה.
<עמוס צייאדה: לגבי סעיף 4, אני רוצה לקשור אותו גם - - -
ישראל אייכלר: רגע, ראית את סעיף 2 לעניין המענה הטלפוני?
<עמוס צייאדה: אז יש סעיפים אחרים, ברשותך.
ישראל אייכלר: אה, סעיף 4 פה?
ישראל אייכלר: עברת.
<עמוס צייאדה: אוקיי, אם אתם רוצים לפי הסדר, אז דילגנו.
ישראל אייכלר: מה שנוח לך.
<עמוס צייאדה: אין בעיה.
<עמוס צייאדה: אז דילגנו על הסעיף של מי שמקבל קצבת נכות.
ישראל אייכלר: לפי השאלון שהגשת.
<עמוס צייאדה: אז קודם כל לגבי קצבת נכות – בחוק נקבע שעד 25,000 שקלים אפשר להחזיק רכב ונקבע שקצבת נכות שוללת את הזכאות למלגה.
<עמוס צייאדה: כך נקבע בחוק.
<עמוס צייאדה: שאפשר להחזיק רכב, זה הסעיף הראשון.
<שלומית אבינח: קצבה זה כהכנסה.
<עמוס צייאדה: ששוללת.
ישראל אייכלר: כתוב לא תחשב.
ישראל אייכלר: אה, אנחנו ביקשנו שלא תחשב.
<שלומית אבינח: רכב לא נחשב.
<שלומית אבינח: באפור זה התשובות.
<עמוס צייאדה: הכתב באפור.
ישראל אייכלר: קצבת נכות נכללת במסגרת ההכנסות השוללות קבלת סיוע.
ישראל אייכלר: בכל התקציבים נדמה לי, בכל הזכויות האחרות של נכים, קצבת הנכות לא נחשבת.
ישראל אייכלר: גם במיסים אני חושב.
<עמוס צייאדה: יכול להיות, אבל שוב, פה זה עבר בחוק, הרב אייכלר.
<עמוס צייאדה: אנחנו הקטנים בוודאי לא - - -
ישראל אייכלר: תרשמי שאנחנו מבקשים שינוי בחוק, שקצבת נכות לא תחשב.
ישראל אייכלר: זה דבר נוראי.
ישראל אייכלר: אבל אני מבין שהרכב כבר - - -
<עמוס צייאדה: הרב כן, וכמובן שמי שמחזיק לצרכים רפואיים, גם המגבלה של ה-25,000 שקלים לא חלה עליו.
ישראל אייכלר: רכב שעולה 25,000 שקלים?
<שלומית אבינח: ניידות.
<שלומית אבינח: שיש נגיד ילד נכה, נכון, זאת הכוונה?
<עמוס צייאדה: כן, לצרכים רפואיים.
<עמוס צייאדה: מי שנגיד יש לו ילד נכה ומאושר לו רכב וגמלת ניידות מביטוח לאומי, יכול להחזיק כל רכב, גם ב-200,000 שקלים.
ישראל אייכלר: את זה רציתי לשמוע, כי הרכב של נכה עולה כבר - - -
<שלומית אבינח: אבל זה לא יזכה אותו, כי יש לו הכנסה מקצבה.
<עמוס צייאדה: לא, אבל זה לילד נכה.
<שלומית אבינח: אה, לילד כן?
<שלומית אבינח: להורים לא, לילד כן.
<עמוס צייאדה: אגב, זה לא חידוש.
<עמוס צייאדה: זה נכנס אמנם בחוק, אבל זה לא חידוש.
<עמוס צייאדה: גם לאורך כל שנות קיומה של המלגה הזו, משנות ה-80, מי שקיבל גמלת ניידות או קצבת נכות בגין ילד נכה, יכול היה להחזיק רכב.
<עמוס צייאדה: התוספת היא כמובן גם לגבי מי שלא מקבל ניידות שיכול להחזיק רכב בסכום שמופיע כאן.
ישראל אייכלר: הרבה צריך לעלות 25,000 שקלים?
<עמוס צייאדה: עד 25,000 שקלים, כן.
ישראל אייכלר: אני מזמן לא קניתי רכב, אבל נראה לי שרכב עולה 140,000 שקלים, לא?
<קריאה: אז אם יש לו 140,000 שקלים, הוא לא צריך לקבל תקציב?
<קריאה: זה מה שהם טוענים.
ישראל אייכלר: אבל איפה יש רכב ב-25,000 שקלים?
ישראל אייכלר: רק המוסך יעלה לו כל חודש 10,000 שקלים.
<עמוס צייאדה: אני יכול פה להגיד לך הרב אייכלר, שהמחירים של המכוניות היום ברצפה.
ישראל אייכלר: משומשות?
<עמוס צייאדה: כן, ברצפה.
<עמוס צייאדה: קונים חדש בלי - - -
<קריאה: בלי לשלם.
<עמוס צייאדה: לא, לא בלי לשלם, אבל קונים מכוניות חדשות בקצב מטורף.
<שלומית אבינח: אתה צריך להירשם לפרוטוקול.
ישראל אייכלר: תן לו לגמור את התשובות קודם.
<עמוס צייאדה: סתם, אני אתן לכם דוגמא.
<עמוס צייאדה: יש לי אחיין שהוא אברך בהר המור ואתמול הוא סיפר לי שהוא קנה מכונית, הוא קנה מציבושי שנת 2008, אוטו משפחתי, ב-19,500 שקלים.
ישראל אייכלר: אה, יופי.
<עמוס צייאדה: אז זה לכל דבר ועניין.
<עמוס צייאדה: אני גם נוסע באוטו משנת 2008 וגם אשתי משנת 2008.
ישראל אייכלר: אתה נוסע באוטו משנת 2008?
ישראל אייכלר: כמה פעמים בשנה אתה במוסך?
<עמוס צייאדה: אפס כמעט.
<עמוס צייאדה: השיטה היא – קונים מכונית יפנית ולא מגיעים למוסך.
<עמוס צייאדה: לכבודו יש סקודה סופרב, נכון?
<עמוס צייאדה: איך אני יודע?
ישראל אייכלר: כי שמעת בטח מחיים.
<עמוס צייאדה: לא, ראיתי אותך בכנפי נשרים לפני כמה שבועות.
ישראל אייכלר: איפה, במוסך?
<עמוס צייאדה: לא, בכנפי נשרים.
<עמוס צייאדה: בדיוק עברתם.
ישראל אייכלר: לא ראיתי.
ישראל אייכלר: טוב, בואו נמשיך הלאה.
ישראל אייכלר: סעיף 4.
ישראל אייכלר: רגע, כמה אברכים, 3,847?
<עמוס צייאדה: היו כאן מעל 5,000 בקשות.
<עמוס צייאדה: יתר הבקשות ואני רוצה קודם לקשור את זה - - -
ישראל אייכלר: סעיף 4 הוא סעיף קצת מורכב.
ישראל אייכלר: בוא תגיד לי מה.
<עמוס צייאדה: אז קודם כל בסעיף 9 ואני רוצה לחבר אותו עם סעיף 4, שאלתם גם לגבי פניות שהלכו, קיבלו מענה, לא קיבלו מענה והכל.
<עמוס צייאדה: אז שוב, אנחנו עבדנו פה עם קושי מאד גדול של כוח אדם.
<עמוס צייאדה: למרות זאת טיפלנו קודם כל במי שלקוי.
<עמוס צייאדה: במי שיש לו השלמות ובמי שהצטרך לתקן ולהשלים את הבקשה.
<עמוס צייאדה: מי שצריך להגיד לו תביא, תוסיף, תביא עוד טופס שלא תעבור את הזמן.
<שלומית אבינח: איך פניתם, בדואר?
<עמוס צייאדה: פנינו בדואר רשום וגם בטלפונים, לתפוס את האנשים אחד אחד ולהגיד להם מה להשלים.
<עמוס צייאדה: פנינו גם במכתבים, אבל גם הרמנו טלפון לאנשים, לתפוס אותם, להגיד להם תראו, יש לכם עוד שבוע להגיש את הבקשה, יש לכם עוד כך וכך ימים, תגישו כדי שלא תאבדו את המועד.
<עמוס צייאדה: זה בעניין הזה.
<עמוס צייאדה: רק בימים אלה אנחנו שולחים כבר לאלה שמקבלים כבר כסף.
<עמוס צייאדה: זה פחות דחוף, כי אם אתה מקבל כסף אתה יודע שאתה מקבל ואתה בפנים ואין שום בעיה.
<עמוס צייאדה: רק עכשיו אנחנו מגיעים לאלה שקיבלו ויוצאים אליהם מכתבים.
<עמוס צייאדה: מאיר יכול לעדכן פה אם צריך.
<שלומית אבינח: ומה עם כל אלה שהגישו באיחור?
<עמוס צייאדה: אוקיי, ככלל, מי שמגיש באיחור לא אמור לקבל תמיכה.
<עמוס צייאדה: אני אומר שתי הערות.
<עמוס צייאדה: אחת, שאנחנו הארכנו את המועד בעוד כמה שבועות, להזכירכם.
<עמוס צייאדה: וההערה השנייה וגם כתוב כאן
<עמוס צייאדה: במסמך, שמי שיש לו מקרים מיוחדים ומנומקים למה הוא הגיש באיחור, למשל הוא יבוא ויגיד לי כן הגשתי, - - - , לא יודע, אישור פקס או כל טיעון שאני יכול לקבל אותו ויש פה איזו שהיא טענה שהיא לגיטימית, סבירה והגיונית, אנחנו מקיימים דיון פרטני לגבי כל בקשה כזו.
<עמוס צייאדה: אבל מישהו שסתם הגיש באיחור, בלי שום הסבר, בלי שום הצדקה גם אחרי ההארכה, אז אנחנו - - -
ישראל אייכלר: עמוס, אני רוצה להגיד לך מה עשינו פה עם שלומית, מנהלת הוועדה לגבי הזכויות של האנשים שמקבלים ממשרד התעסוקה הנחות במעונות יום ובמשפחתונים.
<שלומית אבינח: במשרד הכלכלה.
ישראל אייכלר: משרד הכלכלה, אחרי הרבה הרבה תלונות שהיו עליהם וזה עזר להם ועזר לנו ולציבור.
ישראל אייכלר: שאדם שהגיש את הטופס הבסיסי עם הפרטים שלו, אז הוא נחשב - - -
<עמוס צייאדה: לא, אני לא דיברתי על אחד כזה.
<עמוס צייאדה: לגבי אלה שהגישו וצריכים השלמות, אני יכול להגיד לכם שעד סוף השנה גם, כלומר מיוני, עוד שהוגשו הבקשות - - -
ישראל אייכלר: זאת אומרת הוא כן זכאי.
ישראל אייכלר: מי שהגיש את הבסיסי כן זכאי.
<עמוס צייאדה: המשיכו במחלקה לבקש השלמות.
ישראל אייכלר: אתם מדברים על מי שבכלל לא הגיש.
מאיר כהן: עד 30 בדצמבר.
<עמוס צייאדה: עד 30 בדצמבר עוד רדפו אחרי האנשים שיתנו את ההשלמות.
ישראל אייכלר: זאת אומרת שלא שללתם ממי שלא השלים?
<עמוס צייאדה: לא, חס וחלילה.
ישראל אייכלר: אלא אתה מבקש.
ישראל אייכלר: בבקשה הראשונית אתה מבקש.
<עמוס צייאדה: אכן.
<עמוס צייאדה: זה לגבי כאלה שלא הגישו בכלל.
ישראל אייכלר: שיהיה ברור, כן.
<עמוס צייאדה: אתה יכול כמובן להתערב פה.
<עמוס צייאדה: זה קטע קלאסי שלך.
<עמוס צייאדה: אז 563 נמצאו ונבדקו עם כל מיני ממצאים שליליים.
<עמוס צייאדה: למשל רואים שלמישהו יש יותר מנכס אחד, שיש לו איזה שהן הכנסות.
<עמוס צייאדה: בעיקר זה הסיפור של הנכסים.
<עמוס צייאדה: ואז לא מעט אנשים באו והביאו אישור, ממש, קודם כל טענו שאין להם נכס או שהם מכרו, או שזה היה לפני שנתיים ושלוש וכאלה.
<עמוס צייאדה: את אותם אנשים, כלומר למרות שקיבלתי את הקבצים הרי באופן מקוון, קיבלתי נגיד על גבי דיסק, בשלב הראשון, בעתיד יהיה ממשק שיעבור בכספת.
<עמוס צייאדה: שלחנו את האנשים האלה לשם להביא אישור ואלה שהביאו אישור והראו באמת שהם זכאים והנתונים שהוצגו לנו לא נכונים, כמובן שנשלם להם.
<עמוס צייאדה: אין בכלל ויכוח עליהם.
<שלומית אבינח: מהתאריך הקובע שהם זכאים?
<עמוס צייאדה: בוודאי.
<עמוס צייאדה: אם בן אדם הגיש בזמן, הוא זכאי לקבל.
<עמוס צייאדה: אני אוסיף עוד משפט.
ישראל אייכלר: כשאתה אומר על נכס נוסף, אבל יש מקרה של אדם שאשתו הרוויחה 1,250 שקלים ולא 1,200 שקלים.
ישראל אייכלר: כמה מותר לה להרוויח, 1,200 שקלים?
ישראל אייכלר: אז בגלל זה לא רק שהוא היה צריך להחזיר את כל הכסף של השנה, 12,000 או 14,000 שקלים, הוא נתן שיקים, אלא שהוא איבד את זכותו לקבל את המלגה הרגילה של משרד החינוך, של מה שנקרא דתות כל השנה.
<עמוס צייאדה: אז פה אני אגיד שני דברים.
<עמוס צייאדה: קודם כל לגבי הנושא הזה, רציתי להגיד שאנחנו שמרנו משהו כמו 15, כמה זמנו בהתחייבויות?
<עמוס צייאדה: בכל אופן, שמנו מיליוני שקלים לכל הבקשות שבערעורים, שמרנו בסוף השנה כסף עבורם, שזה לא יבוא מהתקציב של שנת 2017.
<עמוס צייאדה: בהמשך לנושא הקודם, אני רוצה לחזור עוד לפני ולהשלים את מה ששאלה אותי מנהלת הוועדה.
<עמוס צייאדה: לגבי השאלה השנייה עם ה-1,250, אז תראו, אני מזכיר לכם את הקריטריונים.