GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישעיהו הורביץ: אנחנו הגשנו לה תלונות על אמירות חריפות הרבה יותר מאשר זו של אברי גלעד שנאמרו נגד חרדים, כמו למשל, יונתן גפן שאמר בזמנו שצריך לפתוח באינתיפאדה נגד חרדים, והוא רוצה לזרוק את האבן הראשונה.
ישעיהו הורביץ: התשובה של טליה ששון בגיבוי של היועץ המשפטי היה שמדובר במטאפורה; יונתן גפן גם התבטא בעניין הזה בצורה דומה; היה בלשן מהאוניברסיטה בעברית שגם קרא לתלות חרדים על עמודי חשמל; יגאל תומרקין עם האמירות שלו.
ישראל אייכלר: אולי לא כדאי להזכיר שמות, כי אחרת אנחנו היינו צריכים להזמין כל אחד מהאנשים אישית.
ישעיהו הורביץ: בסדר, בלי שמות.
ישעיהו הורביץ: בגדול, התיק נסגר תמיד מ"חוסר עניין לציבור"או "הלשון היא דו-משמעית" גם כשמדובר באמירות מאוד חריפות.
ישעיהו הורביץ: כשמדובר בחופש ביטוי כשאדם מביע את דעתו יש חקיקה שאומרת שאסור להסית נגד ציבור, אסור ללבות מדנים ואיבה בין אוכלוסייה.
ישעיהו הורביץ: הקושי הוא באכיפה, ולא בחוקים.
ישעיהו הורביץ: החוקים קיימים.
ישעיהו הורביץ: הרשויות שאחראיות על האכיפה אינן אוכפות את החוקים.
ישראל אייכלר: אני לא כל כך מאמין באכיפה בענייני תקשורת.
ישראל אייכלר: אני חושב יותר שיש חשיבות ליצירת דעת קהל; שגם העיתונאי יחשוב מה יאמרו הבריות בדיוק כמו הפקיד והשליט.
ישראל אייכלר: זה הדבר החשוב, לא אכיפה משפטית כי משפטית לכל עיתונאי יש אלף תירוצים.
ישעיהו הורביץ: זו באמת ההקדמה הכי חשובה לגבי כל ההקשר של הדיון הזה.
ישעיהו הורביץ: הקושי הזה הוא לא באמירות עצמן, אלא באווירה.
ישעיהו הורביץ: הקבוצה החרדית וקבוצות אחרות בישראל משוללות קוד מוסרי שמגן על קבוצות מיעוט בחברה, מותר וראוי אפילו להתבטא נגד חרדים באופן שאף אחד לא היה מעז להתבטא נגד קבוצות אחרות באוכלוסייה.
ישעיהו הורביץ: מותר להגיד עליהם שהם פרזיטים, שהם משתמטים, שהם גנבים, שהם סחטנים; מותר להתבטא עליהם בגסות, בבוטות ובציניות.
ישעיהו הורביץ: אפילו יתנו לאדם צל"ש על הביטויים שלו, ואולי הוא אפילו יזכה בפרס ישראל.
ישעיהו הורביץ: זאת האווירה הציבורית בישראל, ואין לנו מה לעשות.
ישעיהו הורביץ: כשניכנס לפרטים בתחום של אכיפת כללי אתיקה וכללים שהתקשורת תפעל על פיהם, היה ראוי לשים את הדגש יותר על תחום של חדשות.
ישראל אייכלר: היות שגלי צה"ל הוזכרו פה יותר מכל עיתון אחר, מכל רשות שידור אחרת, נמצא איתנו עדי בן-שחר, היועץ המשפטי של גלי צה"ל ועומר בן-רובי, רכז הכתבים.
ישראל אייכלר: איך אתם מונעים בחדשות סטיגמות חברתיות, כך שלא ישתלבו תוך כדי אמירות העיתונאים?
עומר בן-רובי: בהקשר הזה הייתי רוצה להתייחס לפרשת אמנון יצחק שעלתה כאן ותפסה את עיקר הדיון: באמת מדובר בדוגמה קיצונית, ואני מניח שהיא לא מאפיינת ולא מייצגת – הנוכחים המכובדים בחדר יסכימו איתי – בחומרתה, לשיטתכם.
עומר בן-רובי: על זה לדעתי אין ויכוח.
עומר בן-רובי: דווקא מה שמשמח אותי ומרגיע אותי מעט בקשר לדוגמה הזאת שאכן מדובר בהתבטאות של אברי גלעד בתכנית פובליציסטיקה.
עומר בן-רובי: אני לא אומר שצריך לעשות הנחות לתכניות פובליציסטיקה, אבל אסור להוציא מההקשר הכולל שמדובר בתכנית ששמה "המילה האחרונה", ואופיה הוא לא חדשותי, לא אינפורמטיבי, לא אופי דיווחי, אלא אופי פובליציסטי לחלוטין.
עומר בן-רובי: לא סתם מול אברי גלעד ישב אורי אורבך שאמר לו "איך אתה אומר את הדברים האלה" – אני לא זוכר את הציטוטים המדויקים כי כאמור, גם אני לא הבאתי פרוטוקולים בפרשת אמנון יצחק; אבל אורי אורבך עצמו היה נסער מזה בשידור חי, ושימו לב: אורי אורבך הוא לא פחות איש גלי צה"ל ומוכר ומזוהה כיום עם גלי צה"ל מאשר אברי גלעד.
עומר בן-רובי: לכן נתחיל בזה בקטע של "המילה האחרונה".
ישראל אייכלר: אורי אורבך עצמו, אני יכול לצטט אותו כי הוא אמר את זה בפומבי, הוא "דוס המחמד " של התקשורת.
עומר בן-רובי: אני גם אתייחס לזה.
עומר בן-רובי: אני כמובן, לגמרי לא מסכים עם זה.
ישראל אייכלר: כך הוא אמר, לא אני.
עומר בן-רובי: אני מקווה שהתחושה שלו משתנה עם הזמן, ואני מאמין שהיא תשתנה יותר.
עומר בן-רובי: לגבי עמותת "שופר" – גם הם יכולים להעיד – אני דיברתי בעצמי עם עורך-הדין דוד לביא ואפילו מנענו שידור ברגע האחרון.
דוד לוי: בפרשה אחרת.
עומר בן-רובי: אני רוצה לומר שהקשר קיים; אתה השארתי לי ביפר, ואני חזרתי.
דוד לוי: הוא היה קיים בכך שהשארתי שני ביפרים לאבי בניהו, מפקד גלי צה"ל.
ישראל אייכלר: אני השארתי הודעות למנהל רשות השידור, יוסף בראל, וכתבתי לו מכתב בעניין הזה שאומרים ש- 80% מהחרדים אינם עובדים; הוא לא השיב לי אפילו תשובה, ולא טרח אפילו להגיע לישיבה של היום.
ישראל אייכלר: הוא נמצא בבניין.
קריאה: הוא בישיבה אחרת, בוועדת הקליטה.
ישראל אייכלר: הוא יכול היה להיכנס לכמה דקות.
דוד לוי: הבעיה היא שהתמונה קיימת אצל אבי בניהו, אבל כשמדברים עם הכתב הפשוט ואומרים שזה לא הגיוני לראיין חמש דקות מהקאמרי ועשר שניות מ"שופר", זה נשמע לכם בסדר, זה נורמלי.
עומר בן-רובי: מה שניסיתי לומר בסך הכל זה שכשאבי בניהו פנה אליי ואמר לי לדבר בדחיפות עם עמותת "שופר" כי הם השאירו הודעה, זה מה שעשיתי כרכז כתבים.
עומר בן-רובי: היה ברור לי שאם נציג של עמותה מכובדת כמו "שופר" משאיר הודעה אנחנו חוזרים.
עומר בן-רובי: זה היה שעה לפני שידור, ולא ניכנס למה היה כי זה לא רלוונטי, אבל כן התייחסנו אל העניין.
דוד לוי: כשדיברנו עם העורך שלך שעה קודם הוא לא רצה לשמוע---
יולי תמיר: זה לא בית-משפט פה.
יולי תמיר: הוא נותן לך תשובה.
ישראל אייכלר: הוא משיב לך בצורה עניינית.
עומר בן-רובי: אני רשמתי כמה נקודות, לא בשביל להיכנס לוויכוח.
עומר בן-רובי: בסך הכל באתי לשמוע וללמוד, ואני מודה על הדברים שנאמרו כאן, חשוב לשמוע את זה.
עומר בן-רובי: אני לא מחכה רק לדיונים כאלה כדי ללמוד ולשמוע, אלא גם כשמשאירים לי הודעה בביפר, וזה לא דבר שצריך להקל בו ראש, כי לא כולם עושים את זה.
עומר בן-רובי: גלי צה"ל עושים את זה קצת יותר.
עומר בן-רובי: יש לנו יותר מחויבות כי אנחנו כלי תקשורת ציבורי.
עומר בן-רובי: אני אישית חוזר לכל הודעה בקביעות, לא משנה במי מדובר; תמיד שומע, עונה, מגיב, ולא צריך להקל בזה ראש.
עומר בן-רובי: עורך-הדין עדי בן-שך, היועץ המשפטי שלנו יתייחס תכף ספציפית לעניין הזה כי הוא מטפל בו אישית.
עומר בן-רובי: אני רוצה להכניס את הדברים לקונטקסט הכללי: אני לא יודע אם אתם עוקבים מקרוב כדי לדעת את זה, אסור לשכוח שבגלי צה"ל מתחולל סוג מסוים של מהפיכה.
עומר בן-רובי: אני לא אומר שישבו ראשי גלי צה"ל בחדר סגור ואמרו: "בואו נעשה מהפיכה ונגוון את הקולות שנשמעים בתחנה ואת החיילים שמשרתים בה".
עומר בן-רובי: קרה תהליך הדרגתי של יותר אנשים דתיים ובני ישיבות שהחליטו שהתקשורת היא מקום שכדאי להם להגיע אליו לעומת מה שהיה לפני 10-20 שנה, ואני מניח שאתם תסכימו איתי; פעם התקשורת לא הייתה מקום אטרקטיבי מספיק בשביל אנשים מסורתיים-דתיים, ובטח חרדים כדי להיכנס לתוכה.
עומר בן-רובי: בני ישיבות הסדר הלכו בשליחות גדולה ליחידות קרביות, ובשנים האחרונות נוצרה ההבנה כמה התקשורת היא חזית במאבק על דמותה של המדינה, ואנחנו בגלי צה"ל שמחנו מאוד לפתוח את שערינו, כמובן, בהתאם לקריטריונים, לבחינות ולוועדות הקבלה.
עומר בן-רובי: המספרים מדברים בעד עצמם.
עומר בן-רובי: אז כשתוקפים את גלי צה"ל בעיתונים על כך שיש 17 חיילים דתיים בתפקידים עיתונאיים – כתבה לפני שנה בעיתון "הארץ":
עומר בן-רובי: איך יכול להיות שגלי צה"ל הישנה משנה את פניה ומתאימה את עצמה לשלטון – אני דווקא שמחתי על הכתבה הזו שהייתה ב"הארץ" שכאילו הייתה לגנותנו, כי אני חושב שבאמת קורה פה דבר.
עומר בן-רובי: אני לא אכנס פה לשמותיהם של כתבים דתיים כי זה לא לכבודנו ולא לזכותנו, אבל אני כן אומר שהתשתית העיתונאית לערוץ "תכלת" הונחה בגלי צה"ל.
עומר בן-רובי: אורי אורבך זה גלי צה"ל, ג'קי לוי זה גלי צה"ל.
ישראל אייכלר: אם אתם מזמינים פרשן כלכלי שאומר שהחרדים לא עובדים – עלילה מאוד מסוכנת בעיניי, זה גרם לאיבה גדולה בציבור – אתם מרשים להעלות מישהו שיגיד שהאיש פשוט מסית ואומר דברי שקר?
עומר בן-רובי: ועוד איך.
עומר בן-רובי: אני אומר דבר שאולי יפליא אתכם: אל תיתנו כזה קרדיט לאידאולוגיה של עיתונאים.
עומר בן-רובי: עיתונאים רוצים סיפור, רוצים "אקשן", רוצים להביא את הסיפור, לשדר אותו, לעשות את זה בצורה המעניינת ביותר.
עומר בן-רובי: לכן ברור לגמרי שאם עולה פרשן כלכלי שאומר את מה שאתה אומר, אני כעורך אגיד מיד להעלות את אלי ישי, יושב-ראש ש"ס, שר העבודה והרווחה לשעבר, בקי בפרטים האלה, לא חילוני שלבטח יתנגד לדברים שהפרשן הכלכלי אמר.
עומר בן-רובי: ועוד איך הייתי עושה את זה, ואנחנו גם עושה את זה.
עומר בן-רובי: זה לא מקרה שהתכנית הראשונה והפעם הראשונה ששני עיתונאים מכובדים, קובי אריאלי וידידיה מאיר, הייתה בגלי צה"ל.
עומר בן-רובי: בספיישל ליום העצמאות, בפעם הראשונה חרדי הגיש תכנית בגלי צה"ל, סוף סוף הגיע הזמן.
עומר בן-רובי: כמובן, גם מהצד השני נשמעו קולות שאמרו: "התקפלות.
עומר בן-רובי: אולי זה לא מתאים לקריטריונים".
ישראל אייכלר: אולי זה מוכיח שזה יוצא מן הכלל.
ישראל אייכלר: זה לא דבר פשוט ששני חרדים---
עומר בן-רובי: אבל נתתי לך כמה דוגמאות יוצאות מן הכלל.
ישראל אייכלר: אני רוצה, אם כך, לתת קרדיט ל"קול ישראל" שכבר לפני 20 שנה נתנה לי פינה בחדשות של הבוקר, שלום קיטל וגבי גזית; כך שלא נקפח אותם.
עומר בן-רובי: כמובן לא.
עומר בן-רובי: אנחנו לומדים הרבה מ"קול ישראל" ונמשיך לעשות את זה.
עומר בן-רובי: באשר לדתיים בגלי צה"ל, אני לא אכנס לשמות, אבל מבחינת המספרים כל אחד יכול לעבור עליה ולבדוק את רשימת החיילים, העורכים, הכתבים שמשרתים.
עומר בן-רובי: אני לא יודע איך תעשו את זה האם על-ידי כיפה או לא, אבל עדיין משהו קרה בגלי צה"ל, אסור להתעלם ממנו; זה לא רק בתחום הדתי-חילוני, אלא גם בתחום החברתי, בתחום של כיסוי הפריפריה, יש עוד הרבה מקום לשיפור.
עומר בן-רובי: זו גם הסיבה שבאנו ושמענו בעניין רב.
ישראל אייכלר: אתם תסכימו להקים ועדת בדיקה בפרשה הספציפית הזו?
יצחק וקנין: נשמע את היועץ המשפטי של גלי צה"ל, זה הדבר החשוב ביותר שצריך לשמוע עכשיו.
יצחק וקנין: נשמע את היועץ המשפטי שיגיד לנו מה דעתו על כל הפרשה.
עדי בן-שך: עומר הגדיר את התכנית "המילה האחרונה" בשם פובליציסטיקה.
עדי בן-שך: לא בטוח שכל האנשים יורדים פה לשורש המילה הזו, ומה זה אומר מבחינת התכנית.
עדי בן-שך: ב"מילה האחרונה" יושבים אנשים ויש רשימת נושאים שעליהם מדברים בתכנית ובפקסים שמתקבלים מהמאזינים.
עדי בן-שך: אני מצטרף לחברי עומר, לא באנו לדיון בנושא אמנון יצחק לשורשו, אלא לדיון בנושא התבטאויות וסטיגמות חברתיות באמצעי התקשורת, ולכן אין לי הפרוטוקולים המדויקים.
עדי בן-שך: עם זאת, אני אומר כמה דברים כי הדברים ששמעתי פה לא כל כך מאוזנים אף על פי שלא שמעתי את הפתיחה של חברי, ואני לא יודע אם הוא הזכיר או איזן או נתן פרזנטציה שוויונית.
עדי בן-שך: באותו יום ספציפי שהיה בפברואר 2002, לפני שנה וחצי.
עדי בן-שך: שנה וחצי דממו עם הנושא הזה.
יצחק וקנין: אתה עונה בעקיפין עכשיו.
יצחק וקנין: זאת שיטה.
יצחק וקנין: לא באת לפה עם הפרוטוקולים, אתה אומר.
יצחק וקנין: זאת השיטה?
יצחק וקנין: אתה עורך-דין מכובד, הלוא.
יצחק וקנין: היית צריך לראות מה נאמר בפרוטוקולים?
יצחק וקנין: באת לפה מסודר.
יצחק וקנין: לא באת למרוח אותנו פה.
יצחק וקנין: ברצינות! מה אתה באת למרוח אותנו?
ישראל אייכלר: חבר-הכנסת וקנין, אתה אמרת שאתה רוצה לשמוע אותו עכשיו.
יצחק וקנין: תראה איך הוא הולך מסביב.
יצחק וקנין: אני צריך לאכול את התשובות האלה?
עדי בן-שך: חבר-כנסת נכבד, אתה דיברת קודם ונתת ציטוט שגוי, אמרת: "לשנוא אותו זה בסדר".
עדי בן-שך: אז הוא לא אמר את זה.
עדי בן-שך: הוא לא אמר: "לשנוא אותו זה בסדר.
עדי בן-שך: " אני מבין שזו ועדת חקירה, אז תן לי לפחות את ההזדמנות המינימלית לענות.
עדי בן-שך: קודם כל, זה היה פקס ששלחה מאזינה לאולפן.
עדי בן-שך: בפקס הזה היא גוללה השתתפות שלה בהרצאה של הרב אמנון יצחק; דברים שהוא אמר שם נגד גדולי הציונות, והיא השתמשה שם במילה "אנטישמיות".
עדי בן-שך: זה דבר ראשון נאמר בפקס שהם הקריאו.
עדי בן-שך: הם לא אמרו את המילה פעם ראשונה בשידור, והיא לא נאמרה על-ידי אברי גלעד.
עדי בן-שך: המילה נאמרה מהפקס של המאזינה שציטטה את הרב.
עדי בן-שך: כמובן, בשום פנים ואופן, שלא ישתמע שאני מצדיק את האמירה; אני חושב שהיא נאמרה בשידור חי כתגובה לדברים, ואנחנו מתמודדים מול עורך-דין כפיר במישור המשפטי.
עדי בן-שך: אני לא רואה בהליך הזה הליך עוקף.
עדי בן-שך: היה כתוב בפקס שהוא השווה את גדולי הציונות לאנטשמים.
עדי בן-שך: התבטאות חריפה.
עדי בן-שך: כל הדיון שהיה באולפן צמח מהפקס של המאזינה, מהדברים שנאמרו על-ידי הרב.
עדי בן-שך: הגיעו לאולפן פקסים מהרצאות אחרות של הרב שבהן הוא מאחל לאברי גלעד מיתה באלף דרכים שונות.
ישראל אייכלר: זה שודר?
עדי בן-שך: זה שודר, וזה נמצא בפרוטוקולים של התכנית.
קריאה: אתה שמעת?
ישראל אייכלר: אני לא הייתי משדר את זה.
ישראל אייכלר: למה שידרתם את זה?
יצחק וקנין: מסכת של שקרים, ממשיכים עם השקרים.
יצחק וקנין: זו השיטה, רבותיי.
יצחק וקנין: זו השיטה של עלילות דם.
יצחק וקנין: אני רוצה תמליל! זו עלילת דם ושקר!
ישראל אייכלר: אתה רוצה לאפשר להגיע לסיכום?
ישראל אייכלר: האם אתם מוכנים להעביר במדויק דברים של בדיקה שעשיתם?
יצחק וקנין: אלה דברים לא רציניים.
עומר בן-רובי: הבאתם טענות---
יצחק וקנין: זה שהוא לבוש במדים זה לא אומר שאני לא צריך לשאול את השאלה.
יצחק וקנין: אני צריך עובדות.
עומר בן-רובי: העליתם טענות חשובות, מעניינות שחשוב לדון בהם.
עומר בן-רובי: תן לו לדון בהן, תן לו לענות; מה שאתה עושה לו פה זה מה שעושים לרב אמנון יצחק וגם לאחרים.
יצחק וקנין: אבל הוא ממשיך לעשות את זה.
יצחק וקנין: בא בלי מסמכים.
עומר בן-רובי: אני לא צד בעניין, אני רק מאזין.
עומר בן-רובי: אתם מטפסים על הבחור הצעיר הנחמד הזה שהוא עורך-דין.
עומר בן-רובי: במקום לתת לו לענות על הנושא ובמקום לתת לו להשיב אתם עושים לו מה שאתם טוענים שעושים לאחרים.
עומר בן-רובי: הבאנו אותה הנה כדי שיציג וידבר וידון.
עומר בן-רובי: תנו לו לדבר.
עומר בן-רובי: יש לך מה להגיד אחר-כך, בבקשה.
עומר בן-רובי: להתלהם עליו, לא נרוויח מזה ולא נלמד מזה.
עומר בן-רובי: חוץ מלהיראות רע ולעשות רושם רע וגם לא לגעת בעניין עצמו – סתם פיספסנו פה, חבל!
ישראל אייכלר: אתה צודק במאה אחוז, ואני מבקש לאפשר לעורך-דין בן-שך לסיים את דבריו עד תום.
עדי בן-שך: אורי אורבך וג'קי לוי יצאו נגד אברי גלעד בחריפות בתכנית שנערכה שבוע אחרי-כן בפברואר 2002.
עדי בן-שך: התוצר שהגיע למאזין היה מאוד אופייני, מאוד מאוזן.
עדי בן-שך: ניסו לתאר פה שגלי צה"ל יוצאים באופן כללי נגד הרב אמנון יצחק, וזה עוול.
עדי בן-שך: אם וכאשר יש התבטאות לא מייצגת שתוקנה לאלתר.
קריאה: איך היא תוקנה?
דוד לוי: אתה הרי לא מתכחש במכתבים שלך, אז איך היא תוקנה?
ישראל אייכלר: אני ביקשתי לאפשר לו לענות עד תום.
עדי בן-שך: אנחנו מנהלים פה דיון משפטי?
ישראל אייכלר: בפירוש לא.
עדי בן-שך: בסדר.
עדי בן-שך: סיימתי את התגובה.
ישראל אייכלר: יש לי שאלה: אם הייתי אני שדר בגלי צה"ל והייתי אומר את אותם דברים על עמוס עוז, הייתי ממשיך לשדר שם עד שוועדה תבדוק את זה תוך שנה-שנתיים או שהיו משעים אותי לפחות?
עדי בן-שך: אם היית אומר את זה ב"מילה האחרונה" כחלק מדיון, בלי שום ספק היית ממשיך לשדר.
חיים כץ: אני רוצה לשאול אותו שאלה חשובה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לאפשר ל---
יולי תמיר: ---
חיים כץ: גברת תמיר, זו שאלה חשובה כי היושב-ראש שאל שאלה שאני חושב שהיא לא נכונה.
ישראל אייכלר: מנסים לבדוק את העניין ולהבהיר את הדברים.
חיים כץ: אבל מקיימים פה ועדה ציבורית, ורוצים לדון בעניין.
חיים כץ: התשובות שלו לא תשובות.
חיים כץ: זו לא חקירה לגלי צה"ל, אבל הוא מייצג את עמדת גלי צה"ל.
חיים כץ: אם הוא לא יכול, שלא יבוא.
חיים כץ: שיבוא מפקד גלי צה"ל או מישהו אחר שיכול לתת תשובות.
חיים כץ: לא שולחים מישהו רק כדי שיגיעו וזהו.
ישראל אייכלר: עורך-דין כפיר, אני חייב ורוצה להגן על כבודו של מוזמן מטעם גלי צה"ל.
ישראל אייכלר: הוא אמר את מה שהוא אמר, ואם אתה חושב שהוא לא השיב תשובה, זו המסקנה שלך, זכותך לחשוב את המסקנה הזאת, אבל אני לא חשוב שצריך להעליב אותו על זה.
חיים כץ: לא מעליב אותו---
ישראל אייכלר: אני קורא למנהל הרשות השנייה, מר מוטי שקלאר, לדון בנושא הכללי שעליו הדיון היום: "התבטאויות וסטיגמות חברתיות באמצעי התקשורת".
ישראל אייכלר: אתה מנהל הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, ותחת ידך נמצאים גם ערוץ 2, גם ערוצי הכבלים – נדמה לי – ובעיקר הרדיו המקומי, ערוץ 10.
ישראל אייכלר: מה אתה יכול לעשות כדי לשנות את המצב הזה, כדי שלא יהיו סטיגמות על כל מיני קבוצות באוכלוסייה – בפועל, את כל הכללים אנחנו יודעים.
ישראל אייכלר: מה אתה יכול לעשות כדי שזה יבוצע?
מוטי שקלאר: הייתי מאוד מרוצה עד עכשיו, ועכשיו אני לא מרוצה.
מוטי שקלאר: ועדה שלמה דנה ברב אמנון יצחק רוב הזמן, הוא לא זכה לזה הרבה שנים.
מוטי שקלאר: זו הייתה הערה צינית, למי שלא הבין.
מוטי שקלאר: אין הרבה מה לעשות במצב הנוכחי.
מוטי שקלאר: אני לא מאמין שדרך כללים ואכיפה של סעיף כזה או אחר אפשר לשנות מצב שבוצע בגלל מוטציה או התפתחות של שוק התקשורת ומי שעוסק בתקשורת.
מוטי שקלאר: הבעיה אינה קשורה לאמנון יצחק או למתנחלים והיא לא קשורה רק לסקטורים שאמרתי, לא לערבים ולא לרוסים.
מוטי שקלאר: יש פה בעיה אימננטית שקשורה להתפתחות התקשורת.
מוטי שקלאר: אני אסביר דרך אנקדוטה קטנה: בשבוע של הנסיגה מלבנון העלינו את כל הזכיינים של ערוץ 2, מנהלי התכניות ואת אנשי הרשות השנייה לפגישה עם ראשי היישובים באזור הצפון.
מוטי שקלאר: העסק היה מאוד חם וטעון.
מוטי שקלאר: אני אצטט אחד מראשי היישובים: "במשך 20 שנה קריית שמונה סופגת קטיושות.
מוטי שקלאר: חיים תחת קטיושות 20 שנה יוצרים אין סוף תהליכים ודרמות וחיים לטוב ולרע.
מוטי שקלאר: איך זה שבמשך 10 שנות קיומו של ערוץ 2 לא הייתה תכנית אחת בתחומי הדרמה, התעודה, התחקיר – לוח השידורים מעולם לא הביא בצורה משמעותית את סיפור הצפון.
מוטי שקלאר: לפני כשמונה חודשים ערכנו מפגש דומה בשדרות עם ראשי ההתיישבות באזור הדרום, ועלו טענות דומות.
מוטי שקלאר: כלומר, יש פה בעיה מסוימת של תקשורת – גלי צה"ל מתחיל ליצור את התפנית לא במקרה---
קריאה: אולי עדיף היה שלא היו תכניות כאלה כי אם היו הן היו משמיצות.
קריאה: לכן עדיף שלא ידברו, שלא יעשו תכניות דרמה כדי שלא ישמיצו.
קריאה: עדיף ככה.
יעקב מרגי: אין רייטינג לדיון מתורבת במדינה.
קריאה: על התעללות בילדים בקריית שמונה או מעילה שם, ודאי שהיו עושים תכנית.
מוטי שקלאר: מי שמכיר קצת כדורגל, תמיד יש קונפליקט לגבי סגנון הקבוצה או המשחק; האם המאמן קובע או השחקנים קובעים בסופו של דבר?
מוטי שקלאר: אי אפשר לשנות אופי של קבוצה אם יש ל- 11 שחקנים סגנון של הגנה או סגנון משחק התקפי.
מוטי שקלאר: אם רוב השחקנים, סגנון משחקם הוא התקפי לא יעזור שום דבר, המאמן הטוב ביותר לא ישנה את אופי הקבוצה.
מוטי שקלאר: כנ"ל לגבי התקשורת.
מוטי שקלאר: בגלל התפתחות רוב העוסקים בתקשורת באים ממילייה מסוים, לפחות עד השנים האחרונות.
מוטי שקלאר: נכון שיש שינוי מסוים בשנים האחרונות.
מוטי שקלאר: כושי לא יכול להפוך את עורו.
מוטי שקלאר: לכן אין פה תקשורת עוינת במובן התודעתי, ואת זה כדאי לזכור.
מוטי שקלאר: לכן לא משנה כרגע גם אם יעשו דרמות על קריית שמונה אם יעשו את זה מזווית הראייה של תל-אביב, אם הם באים מתל-אביב.
מוטי שקלאר: בדיון שנערך בשדרות אמרו כמעט כל תושבי המקום בעקבות שתי סדרות, שהעמקנו את הראייה הסטיגמטית.
מוטי שקלאר: אבל זה תחילה של תהליך: בהתחלה – כן, ובהמשך זה לא יהיה.
מוטי שקלאר: השאלה היא איך מתמודדים עם זה.
מוטי שקלאר: כללים יהיו כשלג דאשתקד.
ישראל אייכלר: הבעיה היא שיש כללים לא מיושמים.
מוטי שקלאר: זה לא יעזור כי אלה קרבות מאסף.
מוטי שקלאר: המאמן לא ישנה את הסגנון אם לרוב השחקנים יש אופי מסוים.
מוטי שקלאר: זו נקודה אחת שחשוב שנכיר בה.
מוטי שקלאר: זו לא עוינות תודעתית.
מוטי שקלאר: נקודה שנייה שכן קשורה לתודעה היא שחלק מאנשי התקשורת שמייצגים קבוצה מסוימת מול רוב החברה הישראלית שלא משתקפת בתקשורת – תזכרו את זה: הייתי במספר ימי עיון עם המגזרים השונים, וזה תקליט שחוק שחוזר על עצמו כי כולם מבטאים את הכאב האמיתי שלהם.
מוטי שקלאר: אם אני לוקח את החרדים, את המתנחלים, את הרוסים, את הערבים, את עיירות הפיתוח אם עושים שקלול של כולם מתברר שהתקשורת משקפת בסופו של דבר קבוצת מיעוט בהיבט דמוגרפי, לפחות.
מוטי שקלאר: מטבע הדברים אצל חלק מהם יש תחושה של מאבק מהותי; כלומר, אנחנו שומרים על העמדה שלנו מול הרוב.
מוטי שקלאר: לכן אתם מוצאים הרבה פעמים את הקונפליקט הזה ואת הניגוד הקיים שניכרת כעוינות, כפי שחלק מגדירים את זה.
מוטי שקלאר: הם בפירוש עומדים על המשמר כדי לשמור על העמדה, על ההגמוניה שקיימת היום.
מוטי שקלאר: השאלה היא איך מתמודדים עם שני המרכיבים הללו?
מוטי שקלאר: לשמחתנו, הגענו למצב שבו התקשורת ברובה הגדול היא מסחרית.
מוטי שקלאר: יש פה פתח לדלת רחבה להתחיל לעשות שינויים, וזה נעשה בהדרגתיות.
מוטי שקלאר: זה לא יהיה מהיום למחר.
ישראל אייכלר: אולי נותנים שמים פתוחים לכולם?
ישראל אייכלר: אני יודע שהרשות השנייה נלחמת מאוד נגד זה.
ישראל אייכלר: אולי תביע עמדה על זה?
מוטי שקלאר: זו סוגייה אחרת שאני מוכן להרחיב בה, אבל לא יהיה לי הזמן.
מוטי שקלאר: אם יהיה לי זמן אני ארחיב בנקודה הזאת.
מוטי שקלאר: כדאי שנזכור – דלתות נפתחות.
מוטי שקלאר: בשלב הראשון זו דלת צדדית דרך ערוצי נישה.
מוטי שקלאר: כלומר, היום מזרחי יבוא לידי ביטוי דרך ערוץ "בריזה"; הדתיים או שומרי המסורת – דרך ערוץ "תכלת"; יכול להיות שנכון לתת בערוצי נישה לתת מקום לקבוצה שקרובה יותר לרב אמנון יצחק.
מוטי שקלאר: בהתנייה אני אומר שאם הוא אומר דברי הסתה צריך לסגור מיד את השאלטר.
ישראל אייכלר: למה רק אצלו אפשר לסגור את השאלטר?
יצחק וקנין: גם אתה חוזר על אותה סטיגמה!
מוטי שקלאר: אני לא מתחמק, ולא מסתתר מאחורי Politically-Correct.
מוטי שקלאר: יש היום בערוצי הנישה מקום לכל.
מוטי שקלאר: זו התפיסה של ערוצי הנישה.
ישראל אייכלר: אבל עצם הנישה, קשה עם זה.
מוטי שקלאר: זה מעין וידאומט שאפשר לקחת כל קלטת שרוצים.
מוטי שקלאר: לכן, הדבר היחיד שצריך להיות מסויג היא הסתה, ולא משנה מאיפה אתה מגיע.
מוטי שקלאר: יש סכנה חד-משמעית מערוצים אידאולוגיים.
מוטי שקלאר: אמנון יצחק משדר אידאולוגיה לגיטימית בעיניו מנקודת ראותו.
מוטי שקלאר: מחר יכול לקום ערוץ אחר, ערוץ 7 יקבל ערוץ 7 בטלוויזיה בכבלים; הוא ישדר אידאולוגיה שיש בה מרכיב של הסתה באותה מידה.
ישראל אייכלר: אנחנו צריכים להעריך אותם שהם באו מוכנים.
ישראל אייכלר: אנחנו הבאנו את זה כדוגמה.
מוטי שקלאר: אם העניין הוא לפתור את סוגיית אמנון יצחק, זה לא--- כרגע נגעתם בנקודה כואבת.
מוטי שקלאר: זו חברה שסועה בעלת מתחים שיש מאבק על רשות הרבים שלנו איך היא תיראה.
מוטי שקלאר: יש לדיון הזה מקום וחשיבות אקוטית.
מוטי שקלאר: התקשורת מתכווננת מרצון או לא מרצון לכיוונים מסוימים.
מוטי שקלאר: אני טוען שיש דלתות צדדיות בשלב זה בדמות ערוצי הנישה, ולפי היכרותי עם מועצת הכבלים הכל יכול להיכנס בכל הצבעים, מכל הסוגים, מכל המינים על כל המשתמע מכך.
מוטי שקלאר: השאלה המרכזית היא מה עושים עם הערוצים המרכזיים?
מוטי שקלאר: לא פשוט לעשות את זה.
מוטי שקלאר: אנגליה נוקטת גישה ש- 7% מהאוכלוסייה האנגלית לא בא לידי ביטוי על המסך.
מוטי שקלאר: הם חושבים שהערוצים המרכזיים צריכים לחוקק חוק או כללים שיתנו מכסות.
מוטי שקלאר: לעניות דעתי, אין סיכוי להעביר את זה בחברה הישראלית; מדינת ישראל לא בנויה לזה בגלל ההגמוניה.
יעקב מרגי: בגלל החוצפה והפתיחות.
מוטי שקלאר: לכן לעניות דעתי, הדרך הנכונה היא לעמוד על המשמר.
מוטי שקלאר: אני לא מתכחש, אנחנו ברשות השנייה התחלנו במחקרים חשובים שתשמעו עליהם האם באמת התקשורת המרכזית והערוצים המרכזיים נותנים ביטוי לרב-תרבותיות של החברה שלנו.
מוטי שקלאר: גם בחדשות, גם בתכניות הדרמות.
מוטי שקלאר: ברגע שיש פרספקטיבה של מחקרים אובייקטיביים שלא באים על מגזרים במרכאות, ויתנו לזכיינים מראה שתראה שבמשך 8 שנים לא נעשתה, לדוגמה, כתבה אחת שנשאה ראייה חיובית על העולם החרדי, אני אומר בפירוש, ואתן אנקדוטה: חיפשתי ולא מצאתי יותר מחמש כתבות שבהן מראים את הציבור החרדי לא דרך ההקשרים הידועים.
מוטי שקלאר: לכן שינוי הצליחה לעלות.
מוטי שקלאר: דבר דומה תמצא אצל המתנחלים ואצל הערבים.
מוטי שקלאר: צריך לעשות פה מאבק ולהעלות את זה על סדר היום.
מוטי שקלאר: בגלל הניתוח השטחי שעשיתי בתחילת דבריי, זה קשה, אבל זה אפשרי ומתחיל שינוי.
מוטי שקלאר: גלי צה"ל זו הסנונית, חברת החדשות של ערוץ 2 גם מתחילה לעשות שינויים מסוימים, חברת החדשות של 10 – מי שמכיר את הפינות שישנן בסוף כל מהדורת חדשות – גם מתחיל שינוי; אבל צריך גם שכל קבוצה תסתכל על עצמה.
מוטי שקלאר: בשוק של היום שבו עיקרון השוק הפתוח תופס מקום אני שואל את אותם הגורמים למה אין אנשי עסקים אחרים שמתמודדים על המכרזים?
מוטי שקלאר: אנחנו עכשיו יצאנו מחזון ערוץ 10; ערוץ 10 נפל, איפה אותן קבוצות?
מוטי שקלאר: למה הן לא באות להיות שותפות.
מוטי שקלאר: הוא מחפש משקיעים כבר חצי שנה.
מוטי שקלאר: ב- 1 בינואר אנחנו כנראה נעלה מכרזים לערוץ 2.
מוטי שקלאר: אני מבטיח לך שלמעט זכייני ערוץ 2 אף קבוצה לא תתמודד.
ישראל אייכלר: כי אף אחד לא יעמוד בעניינים הכלכליים.
מוטי שקלאר: אז מה אתם רוצים?
מוטי שקלאר: שוק פתוח?
ישראל אייכלר: הזכרת את ערוץ 10, נאפשר לו לומר את דברו.
ישראל אייכלר: נמצא עמוס נוימן, מנהל לוח התכניות של ערוץ 10.
ישראל אייכלר: הזכיר שקלאר שבערוץ 10 יש פתיחות יתרה בעניין, אני לא כל כך מכיר את זה, מה קורה שם בעניין?
עמוס נוימן: מעבר למה שאמר היושב-ראש, ערוץ 10 עשה מעשה שלא היה לפניו מי שעשה: הוא פתח את שורותיו לכל מי שרוצה להתמודד להיות כתב בחברת החדשות שלו.
עמוס נוימן: פנו אלפי אנשים מכל שכבות הציבור.
עמוס נוימן: מה שיצר הדבר הזה זה סוג של דיסהגמוניה של הגופים הוותיקים ואלה שהתבססו עליהם עד היום בגיוס אנשים לגופי תקשורת חדשים.
עמוס נוימן: כך גייסנו כתבת אתיופית, כתבת ערבייה וכתבים דתיים.
עמוס נוימן: יש לנו היום גם במסגרת אנשי הצוות שלנו אנשים מכל המגזרים או מרוב המגזרים וגם אני חושב – אני לא יודע אם אני יכול להעיד באובייקטיביות יתרה – שאנחנו מצליחים לייצג פלורליזם די רחב בעיקר דרך אותה דעת יחיד שמוטי שקלאר תיאר.
ישראל אייכלר: אבל אל תגיד שבגלל זה המצב הקשה של ערוץ 10.
עמוס נוימן: חס וחלילה.
עמוס נוימן: לערוץ 10 יש סדרת דרמה שעוסקת במשפחה דתית.
ישראל אייכלר: יש אצלכם מישהו שאפשר להתלונן אצלו?
עמוס נוימן: ודאי.
ישראל אייכלר: נשמע את נציג רשות השידור הדובר אורן הלמן.
ישראל אייכלר: הזכרנו שברשות השידור אמרו כמה פעמים ש- 80% מהחרדים אינם עובדים, ואני רוצה להעיד שאני אישית כתבתי מכתב למנכ"ל רשות השידור, ואפילו תשובה טלפונית או בכתב – לא קיבלתי.
אורן הלמן: עקרונית, לגבי המכתב הספציפי הזה אני יכול לבדוק כי אני לא מכיר את הסיפור.
אורן הלמן: אני מבטיח שאני אבדוק, אני לא יודע גם מתי זה קרה.
ישראל אייכלר: זה היה יום לפני הבחירות לעירייה.
ישראל אייכלר: זה לא היה סתם.
אורן הלמן: אני בטוח שזה לא היה סתם.
ישראל אייכלר: האמירה הזאת לא הייתה סתמית.
ישראל אייכלר: היא רצתה לכוון את דעת הקהל שימהר לקלפיות.
ישראל אייכלר: מה שהפריע לי זה שזה נאמר בכזאת הערת אגב שפשוט ומובן ש- 80% מהגברים החרדים אינם עובדים.
ישראל אייכלר: הוא לא אמר שהחרדים באופן כללי, שאולי נחשוב שהנשים לא עובדות.
ישראל אייכלר: ככה הוא אמר.
ישראל אייכלר: איך אפשר למנוע דברים כאלה?
אורן הלמן: לנו ברשות יש שני גופים שמטפלים בנושא פניות הציבור: האומבודסמן שאנחנו מחויבים על פי חוק למנות.
ישראל אייכלר: הזמנתם את האומבודסמן?
שלומית קואולמן: הוא בחופשה.
אורן הלמן: הוא לא יכול היה להגיע.
אורן הלמן: הגורם השני הוא הדובר.
אורן הלמן: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.
אורן הלמן: אני מעדיף לרכז את פניות הציבור במקום אחד מפני שאני מקבל תמונה אמיתית לגבי פניות הציבור.
אורן הלמן: אנחנו עונים לכל פנייה.
אורן הלמן: לפעמים זה לוקח יותר זמן ולפעמים פחות מפני שזו מערכת גדולה שצריך לבדוק אותה.
אורן הלמן: אנחנו לא מתביישים להודות בטעויות אם יש, ולתקן.
אורן הלמן: היום יש כנס של האגודה לזכות הציבור לדעת; היושב-ראש שלנו משתתף בה וגם יענה על שאלות שחלק מהן לא קלות.
אורן הלמן: הדיאלוג עם הציבור חשוב לנו.
אורן הלמן: לגבי סטיגמות, כל עובדי רשות השידור מחויבים לעבוד לפי תדריך "נקדי" שזה בעצם הקוד האתי של העבודה אצלנו.
אורן הלמן: לנו יש ייצוג לא רע של נשים גם ברדיו וגם בטלוויזיה כמראיינות וכמגישות.