GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: לא, לא, לא, עורך הדין בדש - - -
<יוסף בדש: זה לא - - -
ישראל אייכלר: עורך דין בדש, אני לא נתתי להפריע לך גם כשכולם אמרו שאני אקצר אותך.
<יוסף בדש: אבל היא אמרה אי דיוקים, אז שהיא תדייק.
ישראל אייכלר: אבל אם אתה לא תיתן לה לדבר, אני לא אוכל להמשיך את הדיון.
ישראל אייכלר: כולם רוצים להגיד לה הרבה דברים, היא הביטוח הלאומי, היא הממסד.
<יוסף בדש: היא פתחה באי דיוקים ולכן אני רוצה שהיא תדייק.
<ירונה שלום: בואו תנו לו רגע, תשמעו אותו.
<ירונה שלום: הוא מטפל ב - - -
ישראל אייכלר: כן, כן, אז אם את מעדיפה.
ישראל אייכלר: אבל רגע, גברת ירונה, את לא אמרת את הנקודה.
ישראל אייכלר: אפשר להביא אנשים - - -
<ירונה שלום: אז רגע, שנייה, אני רוצה רגע לתאר את הדברים.
<ירונה שלום: אז בעצם במקרים שאפשר לעשות ועדות ללא נוכחות, ויש כאן דוגמא למקרים, במקרה שלה נעשתה ועדה ללא נוכחות והמקרה נדון ובאמת קיבלו החלטות וקבעו אחוזים ללא נכות.
<ירונה שלום: הוועדות מתבצעות בכלל ללא נוכחות.
<ירונה שלום: האנשים בכלל לא נדרשים להגיע.
<ירונה שלום: במקרים היותר קלים, אנשים נוסעים או לתל השומר או שהם מגיעים לבאר שבע.
<ירונה שלום: עכשיו, מדובר באמת בכך שלתל השומר הם מגיעים פעם אחת ואנחנו משתדלים לרכז את כל הרופאים בפעם אחת שהם מגיעים.
<סטס דנקין: זה יותר קל.
<סטס דנקין: על כסא גלגלים זה יותר קל, את אומרת.
ישראל אייכלר: רק רגע, שוב אתה מפריע.
ישראל אייכלר: לגבי אילתים, אתם עושים את השעות האלה לאילתים או שהם עומדים בתור לחכות עם כל עם ישראל, 4 שעות.
<ירונה שלום: לא.
ישראל אייכלר: את מבינה מה אני אומר?
<ירונה שלום: איפה?
<ירונה שלום: בתל השומר או בכלל?
ישראל אייכלר: כשמגיעים לתל השומר.
<שלומית אבינח-קואולמן: גם וגם.
<ירונה שלום: לא, בתל השומר הם מגיעים עם כולם, אבל כל אחד מוזמן לפי זמנים, אבל הכניסה לרופאים, זה נכון שהיא יכולה להיות כניסה למספר רופאים, אז הם צריכים להמתין.
<ירונה שלום: העובדה הזאת היא כי רוצים לחסוך להם בעצם הגעה מספר פעמים.
ישראל אייכלר: אז זאת אומרת שצריך להביא את הוועדה לאילת.
<ירונה שלום: שנייה.
<ירונה שלום: צריך לעשות כזאת הבחנה.
<ירונה שלום: תראו, בעיקרון יש סך הכל הרבה מומחיות.
<ירונה שלום: יש הרבה תחומי מומחיות גם בנכות וגם בנפגעי עבודה, יש הרבה מאד תחומי מומחיות שצריכים לדון.
<ירונה שלום: אחת, אנחנו לא התכוונו שהרופאים באילת הם בעלי משוא פנים, אלא אמרנו שבמקומות קטנים, חלק גדול מהרופאים הם הרופאים המטפלים, ואם הרופא הוא הרופא המטפל, גם הוא לא יכול לשבת ולדון בוועדה.
<ירונה שלום: צריך לעשות את ההבחנה הזאת.
<ירונה שלום: זו הייתה הכוונה מבחינת ניגוד - - -
ישראל אייכלר: נו, אז תבינו מבחוץ.
<ירונה שלום: בילד נכה באמת עשינו - - -
יוליה מלינובסקי: לא, לא, אנחנו לא מדברים על ילד נכה, אנחנו - - -
<ירונה שלום: רגע, שנייה.
ישראל אייכלר: לא, היא רוצה להסביר לך, כמו שהיא עושה אצל ילד נכה, היא יכולה לעשות למבוגרים.
<ירונה שלום: שנייה, תני לי.
<ירונה שלום: אני הקשבתי לכולם בסבלנות.
<ירונה שלום: בילד נכה, שהבעיה באמת אקוטית, נוסע לשם צוות ומגיע לשם צוות ייחודי.
<ירונה שלום: בנכות כללית מדובר בבעיות הרבה יותר רחבות.
<ירונה שלום: בנפגעי עבודה בדרך כלל מדובר בבעיות שיכולות להיות יותר רחבות.
<ירונה שלום: עכשיו, תבינו שגם צריך לצוות בצורה הגיונית ונכונה.
<ירונה שלום: כי אם מדובר גם באורטופד, גם בנוירולוג, גם בפסיכיאטר, גם באורולוג - - -
<קריאה: בסדר, אז שיביאו אותם.
<ירונה שלום: רגע, שנייה, חברה.
<ירונה שלום: הוועדה גם צריכה להיות יעילה בסופו של יום, כי האנשים צריכים להיות משובצים בצורה יעילה.
<ירונה שלום: אני מציעה שתשמעו עכשיו את שמוליק סעדון, שבעצם מתנסה בזה יום יום בעבודתו.
<ירונה שלום: הוא פוגש אותם.
<ירונה שלום: סך הכל אנחנו באמת משתדלים לייעל את עבודת הוועדות.
<ירונה שלום: אנחנו מקיימים ועדות ב-21 סניפים - - -
יוליה מלינובסקי: רגע, תקשיבי - -
<ירונה שלום: עוד שנייה.
ישראל אייכלר: רק רגע, תני לה לסיים.
ישראל אייכלר: אם את ממהרת, נעשה אולי דיון נוסף.
יוליה מלינובסקי: לא, לא, אני לא ממהרת.
יוליה מלינובסקי: אני פשוט חייבת ל - - -
ישראל אייכלר: היא עובדת קשה מאד, היא מנהלת את הוועדות בכל הארץ.
ישראל אייכלר: קצת כבוד.
ישראל אייכלר: אנחנו חברי הכנסת רוצים כבוד.
ישראל אייכלר: גם היא רוצה כבוד.
ישראל אייכלר: בואי ניתן לה להשלים.
<ירונה שלום: אנחנו עושים ועדות ב-21 סניפים בארץ בנכות כללית.
<ירונה שלום: בנפגעי עבודה אנחנו עושים ב-20 סניפים.
<ירונה שלום: גם ככה מלאכת השיבוץ היא מאד קשה, כי בסופו של יום צריך להרכיב ועדות שיהיו מספיק אנשים בכל ועדה וועדה.
<ירונה שלום: כי גם להביא רופאים, תשמע, להביא רופאים – אתם מתארים את זה כאילו אפשר להעלות רופאים ולהסיע אותם.
<ירונה שלום: הדבר הזה הוא לא כזה פשוט.
ישראל אייכלר: לא, בואי אני אציג לך הצעה פשוטה.
ישראל אייכלר: את תקבלי קודם את החומר - - -
<שמואל סעדון: אני יכול בבקשה להגיב?
ישראל אייכלר: עוד רגע, אחרי שאני אסיים עם הגברת ירונה.
ישראל אייכלר: את יכולה לקבל תיק של אותם חולים.
ישראל אייכלר: כמה חולים יש באילת לוועדה מסוימת?
ישראל אייכלר: חמישה חולים.
ישראל אייכלר: אותם חמישה חולים, את רואה איזה רופאים את צריכה ואותם את שולחת.
ישראל אייכלר: את לא שולחת מכל המומחים של כל התחומים, אלא בהתאם לתיק שיש לך ביד ואז את יכולה לדעת מראש את מי את צריכה לשלוח לאילת ובאיזה יום ואז זה לא כל כך מורכב.
ישראל אייכלר: יש חולה שמלכתחילה את לא צריכה פסיכיאטרי, כי הוא אדם שאין בכלל תלונה על בעיה נפשית שלו.
ישראל אייכלר: יש מישהו שאת צריכה אורטופדים מומחים, כי את יודעת שזו בעיה ברגל.
ישראל אייכלר: אדם שיש לו בעיה פסיכיאטרית, את לא צריכה לשלוח אורטופד.
ישראל אייכלר: אפשר לעשות את זה בקלות.
<ירונה שלום: אתה רוצה לענות?
<שמואל סעדון: אני רוצה להתייחס.
ישראל אייכלר: אני רק אגיד את שמך, לצורך הפרוטוקול.
ישראל אייכלר: שמואל סעדון, מנהל סעיף באר שבע.
<שמואל סעדון: שמואל סעדון, מנהל סניף הביטוח הלאומי בבאר שבע.
<שמואל סעדון: אני אחראי גם על אזור אילת, כל אזור הנגב.
<שמואל סעדון: אני רוצה קודם כל להגיד לוועדה - - -
יוליה מלינובסקי: אתה מנהל סניף?
<שמואל סעדון: כן.
<שמואל סעדון: יש כמה ועדות בביטוח לאומי שהמוסד עושה.
<שמואל סעדון: יש ועדה של סיעוד, יש ועדה של שירותים מיוחדים, יש ועדה לילד נכה, יש ועדה לנכות כללית, יש ועדה לנפגעי עבודה.
<שמואל סעדון: כל ועדה היא עולם בפני עצמו ולא מחברים בין אחד לשני, בגלל כל מיני דברים שאם תרצה אני אוכל להרחיב עליהם, אוקיי?
<שמואל סעדון: אני הגעתי לסניף באר שבע לפני 12 שנה והלכתי לבקר באילת ואמרתי – כאן יהיו ועדות רפואיות באילת.
ישראל אייכלר: זאת אומרת אתה בעד הרעיון.
<שמואל סעדון: הייתי בעד.
<שמואל סעדון: הייתי.
<שמואל סעדון: ועשינו ועדות באילת.
<שמואל סעדון: לא את הכל ואני תיכף אספר.
<שמואל סעדון: בנושא של סיעוד, בכל הארץ האחיות שלנו מגיעות לבית הקשיש, הקשיש נבדק בבית, לא מגיע בכלל לוועדה.
<שמואל סעדון: אחד.
<שמואל סעדון: ילד נכה, אני כבר כמה שנים מוריד רופא פעם בחודש, פעם בשבועיים, פעם בשלושה שבועות, עושה ועדות, גומר את כל הוועדות, מצטברים 10, 12 תיקים, חוזר לבאר שבע.
<שמואל סעדון: טופל.
<שמואל סעדון: התחלנו לעשות ועדות של נכות כללית באילת.
<שמואל סעדון: הורדתי רופא אחד שידע לעשות.
<שמואל סעדון: אז ככה, קודם כל הבעיה בנושא של נכות כללית התחילה בנושא של חוק לרון.
<שמואל סעדון: לפני שחוקקו את חוק לרון, כשהיה בן אדם מגיש תביעה, היינו בודקים אותו As is.
<שמואל סעדון: היום, על פי חוק לרון אנחנו צריכים לבדוק מה האחוזים הרפואיים שהוא צובר ועל בסיסם אני יודע בכלל אם הוא עומד בתנאים המקדמיים לקבלת הקצבה.
<שמואל סעדון: וזה דבר שבעצם השמיט מתחת לרגליים את הנושא של היכולת שלנו לעשות ועדות באילת.
<שמואל סעדון: זה אומר שעקרות בית שהן משתכרות על פי החוק, הן צריכות להיבדק במסלול של משתכרות ואת המסלול הזה גם בבאר שבע לא עושים, אלא עושים אותו רק בתל השומר.
<שמואל סעדון: ולכן מה שנשאר, זה אנשים אחרים, שמתוכם יש כל מיני תביעות שמגיעות, חלקם זה כאלה שהייתה להם נכות זמנית והיא הסתיימה ואנחנו צריכים לדעת להחליט להאריך או לא להאריך.
<שמואל סעדון: חלקם זה תביעות חדשות, חלקם זה אנשים שבעבר נבדקו ונדחו ועדיין הם מנסים עוד פעם להגיש תביעה.
<שמואל סעדון: כמות התביעות באילת היום, כשאני אומר סך הכל כל התביעות, היא בממוצע משהו כמו 70-80 תביעות לחודש, בנכות כללית, כשאני כולל בתוך זה גם את מי שכבר קיבל והוא עכשיו תום זמניות, כולל כאלה שהם כבר הגישו בעבר ונדחו וגם כאלה שהם הגישו תביעות חדשות.
<שמואל סעדון: ולכן, בכמות הזאת של הבדיקות – אם אני אוריד ועדה לאילת – אנשים יחכו שלושה וארבעה חודשים עד שידונו בתיק שלהם או שיגמרו להם את הטיפול.
<שמואל סעדון: יותר מזה אני אגיד.
<שמואל סעדון: חוקקו חוק בכנסת שהיום מחייב אותנו לעשות קורס פוסקים לרופאים ובלי שהוא עושה קורס של שנה באוניברסיטה, הוא לא יכול להיות פוסק בביטוח הלאומי.
<שמואל סעדון: אני רוצה להגיד לכבוד יושב הראש שהיום כבר בבאר שבע, עוד מעט אני מפסיק לעשות ועדות רפואיות, כי אין לי רופאים.
<שמואל סעדון: הרופאים לא מוכנים לרדת לאילת.
<שמואל סעדון: הרופאים לא מוכנים לעבוד בבאר שבע.
<שמואל סעדון: הם לא מוכנים ללכת לעשות קורס בכלל.
<שמואל סעדון: הכסף שמשלמים להם עבור ועדה, הוא הולך בקליניקה, הוא נותן חוות דעת רפואית, הוא מקבל עליה 2,500 שקלים ב-10 דקות והוא גמר.
<שמואל סעדון: אז אתם מדברים על לעשות ועדות באילת.
<שמואל סעדון: אנחנו בעד, אבל צריך להבין - - -
ישראל אייכלר: סליחה, מר סעדון, זה כמו שאגד יבוא ויגיד לי – והם אומרים את זה – אין לי נהגים, אתם קובעים לי מסלולים חדשים ותכיפות של תחנות, אין לי נהגים על האוטובוס.
<שמואל סעדון: אני מתאר לך את המציאות.
יוליה מלינובסקי: תשמשו ברופאים באילת.
יוליה מלינובסקי: אולי באילת הרופאים מוכנים לעשות את זה.
<שמואל סעדון: תיכף.
<שמואל סעדון: אגב, אני מבחינתי אין לי שום בעיה.
<שמואל סעדון: כל רופא שמוכן לעשות קורס פוסקים ויהפוך להיות רופא מוסמך בוועדות, הוא יעשה ועדות.
יוליה מלינובסקי: גם באילת.
<שמואל סעדון: וגם באילת.
<שמואל סעדון: רק הבעיה היא פשוטה, וזה אמר המנכ"ל שלי במכתב שהוא כתב, חוק ניגוד עניינים מחייב רופא, שאם הוא מטפל באופן קבוע ומטפל, אסור לו לבדוק אותו.
<שמואל סעדון: וזה לא לגבי נושא של אילת, זה בכל הארץ הדבר הזה קיים.
<שמואל סעדון: ולכן היות וכמות התביעות - - -
ישראל אייכלר: רופא שמטפל באדון אזולאי, לא יטפל באדון אזולאי, אלא הרופא שמטפל באדון בוזגלו.
<שמואל סעדון: אין כל כך הרבה רופאים באילת.
ישראל אייכלר: יש מספיק.
<שמואל סעדון: אני אומר לכם את זה ואני מוכן לקבל אלי - - -
ישראל אייכלר: יש בית חולים באילת, לא?
<שמואל סעדון: יש בית חולים באילת, זה לא בית חולים.
<שמואל סעדון: זו שלוחה קדמית שיש בה חדר לידה ועוד כמה מחלקות, אבל הן לא - - -
<קריאה: איזה - - -
<שמואל סעדון: סליחה, חברה, אני אומר את דעתי.
<קריאה: מתי בפעם האחרונה היית באילת?
<שמואל סעדון: אני הייתי באילת.
<שמואל סעדון: אני באילת לא מעט.
<שמואל סעדון: גם בצבא אני שרתי באילת, הייתי פעם - - -
<יוסף בדש: שלוחה קדמית?
<יוסף בדש: אולי נאשפז אותו פעם, שיראה מה זה הבית חולים.
<שמואל סעדון: סליחה בבקשה, תשמור על כבודך ואני אשמור על כבודי, בסדר תודה רבה.
ישראל אייכלר: רגע, רגע, אתה לא ממשיך הלאה.
ישראל אייכלר: אני מבקש משהו.
ישראל אייכלר: אני רוצה שתתנצל בפניו.
<יוסף בדש: אני מתנצל על מה שאמרתי, אבל לא מוריד מהתוכן.
ישראל אייכלר: אמרת מילה מאד חריפה, שזה לא - - -
<שמואל סעדון: הביטוח הלאומי אגב זה לא של אבא שלי, הוא של הציבור ואני משרת את הציבור.
ישראל אייכלר: הוא התנצל.
<שמואל סעדון: ואני הראשון שאעשה את הכל כדי את השירות לאנשים.
<שמואל סעדון: ואני אגיד גם כמה דברים שכן עשינו.
<שמואל סעדון: אז קודם כל נושא כרטיסי הטיסה, זה נכון ואני הנהגתי אותו.
<שמואל סעדון: אנחנו נותנים לאנשים את כרטיסי הטיסה לפני הוועדה, כדי שהם לא יוציאו את הסכום הזה, כי זה כבד עליהם.
<שמואל סעדון: אנחנו מאפשרים לאנשים לבחור בין באר שבע לבין תל השומר - - -
יוליה מלינובסקי: לא, לא, הם אומרים שלא - - -
<זהבה ג'ורנו: לא אפשרו לי.
<זהבה ג'ורנו: בחודש האחרון הייתי פעמיים בוועדה ו - - -
<שמואל סעדון: סליחה גברתי, איזו ועדה עשית?
<שמואל סעדון: נפגעי עבודה?
<שמואל סעדון: נכות כללית?
<זהבה ג'ורנו: נפגעי עבודה.
<שמואל סעדון: נפגעי עבודה זה לא נכות כללית.
<שמואל סעדון: יפה, אז את רואה?
<שמואל סעדון: צריך לדעת לדייק בפרטים.
<שמואל סעדון: גם הפרטים שקיבלתי, אגב, על חלק מהתלונות שקיבלתי, וזה אחד הדברים שאני בכלל מבקש תמיד, היות ואנחנו עוסקים פה באנשים ולא בסתם דברים, אנחנו מבקשים לקבל תעודת זהות של הפונה ולא להגיד משהו שהוא בסעיף כללי ואז אנחנו ניתן תשובה בדוקה.
<שמואל סעדון: יותר מזה אני אגיד, שגם אם טעינו וגם אם התנהלנו לא כמו שצריך, אז איפה שצריך להגיד שהתנצלנו והתנצלנו, ואיפה שצריך לתקן נתקן, ולהיפך, אנחנו עושים מזה הפקת לקחים ומנסים לעשות דברים.
ישראל אייכלר: אני חייב לתת לראש העיר להגיב, ברשותך.
<יצחק הלוי: שמואל, אני רק רוצה לשאול שאלה.
<יצחק הלוי: מה שאתה אומר לי עכשיו כאמירת מפתח, שאם אנחנו מגייסים רופאים שיסכימו לעבור את אותם פוסקים, את אותו קורס פוסקים ובהנחה ואין שם ניגודי עניינים – שזה סוגיה שאני רוצה לבחון מה המשמעות.
<יצחק הלוי: אתה יודע, אני כראש עיר שומע הרבה מאד נושא של ניגודי עניינים.
<יצחק הלוי: אני יותר מאשר אשמח, אז תגידו אם אתם מוכנים.
<יצחק הלוי: אנחנו נעשה כנס רופאים, נשוחח.
<יצחק הלוי: יש לנו הרי רופאים גם ממכבי, גם מכללית וגם מלאומית, יכול להיות.
<יצחק הלוי: וגם אם נמצא ארבעה רופאים שמוכנים, זה ארבעה רופאים שייתנו.
<שמואל סעדון: כן, אבל אני חוזר למה שאמרתי קודם – האם הרופא הזה בזמינות שהוא יהיה, יהיה כזה שלמשל הבן אדם יגיש תביעה - - -
<יצחק הלוי: לא יודע, לא יודע.
<שמואל סעדון: סליחה רגע, אבל אתה אומר דברים ואני רוצה לענות לך.
<שמואל סעדון: אם הבן אדם מגיש תביעה והוא יחכה ארבעה חמישה חודשים לקבל מענה ולעומת זאת הוא יכול בפעם אחת או בפעמיים של הגשה לאזור המרכז לגמור את העניין, השאלה מה הוא יעדיף.
ישראל אייכלר: כמה זמן הוא יחכה למרכז?
<שמואל סעדון: אנחנו בבאר שבע, ואגב, זה גם מה שירונה אמרה - אני לא יודע לענות על תל השומר, כי אני לא אחראי על תל השומר, אני אחראי על באר שבע.
<שמואל סעדון: אנחנו בבאר שבע נותנים עדיפות לאילתים.
<שמואל סעדון: אנחנו מנסים לרכז להם את כל הוועדות ליום אחד, כדי שהם לא יבואו פעמיים.
<שמואל סעדון: אני – מתקנים שלא קיבלתי שום תוספת מאגף גורם – הורדתי שני עובדי שיקום לאילת על סמך בקשתו של ראש העיר והיום כמעט כל שבוע יש עובד שיקום פעמיים בשבוע ביומיים באילת.
יוליה מלינובסקי: אתה לא עונה, סליחה.
יוליה מלינובסקי: אני הגשתי תביעה, כמה זמן אני צריכה לחכות לוועדה?
<שמואל סעדון: תלוי באיזה נושא הגשת את התביעה.
<שמואל סעדון: בנכות מעבודה?
<שמואל סעדון: בנכות כללית?
ישראל אייכלר: נכות כללית.
<שמואל סעדון: בנכות כללית – תוך בערך שלושה שבועות עד חודש את תעמדי בפני ועדה.
ישראל אייכלר: אז גם באילת תעמוד חודש.
<קריאה: אני אחרי ניתוח חיכיתי חודשיים.
<שמואל סעדון: אבל את נפגעת עבודה, עוד פעם.
<שמואל סעדון: בנפגעי עבודה זה מסלול אחר ובנכות כללית זה מסלול אחר.
ישראל אייכלר: טוב, אדוני, מר סעדון, אנחנו קיבלנו את התשובה, מאד מכבדים.
ישראל אייכלר: אנחנו אמרת שתי נקודות - - -
<קריאה: אני כל השנים שילמתי ביטוח לאומי.
<קריאה: כשנזקקתי לביטוח לאומי, לא ראיתי שהם לצידי.
ישראל אייכלר: אמרת שתי נקודות שאני מסכם.
יוליה מלינובסקי: סליחה, אני דורשת, הם גם כן יכולים להטיס ועדות.
יוליה מלינובסקי: הם רואים את החומר מראש.
ישראל אייכלר: עד שיהיו הוועדות של השנה הזאת, אז הם יצטרכו להטיס, אבל מצדנו וראש העיר יסכים, שהם יכינו רופאים - - -
יוליה מלינובסקי: לא, ברגע ש - - -
<שלומית אבינח-קואולמן: אבל הקורס לוקח שנה.
<שלומית אבינח-קואולמן: את צריכה פתרון עכשיו.
ישראל אייכלר: אז ייקח שנה, אז מעכשיו ש - - -
יוליה מלינובסקי: אני צריכה פתרון עכשיו, אז שעכשיו יטיסו.
יוליה מלינובסקי: אתם רואים את החומר מראש.
יוליה מלינובסקי: זה לא נופל להם כשלג.
יוליה מלינובסקי: אתם יודעים מראש מה מחכה, אתם יכולים לגבש צוות ופעם בחודש להטיס לשם, או פעם בשבועיים להטיס לשלם.
<שמואל סעדון: ואם לא יהיו לי רופאים שיהיו מוכנים לעשות את זה?
יוליה מלינובסקי: אז אתה תפטר.
<שמואל סעדון: אני אפטר רופאים?
<שמואל סעדון: אז לא יהיו רופאים בכלל.
<שמואל סעדון: עדיף.
<שמואל סעדון: זאת אומרת תמות נפשי עם פלשתים.
יוליה מלינובסקי: מהביטוח הלאומי הם נהנים משכר לא רע, לפי מה שאני שמעתי והם מאד מאד אוהבים להיות שם, כי בפרק זמן מאד קצר הם מקבלים - - -
<סטס דנקין: זה גם יותר זול, יותר כלכלי מהבחינה הזאת.
<סטס דנקין: כאילו, לחסוך את כל הטרטור.
<שמואל סעדון: אני התחלתי ותיארתי שאני התחלתי ועדות של נכות כללית באילת והסברתי גם למה סיימתי אותן.
יוליה מלינובסקי: אדוני, אני מצטערת להגיד, פשוט מאד אתה רואה את זה ככה - - -
<שמואל סעדון: לא, אני לא אומרת את זה ככה.
<שמואל סעדון: אני לא איש ביטוח לאומי, אני הגעתי מהצבא.
<שמואל סעדון: אני ניהלתי מערכות גדולות, אני הייתי מפקד גיוס לשכת תל השומר וגם שם היה לי מערך שלם של ועדות רפואיות.
ישראל אייכלר: למה אתה פותח בכלל ויכוח?
ישראל אייכלר: אני רוצה לאפשר ל - - -
<שמואל סעדון: לא, אני לא באתי עם איזו שהיא ראייה חד ממדית בעניין הזה.
<שמואל סעדון: להיפך, אני כן בעד לפרט ולהנגיש את השירות, אבל צריכים להבין שיש גם קשיים אובייקטיבים לאורך התהליך, שצריך לקחת אותם בחשבון.
ישראל אייכלר: אם הבנתי אותך נכון, ראש העיר מסכים לזה, הוא יכשיר רופאים מיוספטל, מאילת, שיעברו את קורס הפוסקים הזה - - -
<ירונה שלום: הוא לא יכול להכשיר, הוא יכול רק להמליץ.
ישראל אייכלר: להמליץ, להמליץ, לעודד.
ישראל אייכלר: עירייה יש לה כוח לזה.
<ירונה שלום: משרד הבריאות מכשיר.
ישראל אייכלר: אבל אתם לא תתנגדו בוודאי, שיהיה שם סניף של הביטוח הלאומי עם הצוות של האנשים.
ישראל אייכלר: אם לא יהיו מספיק אנשים ועד שיהיו מספיק אנשים, אנחנו נדרוש תיכף בסיכום להטיס אנשים ולהכין תיקים כמו שביקשנו.
ישראל אייכלר: אני חייב לתת ליושב ראש ארגון הנכים אהב"ה, אבנר עורקבי להגיד משפט, אבל ממש משפט, כי אנחנו חייבים לסיים.
<אבנר עורקבי: נושא הוועדות הרפואיות זה נושא הבייבי שלנו, הוא כבר נושא הבייבי שלי האישי, שאני יודע שהוועדות הרפואיות והרופאים עצמם הם לא כל כך אובייקטיביים, כמו שאומרים.
<אבנר עורקבי: הם נשארו אותם רופאים, גם במשך עשור שנים.
<אבנר עורקבי: זה לא חדש לי.
<אבנר עורקבי: גם היום, גם בימים אלה אנחנו עוברים את מסע התלאות.
<אבנר עורקבי: מסע התלאות שתיארו פה הפונים, אלה מסעות התלאות שהיו לפני שנים גם, אותו מסע תלאות.
<אבנר עורקבי: גם אותו עורך דין שאמר את מה שאמר ואמר דברים צודקים ואני רואה את הדברים האלה גם היום.
<אבנר עורקבי: לא השתנה כלום.
<אבנר עורקבי: סליחה ירונה, לא השתנה דבר.
<אבנר עורקבי: אנחנו יושבים הרבה עם ירונה, מדברים המון עם ירונה, אבל שום דבר לא השתנה.
<ירונה שלום: שום תלונה לא קיבלתי בשנה האחרונה שלא טופלה.
<אבנר עורקבי: ההצעה שלנו כיושב ראש פורום הנכים - - -
<ירונה שלום: צריך להיות הוגנים גם.
<ירונה שלום: אני מבקשת רגע להגיב.
<שלומית אבינח-קואולמן: אבנר, תתייחס לנושא של הישיבה, לא לנושא הוועדות הרפואיות.
ישראל אייכלר: אתה אמרת, זה בסדר, שמענו.
<אבנר עורקבי: אני חושב שוועדה רפואית שתתנהל באזור אילת, לא צריך, למרות שיש חוק, לא צריך על ההתחלה ללמד את אותו רופא איך להיות פוסק.
<אבנר עורקבי: הוא בודק.
ישראל אייכלר: השאלה אם זה החוק.
<ירונה שלום: זה על פי חוק.
ישראל אייכלר: תודה רבה לאבנר.
יוליה מלינובסקי: אני רוצה לסכם.
ישראל אייכלר: תסכמי, כן.
יוליה מלינובסקי: תקשיבו, מה שאני שמעתי מגברתי מהביטוח הלאומי, שהיקף העבודה שלך גדול ואת מנהלת 20 ומשהו ועדות רפואיות ויש לך קושי עם שיבוצים.
יוליה מלינובסקי: הכל טוב ויפה - - -
<ירונה שלום: לא 20 ומשהו, אבל בסדר.
<ירונה שלום: 300,000 דיונים בשנה.
יוליה מלינובסקי: לא, ב-21 יישובים.
<ירונה שלום: רק כדי שנהיה בעניינים.
יוליה מלינובסקי: תקשיבי טוב, כל זה קושי אובייקטיבי, שהוא במסגרת תפקידך.
יוליה מלינובסקי: אם את לא יכולה לעמוד בקושי הזה, אז אל תעבדי בתפקיד הזה.
<ירונה שלום: צודקת.
יוליה מלינובסקי: זאת אומרת נקודה.
יוליה מלינובסקי: זה לא מעניין.
יוליה מלינובסקי: זה אחרי שעות העבודה עם בעלך את תספרי כמה קשה לך.
יוליה מלינובסקי: אני מבינה אותך, גם אני עושה אותו דבר, אבל את יודעת, פה בכנסת את אף אחד זה לא מעניין מה זה קשה.
יוליה מלינובסקי: אותו דבר.
יוליה מלינובסקי: יש פה סיטואציה שהגיעו מים עד נפש.
יוליה מלינובסקי: לאנשים קשה, פיזית קשה להגיע לבאר שבע ולהגיע לתל השומר.
יוליה מלינובסקי: ואם את מתעכבת שם, אז פספסת את האוטובוס.
יוליה מלינובסקי: פספסת טיסה וזה קשה.
יוליה מלינובסקי: הבן שלי היה מאושפז בתל השומר כמה ימים, בילינו שם כמה ימים, זה בילוי קשה, כי האוכל שם יקר, דרך אגב, שתדעי לך, כי אם את מבלה שם יום שלם בתל השומר, המזנונים שם מאד יקרים.
יוליה מלינובסקי: אנחנו בזבזנו, אחר כך ראינו את כל הויזות ששילמנו – המון כסף.
<שלומית אבינח-קואולמן: החנייה יקרה.
יוליה מלינובסקי: החנייה יקרה.
יוליה מלינובסקי: זה מבודד.
יוליה מלינובסקי: אין לך איך לצאת ואני עוד עם רכב מחולון, ואני שוב פעם, טפו-טפו-טפו.
יוליה מלינובסקי: אוקיי?
יוליה מלינובסקי: זה קשה.
יוליה מלינובסקי: כשאני יורדת לאילת, אחרי נסיעה של 4.5 שעות מחולון, אני מרגישה עייפה רצח מכל העליות והירידות האלה ואני מרגישה עדיין באוזניים פה כזה סתום.
יוליה מלינובסקי: שוב פעם, לא נכה, הכל בסדר.
יוליה מלינובסקי: אז אתלם צריכים לשנות גישה.
יוליה מלינובסקי: לא בן אדם בשבילכם.
יוליה מלינובסקי: תסתכלי עלי, תביני אותי.
יוליה מלינובסקי: הוא לא בא לשרת את הביטוח הלאומי או נוחות הוועדה.
יוליה מלינובסקי: הוועדה והביטוח הלאומי תפקידם לשרת את הבן אדם.
יוליה מלינובסקי: הפוך.
יוליה מלינובסקי: לא קושי שלך כפקידה, אלא קושי של בן אדם.
יוליה מלינובסקי: ואותו דבר אדוני.
יוליה מלינובסקי: אני מבינה שאתה עשית דברים בחייך.
יוליה מלינובסקי: אני רואה שאתה מדבר מהלב, אבל כשאומרים שזה לא יכול להיות, תמיד יכול להיות, בסדר?
יוליה מלינובסקי: כשאומרים אי אפשר, תמיד יש פתרון.
יוליה מלינובסקי: אם אתה תחשוב על הפתרון הזה ואיך אתה יכול – לא שאנחנו נבקש ממך – אנחנו נדרוש ממך – אני מקווה – כבוד יושב הראש - - -
ישראל אייכלר: הנה, אני כבר עושה את זה, אבל אני רוצה שתסיימי, כי מאד מאוחר וצריך כבר ללכת לסיעה.
יוליה מלינובסקי: אתה תוכל למצוא פתרון ויהיו לך רופאים, כי הרי התיקים האלה לא נופלים עליך ביום בהיר אחד.
יוליה מלינובסקי: אתה יכול לבנות את הוועדות מראש, ואז לבן אדם תהיה בחירה.
יוליה מלינובסקי: הוא רוצה לחכות חודשיים עד שהוועדה תגיע לאילת, או שהוא מעדיף לנסוע לבאר שבע, שזה יותר קצר.
יוליה מלינובסקי: הכל זה עניין של גישה.
ישראל אייכלר: אנחנו נסכם את הדיון.
יוליה מלינובסקי: ואני מברכת על ההחלטה שהגענו פה כבר לפחות לסיכום, שאתם כבר מוכנים לתת לרופאים האילתים את ההזדמנות.
ישראל אייכלר: כן, אז ברשות חברת הכנסת מלינובסקי אני רוצה לסכם את הדיון.
יוליה מלינובסקי: תודה רבה כבוד יושב הראש.
ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת שתהיה חובת קיום ועדות רפואיות באילת, לפחות פעם אחת בחודש, כמו שיש ועדות נכות לילד נכה, כך תהיה גם על נכות כללית וגם על נפגעי תאונות עבודה ואנחנו מבקשים שזה יתחיל באופן מיידי מהחודש הבא.
ישראל אייכלר: דבר שני, אנחנו מבקשים הביטוח הלאומי יכסה את כרטיס הטיסה מראש גם בנפגעי עבודה ולא רק בנפגעי נכות כללית.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים הביטוח הלאומי יטיס רופאים מומחים.
ישראל אייכלר: אחרי שתכינו את התיק, תראו את התיקים הספציפיים שאתם הולכים לדון בהם, תבואו מוכנים עם הרופאים הספציפיים, לא סתם לעשות בזבוז, טיולי רופאים לאילת ליומיים בשביל לראות שני אנשים, אלא באמת, כמו שאתם רוצים להיות תמיד יעילים וממוקדים, את הרופאים הנדרשים לוועדה הזאת של אותם אנשים שצריכים להופיע בפניכם.
ישראל אייכלר: אנחנו פונים לשר הבריאות ולראש עיריית אילת, לעודד רופאים לצאת לקורס פוסקים, על מנת שיוכלו לעבוד בוועדות הרפואיות באילת.
ישראל אייכלר: אני מדברת על רופאים אילתיים, אם זה מבית חולים יוספטל, תוך כדי שמירה שלא יהיה ניגוד עניינים.
ישראל אייכלר: רופא שמטפל בחולה מסוים, לא יכול לשבת בוועדה, אלא הוא יצטרך לשבת בוועדות אחרות.
ישראל אייכלר: אני חושב שעד שאתם תגמרו את השנה, חייבים מהחודש הבא – ואנחנו נפנה גם לשר הבריאות וגם לשר הרווחה – לדרוש שלפחות תהיה הטסה של ועדות בהכנה מוקדמת ואם יש 70 מקרים בחודש, זה מצדיק פי כמה ממה שחשבתי.
ישראל אייכלר: חשבתי שיוליה מדברת על 5-6 אנשים, אבל אם מדובר על 70 בחודש – בוודאי שצריך לפחות פעם בחודש או אפילו יותר, ועדות רפואיות לפי הצורך, אבל לפחות.
יוליה מלינובסקי: גם לנכות וגם לנפגעי עבודה.
ישראל אייכלר: אנחנו נחכה לדיווח.
ישראל אייכלר: שלום לכולם, אני פותח את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור בקשר לפניות ציבור של תושבי אשדוד בנוגע לבעיות התחבורה הציבורית בעירם.
ישראל אייכלר: הוועדה קיימה לאחרונה מספר דיונים בנושא תחבורה ציבורית בערים שונות, בדרום, בבני ברק, בבית שמש, תחבורה ציבורית בצפון.
ישראל אייכלר: באשדוד, משום מה חשבנו שהכול בסדר, יש שם כבישים רחבים, אין שם פקקי תנועה, אין שם בעיות עם נת"צים.
ישראל אייכלר: אנחנו רוצים להתמקד הפעם בתחבורה הציבורית באשדוד, נעשה סבב נוכחים תיכף, כי יש לנו הרבה אורחים מכובדים.
ישראל אייכלר: אשדוד היא העיר החמישית בגודלה במדינה, אוכלוסייתה מונה מעל 240,000 תושבים, כן ירבו.
ישראל אייכלר: כשאני הגעתי לאשדוד זה היה פחות מ-70,000, אבל זה כבר היה מזמן.
ישראל אייכלר: העיר מאוד מתוכננת, כבישים רחבים, עם חשיבה.
ישראל אייכלר: אגב, חוץ מהשכונות החדשות.
ישראל אייכלר: ב-20 השנים האחרונות אוכלוסיית העיר גדלה מאוד, נוספו אזורים חדשים רבים, נפח התנועה בעיר גדל.
ישראל אייכלר: יש לאשדוד ארבעה מפעילים תחבורה ציבורית, מטרופולין, אגד, אגד תעבורה ואפיקים.
ישראל אייכלר: בזמן האחרון נוספו קווים עירוניים ובין עירוניים באשדוד, אבל מרבית הקווים שנוספו ותדירותם לא נותנים מענה לצרכי האוכלוסייה בכלל וצרכי האוכלוסייה החרדית בפרט.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין פה משהו, כשאני הגעתי לאשדוד אשדוד הייתה הכי זולה במחיר האוטובוס בעיר מכל הערים בארץ כי אנשים כמעט לא השתמשו באוטובוסים, חוץ מהסעות למקומות העבודה.
ישראל אייכלר: היום ישנה אוכלוסייה שיש לה כלי רכב בדרך כלל וישנה אוכלוסייה, שהיא יותר ענייה וגם האוכלוסייה החרדית, שמאוד מאוד תלויה בתחבורה הציבורית כמו בכל הארץ, כך שהשינוי הזה הוא שינוי דרמטי לעומת מה שהיה.
ישראל אייכלר: אני זוכר, אולי הזיכרון שלי לא טוב, שהיה קו אוטובוס אחד, קו 8, באשדוד.
<שלומית אבינח: גם אני זוכרת, אני אשדודית לשעבר, קו 8 ו-5, ואז זה נהיה 2.
<קריאה: קו 2.
<קריאה: היה לנו קו 2 לנמל.
<קריאה: שכחת, ישראל.
ישראל אייכלר: לנמל לא נסעתי, אבל בעיר, ותמיד היה שם מקום, היה דליל מאוד באוטובוסים, וזה היה זול מאוד.
ישראל אייכלר: נדמה לי 4 שקלים או משהו.
ישראל אייכלר: מאז נוספו הרבה קווים, אבל זה עדיין יחסית לצורך של האוכלוסייה רחוק מאוד מלהניח את הדעת.
ישראל אייכלר: אני אומר את זה בכל הדיונים על התחבורה הציבורית, להבדיל מכל שירות אחר, שיש לאנשים אלטרנטיבה אחרת, בנושא התחבורה הציבורית הציבור הוא ציבור לקוחות שבוי.
ישראל אייכלר: זה לא בנק שאני יכול ללכת לבנק אחר, זה לא שום שירות אחר, בלי פתרונות תחבורתיים נוחים האנשים לא יכולים להתנייד.
ישראל אייכלר: רוב המשתמשים בתחבורה הציבורית, אין בבעלותם רכב פרטי ולכן אם יש לנכים קצבת ניידות לנושא התחבורה הציבורית האוטובוס הוא מכשיר הניידות שלהם.
ישראל אייכלר: אני רוצה להיות מאוד ענייני ולכן ריכזנו את מרבית הפניות שהגיעו לוועדה לקראת הדיון הזה.
ישראל אייכלר: אחת הבעיות זה השירות של קו 450 אשדוד-ירושלים, אמנם בשוטף זה נראה שזה זורם וזה יפה וזה הקו הכי רווחי, אני חושב, בארץ, אולי הקו הכי מפותח, אבל כשצריך אותו וכשיש בעיות הבעיות הן קשות מאוד.
ישראל אייכלר: יש בקשה לתגבור קווים לבני ברק, לירושלים ולבית שמש, בעיקר מרובע ז'.