GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יולי תמיר: אפשר לשאול אותך מה אחוז ההשמה של לשכות התעסוקה?
מיכאל רצון: אין לי הנתון הזה.
יעקב ניזרי: אנחנו מטפלים בממוצע בכ-190,000 דורשי עבודה שמתייצבים בלשכות התעסוקה מדי חודש.
יעקב ניזרי: כ-17,000 הם אקדמאים, כ-7,000 ומשהו הם עולים חדשים, חיילים משוחררים – כ-11,500, תובעי הבטחת הכנסה שמטופלים במסגרות שלנו, ואני לא מדבר על הגל החדש – כ-87,000.
יעקב ניזרי: הפניות - מדי חודש אנו מפנים כ-25,000.
יעקב ניזרי: אנו מבצעים מדי חודש בין 4,000 ל-6,000 סירובים, ובין היתר אנו עושים עד 5,500 השמות.
יעקב ניזרי: זאת, פחות או יותר, הפעילות שלנו ברמה גולמית.
מיכאל רצון: ברור שהמשימה העיקרית של שירות התעסוקה, כפי שאני תופש אותה, ואני מבין שזה העניין הציבורי שלנו, היא ששירות התעסוקה יספק עבודה, ולא יהיה רק – כמו שאמרה חברת הכנסת תמיר, בצדק – כמו שהוא היום, בעיקר מקום לרישום ולעבודה טכנית.
מיכאל רצון: שירות התעסוקה צריך לעשות את מה שעשה במשך שנים ארוכות – הוא סיפק מקומות תעסוקה, תיווך בין דורשי עבודה לבין מבקשי עובדים.
מיכאל רצון: בשנים האחרונות אנחנו עדים לכך שבשנים האחרונות יש עליהם עומס אדיר – אנו מדברים על 193,000 דורשי עבודה שמגיעים בחודש, וגם כמות העובדים שישנם - אני בטוח שהם בקושי מצליחים להתמודד עם העניין הזה.
מיכאל רצון: תוסיפו עוד כ-40,000, ואנו לא בטוחים שזה המספר; אולי זה 60,000.
מיכאל רצון: אנחנו כרגע בוחנים את המספרים האלה לעומק, ובאוגוסט יוטל עליהם עומס גדול מאוד.
מיכאל רצון: העיצומים נפתחו שלשום בבוקר בנושא הזה.
ישראל אייכלר: 29,000 יוספו רק באוגוסט.
מיכאל רצון: לפי המספרים האלה אנחנו עדיין לא בטוחים, אנחנו מקבלים את המספרים מביטוח לאומי, והמספרים שהם מדברים עליהם, ככל הנראה, יהיו גדולים יותר.
מיכאל רצון: ה-30,000 שאתה מדבר עליהם הם אמהות חד-הוריות.
מיכאל רצון: העובדים מתלוננים על עומס גדול ביותר, וגם לזה נצטרך לתת פתרונות.
מיכאל רצון: אחד מהפתרונות שהצענו וביקשנו בשיתוף פעולה עם שר הרווחה הוא שנקבל את הרשימות שלהם מוקדם, יישלחו להם מכתבים, ונעשה כך שהם לא יבואו במכה אחת לשירות התעסוקה, ואז אולי תהיה פריסה, אלא נפרוס את זה על מספר ימים במהלך החודש, גם אם הטיפול יארך יותר זמן.
ישראל אייכלר: אולי תוכלו לבטל את זה?
מיכאל רצון: כרגע זה חוק, ואנו מצווים לקיים אותו.
ישראל אייכלר: אפשר לשנות את החוק, או לפחות לדחות את זה.
מיכאל רצון: הצבעתי בעד התוכנית הכלכלית, ולכן לא אומר בישיבה הזאת שאני הולך לשנות את החוק.
מיכאל רצון: אנו מטפלים כרגע בשירות התעסוקה, ולא בחוק.
מיכאל רצון: עובדי שירות התעסוקה מצווים לקיים את החוק, ונקיים אותו.
מיכאל רצון: אם יהיה שינוי בחוק, יהיה שינוי בחוק, ונטפל בהתאם.
מיכאל רצון: כרגע אנחנו צריכים לקלוט את האנשים ולטפל בהם.
מיכאל רצון: אחת האפשרויות שעלתה היא אפשרות לעשות פיצול של יום העבודה בקרב עובדי שירות התעסוקה, או להביא תגבור של בחורות משירות לאומי, שיסייעו.
מיכאל רצון: יש עוד אופציות, כמו לקלוט אותם במשרדי רווחה או בסניפי ביטוח לאומי או במשרדי רווחה של העיריות.
מיכאל רצון: יש כל מיני אפשרויות שנבדקות בשעות אלה.
מיכאל רצון: אינני בטוח שזה ניתן, ייתכן שעל-פי החוק הם מחויבים להתייצב בלשכות שירות התעסוקה, לכן לא בטוח שהאופציות האלה קיימות.
מיכאל רצון: אנחנו נעשה כל מאמץ, ואני יודע שגם נציגות העובדים וגם הנהלת שירות התעסוקה וגם משרד התמ"ת ערים לבעיה.
מיכאל רצון: נעשה כל מאמץ כדי להתמודד עם הבעיה הזאת, ושלא תביא לקריסה.
מיכאל רצון: יחד עם זאת, מאחר שמערכת התמ"ת התאחדה, אנו מנסים ליצור סינכרוניזציה של כל הבעיות, ונסות לפתור אותן בחבילה אחת.
מיכאל רצון: למרות שמשרד העבודה היה קיים גם קודם לכן, אנחנו מנסים ליצור פורום תעסוקה.
מיכאל רצון: אני מדבר על מענה רחב יותר לבעיה שהעלתה חברת הכנסת תמיר.
מיכאל רצון: אנחנו מנסים ליצור פורום תעסוקה, שבו יישבו כל הגורמים שעוסקים בתעסוקה במדינת ישראל, ויטפלו בבעיה הזאת לעומק.
מיכאל רצון: למשל, לשלב בתוך פורום תעסוקה כזה את נושא ההכשרה המקצועית, שיעמדו לרשות שירות התעסוקה כלים בתחום ההכשרה המקצועית.
מיכאל רצון: יש גם הדוגמה של הכלים של מעונות יום.
מיכאל רצון: יש מעונות יום במשרד העבודה, יש אפשרות לתת פתרונות של מעונות יום.
מיכאל רצון: ננסה לפתור את הבעיה של מעונות יום, נשים או אמהות חד-הוריות – לנשים שזקוקות למעונות יום ניתן פתרון מיידי בזה שנשלב את המסגרת המשותפת.
מיכאל רצון: במשרד המסחר והתעשייה ניצור מצב שנפנה להתאחדות התעשיינים, להתאחדות הקבלנים, למועצות הפירות והירקות ולכל מי שדורש עובדים היום.
מיכאל רצון: נחבר אותם עם שירות התעסוקה.
מיכאל רצון: אני מסכים עם חברת הכנסת תמיר, ששירות התעסוקה מרוב עומס של עבודה מטפל היום רק באופן פאסיבי, והוא צריך להיות אקטיבי.
מיכאל רצון: נחבר אותם, וניצור מצב שבו אנשי שירות התעסוקה יקבלו רשימות עובדים כפי שצריך מתעשיינים, מאנשי מסחר, מחקלאים ומכל גורם שדורש עבודה היום, וינסה לספק את מהות תפקידו - לחבר בין מקומות העבודה לבין דורשי העבודה.
מיכאל רצון: כבר בימים אלה אני עובדים על זה.
מיכאל רצון: לפני מספר ימים נכנסתי לתפקידי, וננסה להרים את המטלה הזאת יחד עם פתרונות הממשלה.
מיכאל רצון: בערוץ 1, נדמה לי, היתה תוכנית של העובדים הזמניים.
מיכאל רצון: היתה אשה מקרית גת, שעבדה בפארק בבית ג'וברין, עמדה עם מטאטא, ואמרה שהיא רוצה לקבל כסף עבור עבודה ולא לחם חסד מהבטחת הכנסה.
מיכאל רצון: זה נגע ללבי, אני חושב שזה צריך לנגוע בלבו של כל אחד במדינת ישראל.
מיכאל רצון: אני חושב שזה הקו שצריך להנחות אותנו, הגם שזה, ככל הנראה, יעלה כסף.
מיכאל רצון: כרגע משרד האוצר הקציב לעניין הזה תקציב של 25 מיליון שקלים.
מיכאל רצון: זה איננו מספיק, כי עלות של עובד כזה היא כ-50,000 ₪ בשנה.
מיכאל רצון: נעשה כל מאמץ כדי להרחיב את המעגל הזה, לפחות באופן זמני, מתוך תקווה שתהיה צמיחה במדינה ישראל, שייפתחו מקומות עבודה נוספים, ואפשר יהיה להסב את אותם עובדים שיימצאו בתוך מעגל העבודה לשוק העבודה הרגיל.
ישראל אייכלר: האם יש לך תשובה לגבי התנאים המינימליים בשירות התעסוקה עד שכל הרעיונות האלה יתממשו?
מיכאל רצון: אי-אפשר ללחוץ על כפתורים ולפתור את כל הבעיות.
מיכאל רצון: אני חושב שבסך הכל אם מתוך 93 סניפים של שירות התעסוקה, 82 מהם הם ראויים, והסתובבתי בחלק מהם, הם בתנאים פיזיים טובים – אני מסכים שצריך לשפר את השירות.
מיכאל רצון: יושב פה יושב-ראש ועד העובדים, אני בטוח שהוא יעביר את זה לעובדים, יושב פה סמנכ"ל שירות התעסוקה - גם הוא יפנה לעובדים.
מיכאל רצון: אני חושב שהעובדים ישמעו עכשיו, בשידור ישיר, חלק מהדברים, ואין ספק שהם צריכים לעשות מאמץ מיוחד בתקופה קשה זאת, כמו כולנו.
מיכאל רצון: אני חושב שנשלב ידיים ונעשה כל מאמץ להביא לפתרונות.
מיכאל רצון: הנושא עלה לסדר היום באופן החריף ביותר, טוב שהוא עלה, ואני מקווה שנהיה מסוגלים להתמודד אתו.
ישראל אייכלר: דיברת על השילוב עם אלה שמחפשים עובדים.
ישראל אייכלר: יש פער של שכר, שמשלמים לעובדים זרים, ולא מוכנים לשלם לעובדים ישראליים.
ישראל אייכלר: איך תעברו את הפער הזה?
ישראל אייכלר: הרי עד היום מצאו עובדים זרים זולים יותר.
מיכאל רצון: אני רוצה לספר סיפור קטן, שאני מקווה שנלמד ממנו.
מיכאל רצון: אני זוכר שחבר-הכנסת לבו היה מספר את קורות חייו.
מיכאל רצון: הוא היה אומר שכשהם הגיעו לארץ וחיפשו יום עבודה, הם היו רבים מי יצליח לעלות למשאית כדי להשיג יום עבודה.
מיכאל רצון: היו ימים כאלה פעם במדינת ישראל, שעבדו בבניין.
מיכאל רצון: היו ימים שבהם ישראלים עבדו בחקלאות, היו ימים ששטפו כלים, עבדו במשקי בית ועשו עבודות סיעוד.
מיכאל רצון: קרה משהו ב-94' בעקבות הסכם אוסלו.
מיכאל רצון: פתחו את השמיים, ויש כרגע מעל 100,000 עובדים זרים בהיתרים ועוד מספר לא-ידוע – מדברים על עוד כ-200,000 עובדים זרים ששוהים באופן בלתי-חוקי בישראל.
מיכאל רצון: זה נגע שצריך לפתור אותו מעצמנו.
מיכאל רצון: יש חובה מוסרית, בעיקר כשיש 300,000 דורשי עבודה במדינת ישראל, להוציא את הנגע הזה.
מיכאל רצון: זה לא דבר שיקרה ביום אחד.
מיכאל רצון: 50,000 כבר יצאו מתחילת השנה, ואני מקווה שעד סוף השנה ייצאו עוד 50,000 בלתי-חוקיים.
מיכאל רצון: אנחנו עושים עבודה יסודית עמוקה בנושא הזה, ואני מקווה שנצליח לפתור אותו.
מיכאל רצון: מהשנה הבאה המספרים של העובדים הזרים יתחילו לרדת באופן דרסטי.
מיכאל רצון: אנו מקווים שתוך 3-5 שנים לא יהיו עוד עובדים זרים במדינת ישראל.
מיכאל רצון: אני מקווה שגם נצליח לחנך את הציבור שלנו שכל עבודה מכבדת את בעליה, ושכל עבודה היא חשובה.
מיכאל רצון: יש עבודה בחקלאות ובבנין, ומוכנים גם לשלם שכר מכובד, יחסית, של 6,000 ₪ בחודש, שהוא שכר כמעט ממוצע במדינת ישראל.
מיכאל רצון: יש אפשרות לפתור את הבעיה, אך אנו צריכים לשנות את דפוסי החשיבה במדינת ישראל – שלא צריך לחיות רק מקצבאות, אלא גם מעבודה קשה, ולא תמיד נעימה.
ישראל אייכלר: מעניין שמי שמטיף מוסר ומדבר על העבודה הקשה של פעם – כל האנשים האלה עובדים קל מאוד.
ישראל אייכלר: הם בדרך כלל עובדי מדינה שמקבלים משכורות טובים, יושבים בחדרים ממוזגים, ורוצים לשלוח את עם ישראל לפיגומים.
ישראל אייכלר: הבעיה היא שכר העבדים שרוצים לתת על הדברים האלה.
מיכאל רצון: לפני היותי חבר כנסת אני בא מתחום הבניין, ואני מכיר אותו.
מיכאל רצון: זה לא שכר עבדים.
מיכאל רצון: תפנה היום להתאחדות הקבלנים.
מיכאל רצון: הם מוכנים לשלם כ-6,000 ₪ שכר בחודש, ואני לא חושב שזה שכר עבדים.
מיכאל רצון: הרגלנו את עצמנו שבבנין עובדים ערבים או עובדים זרים.
מיכאל רצון: בחור צעיר, שהשתחרר מהצבא, לא ירצה לעבוד עם ערבים או עם עובדים זרים.
מיכאל רצון: צריך לשנות את הגישה והמחשבה.
יולי תמיר: זאת הפכה אופנה להאשים א המובטלים.
מרינה סולודקין: זה לא הוא, זה אורי יוגב, שאומר שאמהות חד-הוריות הן חצופות.
יולי תמיר: עשיתי ניתוח סטטיסטי.
יולי תמיר: אתה אומר שיש לכם פחות מ-3% השמה, לפי הנתונים שנתת.
יולי תמיר: 78% מהאנשים שאתה מפנה אותם לא מקבלים עבודה.
יולי תמיר: אם ההשמה היא 3%, למה שהאנשים בכלל יבואו לשם?
יולי תמיר: אתם הולכים למהלך של לשלוח עוד אנשים ללשכות התעסוקה, כשבמצב הנוכחי אין עבודה.
יולי תמיר: 3% זה מזעזע.
יולי תמיר: זה אומר ש-97 אנשים מתוך 100 שמגיעים אליך חוזרים הביתה, ולא מקבלים כלום.
יעקב ניזרי: אנחנו לא מייצרים מקומות עבודה.
יעקב ניזרי: שירות התעסוקה אמור לתווך, ובתנאי המשק שאנו פועלים בהם, בנוסף לנתונים שהובאו כאן, יכולתנו לעשות השמה איכותית פוחתת, במיוחד בשנים האחרונות.
מיכאל רצון: אז מה את רוצה שיהיה?
מיכאל רצון: שנשלח צ'קים בדואר לכל מי שאומר שאין לו עבודה, וכך הם לא יבואו?
יולי תמיר: אני רוצה שבלשכת התעסוקה תהיה מישהו שביד אחת תהיה לו רשימה של מחפשי עבודה, וביד שנייה רשימה של מקומות עבודה.
יולי תמיר: הוא יודיע למתאימים להגדרת התפקיד שכדאי להם לבוא, וכל שאר האנשים לא יצטרכו לעמוד שם כל חודש.
אהרון חוטובלי: אם מחלקים את שיעור התעסוקה, כל שנה מגיעים קרוב ל-500,000 דורשי עבודה.
אהרון חוטובלי: את צריכה לפלח את כל הנתונים האלה בצורה נכונה.
אהרון חוטובלי: אם אנחנו מחלקים את דורשי העבודה שמגיעים לשירות התעסוקה, ומפנים אותם למקומות עבודה, ברי ההשמה בפועל – אלה שאינם מוגבלים ואינם חולים - הרי כל האוכלוסייה הזאת נמדדת במספר אחד.
אהרון חוטובלי: אנחנו מטפלים בהם, ומגיעים לקרוב ל-25% השמות.
אהרון חוטובלי: אם את לוקחת את ההשמה של 4,000 ומכפילה את זה ב-12, ולוקחת את הנתון הנכון של דורשי העבודה, שהם בריאים ומסוגלים לעבוד, ועושים את זה לא כהבטחת הכנסה, ונכים ומוגבלויות – הרי שעובדי שירות התעסוקה עושים את מלאכתם נאמנה.
אהרון חוטובלי: יש בעיות גיל.
אהרון חוטובלי: היום כל מי שהוא מעל גיל 35, נחשב מבוגר לצורך עבודה.
אהרון חוטובלי: כשאתה לוקח את המקצועות הנכונים ואת הנתונים הנכונים ומשלב אותם, אנחנו כעובדי שירות התעסוקה, במתכונת של היום, שבחמש השנים האחרונות היה קיצוץ של 75% בתקציב שירות התעסוקה, שחייב לעשות סיורים, לעשות ועדות רפואיות – תקציב זה צומצם בחמש השנים האחרונות ב-75%.
אהרון חוטובלי: אני לא יודע איך אני כעובד שירות התעסוקה יכול לקבל את ה-40,000 וה-60,000.
יולי תמיר: טענתי היא שכל מי שלא בר-השמה - שלא יוזמן.
יעקב מרגי: סגן השר, אני מקבל בכנות את השאיפות ואת התוכניות, אך אתה רואה מה קורה מול משרדי הממשלה, אתה שומע את הזעקה.
יעקב מרגי: מקומות עבודה כרגע – אין.
יעקב מרגי: המובטלים נואשו, ואנחנו כנציגי הציבור גם נואשנו.
יעקב מרגי: לכן צריך להיות יותר מעשיים.
יעקב מרגי: בפורום שדיברת עליו, מאז קמה משטרת ההגירה, התפרסם השבוע שסך-הכל יצאו 45,000.
יעקב מרגי: אף אחד לא אומר לנו כמה נכנסו דרך הגבולות הפתוחים והברחות.
יעקב מרגי: לכן צריכה להיות רכבת אווירית – ONE WAY - החוצה של לפחות 200,000 עובדים בשנה הקרובה.
יעקב מרגי: זה בהישג יד, הם יושבים באופן גלוי ברחובותינו, בצמתים, במפעלים, באתרי הבנייה.
יעקב מרגי: אני מדבר על עובדים זרים בלתי-חוקיים.
יעקב מרגי: גם המכסה של החוקיים גבוהה מדי, וצריך לצמצם אותה, כי הציבור הישראלי הגיע למצב שהוא יעבוד בכל עבודה.
יעקב מרגי: ראינו את החיילים שלנו, שאחרי שירות צבאי קשה עובדים במקומות עבודה מועדפים בגלל המענק – בתחנות דלק ובמסעדות.
יעקב מרגי: יש כ-10,000 פונים בחודש, חיילים משוחררים, שמבקרים בלשכות התעסוקה.
יעקב מרגי: אני חושב שזה ביזיון המדינה.
יעקב מרגי: יש להגדיל את מקומות העבודה המועדפים.
יעקב מרגי: המסה הכי גדולה, כ-87,000, היא הבטחת הכנסה.
יעקב מרגי: אנחנו בשנות ה-2000, ויש דרכים אלקטרוניות לבצע גם הדפסה, שיכולה להוכיח נוכחות שלא במקום העבודה.
יעקב מרגי: יש לנו הרבה דרכים לעשות את זה, וצריך להיות יצירתיים.
יעקב מרגי: אין שום סיבה שיעמדו בתורים.
יעקב מרגי: זאת בושה לראות את התורים הארוכים של מקבלי הבטחת הכנסה.
מרינה סולודקין: אני רוצה להודות לוועדה וליושב-ראש על שהזמינו אותי.
מרינה סולודקין: לא חשבתי שהנושא הוא כל-כך מעניין וחשוב לישראל.
מרינה סולודקין: אנחנו ראינו בתוכנית הכלכלית דברים שמאוד הדאיגו אותנו.
מרינה סולודקין: אני אישית לא הצבעתי בתוכנית הכלכלית בגלל הנושאים של אמהות חד-הוריות ושל עולים.
מרינה סולודקין: כאן אנו רואים פן חדש, שבלשכות התעסוקה יהיו תוספות של 40,000 או 60,000 איש.
מרינה סולודקין: טוב ששמענו שיש לנו סגן שר שמטפל בנושא הזה, שמגויס ומבין מה קורה כאן.
מרינה סולודקין: עם זאת, אני מפחדת מאסון חברתי.
מרינה סולודקין: מדי בוקר אני מבקרת באוהלי מחאה של אמהות חד-הוריות.
מרינה סולודקין: אני רואה את הנשים האלה צועדות, ואני מבינה שזה כרוך בזה שיצטרפו גם נכים, גם אנשים מובטלים וגם מפרנסים יחידים.
מרינה סולודקין: פונים אליי אנשים ומקללים אותי.
מרינה סולודקין: אומרים לי שאני כל הזמן מדברת על אמהות חד-הוריות, בזמן שהם עובדים, ומאוד פוחדים להיות מובטלים, כי אין עבודה בארץ.
מרינה סולודקין: מצד אחד אנחנו רואים את האסון החברתי הקרוב, ומצד שני רואים שלא כל המערכות של הממשלה מגויסות לנושא הזה.
מרינה סולודקין: אם בתל-אביב יהיו עוד 10,000 איש, מה יהיה?
מרינה סולודקין: הבניין עלול לקרוס.
מרינה סולודקין: אני דואגת לעובדים, למובטלים ולכל עם ישראל.
מרינה סולודקין: כשעשו את התוכנית הכלכלית במשרד האוצר, הפקידות הבכירה לא היתה מודאגת מהנושאים האלה.
מרינה סולודקין: זה השלכות הרוחב של התוכנית הכלכלית.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לעקוב מה קורה, לעשות כנס בעוד כמה חודשים, ולבדוק מה השתפר ובמה עוד יש בעיות.
מרינה סולודקין: הוועדה יכולה גם לפנות לשר האוצר, כדי שידון בהשלכות הרוחב – אלה שאנו רואים עכשיו, אך יש הרבה, שיש לנו רק תחושה שקיימות
ישראל אייכלר: אני בטוח שרוב חברי הכנסת שהצביעו בעד התוכנית או נגדה לא ידעו שבחודש אוגוסט ובעוד כמה חודשים יתווספו עוד 40,000 ויותר אנשים שפוקדים את לשכות התעסוקה.
ישראל אייכלר: כולנו קראנו את התוכנית הכלכלית – מי הרבה ומי מעט - אני לא שמעתי מאף אחד שתהיה בעיה כזאת.
ישראל אייכלר: כלומר צצות עכשיו בעיות, שבכלל לא חשבנו עליהן.
מיכאל רצון: כל מה שצץ כרגע זה מקיצוץ תוכנית בנובמבר-דצמבר, זה לא של עכשיו.
ישראל אייכלר: דיברת לגבי העניין של חד-הוריות.
ישראל אייכלר: שימי לב; דיברתי בתוכנית קודמת פה על כוחה של תקשורת.
ישראל אייכלר: אותה תקשורת שעכשיו עושה מלאכתה נאמנה ומביאה למודעות הציבור את הבעיות הכלכליות - כשהיתה התוכנית הכלכלית, למשל כשהרב פורוש עשה שביתת רעב בעניין קצבאות הילדים, כשההסתדרות ארגנה הפגנות, התקשורת התייחסה בדיווח לכל היותר, לפעמים גם עוינת – תלוי לאילו קבוצות אוכלוסייה.
ישראל אייכלר: עכשיו, כשהתקשורת נותנת את הפוקוס המתאים לאנשים שעושים רגלית את הדרך לירושלים, כולנו רואים ששר האוצר לא יכול לנסוע לארצות הברית ולנפוש שם, כי הוא יודע שיש בעיות.
ישראל אייכלר: זאת כוחה של תקשורת.
ישראל אייכלר: אולי התקשורת תצליח לבטל את הגזרה הזאת של לשכות התעסוקה.
ישראל אייכלר: לדעתי, לא צריך הרבה.
ישראל אייכלר: הממשלה צריכה להחליט שלא ערוכים לקלוט את כל האנשים האלה, ולדחות את הסעיף הזה בשנה.
מיכאל רצון: אם אנו מדברים על 30,000 אמהות חד-הוריות, בתוכנית שיצאה אתמול יש ניסיון לפתרון – אני מקווה שהוא יעמוד במבחן המציאות - ל-25,000 נשים חד-הוריות למציאת מקומות עבודה.
מיכאל רצון: זה צריך לבוא בתוך התהליך של קליטת העובדים.
מיכאל רצון: אני מקווה שנצליח לסנכרן את זה.
מיכאל רצון: אני מצטער על שאני צריך ללכת.
ישראל אייכלר: תודה על שהגעת, זה היה מאוד חשוב לדיון שלנו.
ישראל אייכלר: ברכות לתפקידך, יש לך עבודה קשה.
ירון לוינסון: עמדתי בכניסה לכנסת כארבעים דקות לפחות, וראיתי מה זה המתנה.
ירון לוינסון: כשבתל-אביב עומדים שעתיים-שעתיים וחצי בשביל שתי דקות של החתמה, זה נראה לא תקין.
ירון לוינסון: בדקנו את הנושא של המצב של לשכות תעסוקה לפני כחצי שנה.
ירון לוינסון: הצעתם שנעשה מעקב, ועשינו מעקב על מה שהיה לפני חצי שנה.
ירון לוינסון: זה התפרסם, אחרי חצי שנה חזרנו, וגילינו שאין שינויים מהותיים.
ירון לוינסון: נשמח לבדוק את זה בהמשך.
אהרון חוטובלי: שינויים יש.
אהרון חוטובלי: חלק מהלשכות, בגלל העומס וההמתנה, נפתחות עד 18:00, לפי הצורך של האזור והמקום.
אהרון חוטובלי: ההנהלה הביאה תוכנית, שבחלק מהלשכות, שבהן יש לחץ והמתנה בזמנים שהעלית כאן, העובדים שלנו בלי שכר, רק בהוצאות מינימום שבהן ההנהלה מתגברת אותם.
ירון לוינסון: עוד לא דיברתי על נתונים.
ירון לוינסון: יכול להיות שבלשכה מסוימת הדברים השתפרו.
ירון לוינסון: בראשון לציון- -
יעקב ניזרי: עברו לפני שבועיים, בעוד שבוע עושים טקס כניסה חדש למקום הכי יפה שיכול להיות בראשון.
ירון לוינסון: יש עוד מקומות; ירושלים, למשל.
יעקב ניזרי: עברו לתחנה המרכזית לפני שבועיים, אתה מוזמן.
ירון לוינסון: בהרצליה עברתם?
יעקב ניזרי: עדיין לא, יש לנו בעיה של תקצוב.
ירון לוינסון: אני מקבל את זה שיש בעיות של תקציב, אבל יש בעיות שהן מעבר לתקציב, ואנחנו בדקנו דברים שלא קשורים לתקציב.
ירון לוינסון: אדיבות במענה טלפוני לא עניין של תקציב.
ירון לוינסון: כשבמקום מסוים תפוס זמן רב ואחר-כך עונים בחוצפה, זה לא עניין של תקציב.
ירון לוינסון: לגבי שירותים; זה תקציב זעום הרי.
ירון לוינסון: אין ניר טואלט, יש ריח מצחין לאורך זמן.
יעקב ניזרי: אתה מדבר בהכללות.
יעקב ניזרי: אני מבקש ממך לדבר נקודתית, לומר נקודתית איפה יש בעיות.
ירון לוינסון: אני יכול לתת לך דוגמאות ספציפיות לגבי מענה טלפוני.
ירון לוינסון: יש לי פה כל הנתונים, ואני יכול להציג לך את הסקר של עכשיו ושל הפעם שעברה, אך זה לא המקום להתווכח על מקום מסוים.
ירון לוינסון: יש בעיה של מענה טלפוני, יש בעיה של כיוון, של מודיעין, של שילוט, של דוברי שפה, אין מכונות שתייה.
יעקב ניזרי: אתה מדבר בהכללות, דבר ספציפית.
ישראל אייכלר: מה לגבי אדיבות העובדים?
ירון לוינסון: בירושלים היתה פקידה אדיבה, להבדיל ממקומות אחרים.
ירון לוינסון: היתה בחורה שענתה יפה, בצורה אנושית, והסבירה.
סילביה טסלר-לזוביק: אנחנו התחלנו את הדיון דווקא באנשים עם מוגבלות.
סילביה טסלר-לזוביק: זה לא בכדי, כי סקרים מראים שם80% מאנשים עם מוגבלות מובטלים או בלתי-מועסקים.
סילביה טסלר-לזוביק: אני רוצה להסב את תשומת הלב לא רק לנגישות המבנית, אלא גם לנגישות אחרת.
סילביה טסלר-לזוביק: הזכרתי את התיקון שנעשה לחוק שירות התעסוקה, שאוסר על אפליה לאנשים עם מוגבלות.
סילביה טסלר-לזוביק: לפני התיקון הזה אדם עם מוגבלות הוגדר באופן גורף כבלתי-ניתן להשמה.
סילביה טסלר-לזוביק: מאז התיקון הזה האפליה הזאת אסורה, והוא התקבל לפני כשנה וחצי.
סילביה טסלר-לזוביק: התיקון גם קובע שהשר, בהתייעצות עם נציבות השיוויון ועם ארגונים לקידום זכויות אנשים עם מוגבלות צריכים לקבוע כללים לגבי הטיפול באנשים בלשכות התעסוקה.
סילביה טסלר-לזוביק: צריך להגיש את הכללים האל התוך חצי שנה לאישור ועדת הרווחה.
סילביה טסלר-לזוביק: לא התייעצו אתנו, הכללים לא הוגשו, ואני רוצה להסביר למה הכללים האלה חשובים; מגיעות אלינו פניות מאנשים עם מוגבלות, שמופנים לעבודות שאינן מתאימות להם, למרות שיש להם אישור רפואי.
סילביה טסלר-לזוביק: הגיעה אלינו פנייה של אדם עם מוגבלות בניידות, שיש לו אישור רפואי, שהוא לא יכול לעמוד לאורך זמן.
סילביה טסלר-לזוביק: הוא הופנה לעבודה של שטיפת מכוניות ועשיית פוליש, שדורשת עמידה כל היום.
סילביה טסלר-לזוביק: הוא לא התקבל לעבודה, וכשחזר ללשכה הוא נרשם כסרבן.
סילביה טסלר-לזוביק: אני לא חושבת שזה נעשה מרוע, אלא מחוסר-הבנה.
סילביה טסלר-לזוביק: הכללים שצריכים להתאים אותם מדברים על הדרכה של עובדי שירות התעסוקה, על העסקת יועצים על אנשים עם מוגבלות ועל דברים נוספים.
סילביה טסלר-לזוביק: מה עושים?
סילביה טסלר-לזוביק: לפני שנה היו צריכים להגיש את הכללים, והם לא הוגשו.
סילביה טסלר-לזוביק: לא התייעצו אתנו, ובינתיים יש חוק, ולא השתנה עבור האנשים עם מוגבלות שום דבר.
ישראל אייכלר: אני מציע שהוועדה שלנו תפנה בעקבות הדרישה שלך למשרד התעשייה והתעסוקה, ותדרוש את יישום הכללים.
רינת אריניאס: אני רוצה להוסיף שנציבת השיוויון כבר יזמה פגישות עם מנכ"ל רשות התעסוקה, עם ראש מינהל התכנון ועם ראש אגף ההכשרה המקצועית, בעניין קידום הנושא של אנשים עם מוגבלות בתחום התעסוקה.
רינת אריניאס: יש בעיה תדמיתית עם אנשים עם מוגבלות.
רינת אריניאס: סגן השר דיבר על תדמית של לשכת התעסוקה, ואני רוצה להראות דווקא את התדמית השנייה, של אותם אנשים עם מוגבלות שפונים אליכם כנציגים של לשכות תעסוקה, והדלת, למעשה, מלכתחילה סגורה בפניהם בגלל סטיגמה בעניין היכולת שלהם לעבוד.
רינת אריניאס: זה דבר שחייבים לשנות – לעשות רוויזיה לגבי מה אתם חושבים על היכולות של אותם אנשים עם מוגבלות שפונים אליכם.
רינת אריניאס: בימים הקרובים אמורה להיות פגישה בין נציבת השיוויון לבין מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה כדי לדון בצורך להקים מינהלת תעסוקה לאנשים עם מוגבלות כדי לראות איך אנו פותרים את הבעייתיות הזאת, שיש עם המעמד שלהם ועם היכולות שלהם לעבוד.
רינת אריניאס: כך נשלב אותם בתחום התעסוקתי.
רינת אריניאס: יש לראות איך ליצור מצב של התמחות והתמודדות עם הנושא של אנשים עם מוגבלות; למצוא להם עבודה ונגישות אנושית – לא רק הגישה אל הבניין, אלא בתוך הבניין היחס שאליו זוכה אדם עם מוגבלות.
אלעד ארליך: דיברתם על הנושא של המעבר של הלשכה בתל-אביב.
אלעד ארליך: איך אתם מתכוונים להנגיש את כל הבניינים הקיימים היום, שאנשים עם מוגבלות לא יכולים להגיע אליהם?
אלעד ארליך: איך אתם מתכוונים לפתור את הבעיה הזאת?
אלעד ארליך: אפרופו ההנגשה לאנשים עם בעיות פיזיות, אני רוצה להציע הצעה; יש הרבה חירשים שלא יכולים להתקשר בטלפון, והביטוח הלאומי עשה משהו מאוד יפה.
אלעד ארליך: הוא עשה פרויקט שכל חירש שלא יכול לדבר בטלפון מביא מסמך רפואי, ומקבל מהביטוח הרפואי קוד מסוים.
אלעד ארליך: על-פי הקוד הזה הוא יכול לשלוח פקסים למוסד לביטוח לאומי, ולקבל מהם אינפורמציה.
אלעד ארליך: אני מתאר לעצמי שבכל לשכות התעסוקה יש פקסים.
אלעד ארליך: למה שלא תיקחו את הפקסים, ותפרסמו אותם לאנשים חירשים?
יעקב ניזרי: אם תהיה בעיה עם האינפורמציה, שתוכל להקל על הגזרה הזאת- -
דורלי לבנסרט: הפקס יישאר על הרצפה.
יעקב ניזרי: למה את קובעת את זה מראש?
ישראל אייכלר: זה רעיון טוב, ואפשר ליישם אותו בלי כסף.
אבישי בניש: אני חושב שהדיון הזה מאוד חשוב, ויש לקחת אותו צעד אחד הלאה; הניקיון של השירותים הוא מאוד חשוב, אך מה שהולך להתבצע ב-3 באוגוסט הוא לא רק פגיעה באיכות השירות.
אבישי בניש: אנחנו מדברים, למעשה, על פגיעה בזכויות יסוד של אנשים.
אבישי בניש: כבר היום שירות התעסוקה לא עומד בעומס של מתן שירות לאותם 190,000 דורשי עבודה.
אבישי בניש: יש לזה המון סיבות, והסיבה המרכזית, לטעמי, הוא הקיצוץ הנרחב בתקציב, והעלייה האדירה בכמות דורשי העבודה.
אבישי בניש: יש עוד סיבות, אך זה לא העניין.
אבישי בניש: שירות התעסוקה – ואני מכיר אותו היטב בשנתיים האחרונות - לא יעמוד בזה.
אבישי בניש: הלב מתחמם על הנכונות האדירה שאנחנו נעמוד בזה, אבל לא עומדים במשימה הזאת בהבל פה.
אבישי בניש: כבר היום פקיד אחד מטפל במאתיים איש.
אבישי בניש: אנחנו לא מדברים על כמה מאות, אלא על עשרות-אלפי אנשים שיגיעו לשירות התעסוקה, ולא רק שימתינו כמה שעות - זה לא נעים, לא נורא – מה שהולך לקרות הוא שבידי הפקיד הזה, השחוק, שאינו מסוגל לתת את השירות כמו שצריך, יש סמכות לרשום סירוב.
אבישי בניש: ראינו שבחודש אחד יש יותר סירובים מאשר השמות.
אבישי בניש: סירוב זה שלילת גמלת הבטחת הכנסה למשך חודשיים.
אבישי בניש: זה אומר שהמשפחה הזאת לא תקבל את הבטחת ההכנסה שממנה היא חיה.
אבישי בניש: אני לא מדבר על הפגיעה בשירות של אלה שכבר מתייצבים, כי ברגע שיש 190,000 כולם נפגעים, אבל בואו נדבר רגע על החדשים.
אבישי בניש: יש שתי קבוצות מרכזיות; מוגבלים בבריאותם, בלתי-ניתנים להשמה.
אבישי בניש: הרבה פעמים האנשים האלה הם מחלות, שמגיעים לפקיד מתוסכל, שהרבה פעמים אין לו זמן ליצור קשר עם המעסיק, ופעמים רבות נרשם סירוב לא בצדק.
אבישי בניש: אני רוצה לראות, ופניתי לפני חודשיים למנכ"ל שירות התעסוקה- -
יעקב ניזרי: אתה קיבלת תשובה.
אבישי בניש: ביקשתי לראות תוכנית מפורטת, של איך נערכים.
אבישי בניש: לא קיבלתי.
אבישי בניש: אני רוצה שהוועדה תדרוש תוכנית מפורטת; איך בדיוק נערכים, ואיך ייתנו שם מענה לדברים האלה.
אבישי בניש: אנחנו לא מדברים בתקוות.
אבישי בניש: אז ב-4 באוגוסט שוב נמצא את עצמנו מופתעים – איך זה שיש כל-כך הרבה אנשים שנפגעו מהדבר הזה.
ישראל אייכלר: תודה רבה, קיבלנו את הצעתך.
ישראל אייכלר: יש לכם קרן, אולי תוכלו לתת כמה מזגנים ללכות התעסוקה בינתיים?
דורלי לבנסרט: זה קרן לפיתוח שירותים לנכים, שלא משפצת משרדי ממשלה.
דורלי לבנסרט: זה לא מהתפקיד שלה.
דורלי לבנסרט: היא מחפשת מבני ציבור שאפשר להנגיש לנכים.
דורלי לבנסרט: מזגנים זה לכל האנשים, וזה חובה לרווחה של כל העובדים.
דורלי לבנסרט: כל עובד רוצה לבוא למזגן.
דורלי לבנסרט: אנו כן יכולים לעזור בנושא ההנגשה לנכים פיזית ולנכים עם נכויות אחרות – עיוורים וכבדי שמיעה.
דורלי לבנסרט: אבל עד עכשיו מגמת המנהלה של הביטוח הלאומי היא לא לעזור למשרדי ממשלה, כי מחובתם לעשות את העבודות האלה בעצמם.
דורלי לבנסרט: מה שאנו כן יכולים לעשות זה לעזור לחשוב יחד.
דורלי לבנסרט: אם הם אומרים שזה נגיש, זה לא בהכרח כך.
ישראל אייכלר: אולי תסכימו שהביטוח הלאומי יקבל את כל החדשים האלה, שלא יצטרכו ללכת ללשכות התעסוקה?
אבי צרפתי: לפי חוק הביטוח הלאומי אנו מחויבים שמבחן התעסוקה ייעשה על-ידי שירות התעסוקה.
ישראל אייכלר: אולי נשנה את זה.
איריס גינצבורג: אני רק רוצה להזכיר שבמקביל לשינויים שנעשו בחוק, ומרחיבים את האוכלוסיות שנדרשות למבחן תעסוקה, נעשו גם שינויים בקרב אוכלוסייה שאינה מקבלת הבטחת הכנסה אך דורשת עבודה בכללי הזכאות, שכבר הפחיתו את כמות הפונים ל-30,000 פונים.
איריס גינצבורג: כלומר יש לנו שינויים לשני הכיוונים.
איריס גינצבורג: באופן כללי, שירות התעסוקה הוא תאגיד שפועל על-פי חוק.
איריס גינצבורג: יש לו תקציב מוגדר, ויש לו הסמכות לבצע שינויים פנימיים במסגרת התקציב שלו.
איריס גינצבורג: יש לו תקציב שנתי לשיפוצים, שאותו הוא יכול להקצות על-פי סדר עדיפויות.
ישראל אייכלר: אין לכם אפשרות לעזור במזגנים, בשירותים?
יעקב ניזרי: זה נשמע קבצני.
ישראל אייכלר: אנחנו קבצנים.
יעקב ניזרי: אני לא זקוק למזגן, אני זקוק לתוכנית רב-שנתית.
יעקב ניזרי: אנחנו נמצאים לפני סיום התוכנית שהוכנה לפני כ-18 שנים.
יעקב ניזרי: לא ביצענו את מה שדובר עליהם, משום שמזה שנתיים לא קיבלנו תקציב על-מנת לשפץ את הלשכות.
איריס גינצבורג: לא נכון.