GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמוס צייאדה: קבענו שמי שמרוויח עד 14,400, עד 30,000 שקלים - - -
<שלומית אבינח: 30,000 שקלים בשנה?
<עמוס צייאדה: רגע, שנייה.
<עמוס צייאדה: קבענו ככה: מדרגה קודם כל עד 14,400 שקלים.
<עמוס צייאדה: מי שלא עבר את ה-14,400, שזה 1,200 כפול 12 חודשים, שזה אגב משהו מבית היוצר שלנו, של מאיר, ואני חושב שגם אני אולי תרמתי קצת לעניין, לא התעסקו איתו על חודש אחד למה הרווחת יותר או פחות.
<עמוס צייאדה: וגם אם בממוצע שנתי הוא עבר - - -
<שלומית אבינח: זה שנתי?
ישראל אייכלר: שנתי, שנתי, ה-14,400 שקלים.
<עמוס צייאדה: נכון, דיברנו פה על הכנסה שנתית של 14,400 שקלים.
<שלומית אבינח: של בת הזוג?
ישראל אייכלר: לא, לא, שלו עצמו.
<עמוס צייאדה: כל ההכנסות.
<עמוס צייאדה: רגע, הערה, כל ההכנסות נבדקות ברמה משפחתית – האברך ובת זוגו.
<עמוס צייאדה: אין פה הבחנה ביניהם.
<עמוס צייאדה: אבל עברנו כאן במקום לבדוק כל חודש, שזה גם היה דורש המון משאבים וגורם עד שמאושרות בקשות - - -
ישראל אייכלר: למה זה משפחתי?
ישראל אייכלר: לסטודנט זה לא משפחתי.
<עמוס צייאדה: הרב אייכלר, כל מה שיתוקן בחוק, אני אשמח לבצע.
ישראל אייכלר: איך זה במס הכנסה?
ישראל אייכלר: אני פעם באתי לדן מרידור כשר האוצר וליעקב נאמן כשר ואמרתי להם אתם מדברים על זכויות האישה, למה לאישה אין תיק נפרד משלה?
ישראל אייכלר: למה אם היא עובדת במקום אחד והבעל עובד במקום אחר עושים להם תיק משפחתי במס הכנסה.
<שלומית אבינח: לא, תיק נפרד.
ישראל אייכלר: אני חושב שבשנים האחרונות מתחילים לעשות תיק נפרד.
<שלומית אבינח: יש תיק נפרד.
ישראל אייכלר: אולי הגיע הזמן שגם אצלכם יעשו תיק נפרד?
<עמוס צייאדה: יכול להיות.
<עמוס צייאדה: אני חושב שהכותרת פה לא הייתה הדגש על המשפחתי.
<עמוס צייאדה: הדגש היה פה, אני חושב, בתפיסה, עוד מקדמה דנה.
<עמוס צייאדה: כלומר מה אברך צריך בשביל איזה קיום מינימאלי או מה הסכום שהוא יכול להשתכר ולקבל עדיין את המלגה הזאת.
<עמוס צייאדה: ולגבי האמור, מהכולל הוא מקבל סכום כזה, קצבת ילדים יכולה להיות סכום כזה, מהעבודה הוא יקבל סכום כזה והמלגה הנוספת תהיה בסכום ונגיע לאיזה שהוא סכום.
<עמוס צייאדה: אבל זה משהו שהוא בחוק.
<עמוס צייאדה: אם איך שהוא יעדכנו אותו - - -
ישראל אייכלר: אולי נבקש להפריד את האישה והבעל בחישוב הזה?
ישראל אייכלר: זה לא יכול להיות שזה יהיה כך.
ישראל אייכלר: תבדקי אם במס הכנסה אין היום את העניין של תיק משפחתי.
<שלומית אבינח: לי יש תיק וגם לבעלי.
ישראל אייכלר: אז גם בזה צריך להיות תיק נפרד, מה פתאום?
ישראל אייכלר: ואם הוא גרוש?
ישראל אייכלר: ואם הוא אלמן?
ישראל אייכלר: ואם הוא רווק?
<עמוס צייאדה: אתה רוצה להתייחס לגרוש ואלמן מאיר?
מאיר כהן: גרוש, אז זה למעשה כל ההכנסות של בת הזוג הגרושה לא נכללים בכלל בחישוב.
ישראל אייכלר: מצוין, כך אני רוצה שיהיה גם לאברך.
ישראל אייכלר: מדובר פה בעשירים מאד שיש להם 14,000 שקלים בשנה.
<עמוס צייאדה: אגב, אני אומר עוד איזו נקודה.
<עמוס צייאדה: צריך לחשוב גם על כך שהמלגה היא 1,040 שקלים, טוב, אולי זה משהו בהסכמות בעניין הזה, אבל לגבי השתכרות למשל של 1,200 שקלים, זה משהו שעדכנו אותו לאחרונה בשנת 2008 בערך, אז גם אם נלך רק על המדד וכאלה - - -
ישראל אייכלר: אז כמה בערך זה היום?
<עמוס צייאדה: אני לא יודע.
ישראל אייכלר: בערך, פחות או יותר.
<שלומית אבינח: זה לא גבוה.
<עמוס צייאדה: צריך לראות כמה אחוזים לכל שנה, אנחנו פה כבר 8 שנים אחרי.
ישראל אייכלר: נו, אז כמה זה?
ישראל אייכלר: 2,000 שקלים?
<עמוס צייאדה: אני צריך מחשבון.
<עמוס צייאדה: לא, אני מניח שקצת לכיוון 1,500 שקלים אולי.
ישראל אייכלר: 1,500 שקלים.
מאיר כהן: גם בחוק ה-1,040 שקלים לא צמודים לשום דבר.
ישראל אייכלר: את זה יכולה לעשות ועדת הכספים בהחלטה, נכון?
ישראל אייכלר: בזה לא צריך חוק.
<עמוס צייאדה: לא, הכל.
<עמוס צייאדה: הכל מופיע בחוק.
<עמוס צייאדה: אני חושב שהכל, אבל אני לא בטוח.
ישראל אייכלר: גם ה-1,200 שקלים מופיעים בחוק כחוק ראשי?
<עמוס צייאדה: אני חושב שכן.
<שלומית אבינח: כתבתי את זה.
ישראל אייכלר: לא, צריך לשנות את זה.
ישראל אייכלר: השאלה היא ככה, אם אפשר להביא את זה לוועדת כספים בתקנה של האוצר, זה אחרת.
ישראל אייכלר: אם צריך לעשות חוק על זה, אז שוב נצטרך פה מלחמה.
<עמוס צייאדה: בזה אני אצטרך להתייעץ עם הלשכה המשפטית פה בכנסת ועם הוועדה שם והכל.
ישראל אייכלר: עם שגית, כן.
ישראל אייכלר: תבררי.
ישראל אייכלר: אם זה יכול לעבור בוועדת הכספים, אז יכול להיות שצריך להעלות את זה.
ישראל אייכלר: אבל בעניין ההפרדה בין גברים לנשים, אני רוצה להשוות את זה ממש למס הכנסה ולכל שאר הדברים.
<קריאה: כמו הסטודנטים.
ישראל אייכלר: והסטודנטים, כן.
ישראל אייכלר: הסטודנטים הם בכלל.
<עמוס צייאדה: כאשר מי שמשתכרים בין 14,400 שקלים ל-30,000 שקלים - - -
<שלומית אבינח: אין הרבה סטודנטים נשואים.
ישראל אייכלר: אין הרבה סטודנטים נשואים?
<שלומית אבינח: עם שלושה ילדים?
ישראל אייכלר: לא, לא, אני מדבר על העיקרון, שהזכויות של סטודנט לא נבחנות לפי אשתו ושל אישה לא לפי בעלה.
<עמוס צייאדה: מי שמשתכרים ואני מדבר בכוונה ברבים – אברך ובת זוגו – בין 14,400 שקלים ל-30,000 שקלים, גם אם הם חרגו מהסכום של 14,400 שקלים לא לוקחים להם את הכל, אלא אתם אותם חודשים.
<עמוס צייאדה: כלומר יכול להיות שמישהו קיבל איזה שהוא תשלום נוסף, עבד טיפה יותר, תקופה של חופש.
<עמוס צייאדה: אני חושב שההסדר הזה מאד מאד מאד מקל לעומת מה שהיה בעבר.
ישראל אייכלר: אז לגבי מה שסיפרתי לך, ששללו ממנו את הדתות על אותה תקופה שהוא קיבל - - -
מאיר כהן: בכל החודשים הוא חרג מ-1,250 שקלים.
מאיר כהן: במקרה שציינת, בכל החודשים הם חרגו מעל 1,200 שקלים בחודש.
מאיר כהן: בכל 12 החודשים.
ישראל אייכלר: אבל הוא החזיר את הכסף לכם בשיקים, לפי דרישתכם, אבל הוא הפסיד את הדתות של משרד החינוך הכללי.
מאיר כהן: בגלל תקופה שהיה לו חוב.
מאיר כהן: כל עוד היה לו חוב, אז הוא הפסיד.
מאיר כהן: לא הוא הפסיד, ראש הכולל הפסיד.
ישראל אייכלר: הוא הפסיד.
ישראל אייכלר: ראש הכולל לקח את זה - - -
<עמוס צייאדה: בואו נשאל שאלה, למה בן אדם שאומרים לו בוא תחזיר חוב, כי הוא יודע מה - - -
ישראל אייכלר: למה לוקחים לו מהצד השני?
ישראל אייכלר: ועוד יותר אני שואל.
ישראל אייכלר: אם כבר לקחו ממנו את הדתות, אז למה הוא צריך לתת לך שיקים?
<עמוס צייאדה: אני אשאל שאלה.
<עמוס צייאדה: קודם כל זה לא אותו כסף.
<עמוס צייאדה: זה כסף לכולל וזה כסף של חוב אישי שלו.
<עמוס צייאדה: למה אדם – ואנחנו הרי יודעים מה מותר לנו לעשות ומה אסור לנו לעשות.
<עמוס צייאדה: כולנו היינו ב - - -
ישראל אייכלר: אבל עמוס, עכשיו אמרת את התשובה.
ישראל אייכלר: את התקציב שלכם הוא החזיר.
ישראל אייכלר: את הכסף שהוא לקח, של ה- - -
<עמוס צייאדה: רגע, מתי הוא החזיר?
ישראל אייכלר: מתי שדרשתם.
<שלומית אבינח: בשיקים.
<עמוס צייאדה: לא, לא, אנחנו נמצאים בשנת 2016.
<עמוס צייאדה: הוא החזיר את זה לאחרונה, מתי הוא החזיר?
ישראל אייכלר: אה, אתה מכיר את הסיפור?
<עמוס צייאדה: כן, זה - - -, אם אני לא טועה.
ישראל אייכלר: אה, אין הרבה כאלה.
<עמוס צייאדה: אין הרבה.
<עמוס צייאדה: רק לגבי אחד.
ישראל אייכלר: נא להוציא מהפרוטוקול את השם.
ישראל אייכלר: באותו מקרה הוא החזיר ו-?
<עמוס צייאדה: הוא החזיר בשנת 2016 רק ולדעתי זה על שנת 2014 ואפילו עוד אחורה.
<עמוס צייאדה: לפחות על שנת 2014, אם לא יותר.
<עמוס צייאדה: כלומר בן אדם מקבל כסף, הוא יודע שלא מגיע לו עוד כסף - - -
ישראל אייכלר: לא, היא עבדה תקופה מסוימת בלבד.
ישראל אייכלר: שנה אחת.
<עמוס צייאדה: הוא ידע שלא מגיע לו וזה קורה חודש אחד, חודשיים, אז אנשים באים ואומרים.
<עמוס צייאדה: אנשים פה למשל, יש פה 13 מקרים שרשמתי לי כאן, שבאו ואמרו לא מגיע לי, תפסיקו לי את המלגה.
<עמוס צייאדה: זה כל הזמן קורה.
<עמוס צייאדה: כל חודש בא בן אדם ואומר תשמע אשתי התחילה לעבוד, אני התחלתי לעבוד, מצאתי עבודה כזו, מודיעים כל הזמן.
<עמוס צייאדה: הבן אדם קיבל כסף, נדרש להשיב כסף, לא החזיר כסף במשך תקופה מאד מאד ארוכה.
<עמוס צייאדה: אז כלי האכיפה שיש לנו זה להגיד אתה גם לא תהיה אברך ואחרי שהוא מחזיר מה הוא רוצה?
<עמוס צייאדה: שנתקן לו את זה רטרואקטיבית?
<עמוס צייאדה: זו לא העמדה שיכולה להיות של המשרד.
ישראל אייכלר: אז בוא נתקדם.
ישראל אייכלר: 563 נמצאים בבדיקה עם ממצאים שליליים ואתם מבקשים את תגובת האברכים.
ישראל אייכלר: 260 עדיין בבדיקות.
מאיר כהן: הן תסתיימנה בחודש ינואר, אני מניח.
ישראל אייכלר: זאת אומרת אתם תדעו.
מאיר כהן: הם יקבלו כסף.
מאיר כהן: 260 יקבלו כסף עוד בינואר.
מאיר כהן: זו המטרה, לסיים את הסיפור הזה, כן.
<עמוס צייאדה: אתמול גם חתמנו על איזה שהוא פרוטוקול שמאשר כמה עשרות.
מאיר כהן: מתוך ה-560, כבר 120 יקבלו השבוע את הכסף.
מאיר כהן: קיבלו את המכתבים, הגיבו על זה, ו - - -
ישראל אייכלר: ה-140 שהגישו באיחור, אתה אומר שאפילו את המסמך הראשוני הם הגישו באיחור?
<עמוס צייאדה: שום דבר, לא היה השלמות.
<עמוס צייאדה: זה כשבקשה לא הוגשה בכלל.
ישראל אייכלר: רגע, ואם זה כבר נהיה 2016-2017 הם יוכלו להשלים עכשיו?
<עמוס צייאדה: נתנו.
<עמוס צייאדה: מאיר אומר שעד 30 בדצמבר הייתה אפשרות להשלים.
<עמוס צייאדה: מיוני ניתן מספיק זמן.
<עמוס צייאדה: לגבי אם בשנת 2017 מישהו ישלים, אני לא יודע.
<עמוס צייאדה: נצטרך להסתכל.
<עמוס צייאדה: אני לא רוצה להגיד סתם.
ישראל אייכלר: 130 בקשות הוגשו עם מתלוננים ששוללים את זכאותם לסיוע.
ישראל אייכלר: זה אותו דבר כמו ממצאים שליליים, לא?
ישראל אייכלר: אה, כבר שללתם בכלל?
<עמוס צייאדה: כמובן שהם יכולים לערער, כן.
<עמוס צייאדה: אלה שאין להם זכאות או שיש בעיה, להם כבר הודענו ראשונים.
ישראל אייכלר: סעיף 5 – נתונים על אברכים שאושרו וביטלו להם את האישורים והסיבות לכך.
ישראל אייכלר: איך מחזירים את הכספים - - -
<עמוס צייאדה: זה יותר מדבר לגבי העבר, כי בשנת 2016 עדיין לא ביטלנו זכאות למישהו שאישרנו אותו, לא כל כך מהר.
<עמוס צייאדה: אנחנו עוד רודפים אחרי לשלם קודם כל לאלה שהגיעו.
<עמוס צייאדה: מי שמתברר שקיבל כסף שלא מגיע לו וצריך להחזיר כסף, אנחנו שולחים לו שובר לשלם אותו בדואר והוא יכול כמובן גם לפנות אלינו ולקבל פרישת תשלומים.
ישראל אייכלר: מדובר פה באנשים שיש להם 1,000 שקלים.
ישראל אייכלר: השאלה מאיפה יש להם.
<עמוס צייאדה: כן, הם יכולים לקבל.
ישראל אייכלר: על איזה סעיפים אתה עוד רוצה לדבר?
ישראל אייכלר: סעיף 6 כבר דיברנו?
<עמוס צייאדה: הם התחילו לחלק בפועל בשישי עבר רטרואקטיבית מינואר.
<עמוס צייאדה: שוב, בעניין המענה הטלפוני אני יכול להגיד לכם שיש ימים שמאות שיחות נכנסות ביום.
ישראל אייכלר: ועונים?
<עמוס צייאדה: עונים, אבל כשכוח האדם באמת מוגבל, ואני גם לא רוצה, אני אדבר איתך אחר כך לגבי איך אפשר לעזור פה באמת.
<עמוס צייאדה: לא שסתם.
<עמוס צייאדה: מה הסיכוי הטוב ביותר שיתייחסו ושבאמת יהיה פה איזו שהיא תוצאה ועזרה.
<עמוס צייאדה: אני יכול להגיד שכל העובדים באגף לוקחים טלפונים.
<עמוס צייאדה: הרי ברגע שלא עונים, הם עוברים לעובדים אחרים.
<עמוס צייאדה: כולם, אם יודעים לענות, עונים.
<עמוס צייאדה: מאיר כהן נגיד נותן רשימות, הוא אומר הנה, כל אלה, מי שפונה תגידו שיש בעיה כזאת ופה ושם.
<עמוס צייאדה: טבלת אקסל, כיוון שהוא חסם במייל להרבה עובדים.
<עמוס צייאדה: אם נגיד עובדים לוקחים טלפון של בן אדם ובסוף הם נותנים למאיר כהן ולעובדים שלו לחזור אליהם, אבל להיות משרת ציבור זה דבר מאד קשה בשלב הזה, כשיש לחץ ויש קושי.
<עמוס צייאדה: אנחנו פועלים פה עם קושי לא פשוט.
<עמוס צייאדה: אני מאמין שזה ירד לאט לאט, כשניכנס למסלול ומהרגע שההגשה תהיה יותר מתוכננת עכשיו לשנת 2017 וגם ל-2016, מקווים שזה ילך וירד.
<עמוס צייאדה: יש ימים שיש פה מאות שיחות טלפון.
ישראל אייכלר: אם יש מאות שיחות טלפון כנראה שיש הרבה דברים לא ברורים.
<עמוס צייאדה: אני אסביר גם למה למשל, כי למשל מוסד, אני מעביר לו הודעות במערכת הממוחשבת.
<עמוס צייאדה: הוא יודע כמה קיבלתי או לא קיבלתי.
<עמוס צייאדה: לגבי אנשים, לא משנה אם יש לי מערכת, נגיד שהייתי רוצה לדוגמא לנהל את התקשורת, להגיד לבן אדם תשמע, תגיש טופס מקוון, אבל צריך אבטחה ברמה מסוימת.
<עמוס צייאדה: אז הרבה בנקים וחברות, אפילו חברת פלאפון, אם אתה בא להיכנס, שולחים לך איזה שהוא קוד ב-SMS ותיכנס איתו, זה הסיסמא שלך.
<עמוס צייאדה: כיוון שלהרבה מהם יש טלפון כשר, אז זה משהו ש - - -
<שלומית אבינח: אז גם אין אינטרנט.
<עמוס צייאדה: לא רק אינטרנט, אפילו SMS אין.
<עמוס צייאדה: אינטרנט בסדר, אז מה.
<עמוס צייאדה: אפילו SMS אין להרבה מהם.
<עמוס צייאדה: אז אני מנסה מול אגף של משרד החינוך, לראות.
<עמוס צייאדה: הנה, חוזרים לימים הסטודנטיאליים שלי.
<עמוס צייאדה: פעם, לפני 20 שנה הייתי מקליד את מספר הזהות שלי ונגיד יודע מה הציון שלי במקצוע מסוים.
<עמוס צייאדה: זה קצת איטי, מסורבל בדור של היום ואנחנו מדברים גם עם יועצי תקשורת, יש להם משרד והכל.
<עמוס צייאדה: מנסים לראות איך עושים את זה הכי טוב.
<עמוס צייאדה: אולי ברמה של - - -
ישראל אייכלר: ברבנות עשינו את זה, שאנשים מקבלים קוד אישי, מקבלים תשובות על כל הדברים.
<שלומית אבינח: כן, אבל זה לא ממשלה, זה המרמנט.
<שלומית אבינח: זו החברה שעושה את הבחינות, היא עושה.
<שלומית אבינח: זה לא הממשלה.
<עמוס צייאדה: אז כן אפשר למשל, שוב, אנחנו נמצאים פה בינואר, אבל אפשר כן בוודאי לשנת 2018, לכל מי שזכאי ונמצא בפנים, לשלוח לו איזה שהוא קוד ולהחליט על איזה שהוא משהו כזה.
<עמוס צייאדה: גם לגבי אלה - - -
ישראל אייכלר: לגבי 2018 - - -
<עמוס צייאדה: גם לגבי אלה שכאן על השולחן, יש לנו איזה שהוא רעיון איך לנסות לייעל את העבודה כאן, כדי שאנשים יוכלו לקבל שירות ולהגיש טפסים בצורה יותר קלה.
<עמוס צייאדה: אני מקווה שאנחנו נצליח להתקדם.
ישראל אייכלר: בסדר, אז אנחנו נדבר על זה, כי צריך לפתור את הבעיה הזאת.
ישראל אייכלר: אם מאות אנשים מצלצלים וצריכים לקבל תשובה, הרי יש בכל משרדי הממשלה, נדמה לי, אפילו חוק כמה זמן צריך לענות.
<עמוס צייאדה: בהחלט כן.
ישראל אייכלר: סעיף 9.
ישראל אייכלר: לוועדה התקבלו פניות של אברכים – בעניין אישור קבלת הפנייה.
ישראל אייכלר: אצלי במערכת, ברגע שאדם שולח פנייה, גם במשרד שלי וגם בוועדה, מיד הוא מקבל תשובה – הפנייה שלך התקבלה.
ישראל אייכלר: נכון, גברת שלומית?
<שלומית אבינח: במייל, כן.
ישראל אייכלר: אני מדבר על המייל.
ישראל אייכלר: במייל הוא מקבל תשובה מיד, נכון?
<שלומית אבינח: התקבל, כן.
ישראל אייכלר: למה אתה לא יכול לעשות דבר כזה אצלכם?
<עמוס צייאדה: כדי שזה יעבוד, צריך להכניס את כל הנתונים למערכת.
<עמוס צייאדה: זה גם, זה עבודה.
<עמוס צייאדה: כלומר אם אני הולך לטפל בבקשות שמחכות, נגיד מאות בקשות שמחכות עוד מיוני להשלמות שלהן, או שאני הולך לטפל בלהזמין את הנתונים.
<עמוס צייאדה: יש לנו פה פרויקט להרים כאן
<עמוס צייאדה: מערכת של שירות יותר טוב ויותר מתקדם לשנה הקרובה.
ישראל אייכלר: אז חייבים לעשות את זה.
<עמוס צייאדה: אנחנו עובדים על זה.
<עמוס צייאדה: אפילו מיילים מפה אני יכול להראות לך, מהיום.
ישראל אייכלר: מה קורה בסעיף 10, לאברך שנדרש לצאת לחוץ לארץ?
ישראל אייכלר: כל יציאה מפסיקה לו את הדברים?
<עמוס צייאדה: כך, אין פה איזו שהיא דווקא הבחנה בין החברה של הבטחת הכנסה, נכון?
<עמוס צייאדה: כלומר זה כמו - - -
<עמוס צייאדה: מה שאנחנו אפשרנו לאברכים לעשות, זה להיות עד 14 ימים בחו"ל בלי לאבד את הזכאות למלגה.
<עמוס צייאדה: היו פעם דיונים אצל סגן השר, אצל פרוש, עוד בקדנציה הקודמת וזה מה שסוכם, שעד 14 ימים אפילו לא צריך להגיש בקשה והוא יכול לצאת והוא לא מאבד את המלגה.
<עמוס צייאדה: ברגע שהוא יוצא מעבר לתקופה הזו, הוא לא יכול לקבל את כספי המלגה של הכולל גם, עד מועד הקליטה הבאה.
ישראל אייכלר: כתבת כבר לגבי המענה הטלפוני?
<שלומית אבינח: פספסתי אותו.
ישראל אייכלר: כן, הוא דיבר על משהו חשוב מאד.
ישראל אייכלר: מגיעים 200, אז צריך לשכלל את המענה הטלפוני עם קוד אישי וכל הדברים האלה, שיהיה ממוחשב יותר, שאנשים יוכלו לקבל תשובה.
<שלומית אבינח: לא, סליחה, אבל הוא אמר שאי אפשר, כי אין טלפון כשר, אז צריך מענה אנושי.
ישראל אייכלר: אז הוא אומר שיש דבר - - -
<עמוס צייאדה: אנחנו עובדים על פתרונות הרב אייכלר.
ישראל אייכלר: הוא אומר שהם צריכים לשבת על זה באופן מעשי יותר, לראות איך עושים את זה, אבל זה ברור שצריך לעשות את זה.
ישראל אייכלר: השאלה רק הדרך, איך עושים את זה.
<שלומית אבינח: רגע, אמרתם עוד משהו, שוב אנחנו חוזרים.
<שלומית אבינח: אמרתם שאתם רוצים הגשה מכוונת, שזה יקל.
<שלומית אבינח: אבל אם לאנשים אין אינטרנט, אז אין הגשה מקוונת, אז איך תלכו על זה?
<עמוס צייאדה: אז יש רעיונות, יש אפשרויות.
<עמוס צייאדה: יש רעיונות.
ישראל אייכלר: לגבי פקסים?
ישראל אייכלר: פקסים הופכים היום במחשב ל - - -
<עמוס צייאדה: נכון, זה מה שאנחנו רוצים.
<עמוס צייאדה: טופס מקוון זה במחשב.
<עמוס צייאדה: אני יודע שאפילו בגאולה יש כל מיני קיוסקים כאלה שבן אדם יכול ללכת, בין אם בתשלום או לא בתשלום, יכול לגשת למחשב ולהגיש.
ישראל אייכלר: לגבי אדם שנמצא בחוץ לארץ, למה 14 יום ולא 30 יום, שזה הזמן שיש לאפשר לאדם להיות, או אם יש לו איזו סיבה להיות עוד שבוע או עוד שבועיים.
<עמוס צייאדה: אפשר.
<עמוס צייאדה: הכל זה תקופת זמן.
<קריאה: כשאדם נוסע מסיבה רפואית.
ישראל אייכלר: למה רפואית?
ישראל אייכלר: גם מסיבה משפחתית וגם מצורך כלכלי.
<עמוס צייאדה: זה חשוב, ההבחנה במקומה.
<עמוס צייאדה: לסיבה רפואית אנחנו יכולים לתת גם 40, 50 ו-60 ימים.
<עמוס צייאדה: אין שום בעיה.
ישראל אייכלר: אבל אתה צריך לאשר את זה.
<עמוס צייאדה: זה גם מופיע בחוזר.
<עמוס צייאדה: כן, בן אדם צריך לבוא ולהגיד אני צריך לצאת כי - - -
ישראל אייכלר: אני הייתי עושה 30 יום רגיל, בלי להכביד עליכם עם כל הפרוצדורה הזאת.
ישראל אייכלר: מ-30 יום הוא צריך אישור שלכם.
<עמוס צייאדה: אז נקבע שזה 14 ימים.
<עמוס צייאדה: נראה לי ש - - -
ישראל אייכלר: אני חושב שצריך לקבוע 30 יום, כי אני שמעתי מהרבה אנשים שהם היו שבוע-שבועיים ובשבוע השלישי זה עדיין כלום.
ישראל אייכלר: עד חודש אתה לוקח לך ספייר, למה לא?
<עמוס צייאדה: בוא נחשוב רגע.
<עמוס צייאדה: אגב, התקופות של החופשות לא נחשבות ב-14 ימים.
<עמוס צייאדה: כלומר, אם מישהו התחיל, נסע שבוע לפני חופשת פסח, בא' בניסן - - -
ישראל אייכלר: אף אחד לא נוסע בניסן, הוא נוסע באמצע השנה.
<עמוס צייאדה: בסדר.
ישראל אייכלר: לא צריך להכביד על אנשים יותר ממה שכבד להם החיים.
<עמוס צייאדה: אני מודה אהבתי לשמוע את ה-"כבד להם החיים ולא צריך להכביד".
<עמוס צייאדה: צריך להגיד את זה אולי בהרבה מקומות למקופחים שלנו.
ישראל אייכלר: נכון, אנחנו כל היום עוסקים בזה.
<עמוס צייאדה: בהחלט, אהבתי.
ישראל אייכלר: בוועדת הרווחה היום העברנו חוק נגד פקודת הסטטיסטיקה, שאפשר להושיב בן אדם בבית סוהר על זה שהוא לא השיב, או קנסות גבוהים לאנשים עניים.
ישראל אייכלר: העברנו את זה.
<עמוס צייאדה: לא, בהחלט.
ישראל אייכלר: אנחנו כל הזמן עושים.
<עמוס צייאדה: הביטוי יש מספיק צרות ובעיות ולא צריך לחפש עוד - - -
ישראל אייכלר: כן, אז שאלו שם – מה הבעיה לענות על תשובות?
ישראל אייכלר: אבל הוא לא יודע שהוא הגיע לבן אדם מבוגר וקצת רופף נפש ודפק בדלת והסוקר אמר לאישה שהם ילכו לבית הסוהר אם הם לא יענו, האנשים האלה לא ישנו חודש ימים.
ישראל אייכלר: זאת אומרת יש מספיק קשיים בחיים.
ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לנסות להקל על האנשים כמה שאנחנו יכולים.
<עמוס צייאדה: בהחלט, אנחנו משתדלים.
<עמוס צייאדה: אני חושב ש-14 ימים, למעט כמובן דברים אחרים, סיבות, מישהו צריך לצאת לטיפול רפואי, או - - -
ישראל אייכלר: אבל למה אתה לוקח על עצמך כל כך הרבה?
ישראל אייכלר: יש לך כל כך מעט אנשים, כל כך הרבה סרבול.
<עמוס צייאדה: אבל זה מה שסוכם.
ישראל אייכלר: למה אתה צריך גם את זה?
ישראל אייכלר: עד 30 יום, הוא לא יחזור, מה?
ישראל אייכלר: אחרי 30 יום, אתה יודע.
ישראל אייכלר: בכל דבר זה יכול לקרות.
<עמוס צייאדה: בוא אני אשאל שאלה, ברשותכם.
<עמוס צייאדה: אם מישהו מקבל הבטחת הכנסה, יש לו את הכסף לנסוע לחו"ל?
<עמוס צייאדה: סתם.
ישראל אייכלר: דווקא מי שמקבל הבטחת הכנסה צריך לנסוע לחו"ל, לעשות קצת כסף, שיהיה לו מה לאכול בפסח, כי אם הוא יסמוך על המדינה ועל הבטחת ההכנסה ועל הכולל, הוא יכול למות ברחוב.
ישראל אייכלר: הוא נוסע לחוץ לארץ וכמה אנשים עוזרים לו, כמה קרובי משפחה, כמה אנשים טובים, אז הוא יכול להמשיך וללמוד, מה השאלה?
ישראל אייכלר: אני אומר את זה על השולחן.
ישראל אייכלר: בושה וחרפה שתלמידי חכמים צריכים ללכת ברחובות בווילאמסבורג, בורו פארק וקנדה, לאסוף תרומות, אבל זה כן, יש את זה, אז מה?
ישראל אייכלר: הוא עשיר?
ישראל אייכלר: הוא איש עסקים גדול?
ישראל אייכלר: הוא נסע לעסקים?
<עמוס צייאדה: לא, בסדר.
ישראל אייכלר: אדרבא, אנשי עסקים אין להם בעיה לחזור תוך 14 יום.
ישראל אייכלר: הוא עשה עסקה ו - - -
<שלומית אבינח: הם לא צריכים את הבטחת ההכנסה.
ישראל אייכלר: הם לא צריכים את הבטחת ההכנסה.
ישראל אייכלר: דווקא השליימזיילים האלה צריכים את זה.
ישראל אייכלר: סליחה על הביטוי.
ישראל אייכלר: אני מתנצל על הביטוי שלימייזלים, אבל יש אנשים שבאמת אין להם מה לאכול.
ישראל אייכלר: אתה מדבר על אנשים שאין להם מה לאכול, זה לא.
ישראל אייכלר: ואתה יודע שיש כאלה.
ישראל אייכלר: בואו משיך הלאה.
<עמוס צייאדה: אני מקווה שאנשים באופן אישי הולכים לאסוף כסף ולא מוסדות.
<עמוס צייאדה: את זה אני קצת פחות מכיר.
ישראל אייכלר: אתה לא יודע מזה?
<עמוס צייאדה: פחות מכיר.
<קריאה: שלא תדע מצרות.
<עמוס צייאדה: בסדר, חלילה.
ישראל אייכלר: זה לא יאומן לאן אנשים מגיעים.
ישראל אייכלר: ולהסתבך בחובות, לצעירים כאלה, למשפחות כאלה, זה בקלות, עושים את זה בקלות והוא צריך לשלם שכירות ומשכנתא, כי הוא קונה דירה שתהיה מוכנה בעוד חמש שנים, והוא שמח שהקבלן לא לוחץ עליו ואז הוא מסתבך בקלות.
ישראל אייכלר: הוא פתאום מגיע לחובות בבנק של 10,000 שקלים.
ישראל אייכלר: אתם מכירים בטח, אתם רואים את התלושים.
ישראל אייכלר: אז בוודאי שאדם כזה, הוא חוזר תוך 30 יום, אז לא קרה שום דבר.
ישראל אייכלר: בואו נסכם.
<שלומית אבינח: דיברתם על אלה של החובות?
<שלומית אבינח: מתי תחזירו?
ישראל אייכלר: הוא אמר.
ישראל אייכלר: אמרת משהו על ההחזרים.
<שלומית אבינח: שב-2016 אתם עוד לא דרשתם.
<עמוס צייאדה: אנחנו עוד לא דרשנו להשיב חובות עדיין.
<שלומית אבינח: יש צפי?
<עמוס צייאדה: אולי לא נצטרך לבקש מאף אחד להשיב.
<עמוס צייאדה: גם זה יכול להיות תיאורטית.
<עמוס צייאדה: זה לא עיקר הפעילות לבקש חובות, חלילה.
<שלומית אבינח: לא, כי אצלנו לוועדה מגיעים, כמו שהוא אומר – לא במקרה שלכם – אבל באמת, אנשים נדרשים לשלם סכומים מאד גבוהים, שהם לא במקרה של - - -
<קריאה: יש פה ריביות וכאלה?
<שלומית אבינח: והם כבר בזבזו את הכסף.
מאיר כהן: כל העיכוב הזה, כל ההשתהות הזאת, החודשים שאנחנו לא שילמנו, זה בכדי שנצליח לעשות את בדיקות הזכאות לפני שאנחנו משלמים, כדי שלא נוכל לשלם ואז לבקש, ואז אתה מכניס את האברך לבעיה.
מאיר כהן: כאן אף פעם לא עשינו את הדבר הזה, אבל כל בדיקות הזכאות נעשות לפני התשלום.
<שלומית אבינח: אז איציק, מה המקרים שלך?
<חיים רבינוביץ: אני רציתי להגיד לגבי הכוללים.
<חיים רבינוביץ: אתה מטפל גם בנושא התקציב?
<חיים רבינוביץ: נכה לא יכול ללמוד היום בכולל, כי אסור לו.
<חיים רבינוביץ: דיברנו שאולי נשנה את זה בחוק.
ישראל אייכלר: קצבת נכות לא נחשבת.
<חיים רבינוביץ: לא, לנכה מותר לעבוד עד איזה סכום?
<עמוס צייאדה: שנייה, בואו נבחין בין מקבלי הבטחת הכנסה, שהם - - -
<חיים רבינוביץ: לא הבטחת הכנסה.
<עמוס צייאדה: אין שום בעיה, אז שילמד בכולל כמה שהוא רוצה.
<עמוס צייאדה: הוא יקבל מלגה ונכות גם ב-50,000 שקלים, אין שום מגבלה.
<עמוס צייאדה: אין דבר כזה, אבל - - -
ישראל אייכלר: הוא דיבר על זה קודם.
ישראל אייכלר: הבטחת הכנסה הוא לא מקבל.
ישראל אייכלר: אם יש לו קצבת נכות, הוא לא מקבל הבטחת הכנסה.
<עמוס צייאדה: אני אגיד לך יותר מזה.
<עמוס צייאדה: נגיד שאתה אברך בכולל ואתה עובד בערב או בבוקר, מדריך בישיבה, סתם, לא יודע, איזה תפקיד בישיבה, אתה מלמד בהפסקת צהריים, אתה עושה איזו שהיא פעילות.
<עמוס צייאדה: אולי מורה לתלמידים או יושב איתם בשעה הראשונה, עד תשע בבוקר, עד שמתחיל הכולל.
<עמוס צייאדה: אתה עובד בתלוש משכורת, אתה יכול להרוויח כל סכום נורמאלי, הגיוני.
<עמוס צייאדה: אם גם מתכנת גאון שמרוויח מיליון שקלים בשנה או בחודש, אין שום בעיה.
<עמוס צייאדה: כל עוד זה לא בשעות הלימודים של הכולל, תרוויח כמה שאתה רוצה.
<עמוס צייאדה: התקדמנו קצת.
ישראל אייכלר: טוב, אנחנו נסכם.
ישראל אייכלר: אני חושב שמיצינו את הנושא.
ישראל אייכלר: אולי נדבר יותר על הפרטים הטכניים, איך אפשר לעזור כדי שהיחידה תוכל לפעול.
<חיים רבינוביץ: הרב אייכלר - - -
ישראל אייכלר: הוועדה תברר את השאלה שלך.
<חיים רבינוביץ: לא, הבן אדם אמר לי.
<חיים רבינוביץ: שמותר לו לעבוד בכל עבודה, אבל כולל זה - - -
ישראל אייכלר: אם הוא נכה, הוא מקבל קצבת נכות, מה הכולל?
<חיים רבינוביץ: אז מותר לו לעבוד בעבודה, כל יום, לא משנה, עד איזה סכום מיוחד, אבל בגלל שכולל זה סוג של מלגה, אז הוא בירר את זה, אז - - -
<עמוס צייאדה: תקשיב, זה יותר מ-10 שנים.
<עמוס צייאדה: תראה, ביטוח לאומי זה לא אנחנו.
<שלומית אבינח: זה יותר פרטני.
<עמוס צייאדה: ביטוח לאומי זה לא אנחנו, אוקיי?
<עמוס צייאדה: אם אדם עובד ומקבל הבטחת הכנסה מביטוח לאומי - - - משלם, אני מניח ומאמין שמעל סכום מסוים זה שולל כנראה את הזכאות, אבל זה לא אנחנו.
<חיים רבינוביץ: כן, לא בתוך ה - - -
<עמוס צייאדה: אצלנו כבר יותר מלפני 10 שנים - - -
ישראל אייכלר: חיים, תברר את השאלה שלך, כי אתה מדבר על מנהל - - -
<חיים רבינוביץ: בסדר, אני רציתי לברר.
<עמוס צייאדה: עד לפני קצת יותר מ-10 שנים הייתה גישה שאומרת שעד שכר מינימום אברך יכול להשתכר מעבר להשתלמות בכולל ומעבר אליה.
<עמוס צייאדה: לקחו למוסד את הכסף שהוא קיבל והייתה גישה שחשבה שיותר מכך צריך לקחת לו.
<עמוס צייאדה: הדבר הזה לא קיים יותר.
<עמוס צייאדה: כלומר, אם אני לא אדע בוודאות שמישהו נגיד דיווח סתם לכולל ורימה ואתה לא יודע איפה הוא נמצא והכל, אנחנו לא מסתכלים על ההכנסות שלו בכלל.
<עמוס צייאדה: במקרים נדירים ובודדים שאנחנו בכלל - - -
ישראל אייכלר: יש לי שאלה נוספת ששייכת ל - - - מנהל מחלקת הישיבות.
ישראל אייכלר: כולל שהיה איזה חסר של אברכים שם בספירה, כל האברכים שם מאבדים את הזכות להבטחת הכנסה?
ישראל אייכלר: מאיר אומר עם הראש כן.
<עמוס צייאדה: רק שנייה, רק שנייה.
<עמוס צייאדה: ככה, בואו נבחין, מוסד, נגיד 100 תלמידים, בואו ניקח דוגמא.
<עמוס צייאדה: חסרו בו איזה 20-30 אברכים.
<עמוס צייאדה: אם נגיד שחסרו יותר מ-30 אברכים, מתוך ה-30 אברכים שחסרים, 15 נגיד חסרו, אותם אברכים חסרו משתי הביקורות.
<עמוס צייאדה: על פי הנוהל, יכולים להיות אברכים - - -, אבל צריכים לבוא להגיש הצהרה באגף, בגלל שהם חסרו בשתי ביקורות.
<עמוס צייאדה: אם אני אקח את זה למקרה יותר קיצוני, שבו נגיד מוסד קטסטרופה, אין בכלל מוסד, מוצאים שלא היה מוסד והיה שם באמת חמור ואנחנו נגיד דוחים ומשעים את כל התלמידים והכל, וזה מאד מאד נדיר, מאד נדיר שקורה דבר כזה.
<עמוס צייאדה: כלומר, לגבי הקנסות שאמרתי יכולים להיות דבר כזה של 7-8, 10 תלמידים, אז יכול להיות שאנחנו נשעה את כולם ונבקש מהם להצהיר.
<עמוס צייאדה: אבל המקרים הם יותר לגבי מי שחסרים בשתי ביקורות, שצריך לבוא ולהגיש הצהרה.
<עמוס צייאדה: הוא יכול לבוא להגיש הצהרה כבר באותו חודש ולהגיד עברתי למוסד אחר, אני עובר למוסד אחר או אפילו באותו מוסד והמוסד מדווח עליו ואין שום בעיה, הוא ימשיך לקבל כסף.
ישראל אייכלר: זאת אומרת אותו אברך שכן היה בספירה, לא ישללו ממנו.
<עמוס צייאדה: לא, זה וודאי שלא.
<קריאה: גם מי שלא היה.
<עמוס צייאדה: מי שלא היה פעמיים צריך לבוא להצהיר באגף.
<עמוס צייאדה: כלומר - - - אם קיבלנו את ההסבר שלו.
ישראל אייכלר: אבל אתה אומר שאין מצב שאברכים אחרים, כי יש מושג שטוביה חטא וזיגוד מינגד.
ישראל אייכלר: אם מישהו לא היה, מישהו אחר לא צריך לסבול מזה.
<עמוס צייאדה: זה היה בגמרא המושג הזה?
ישראל אייכלר: טוביה חטא, זיגוד מינגד.
ישראל אייכלר: לא יכול להיות מצב שמישהו חטא והשני יקבל את העונש.
<עמוס צייאדה: לא, לא.
<עמוס צייאדה: אני אמרתי, רק מי שחסר בביקורת צריך לבוא ולהצהיר באגף.