GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: אני חושב שזה הזמן ל - - -
<ירון רביד: ברשותך, אני רק רוצה עוד שתי מילים על 15 דקות ועל הנייר שחולק כאן.
ישראל אייכלר: אני עוד לא מתייחס לזה.
ישראל אייכלר: הדיון עכשיו הוא על הקו להדסה.
<ירון רביד: אז אני אשמח להתייחס, כי הנייר מלא טעויות.
ישראל אייכלר: אני רוצה את התשובות של האוצר לדברים האלה.
ישראל אייכלר: מי מדברת?
<שלומית אבינח: שני.
<שני רדמן: אני אתייחס בקצרה ברשותך.
ישראל אייכלר: כן, גברת שני.
<שני רדמן: אני לא חושבת שנכון שננהל את המשא ומתן עם סיטיפס פה בוועדה ואנחנו עושים את זה כבר - - -
ישראל אייכלר: או, זה כבר יומרני בשבילי להיות המתווך ביניכם.
<שני רדמן: אני יודעת.
<שני רדמן: ירון היה - - -
ישראל אייכלר: אבל אני רוצה תשובות לטיעונים שלו.
<שני רדמן: אז אנחנו מאד מכבדים את האנשים בסיטיפס, אבל לא יתכן שסיטיפס מנסה לסחוט את המדינה על חשבון הציבור, הציבור הירושלמי גם.
<שני רדמן: אנחנו כמדינה מנהלים כמעט שנתיים משא ומתן מאד מאד קדחתני עם סיטיפס והתקשרנו רבות.
<שני רדמן: אותם 350 מיליון יורו, עמדת המדינה ומחירי השוק הם נמוכים משמעותית מהסכומים שהוסכמו ובכל זאת הלכנו כי רצינו לקדם, להרוויח בעצם את השנה וחצי שנתיים הקדמה האלה.
<שני רדמן: בפועל אנחנו מרגישים שסיטיפס – מעבר למה שהיא מקבלת – רוצה הרבה יותר, דברים שלדעתנו אין לא היגיון כלכלי ולא היגיון ציבורי בעצם להפנות תקציבים מתקציב המדינה, תקציב התחבורה, תקציב שיכול ללכת גם לבריאות ולחינוך ולדברים חשובים אחרים.
ישראל אייכלר: למה לא להפריד בין שני ההסכמים?
ישראל אייכלר: לעשות הסכם על מה שאתם מסכימים, להתחיל לסלול, שנה, שנתיים תריבו על ההפעלה ואז הם לא יוכלו להפעיל לפני שהם לא מסכימים אתכם.
<שני רדמן: זו הצעה מעניינת, אבל בסופו של דבר היא לא ישימה.
<שני רדמן: מי שבונה, המטרה שלנו בעצם שהגורם שבונה את המיזם הוא גם יתחזק אותו.
<שני רדמן: זו כל המהות של זכיינים.
ישראל אייכלר: נו, זה שתי חברות אחיות.
<שני רדמן: כן, ולכן הקשר שיש בין ההפעלה לבין ההקמה הוא חזק מספיק בשביל שאנחנו נרצה לעשות את זה בידי גורם אחד.
<שני רדמן: מה גם שאנחנו לא רוצים להיות שבויים בידי סיטיפס.
<שני רדמן: אם אנחנו נתחיל וניתן להם בעצם את הביצוע של הארכות, כשנגיע לשלב המשא ומתן - - -
ישראל אייכלר: יש לכם אפשרות לא לתת להם את הביצוע?
<שני רדמן: כן, ואנחנו נערכים לאפשרות הזו.
<שני רדמן: הסכם הזיכיון מאפשר לנו את זה.
ישראל אייכלר: הרי יש לכם הסכם.
<שני רדמן: ההסכם, בעצם מדובר באופציות שיש למדינה – אני מפשטת את זה – במסגרת הסכם הזיכיון המקורי משנת 2006, שהמדינה יכולה לממש אותם ורצתה אגב לממש אותם, באמת כדי להקדים את הזמנים, לא מעבר לזה, כהקדמת השקעה.
<שני רדמן: המדינה יוצאת בעוד מספר שבועות למכרז, בעצם לקו הירוק, הקו החדש של הרכבת ואנחנו מתכוננים כרגע, ככל ש - - -
<קריאה: זה הקו הכחול.
ישראל אייכלר: מה זה הקו הירוק?
<שני רדמן: זוהר, אתה רוצה לפרט?
<זוהר זולר: זה גבעת שאול.
ישראל אייכלר: רגע, מחקתם את הקו הירוק הוותיק שגדלנו עליו?
<קריאה: זה קו ירוק בהיר.
<קריאה: ירוק בקבוק.
ישראל אייכלר: כן, נו, אז איפה הקו הזה?
<זוהר זולר: בשכונת גילה בדרום לכיוון צומת פת, דרך מלחה, גבעת מרדכי, האוניברסיטה העברית בגבעת רם, הכניסה לעיר, רחוב בר אילן לכיוון הר הצופים.
ישראל אייכלר: שזאת אומרת שזה קו שאתם לא חייבים עם סיטיפס.
<שני רדמן: זה קו שאנחנו עושים בנפרד.
<שני רדמן: אנחנו מוכנים כבר, ערוכים לצאת למיון מוקדם - - -
ישראל אייכלר: טוב, אבל אני מדבר פה על הדסה.
<שני רדמן: אנחנו רוצים, ככל שהמשא ומתן עם סיטיפס לא יבשיל לכדי מימוש, אנחנו ערוכים בעוד מספר שבועות להכניס בעצם את התחולה של הארכות ושלוחות לתוך המכרז הזה, להביא זכיין אחר שיעשה את כל התכנית.
ישראל אייכלר: בקו להדסה?
<שני רדמן: כן.
<שני רדמן: בקו להדסה ו - - -
ישראל אייכלר: מבחינה חוקית יש לכם אפשרות לעשות את זה?
<שני רדמן: חד משמעית כן.
ישראל אייכלר: משרד התחבורה, מה אתם אומרים?
<משה אמסלם: טוב, אני מצטרף כמובן לדברים של שני, אבל אני אוסיף.
<משה אמסלם: שמי משה אמסלם ממשרד התחבורה, אנחנו כמובן מכירים.
ישראל אייכלר: מה זה מכיר?
ישראל אייכלר: , מכיר גם.
<משה אמסלם: אנחנו במנהרות ביחד.
ישראל אייכלר: היינו במנהרות, כן.
<שלומית אבינח: זה מה זה נשמע לא טוב.
<משה אמסלם: המנהרות האלה דווקא כן נסדקו.
ישראל אייכלר: בכל אופן, מר אמסלם, ההבדל בינך לבין האוצר - - -
<משה אמסלם: אני אגיד.
ישראל אייכלר: אני כאזרח חייב תחבורה ממך, לא מהאוצר.
ישראל אייכלר: אז מתי אתה חושב שאתה יכול לזרז, במה אתה יכול.
<משה אמסלם: אז בואו אני אגיד משהו, כי שני דיברה על המשא ומתן שעשינו עד שהגענו לאותו סכום של 350 מיליון יורו, למרות שהיו בנצ'מרקים והיו לנו הערכות מחיר הרבה יותר נמוכות וזה היה בגלל לחץ של משרד התחבורה.
<משה אמסלם: אנחנו לחצנו על אגף התקציבים.
ישראל אייכלר: כדי לקדם את העניין.
<משה אמסלם: על מנת להגיע לזה.
<משה אמסלם: הנושא היום שוב במחלוקת, הוא נושא טיפה ערטילאי אבל בעתיד הוא כבר לא יהיה ערטילאי והוא יהפוך לנושא מהותי.
<משה אמסלם: אנחנו מדברים פה על התקופה שבסופו של דבר שכשתהיה פה רשת, הרצון שלנו, דווקא של המשרד, שיהיה מפעיל אחד.
<משה אמסלם: זאת אומרת שיהיה מפעיל אחד שיפעיל את כל הרשת.
<משה אמסלם: יש במקטעים האלה מקטעים משותפים בין הירוק לאדום, יש הרבה יתרון להפעלה של מפעיל אחד.
<משה אמסלם: עשינו גם כן פה בנצ'מרקים בעולם ופה רצוי שיהיה - - -
ישראל אייכלר: כשאתה אומר בעולם, תגיד לי, בלונדון, כל המסלולים זה חברה אחת?
<משה אמסלם: דווקא בלונדון כן.
<משה אמסלם: יש עוד הרבה.
<משה אמסלם: יש עוד אולי שתי מדינות, לא זוכר בעל פה, אבל שתי מדינות אולי שלוש, או ערים נקרא לזה, שהיה שם מפעיל אחד או שניים.
<משה אמסלם: זאת אומרת שניים או שלושה מפעילים וגם הם - - -
ישראל אייכלר: ובצרפת למשל?
<משה אמסלם: בצרפת בכל עיר זה מפעיל אחד.
<משה אמסלם: בצרפת הם עוד מגדילים.
<משה אמסלם: אתה תראה שגם האוטובוסים זה יחד עם המפעילים של הרכבת.
ישראל אייכלר: זאת אומרת העניין של האיחוד זה טוב, כי אנחנו יודעים שתחרות לפעמים זה יותר טוב.
<משה אמסלם: זה גורם לוורסטיליות, זה ברור שזה משלים אחד את השני.
<משה אמסלם: אחת הבעיות הקשות שיש לנו בהסכם, זה של חוסר תחרות.
<משה אמסלם: כי כשאנחנו לא יכולים לאפשר תחרות, אז איפה נוסע, אז התחבורה של האוטובוסים היא יותר דלילה ועוד כל מיני.
<משה אמסלם: אז כמובן ואמרתי את זה כבר בוועדות אחרות, הסכם כזה כבר לא נעשה.
<משה אמסלם: במשרד התחבורה ההסכמים הבאים כבר יהיו קצת שונים.
ישראל אייכלר: לא לתת מונופול.
<משה אמסלם: לא לתת מונופול ובסוף - - -
ישראל אייכלר: אז למה פה אתם מתעקשים על האחדות?
ישראל אייכלר: אולי פה באמת כדאי שתהיה חברה מפעילה וחברה בונה?
<משה אמסלם: לא, הבעיה היא לא בונה או זה.
<משה אמסלם: הבעיה שלנו, הבעיה היום של המדינה מול סיטיפס זה לא ההפעלה עצמה אלא המשמעויות של הפעלה.
<משה אמסלם: כשאני קונה, יש לנו אפשרות לקנות את הסכם הזיכיון מסיטיפס.
<משה אמסלם: יש כמה תנאים, יש פה משפטן, אבל אני לא חושב שאנחנו צריכים.
ישראל אייכלר: לא ניכנס לפרטים, אבל בכללי אנחנו רוצים לדעת.
<משה אמסלם: אנחנו צריכים שתנאי אחד זה שיהיה תהליך של קו אחר, של הקו הירוק, אז אני יכול לבוא לסיטיפס ולבקש לרכוש את הסכם הזיכיון.
<משה אמסלם: לרכוש את הסכם הזיכיון, שוב, בעברית פשוטה, זה לתת לו את הרווחים הצפויים לכל שנות הזיכיון מינוס פלוס - - -
ישראל אייכלר: כדי שייצא החוצה כאילו?
<משה אמסלם: כדי שייצא, כן.
<משה אמסלם: שוב, הוא הביא את הבנקים, הוא עשה.
<משה אמסלם: הוויכוח הוא על הרווחים שייווצרו מאותן הארכות והשלוחות – האם כל זה מגיע לסיטיפס או לא.
<משה אמסלם: זה פשוט היום הויכוח בין המדינה ל - - -
ישראל אייכלר: השלוחות עדיין שלא בהסכם?
<משה אמסלם: לא, השלוחות שאנחנו צריכים לבנות.
ישראל אייכלר: שיש בהסכם.
<משה אמסלם: כן, שיש לו אופציה בהסכם לבנות אותם.
<משה אמסלם: יש אופציה כזאת.
<משה אמסלם: גם המילה אופציה היא לא מדויקת, אבל יש לו זכות לתת לנו הצעה פעם ראשונה או משהו כזה.
ישראל אייכלר: לחברות האחרות יש את הניסיון המקצועי שיש להם?
<משה אמסלם: בוודאי.
<משה אמסלם: כאילו, לבנות רכבת, קודם כל חברת אלסטון, שהיום היא החברה המקצועית שסיטיפס הביאה בקונסורציום הזה, היא חברה טובה וחברה מקצועית.
<משה אמסלם: אגב, היא תוכל להשתתף גם כן במכרז של הירוק.
<משה אמסלם: אין מניעה, זה לא קשור אחד לשני.
ישראל אייכלר: אלסטון זו החברה האחות?
<משה אמסלם: לא, אלסטון זה הקבלן שמבצע את העבודות.
<משה אמסלם: זו אותה חברה, היא יודעת לבנות רכבות, לבנות מסילות, לעשות את החשמול, לעשות את כל מה שצריך שהוא רכבת כאילו.
ישראל אייכלר: אז בואו נתקדם למה שמעניין את האזרח שלנו.
ישראל אייכלר: מתי אתה חושב שהסאגה הזאת יכולה להיגמר?
<משה אמסלם: תשמע, אני מאד מקווה.
<משה אמסלם: ירון אמר ומשרד התחבורה לא בלב המשא ומתן שיש היום בין האוצר לסיטיפס, אבל אני מקווה שהם יידעו להתכווץ בצורה כזאת, כי בסוף זה כסף ציבורי ומנהל אגף תקציבים והחשב הכללי גם צריכים איזו שהיא אחריות.
<משה אמסלם: זה יכול להגיע שם לסכומים מאד מאד גבוהים.
<משה אמסלם: זה מאות מיליונים.
<משה אמסלם: אני לא יודע כמה, אני לא רוצה להבטיח כלום בשולחן הזה, אבל זה כסף גדול.
<משה אמסלם: זה כסף גדול כשלמעשה התחושה של נציגי הממשלה, שזה כסף שאסור לנו לשלם אותו.
<משה אמסלם: שזה ציבורית לא נראה טוב לשלם אותו.
ישראל אייכלר: הכל בגלל שהמדינה עשתה הסכם עתידי, שכל הרווחים שייכים למישהו בעתיד?
<משה אמסלם: אתה קונה את זה.
<משה אמסלם: היום מפעיל הקו מייצר לו איזה שהם רווחים, אפילו המדינה מגנה על זה בשנים האחרונות.
<משה אמסלם: כאילו, אם הוא לא מרוויח - - -
ישראל אייכלר: הנה, עובדה שהם הפתיעו ויש 140,000 נוסעים, כך שאתה לא צריך כבר לסבסד כלום.
<משה אמסלם: לא, עוד לא.
יעקב גיל: זה לא הבחירה של הנוסעים.
ישראל אייכלר: לא, אני מדבר יותר על הצד של איך המדינה עושה הסכם בשם הציבור במיליארדים, באופן שהוא לא יכול לדעת אם זה יצליח, לא יצליח, אם נוכל להסתדר איתם, לא נוכל להסתדר איתם.
ישראל אייכלר: או שיקרה למשל שחמש שנים לא יהיה קו לבית חולים.
ישראל אייכלר: זה אסון גדול מאד בעיני.
ישראל אייכלר: איך יוצאים מזה?
<ירון רביד: אפשר להתייחס, יושב הראש?
<ירון רביד: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות.
<ירון רביד: אחת, לגבי הנושא של הסחיטה.
יעקב גיל: של 15 נקודות?
<ירון רביד: לא, לא, לגבי המשא ומתן.
ישראל אייכלר: אני לא מזלזל בהם, אבל אני לא רוצה לסטות.
<ירון רביד: לא, אני משיב כרגע למשרד האוצר.
ישראל אייכלר: אני מבטיח שניתן לזה זמן, אבל באמת, פרופורציה.
<ירון רביד: אני משיב רגע למשרד האוצר.
<ירון רביד: אחד, לגבי הטענה לסחיטה, זו פשוט חוצפה.
<ירון רביד: מה שנעשה פה זה בעצם ניסיון של משרד האוצר להפר הסכם חתום, שהוא חתום עליו.
<ירון רביד: זה אחד ואת זה חשוב להגיד.
<ירון רביד: שניים, אני רוצה שהרב יידע, בעצם מה שמוצע כאן לצרף את ההארכה להדסה ואת השלוחה לגבעת רם ואת הקו לנווה יעקב, שכמו שדיברנו כבר מחכים להם הרבה זמן, מדובר בעיכוב של סדר גודל של לפחות 5 שנים.
<ירון רביד: זה שיפרסמו בעוד חודש או חודשיים את הליך המיון המוקדם לקו הירוק זה בסדר גמור, אבל יש עדיין הרבה עבודה לעשות שם והיכולת לבצע היום את הארכות של הקו האדום, היא קיימת אצלנו.
<ירון רביד: עכשיו לגבי הנושא של התכווצו קצת וכו'.
<ירון רביד: אנחנו כבר הגשנו מספר הצעות פשרה.
<ירון רביד: כמו שאמרתי לרב, לא קיבלנו עד היום תשובה עליהן.
<ירון רביד: לצרף את הארכות הקו האדום לקו הירוק, זה פשוט פגיעה בתושבי ירושלים, נקודה.
<ירון רביד: אין פה דיון מעבר לזה וכל מי שיספר סיפור אחר פשוט טועה ומטעה.
<ירון רביד: זה הכל.
<ירון רביד: אפשר לצרף את זה לקו הירוק.
<ירון רביד: אנחנו גם לא מתנגדים כמובן למפעיל אחד, זה בסדר גמור.
<ירון רביד: יש פה רק - - -
ישראל אייכלר: זה לא לצרף, אתה מתכוון להקנות.
<ירון רביד: לא, בעצם מה הם אומרים לך?
<ירון רביד: הם אומרים לך בגלל שסיטיפס לא מוכנה להיענות לדרישה שלנו לשנות את החוזה שהמדינה חתמה עליו, אז אנחנו עכשיו נדפוק את תושבי ירושלים ושתושבי ירושלים וכל מי שצריך להגיע לבית החולים, יחכה עכשיו חמש שנים.
יעקב גיל: ירון, אתה מייצג את בעלי המניות, אתה לא מייצג את התושבים.
יעקב גיל: אתה מייצג בעלי מניות.
<שני רדמן: כן, - - -
ישראל אייכלר: לא, לא, רגע, רגע.
ישראל אייכלר: סליחה, מי נתן לך רשות דיבור?
<ירון רביד: סליחה, אני מסתייג, עם כל הכבוד לך.
<ירון רביד: פשוט לא מבין את האינטרס הירושלמי, זה הכל.
<יוסי סעידוף: זו פעם שנייה שאתה מדבר.
ישראל אייכלר: סליחה, את מי אתה מייצג?
<יוסי סעידוף: אתה לא מייצג אותי.
<יוסי סעידוף: אני מייצג את האינטרס הירושלמי כמו שאני מבין אותו.
ישראל אייכלר: אני מבקש לא להתערב כשהם מדברים, כי יש פה נושא שקבענו וזה הנושא.
ישראל אייכלר: אני אתן לך לדבר על הנושאים האחרים - - -
<יוסי סעידוף: אני מדבר על הנושא הזה.
ישראל אייכלר: אבל אתה לא יכול להפריע לבן אדם שהוא מנכ"ל חברה, שבא לדבר פה מדם ליבו על דבר שפוגע גם בו, כי אנחנו כועסים עליו שחמש שנים אין לנו קו.
ישראל אייכלר: הוא עומד מול מדינה, תן להם לנהל את הדיון.
ישראל אייכלר: אני לא מעיז להתערב בזה.
<ירון רביד: ובעצם הנקודה האחרונה שאני רוצה להגיד, מה שהמדינה עושה פה זה בגלל דרישה שלה לשנות את החוזה, היא פשוט מחזיקה את הציבור הירושלמי כבן ערובה ואומרת עד שלא יענו לדרישות שלנו - - -
ישראל אייכלר: אתה מכיר בזכות המדינה להגיד עשינו טעות כמדינה בהסכם, אנחנו רוצים לחזור בו?
<ירון רביד: בבקשה, מאה אחוז.
ישראל אייכלר: יש את זה בהסכם, נכון?
<ירון רביד: קודם כל זה קיים בכל הסכם.
ישראל אייכלר: אומרת נציגת האוצר שהיא יכולה לעשות קווים - - -
<ירון רביד: היא יכולה לעשות הכל.
<ירון רביד: אני רק מסביר לרב - - -
ישראל אייכלר: אז בואו תסתדרו ו - - -
<ירון רביד: אנחנו הצענו כמה הצעות להסתדר, לא קיבלנו תשובה.
ישראל אייכלר: סליחה, משרד האוצר, נציגת משרד האוצר, שני, למה באמת אתם לא נותנים הצעות משלכם?
<שני רדמן: נתנו הרבה הצעות.
<שני רדמן: שוב, אני לא - - -
<ירון רביד: אין, לא התקבלה עד היום אף הצעה ממשרד האוצר לגבי ההצעות שלנו.
<ירון רביד: לא התקבלה עד היום אף תשובה.
<ירון רביד: לפחות בואו נהיה מדויקים.
<ירון רביד: אף תשובה לא התקבלה.
ישראל אייכלר: אני יכול לקבל העתק מהדברים האלה?
<ירון רביד: לא, לא התקבלה.
ישראל אייכלר: זה לא דברים סודיים, נכון?
<שני רדמן: אנחנו יכולים להעביר אולי איזה שהוא פירוט כתוב שמתאר מה נעשה.
ישראל אייכלר: כן, הייתי רוצה באמת לקבל, כדי שנוכל להעביר, לפחות להיות דוורים ביניכם אולי - - -
<ירון רביד: לא, יש להם את הטלפון שלנו.
ישראל אייכלר: לא, לא, זה לא פשוט, כי מבחינת
ישראל אייכלר: כם ואני חייב להגיד גם מבחינת חברי הכנסת, אנחנו נוסעים במכוניות פרטיות, כך שעוד חמש שנים לא יקרה לנו שום דבר, חוץ מאיזה פנצ'ר שנצטרך לתקן.
ישראל אייכלר: האזרחים נפגעים ולכן אתם חייבים לשבת ימים ולילות ואנחנו מוכנים – הדיון הזה גם נועד לזה – כדי לדחוף יותר ואנחנו נעשה עוד דיון ונדבר על זה במליאה.
ישראל אייכלר: אי אפשר להמשיך במצב כזה שחמש שנים לא נעשה דבר.
ישראל אייכלר: זה שלוקח ארבע שנים לבנות, זה דבר אחד.
ישראל אייכלר: אני לא יודע אם צריך גשרים מעל האוויר כדי להגיע להדסה.
ישראל אייכלר: אני למשל נוסע בכביש שהתורכים עשו אז ואני מגיע.
ישראל אייכלר: גשרים בחצי מיליארד?
ישראל אייכלר: כמה עולים הגשרים האלה?
ישראל אייכלר: חצי מיליארד.
ישראל אייכלר: אני לא בטוח שזו הדרך, אבל אני לא מהנדס.
ישראל אייכלר: המטרה שלי, שלנו, של האזרחים, כולל הנוסעים, זה שהעניין הזה יגיע לפתרונו.
ישראל אייכלר: אנחנו לא נאפשר שקט, עד שהעניין יוסדר.
ישראל אייכלר: לא יכול להיות.
ישראל אייכלר: כי שקט הוא רפש, אמר ז'בוטינסקי על מקרה כזה.
ישראל אייכלר: אתה רצית לדבר?
<איתן טי: אני אשמח, אם אפשר.
ישראל אייכלר: מטעם מי?
<איתן טי: משרד התחבורה.
<איתן טי: אני בתקציבים, אז אני באמצע, בין האוצר לבין זה.
ישראל אייכלר: אבל כתוב הכל צריכים למעלה - - -, זה שיש לו את ה - - -
<איתן טי: כן, אז הוא יושב פה לידי, הוא מאגף התקציבים באוצר.
<איתן טי: אני רוצה לחדד רגע את הדברים.
<איתן טי: שני דיברה על סחטנות והמצב כרגע הוא שסיטיפס, ואנחנו לא תאמנו עם ארגון 15 את המשפט הזה.
ישראל אייכלר: עוד לא קראתי את זה, כי רציתי להפריד את זה.
<איתן טי: "החברה שהוכיחה שוב ושוב כי לא טובת הנוסעים עומד למול עיניה אלא רווח כספי בלבד".
ישראל אייכלר: זה כמו להגיד שהמוכר במכולת לא פתח את החנות היום כדי שיהיה לי לאכול לחם.
<איתן טי: נכון, אבל יש מוכרים שאפשר לדבר איתם ויש מוכרים שאתה רואה שכל מה שמעניין אותם זה רק שורת הרווח ושום דבר אחר, ואני חושב שזה המצב.
<איתן טי: אני יכול לספר מתוך המשא ומתן.
<איתן טי: כשחברת אלסטון, שהיא החברה שסיטיפס בעצם היא חברת ארנק שלה, מגישה הצעות למכרזים אחרים, אז היא מגישה הצעות נמוכות בהרבה.
<איתן טי: וכששואלים אותם עכשיו למה המחיר שלכם הוא כל כך גבוה, אז הם אומרים מה אתם רוצים, זה לא מכרז, עכשיו זה משא ומתן.
<איתן טי: אז במצב כזה - - -
ישראל אייכלר: איזה הפרשים, אולי תגיד לנו?
<לליב ברעם אלקיים: סיטיפס לא מייצגת את אלסטון בשום דיון שהוא לא דיון על הקבלנים.
<לליב ברעם אלקיים: אנחנו - - - לירושלים ואני חושבת שכל ההקשר הזה עכשיו היה מאד מאד מעוות.
<לליב ברעם אלקיים: מאד.
ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לדעת את הסכומים של הדבר המעוות, כי זה מאד מעניין אותי.
ישראל אייכלר: מה ההבדל במחירים?
<איתן טי: עשרות אחוזים.
ישראל אייכלר: עשרות אחוזים?
ישראל אייכלר: תגיד לי את זה במיליונים, כי אני לא למדתי ליבה.
<איתן טי: אני לא יודע אם אנחנו יכולים לתת פרטים, כי זה דברים שהיו במהלך משא ומתן.
ישראל אייכלר: למשל אצלי 10% מ-350 מיליון, כמה זה – 35 מיליון יורו.
ישראל אייכלר: 15%?
<איתן טי: אני לא יכול לתת מספר.
ישראל אייכלר: בכל אופן, מדובר פה בעשרות מיליוני יורו.
<שני רדמן: אנחנו יכולים לומר שהערכות המדינה היו בין 20 ל-30% פחות מהמחיר שסיכמנו עם הזכיין, וזה נובע מההערכות המדינה גם.
<שני רדמן: לפחות האנשים שעשו אותן.
<איתן טי: כן, וההערכות שלנו היו מאד מאד שמרניות.
<קריאה: אנחנו התחלנו במאה.
<שני רדמן: ההצעה שלהם הייתה רחוקה 100 אחוז מעמדתנו.
<שני רדמן: הגענו בסוף למה שסגרנו - - -
ישראל אייכלר: אנחנו ניתן למוריה אחריהם.
<איתן טי: אז על כל זה התפרשנו.
<איתן טי: עכשיו, שאנחנו באים לדבר על הקווים העתידיים, אם חברת סיטיפס הייתה באה ואומרת אתם יודעים מה, המדינה, אני מביאה כסף מהבנקים, בונה הארכות ושלוחות, תנו לי אחר כך את הרווח העתידי.
<איתן טי: אני יזם, אני בא, עושה הארכות ושלוחות.
<איתן טי: אבל זה לא המצב.
<איתן טי: הארכות ושלוחות המדינה בונה הכל במאה אחוז.
<איתן טי: גם את החלק של סיטיפס, המדינה תשלם על הכל ואז אחר כך הם רוצים על זה את הרווחים העתידיים.
<איתן טי: כלומר המדינה בנתה את החלק שלה, המדינה תבנה את החלק של סיטיפס וגם תשלם על ה-20 שנה או 15 שנה של הפעלה, שהם לא יפעילו בכלל.
ישראל אייכלר: למה שלא יפעילו?
ישראל אייכלר: אם הם יפעילו והם יעבירו?
<איתן טי: אם הם יפעילו אז זה ייכנס.
ישראל אייכלר: נו, אבל זה הצליח בקו הקיים.
<איתן טי: אבל שם הם הביאו כסף.
ישראל אייכלר: אה, ופה הם לא מביאים כסף?
<איתן טי: הם לא מביאים שקל.
ישראל אייכלר: אז מי חתם על חוזה כזה?
<ירון רביד: מדינת ישראל, אחד.
<ירון רביד: ושניים, אם אפשר להגיד ליושב הראש, חברת אלסטון היא לא חברת ארנק של סיטיפס, אז כדאי גם לדייק בעובדות.
<ירון רביד: לא, כדאי לדייק בעובדות.
<ירון רביד: כשאתה בא לכנסת, כדאי לדייק בעובדות.
<ירון רביד: אלסטון הוא קבלן, אין לו שום בעלות בתוך סיטיפס, אז כדאי שתדייק בעובדות.
<ירון רביד: היא לא חברת ארנק.
<ירון רביד: חברת ארנק זה נתון אחר.
ישראל אייכלר: נציג האוצר, מאגף התקציבים, מה שמך?
<איתן טי: אני חושב שהאמירה פה צריכה להיות מאד ברורה, שאם רוצים שזה ישתנה - - -
ישראל אייכלר: כן, מה עושים?
<איתן טי: צריך שינוי דרמטי בכל המשא ומתן.
ישראל אייכלר: תן הצעה מעשית.
<איתן טי: שההצעה של סיטיפס תהיה משהו שהמדינה יכולה לחיות איתו.
<ירון רביד: אין הצעה של סיטיפס - - -
ישראל אייכלר: תן אתה הצעה.
<ירון רביד: תיתנו אתם הצעה.
<איתן טי: אני לא - - -
ישראל אייכלר: הם טוענים שאתם לא נותנים הצעות.
<איתן טי: זה לא המקום לתת את ההצעה.
ישראל אייכלר: לא, זה לא המקום, תעשו את זה בחוץ אבל תביאו לי את זה תוך 24 שעות, את ההצעה.
ישראל אייכלר: אני חבר כנסת, אני מייצג את האנשים שאין להם מכוניות ואני רוצה לדעת.
<איתן טי: אני חושב שהמדינה הלכה לקראת סיטיפס בכל קנה מידה וכולנו פה אנשים וזה לא הכסף של אבא שלי ולא הכסף שלך ושלו, זה הכסף של כל אזרחי ישראל.
ישראל אייכלר: ההיפך, דווקא בכלל זה אתה צריך להיות מאד קשוח.
<איתן טי: אנחנו לא יכולים לעמוד מול הציבור ולהסתכל בעיניים ולהגיד שאנחנו מוכנים לשלם יותר ממה שהצענו.
<איתן טי: אין.
<איתן טי: אי אפשר.
<איתן טי: כבר הגענו לקצה וזה התפוצץ ככה.
<איתן טי: אלא אם כן סיטיפס תהיה - - -
ישראל אייכלר: רגע, 350 מיליון אתם כבר מוכנים לשלם, נכון?
<משה אמסלם: זה גמור.
ישראל אייכלר: הוויכוח הוא על העתידיות?
<משה אמסלם: כן.
ישראל אייכלר: כמה אתה רוצה לשלם על העתידיות.
ישראל אייכלר: אני לא הייתי משלם כלום.
<שני רדמן: יש עוד כמה נושאים בוויכוח.
ישראל אייכלר: אני לא הייתי משלם כלום על עתידיות.
<איתן טי: אז זה בדיוק מה שהמדינה אומרת.
<איתן טי: בדיוק.
ישראל אייכלר: אני לא הייתי משלם על עתידיות.
ישראל אייכלר: אני הייתי אומר תפעילו, תרוויחו ושלום על ישראל.
<ירון רביד: אבל יושב הראש, עם כל הכבוד, אנשי משרד התחבורה ומשרד האוצר, זה לא החוזה שנחתם עם הזכיין.
<ירון רביד: עכשיו אפשר גם להחליט שלא רוצים לעמוד בחוזה.
<ירון רביד: זה בסדר גמור.
<ירון רביד: רק שנבין מה קורה לתושבי ירושלים.
ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך שיש בחוק החוזים, לא למדתי משפטים, אבל יש בחוק החוזים והיועצת המשפטית תסתור אותי אם זה לא נכון, שאם יש משהו מאד דרקוני, גם בית המשפט - - -
<ירון רביד: לא, זה לא דרקוני.
ישראל אייכלר: אם זה 30% יותר יקר, שזה עשרות מיליונים של יורו, זה דרקוני.
<ירון רביד: אם אפשר, יושב הראש, עושים פה בלבול בין שני נושאים, בין הסיכום על המחיר הקבלני לביצוע העבודות, שהוא גם כבר נסגר וסוכם ועם כל הכבוד לאומדני המדינה, הם לא קדושים.
<ירון רביד: ראינו אותם גם במכרזים אחרים.
ישראל אייכלר: בסדר, זה סוכם.
<ירון רביד: לא, אז אני אומר, מבלבלים אותך בין שני הנתונים.
ישראל אייכלר: לא, הם לא מבלבלים אותי, אני יודע בדיוק מה זה.
<ירון רביד: ה-350 מיליון יורו בתחום העבודות הקבלניות - - -
ישראל אייכלר: זה סגור.
<ירון רביד: הוא לא קשור לסוגיה של סיטיפס, נקודה.
ישראל אייכלר: בסדר, אני מדבר על הנקודה השנייה.
<ירון רביד: רגע, לא, זה פשוט לא קשור וכל הזמן מבלבלים פה בין הדברים כדי להגיד שסיטיפס סוחטת את ה-350 מיליון.
<ירון רביד: אין לזה שום קשר.
<ירון רביד: ה-350 מיליון יורו זה משא ומתן שנעשה מול קבלן למול אומדנים של המדינה, שלהבנתנו לא היו מדויקים וראינו את האומדנים של המדינה גם בפרויקטים אחרים וזה תוצאה של משא ומתן.
<ירון רביד: זה נושא אחד.
<ירון רביד: הוא לא קשור כלל ועיקר לסיטיפס.
ישראל אייכלר: אחד.
ישראל אייכלר: סגור.
<ירון רביד: עכשיו לעניין סיטיפס עצמה, כמו שאמרתי ליושב הראש בתחילת הדברים, חלוקת הרווחים מופיעה כבר בהסכם ומרבית הרווחים - - -
ישראל אייכלר: אבל אם הם רואים שזה לא הגיוני?
<ירון רביד: רגע, שנייה.
<ירון רביד: מרבית הרווחים שזה 58% - הולכים למדינה.
<ירון רביד: ככה נקבע - - -
ישראל אייכלר: גם המדינה לא צריכה לשדוד את האזרחים.
<ירון רביד: אבל זה - - -
ישראל אייכלר: אתה מרגיע אותי עם זה ש - - -
<ירון רביד: לא, אני אומר ואני רק מסביר, אדוני יושב הראש, שזה מה שסוכם במשא ומתן ארוך של שנה, בין המדינה לזכיין.
ישראל אייכלר: אבל זה היה משא ומתן כושל שהמדינה כשלה וחתמה על משהו שהאזרחים לא מוכנים.
<ירון רביד: יכול להיות.
<ירון רביד: אחלה.
<ירון רביד: אז אני אומר, אם המדינה - - -
ישראל אייכלר: יש מושג בשליחות לתיקון שלחתיך ולא לעוות.
ישראל אייכלר: זאת אומרת שלחתי אותך לעשות דבר טוב ולא לעשות דבר מקולקל.
ישראל אייכלר: הם רוצים לתקן.
<ירון רביד: יכול להיות שכל מי שיושב היום במדינה, יושב הראש, חושב שמי שישב בכיסא שלו בעבר עשה טעות.
<ירון רביד: זה קורה.
ישראל אייכלר: עשה טעות ואנחנו רוצים לתקן אותה.
<ירון רביד: זו זכותם להפר את החוזה, רק אני מסביר ליושב הראש, המשמעות של מה שהם מציעים לך, זה לקחת את הפרויקט של הדסה, של נווה יעקב, קריית מנחם, עיר גנים ולדחות אותו בחמש שנים.
ישראל אייכלר: למה לדחות?
ישראל אייכלר: אפילו לא יום אחד.
<ירון רביד: כי זה המצב.
ישראל אייכלר: היא מוציאה מכרז למישהו אחר וסוגרים את הכביש.
ישראל אייכלר: הגברת שני, אתה יכולה להוציא מכרז תוך חודש ולתת למישהו אחר?
<ירון רביד: כן, רק לא יהיה לא את הפרויקט בעוד - - -
ישראל אייכלר: אתם תלכו לבית המשפט ובית המשפט יחליט מה - - -
<ירון רביד: לא, אנחנו לא הולכים לשום בית משפט, אין לנו בעיה עם המכרז.
<שני רדמן: לא, אנחנו לא נלך לבית משפט.
<שני רדמן: זו זכותם הלגיטימית להוציא את זה במכרז - - -
<ירון רביד: אנחנו לא מתכוונים ללכת לבית משפט.
<שני רדמן: ממש לא.
<ירון רביד: אני מסביר ליושב הראש, אם המדינה לא רוצה לסכן את המשא ומתן ולהציג עכשיו את סיטיפס כסחטנית, זה בסדר - - -
ישראל אייכלר: זה לא יפה, אבל כנראה שיש להם סיבות.
<ירון רביד: מה שהמדינה עושה זה בעצם תופסת את הציבור הירושלמי כבן ערובה, אבל אם המדינה רוצה לעשות את זה - - -
ישראל אייכלר: את הציבור הירושלמי תן לי לייצג.
<ירון רביד: אם המדינה רוצה לעשות את זה, זו זכותה.
<ירון רביד: המימוש של הארכות ושלוחות הקו האדום לתוך הקו הירוק, זו דחייה של הפרויקט, זה אפשרי.
ישראל אייכלר: ירון, אני מציע - - -
<ירון רביד: אפשר לקבל החלטה כזאת.
ישראל אייכלר: אני מציע לך הצעה כזאת, לך כסיטיפס.
<ירון רביד: כן, בבקשה.
ישראל אייכלר: בואו תשבו עם האנשים במשרד האוצר, בידיעה שהכנסת עומדת מאחורי האזרחים שעומדים בתחנה ואין להם קו.
<ירון רביד: בסדר גמור.
ישראל אייכלר: והאזרחים כועסים על שניכם והם לא יוותרו לשניכם.
ישראל אייכלר: תסתדרו ביניכם ואם יש הסכם נוראי כזה, כפי שהם מציגים בעשרות מיליוני יורו, הם חייבים לחזור בהם ואם יש תביעה כספית, שילכו לבית המשפט.
ישראל אייכלר: לא על חשבוננו, לא על חשבון הנוסע שצריך להגיע.
<ירון רביד: אנחנו מוכנים כל יום לשבת.
<ירון רביד: כל יום.
ישראל אייכלר: מי שלא דיבר מאגף התקציבים זה גיל.
ישראל אייכלר: לא גיל, אגף התקציבים, אראל.
ישראל אייכלר: אתה לא דיברת ואמרת איזה משפט קטן פה, שאני מוחה על זה.
ישראל אייכלר: אל תפתח את זה פה.
ישראל אייכלר: אתה כפקיד ממשלה חייב דיווח לכנסת על כל דבר שאתה תישאל.
ישראל אייכלר: אין דבר כזה לא תפתח את זה פה, כי הבוס שלך – משה כחלון, גם הוא חייב לנו דיווח.
<אראל שליסל: נכון, אבל כשאתה במשא ומתן במספרים, אז אני לא יכול מטבע הדברים לחשוף כלום.
ישראל אייכלר: מה לחשוף?
ישראל אייכלר: אני שאלתי שאלה פשוטה.
<אראל שליסל: אני לא יודע מה בדיוק שאלת, אבל - - -
ישראל אייכלר: כמה זה 15% מ-350 מיליון.
<אראל שליסל: זו שאלת המיליון, כמה זה 15% מ-350?
ישראל אייכלר: את זה מותר לו לגלות?
<אראל שליסל: זה תרגיל במתמטיקה, זה בסדר גמור.
ישראל אייכלר: אז שיגלה לנו.
<אראל שליסל: בסדר גמור.
ישראל אייכלר: דבר שני, האם אתם מוכנים לשבת עם סיטיפס?
<אראל שליסל: אנחנו יושבים.
<אראל שליסל: אני לא יודע מה היה פה בדיון לפני שהגעתי.
<אראל שליסל: כרגע הפערים מאד גדולים.
<אראל שליסל: כמובן שאנחנו מאד מאד רוצים את הפרויקט הזה, אבל שוב, לא בכל מחיר.
<אראל שליסל: בסוף אנחנו עושים את השיקולים, מנסים להבין כמה היה עולה לנו לעשות את זה במכרז ואם הפערים יהיו גבוהים מאד, אז כנראה ש - - -
ישראל אייכלר: יש לכם שלוש אפשרויות במצב הזה, או לסחוב זמן, ואת זה אנחנו לא - - -
<אראל שליסל: לא, לסחוב זמן זה ממש לא אפשרות.
ישראל אייכלר: או להגיע איתם להסדר, או שהם יוותרו, או שאתם תוותרו, או שתגיעו לעמק השווה.
ישראל אייכלר: כי הדבר השלישי להשאיר עוד 5 שנים כמו שנשארו ה-5 שנים האלה, אנחנו לא נוכל להסכים.
ישראל אייכלר: אנחנו זה הציבור.
<אראל שליסל: לא, לא, אנחנו רוצים להתקדם.
<אראל שליסל: אנחנו רוצים את הקו הזה בין אם זה עם סיטיפס ובין אם זה על ידי מפעיל אחר.
<אראל שליסל: אנחנו ממש לא רוצים למשוך את הזמן.
ישראל אייכלר: אז תעשו עם מפעיל אחר.