GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: אנחנו פנינו לרשות שדות התעופה ואנחנו נדבר תיכף על הנתונים שהם העבירו לנו, אבל דבר ראשון אני רוצה לתת את זכות הדיבור ליוזם ההצעה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה, תפאדל.
יוסף ג'בארין: טוב, תודה ליושב ראש על ההיענות המהירה לבקשה שלנו לקיים את הדיון.
יוסף ג'בארין: האמת היא, שהדיון מוכר.
יוסף ג'בארין: אבל זה שהוא מוכר לא מפחית לא מהחשיבות שלו וגם לא מהכאב שהוא מעורר.
יוסף ג'בארין: אני אומר 'מכאב' גם בתור מי שחווה את הבידוקים הללו.
יוסף ג'בארין: עכשיו אולי לא, כחבר כנסת, אבל חוויתי את זה גם כסטודנט, כצעיר, ותאמינו או שלא תאמינו, גם כמרצה למשפטים.
יוסף ג'בארין: מאחר שמדובר במציאות שכמעט כל אזרח ערבי נתקל בה בצורה כזו או אחרת, כשהמציאות הזו בעצם מזכירה לו בנקודות המעבר שהוא אינו אזרח שווה במדינת ישראל.
יוסף ג'בארין: שהוא אינו אזרח שווה.
יוסף ג'בארין: הוא אזרח סוג ב' או סוג ג'.
יוסף ג'בארין: ולמרות כל השיח וכל הביקורת שהיו סביב הנושא הזה בשנים האחרונות, לרבות התדיינות בבית המשפט, לא זכינו באמת לשינוי משמעותי.
יוסף ג'בארין: בהתדיינות האחרונה בפני בית המשפט, שהייתה מטעם האגודה לזכויות האזרח, הרשויות טענו שבגלל המכשור המתקדם הנושא הזה כבר מאחורינו.
יוסף ג'בארין: זאת אומרת, שהמכשור המתקדם פשוט עכשיו עוקף את כל הבידוק הזה, ולכן כאילו שהבעיה נפתרה.
יוסף ג'בארין: בפועל זה לקח כמה חודשים עם הצבת המכשור הזה, ואנחנו רואים שהתופעה חזרה על עצמה – נוסעים שלא מורשים לעלות לטיסה ספציפית, נוסעים שמורשים לעלות אבל בלי ציוד מסוים, כינור במקרה מסוים, אבל לא רק זה, נוסעים שלוקחים אותם הצידה ופשוט מפשיטים אותם, ובידוק ביטחוני משפיל, ופשוט סיפורים שלא נגמרים – אנחנו בטח נשמע עכשיו את הסיפורים האישיים של האנשים.
יוסף ג'בארין: אני אסיים ואומר, כי חשוב לשמוע את המתלוננים, זה אולי יכול להישמע לחלק מכם שלא עבר את החוויה הזו משהו לא כל כך משמעותי, זוטרי, שצריך אולי לסבול אותו, או שזה עוד מקרה ועוד מקרה.
יוסף ג'בארין: עבור האנשים הספציפיים, וכפי שאמרתי, אני הייתי פעם אחד מהם, זו חוויה מאוד קשה – זו חוויה מאוד קשה מבחינת ההשפלה, מבחינת התחושה שזה יחס לא הוגן, יחס מפלה, יחס גזעני, והחוויה הזאת כמעט נשארת לכל החיים.
יוסף ג'בארין: אני עדיין זוכר חוויות שהיו לפני עשרים שנה.
יוסף ג'בארין: ורק אנקדוטה אחת, כבוד היושב ראש, פעם אחת לפני אולי חמש עשרה שנים, הגעתי באיחור לטיסה עם שלושה צעירים ערבים.
יוסף ג'בארין: וכדי לא לפספס אותה וכך אולי לפספס את החופש שהיה לנו, פשוט ניגשנו ישירות לבידוק הביטחוני ואמרנו להם – 'אנחנו שלושה צעירים ערבים, נוסעים ביחד, ואנחנו בטוחים שיש לכם מה לטפל בנו, אז בואו נחסוך את הזמן'.
יוסף ג'בארין: ולהפתעתנו, או שלא להפתעתנו, אמרו – 'בסדר, תבואו איתנו', וכך גם חסכנו את התור הארוך שהיה שם.
יוסף ג'בארין: אפשר לחייך, אפשר להגיד עד כמה זה חלק מהמציאות שלנו.
יוסף ג'בארין: אני עוד אתייחס אל הדברים אחרי שנשמע גם את המתלוננים, אבל גם את האחראים ברשויות השונות.
ישראל אייכלר: תודה רבה, חבר הכנסת ג'בארין.
ישראל אייכלר: המנהג אצלנו בוועדה לפניות הציבור, שהראשונים הם הפונים.
ישראל אייכלר: יש לנו פונים, הגברת אלין חורי, אמא שמייצגת את בנה.
<אלין חורי: אני האמא של הכנר הישאם חורי.
<אלין חורי: למעשה אני אמא של שני כנרים.
<אלין חורי: הבן שלי הוא כנר במקצועו, בוגר האקדמיה של זובין מהטה בתל אביב, ועכשיו הוא לומד באקדמיה של דניאל ברנבוים ואדוארד סעיד.
<אלין חורי: הכרטיס שנרכש עבורו הוא מטעם האקדמיה של ברנבוים-סעיד.
<אלין חורי: הבן שלי עבר התעמרות בשדה התעופה שונפלד בברלין, כשהוא חזר מברלין לארץ לצורך חתונה של אחיינית של בעלי – לא נתנו לו לעבור שיקוף לכינור שלו.
<אלין חורי: אנחנו מוכנים לכל בדיקה שהיא, אין לנו בעיה עם בדיקות, אפילו שתפשיטו אותנו.
<אלין חורי: נכון שזה משפיל, אבל שיעבור בדיקה ראשונית כלשהי.
<אלין חורי: הוא הגיע שעה וחצי לפני הטיסה, שעה וחצי תחקרו אותו, אבל – 'אסור לך להעלות את כבודת היד שלך על המטוס, לא את התיק האישי שלך ולא את הכינור, את הכינור תשים בבטן המטוס'.
<אלין חורי: בעולם כולו אין כנר שיוצא בלי כלי הנגינה שלו, כנראה בחברת אל על - - -
יוסף ג'בארין: זה חלק מגופו.
<אלין חורי: זהו, אם זה לא אשתו.
<אלין חורי: וכינור זה שפת השלום, זה לא סכינים או מטען נפץ.
<אלין חורי: תבדקו, דיבר איתם הרבה והרבה, אמרו לו – 'אין, אלה ההוראות מלמעלה, אתה לא עובר שיקוף, הכינור שלך לא עובר שיקוף'.
<אלין חורי: זה מה שמדאיג בסיפור של הישאם – מה, רצו לעשות לו אפיון פרופיל?
<אלין חורי: הם לא יכולים לעשות לו אפיון פרופיל.
<אלין חורי: הוא נוסע בכבוד בכל חברות התעופה שבעולם, ואנחנו לא בוחרים לנסוע אל על, אבל האקדמיה בחרה בשבילו.
<אלין חורי: אני יושבת פה, והצלילים שלו מהדהדים בארגנטינה עם דניאל ברנבוים, אז איך אתם מסבירים את ההתנפלות הזאת, את ההתעמרות הזאת על הבן שלי?
<אלין חורי: את אפיון הפרופיל שלו?
<אלין חורי: בגלל שקוראים לו הישאם חורי?
ישראל אייכלר: זה אולי בגלל ברנבוים.
<אלין חורי: בסדר, אז זהו, בגלל ברנבוים.
ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול שאלה טכנית – למה הכינור לא יכול לעבור שיקוף?
<אלין חורי: תשאל את אל על.
<אלין חורי: אתה שואל אותי?
<אלין חורי: בתור מה?
<אלין חורי: תשאל את אל על, אל תשאל אותי.
ישראל אייכלר: בסדר, אני אשאל את אל על.
<אלין חורי: את ה-UP של אל על.
<קריאה: לא נתנו הסבר.
ישראל אייכלר: אני שמעתי.
ישראל אייכלר: יש פה עורכת דין מריה ג'מאל מאל על?
<קריאה: לא, היא נפגעת אל על.
ישראל אייכלר: נפגעת אל על?
<אלין חורי: נפגעת אל על.
ישראל אייכלר: מי נמצא פה מטעם אל על?
ישראל אייכלר: פשוט לגבי הכינור.
<שלומית אבינח: אל על פה.
ישראל אייכלר: תיכף תשיבו יותר כללי, אבל פה העניין של הכינור, אני רוצה להבין – יש בעיה לעשות שיקוף לכינור?
<חיים צור: אין בעיה לעשות שיקוף לכינור.
<חיים צור: אני לא יודע מה - - -
<אלין חורי: שני החברים שלו יום לפני עברו באל על, ב-UP של אל על, עם הכינור על המטוס.
<אלין חורי: הבן שלי ישר הגיע ארצה, והוא הגיע לשדה - - -
ישראל אייכלר: אין בעיה טכנית לבדוק את הכינור?
<אלין חורי: אין בעיה טכנית.
<אלין חורי: אז מה הבעיה?
<חיים צור: אין לי מושג.
<אלין חורי: אתה נציג אל על, תענה לי, בבקשה.
ישראל אייכלר: לא, הוא יענה אחר כך על כל השאלות, רציתי משהו טכני.
ישראל אייכלר: אני הבנתי עכשיו שאפשר היה להעביר לשיקוף את הכינור.
<אלין חורי: כן.
ישראל אייכלר: לא זאת הסיבה.
ישראל אייכלר: הגברת מריה ג'מאל.
יוסף ג'בארין: רגע, אבל מה זה 'אני לא יודע'?
ישראל אייכלר: הוא תיכף יענה.
יוסף ג'בארין: הוא נציג, אתה נציג - - -
ישראל אייכלר: לא, אנחנו מביאים את הפונים, אחרי זה חברי הכנסת, ואחרי זה הרשויות צריכות להשיב.
יוסף ג'בארין: אתה רוצה לשמוע את כל האנשים?
<שלומית אבינח: חבר הכנסת ג'בארין, לצורך הפרוטוקול – רק הפנייה של מריה ג'מאל הועברה לאל על אתמול.
<שלומית אבינח: שאר הפניות לא הועברו.
<אלין חורי: לא, הבן שלי העביר פנייה לאל על, והוא גם כן - - -
<שלומית אבינח: בטרם הדיון.
<אלין חורי: אהה, כן.
<שלומית אבינח: זה בכתב, אז אני לצורך הפרוטוקול - - -
יוסף ג'בארין: אבל יש להם את הפניות של האנשים, שלא דרך הוועדה, סליחה.
<שלומית אבינח: לא דרך הוועדה.
<קריאה: סליחה, אנחנו יודעים על בעיה ספציפית.
<קריאה: הבעיה ספציפית.
ישראל אייכלר: מבחינתי, בדיוק - - -
<שלומית אבינח: לצורך הפרוטוקול אני מדייקת.
<קריאה: כן, גם, גם.
ישראל אייכלר: טוב שאמרת את זה לפרוטוקול.
ישראל אייכלר: אבל העניין שאנחנו – הוועדה לפניות הציבור – צריכים לדבר על הבעיה.
ישראל אייכלר: היא רק משקפת בעיה אחת.
ישראל אייכלר: לא כל אחד הוא עוזר של ברנבוים.
ישראל אייכלר: תארי לעצמך מה שעוברים אחרים.
ישראל אייכלר: הרבה יותר קשה בטח.
<אלין חורי: סליחה שאני אומרת, בעלי הוא פרופסור ברפואה בקרדיולוגיה ילדים, ואני חושבת שהשב"כ יודע על איזה צד הוא ישן.
<אלין חורי: אז אם למשפחה שלי עושים כזה דבר - - -
ישראל אייכלר: אז אני אומר, בדיוק, קל וחומר.
<אלין חורי: תאר לעצמך מה עושים לאנשים קצת יותר פשוטים.
ישראל אייכלר: זה נושא הדיון.
ישראל אייכלר: עורכת דין מריה ג'מאל.
<מריה ג'מאל: כן, שלום.
<מריה ג'מאל: אני נוסעת די הרבה מטעם העבודה שלי.
<מריה ג'מאל: אני מנהלת ארגון סיוע הומניטארי, ונסעתי כעשר פעמים מתחילת השנה ליוון, לאיפה שאנחנו עובדים.
<מריה ג'מאל: אף פעם לא קרה לי מקרה כזה, חוץ מהפעם ההיא עם אל על.
<מריה ג'מאל: הטיסה שלי הייתה אמורה להיות עם Turkish Airlines מאיסטנבול, והתבטלה עקב האירועים שהיו לפני שבועיים.
<מריה ג'מאל: Turkish Airlines קנתה לי כרטיס טיסה למחרת עם אל על.
<מריה ג'מאל: נסעתי מסלוניקי לאתונה דרך Aegean, חברה יוונית, ואז בסלוניקי, אחרי שכבר עברתי את הבידוק הביטחוני, את השיקוף ואת הכל, בדקו את כבודת היד שלי, נכנסתי לצ'ק-אין לפני שעושים את הבורדינג, הייתי שם שעה לפני, וקראו בשם שלי במיקרופון.
<מריה ג'מאל: נדהמתי שקראו לי.
<מריה ג'מאל: הלכתי לשאול מה העניין, התחילו לתשאל אותי.
<מריה ג'מאל: במשך כחצי שעה תשאלו אותי, כאשר השאלה הראשונה הייתה – מה זה שם המשפחה שלך, ג'מאל, ואיפה שירתי בצבא, ואם שירתי בצבא.
<מריה ג'מאל: ומשם התחיל כל הבידוק והתשאול הגזעני שיש, שקורה די הרבה.
<מריה ג'מאל: אני רק רוצה לציין, שיש לנו יותר ממאה מתנדבים שנסעו בחצי השנה האחרונה, ואנחנו באופן מכוון בוחרים שלא לנסוע עם אל על בגלל המדיניות הגזענית שלהם.
<מריה ג'מאל: לי לא הייתה לי ברירה, אלא לנסוע איתם.
<מריה ג'מאל: לאחר שעברתי את התשאול הביטחוני הזה, עברתי מקצין לקצין, ביקשו ממני להתלוות לחדר למטה לבידוק ידני.
ישראל אייכלר: כן, יש פה פרטים, שאני מעדיף להמשיך הלאה.
<מריה ג'מאל: אוקיי.
ישראל אייכלר: זה בסדר?
ישראל אייכלר: זאת אומרת, לא עשו לך כמו שצריך לעשות, כשמכבדים בן אדם.
<מריה ג'מאל: נכון.
ישראל אייכלר: מה נהייה בסוף?
ישראל אייכלר: עלית בסוף על הטיסה?
<מריה ג'מאל: לא.
<מריה ג'מאל: סירבתי לעבור את הבידוק הביטחוני כשנתבקשתי להוריד - - -
ישראל אייכלר: כן, אני מכבד אותך, לכן אני אומר שאני הולך הלאה.
<מריה ג'מאל: בסדר.
<מריה ג'מאל: אז סירבתי לעבור את הבידוק הזה.
יוסף ג'בארין: הוא רוצה לחסוך ממך את התיאור.
<מריה ג'מאל: סירבתי לעבור את הבידוק והם סירבו לעלות אותי על הטיסה.
ישראל אייכלר: אז על איזו טיסה עלית?
<מריה ג'מאל: הם קנו לי טיסה אחרי חמש שעות, של Aegean.
ישראל אייכלר: שאלה אחת – האם זה רק באל על או בנתב"ג בכלל?
<מריה ג'מאל: באופן מוחלט באל על, כן.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, גם בנתב"ג בחברות אחרות יש פחות בידוקים?
<מריה ג'מאל: אני תמיד נוסעת עם חברות מחו"ל, ואף פעם לא עברתי מקרה כזה.
ישראל אייכלר: בתוך נתב"ג.
<מריה ג'מאל: גם אף אחד מתוך כל מאה המתנדבים שלנו לא עבר מקרה כזה.
ישראל אייכלר: יש עוד פונים שפנו, שלומית?
<שלומית אבינח: כן, יש לך עוד שני פונים, רשמתי לך את השם שלהם.
ישראל אייכלר: אהה, הנה – איוב אלבאז ואחמד דיבסו.
<איוב אלבאז: טוב, אני רשמתי מכתב על דף וחצי, אני אקריא אותו בפני כולם: "גבירותיי ורבותיי, שלום רב לכולם.
<איוב אלבאז: לי קוראים איוב אלבאז, תושב היישוב תל שבע בדרום, נשוי ואב לשלושה ילדים.
<איוב אלבאז: את גיל הנעורים חלקתי עם שכניי מהיישוב עומר, אשר למדתי בו במקיף, ובמהלך גיל הנעורים והנוער שיחקתי כדורגל בשורותיה של הפועל באר שבע.
<איוב אלבאז: כיום אני עובד במפעל סוגת לייצור הסוכר, ואני תושב ערבי שחי במדינת ישראל.
<איוב אלבאז: וליתר דיוק, מדינת היהודים.
<איוב אלבאז: רוצה להרגיש שייך ושווה" - - -
יוסף ג'בארין: אזרח.
יוסף ג'בארין: לא תושב.
<איוב אלבאז: אזרח.
<איוב אלבאז: "רוצה להרגיש שייך ושווה בתוך המדינה, אך לצערי המציאות מתפוצצת לי כל פעם בפנים מחדש.
<איוב אלבאז: והפעם בטיסת אל על, חברת התעופה הלאומית של ישראל.
<איוב אלבאז: אהה, סליחה, טעיתי, מדינת היהודים.
<איוב אלבאז: כל פעם מסע ההשפלה הזה חוזר על עצמו והמדינה דואגת להזכיר לאזרחיה הערבים שהם תושבים ממדרגה שנייה, או ליתר דיוק סוג ב'.
<איוב אלבאז: אבל אחרי דו"ח ביטון אני חושב שאנחנו, או אני, בדרגה מאוד נמוכה, כי אנחנו ממש בתחתית הסולם לפי הדירוג של המדינה".
ישראל אייכלר: יש מישהו יותר נמוך, אבל אני לא רוצה לדבר עכשיו על זה.
<איוב אלבאז: אוקיי.
<איוב אלבאז: "הגעתי למסקנה שלא קל להיות ערבי ונושא שם וחזות ערבית.
<איוב אלבאז: לפני ששואלים אותך, אתה איום פוטנציאלי על ביטחון המדינה.
<איוב אלבאז: כשרציתי לעלות למטוס עברתי המון השפלות, עיכובים, תשאולים והמתנות בכל עמדה שעברתי.
<איוב אלבאז: כשהגעתי לשדה התעופה של הספרדים עברתי בידוק, אך היה עליי לעבור עוד בידוק של חברת אל על".
ישראל אייכלר: זאת אומרת, מספרד לישראל?
<איוב אלבאז: בדיוק.
<איוב אלבאז: אני הייתי בספרד, עברתי בידוק של הספרדים, "אך היה עליי לעבור עוד בידוק של חברת אל על.
<איוב אלבאז: ולא די בכך, אחרי שסיימתי את הבידוק עוכבתי עד לרגע ההמראה ביחד עם עוד עשרה ערבים, שבסך הכל טסו לראות את משחק הסופר קלאסיקו הידוע והמפורסם".
ישראל אייכלר: לי זה לא ידוע, אבל זה בסדר.
<איוב אלבאז: "הועלינו למטוס בליווי המאבטחים.
<איוב אלבאז: 'מה עשינו?
<איוב אלבאז: אנחנו אזרחים במדינה, ומגיעות לנו זכויות כמו כולם' – אמרנו לכוחות הביטחון.
<איוב אלבאז: 'זה מה שיש, ואם לא מתאים לכם – אל תעלו באל על יותר'.
<איוב אלבאז: זו הייתה תשובתו של מנהל האגף שם.
<איוב אלבאז: במהלך הטיסה נודע לי שהמזוודה שלי" - - -
יוסף ג'בארין: רגע, רגע, אני רוצה להבין, היה מאבטח שליווה אתכם עד למטוס?
<איוב אלבאז: הוא אפילו מסר את הדרכונים לדיילים, לא אנחנו.
<איוב אלבאז: ודרך אגב, אנחנו היינו - - -
יוסף ג'בארין: זה מה שנקרא בכדורסל שמירה אישית.
<איוב אלבאז: כן.
<איוב אלבאז: היינו 12 אנשים, ואף אחד לא מכיר את השני.
ישראל אייכלר: יש מעט מאוד נושאים שאתם יכולים להפתיע אותי, אבל אל תבואו עם כדורגל, כי אני לא יודע.
יוסף ג'בארין: כדורסל.
<איוב אלבאז: "במהלך הטיסה נודע לי שהמזוודה שלי נשאר במדריד, כי לא הספיקו לבדוק אותה.
<איוב אלבאז: לילדיי לא יכולתי לתת הסברים לסיבה שחזרתי אליהם בלי מתנות ולא רציתי לשתף אותם במציאות הקשה שאני חי בה".
ישראל אייכלר: תסביר לי עוד פעם את העניין של המתנות – מה הבעיה, להעביר את המתנות - - -
<איוב אלבאז: המזוודה נשאר במדריד.
<איוב אלבאז: לא הספיקו לבדוק אותה.
<שלומית אבינח: חיכו למתנות שיגיעו מחו"ל.
ישראל אייכלר: כן, אבל למה לא העבירו לו את המזוודה?
<איוב אלבאז: לא הספיקו לבדוק.
<איוב אלבאז: התשובה שלהם הייתה - - -
ישראל אייכלר: כמה זמן הגעת לפני הטיסה?
<איוב אלבאז: שלוש שעות.
ישראל אייכלר: שלוש שעות, ולא הספיקו לבדוק?
<איוב אלבאז: הם טענו שלא הספיקו.
<איוב אלבאז: ביקשתי מהדיילת שתביא לי את הרשימה, שאולי היא טעתה בשם שלי, וכשהיא הביאה את הרשימה של האנשים שהמזוודות שלהם לא עלו – כולם היו ערבים.
<איוב אלבאז: צילמתי את הרשימה הזאת, יש לי תמונה שלה.
<איוב אלבאז: "ולא רציתי לשתף את הילדים במציאות הקשה שאני חי בה, רק משום שקוראים לי איוב הערבי.
<איוב אלבאז: אני פונה לראש הממשלה, לשרים ולפקידים בכל משרות המדינות" - - -
יוסף ג'בארין: אתה איוב, צריך לסבול קצת.
יוסף ג'בארין: זה השם.
ישראל אייכלר: בגלל איוב?
יוסף ג'בארין: איוב.
<איוב אלבאז: "הגיע הזמן שתתייחסו אלינו בצורה יותר נורמאלית.
<איוב אלבאז: הגיע הזמן שתפנימו שאנחנו אזרחים במדינה, גם אם היא מדינת היהודים.
<איוב אלבאז: הגיע הזמן שתתנו לנו להרגיש שייכים ולהושיט יד לדו קיום.
<איוב אלבאז: מקרים כאלה רק מרחיקים אותנו מהמדינה.
<איוב אלבאז: מדינת ישראל היא מדינה מתוקנת ויש לה חוקי יסוד שנועדו לשמור עליה ועל אזרחיה.
<איוב אלבאז: במקרה שלי, חוק יסוד כבוד האדם וחירותו, לא כובד.
<איוב אלבאז: עוכבתי והושפלתי עם עוד עשרה ערבים ללא שום סיבה מוצדקת.
<איוב אלבאז: עם שעבר שואה ורדיפה" - - -
ישראל אייכלר: אולי הם חשבו שאתם מ"לה פמיליה".
יוסף ג'בארין: אז אתה מכיר כדורגל.
ישראל אייכלר: רק זה מה שאני יודע בכדורגל.
<איוב אלבאז: "עם שעבר שואה ורדיפה בתור מיעוט באירופה מצופה ממנו שינהג למיעוט שנמצא במדינה בצורה יותר טובה וחיובית.
<איוב אלבאז: כי פשוט, אדוני ראש הממשלה, אתה התנסית במה זה להיות מיעוט באירופה.
<איוב אלבאז: קראת לנו לפני שבוע להשתלב בחברה הישראלית, ואני בשם כולם קורא לך שהיוזמה תבוא מהממשלה בהתייחסות אלינו, בכדי שנרגיש שייכים ונוכל להשתלב.
<איוב אלבאז: אני מקווה מאוד שדבריי יפלו על אוזן קשבת, כדי שנצליח לבנות כאן עתיד ומשותף ובריא לילדינו בתוך המרחב ששייך גם למיעוט במדינה".
ישראל אייכלר: אני נתתי לך להקריא את כל המכתב כי זה מאוד חשוב להישמע, וכל מה שהערתי רק היה כדי להוריד את המתח הגדול, כי אני מבין את התחושה שלכם.
ישראל אייכלר: יש עוד אזרחים שחשים בכל מיני מקומות את מה שאתה מרגיש.
ישראל אייכלר: אבל העניין הזה של המזוודה אני חושב שצריך מאוד מאוד לברר ואת כל היחס.
ישראל אייכלר: ברור שהאינטרס הראשוני – איך אתה קורא לזה, מדינת היהודים?
ישראל אייכלר: – זה שהערבים ירגישו בה בנוח.
ישראל אייכלר: כי אם הערבים לא ירגישו בנוח, היהודים לא ירגישו בנוח.
ישראל אייכלר: אנחנו כולנו על אדמה אחת, כולנו בני אברהם, וכולנו מבינים שצריך בידוקים ביטחוניים, עד קצה האחרון, כולל הדבר המשפיל של הוצאת חגורות, מכנסיים ונעליים.
ישראל אייכלר: אני רוצה לספר לכם, שהיה ראש ממשלה לשעבר בישראל, זה פורסם בתקשורת אז אני יכול להגיד את שמו, אהוד ברק, והוא, תאר לעצמך, שאהוד ברק, באיזו קומה הוא גר?
ישראל אייכלר: היה צריך להוריד את הנעליים בניו יורק, והוא סירב, והיו שם כמה בודקים אמריקאיים, ואמרו – 'prime minister לשעבר' – לא עזר לו שום דבר.
ישראל אייכלר: אפילו הנשיא לא היה עוזר לו, כי אז הייתה הוראה שמוציאים את הנעליים.
ישראל אייכלר: הוא לא הבין למה הוא צריך להוציא את הנעליים.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, את זה אנחנו מבינים כולנו, וגם לי הרבה פעמים אמרו להוציא את הנעליים.
ישראל אייכלר: הייתי פעם במשלחת עם חברי כנסת, והיה חבר כנסת איתי שאמרו לו להוציא את החגורה, אמרתי לו – 'סליחה, אתה חבר כנסת, תגיד להם'.
ישראל אייכלר: אז הוא אמר – 'עד שאני אסביר להם, ועד שהם יקראו לקצינים, בוא כבר נוריד את החגורה וגמרנו'.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, יש בעיה לכל האזרחים.
ישראל אייכלר: אבל אסור שתהיה אפליה בין אזרח A לאזרח B.
ישראל אייכלר: כל מה שקורה לכולם, צריך לקרות לכולם.
יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, אני רק רוצה להגיד לך, שכשהיו האירועים של September Eleven, ב-2001 אני הייתי בארצות הברית, וטסתי שלושה שבועות אחרי האירועים הללו, שלושה שבועות, האבק עדיין היה בניו יורק, ושם היו בדיקות ביטחוניות מאוד קפדניות, אבל זה היה לכל הנוסעים.
יוסף ג'בארין: ואם זה היה לכל הנוסעים, אף אחד לא התלונן.
יוסף ג'בארין: כלומר, ברגע שמקיימים את זה בלי אפליה, בלי לפגוע בקבוצה מסוימת של אנשים, אז כולם קיבלו את זה בהבנה.
<איוב אלבאז: אני חייב לציין משהו קטן – קודם כל, אני ניסיתי להימנע מלטוס עם אל על, כי אני מכיר את ההתנהלות שלהם.
<איוב אלבאז: היום כל הציבור הערבי בישראל מחפש חברות זרות, ואני חושב שזה גם פוגע בכלכלה.
ישראל אייכלר: כן, כן, ברור, ברור.
<איוב אלבאז: הרי האינטרס פה לא - - -
ישראל אייכלר: האינטרס הוא של כולנו.
<איוב אלבאז: של כולם.
ישראל אייכלר: חבר הכנסת איימן עודה.
איימן עודה: כן, אדוני היושב ראש אייכלר הנכבד, יוזם הדיון, חברי חבר הכנסת יוסף ג'בארין, חבר הכנסת אוסמאה סעדי, נציגי אל על, רשות שדה התעופה, משטרה, ואלין, מריה, איוב, אהלן וסהלן.
איימן עודה: במשך תקופה כל הסיפור של זהויות כל כך עניין אותי – מה זה זהות.
איימן עודה: אחד הממדים החשובים של זהות הוא כאשר היא נפגשת עם המנוגד.
איימן עודה: כלומר, בן אדם חילוני מגיע למקום פונדמנטליסטי כזה, אז הוא מרגיש בחילוניות שלו; ערבי שנוסע לירדן מרגיש שהוא אזרח ישראלי, בגלל שהוא נמצא במקום אחר.
איימן עודה: המקום שבו האזרח הערבי הכי מרגיש שהוא ערבי זה שדה התעופה בן גוריון, כי זהו המקום שבו הוא מתבלט בזהות הלאומית שלו.
איימן עודה: את הדבר הזה חייבים להפסיק לאלתר, מטעמים מאוד אובייקטיבים, בין היתר עם התפיסה הביטחונית הקלאסית – כולם יודעים איך מחפשים ואיך גם יכולים לבדוק בלי להשפיל.
איימן עודה: אתם יודעים שחלק גדול מהמזוודות למשל שנכנסות בצורה כל כך חופשית, בסוף מגיעות למטה, לוקחים קבוצה מהמזוודות, בודקים לבד.
איימן עודה: כולם יודעים שאפשר לבדוק בלי להשפיל את האנשים.
איימן עודה: לכן הממד הזה של ההשפלה הוא ממד מאוד פוגעני.
איימן עודה: ואני חושב – מה אנחנו יכולים לעשות?
איימן עודה: דיברו על זה במשך שנים, ופה, בוועדות בכנסת, וגם בישיבה הזו, ונצא אחרי זה – ומה ישתנה?
איימן עודה: האם מישהו חושב שהוא ייצא מפה ויגיד – אנחנו חייבים להחליף את הנהלים?
איימן עודה: או שיהיה עוד דיון ונמשיך?
ישראל אייכלר: לא, יש השפעה בדיונים, כולל בנושא הזה.
ישראל אייכלר: אני פעם הייתי חבר בוועדת הכלכלה ונסענו יחד עם חברי כנסת ערבים וראינו את הסידורים החדשים שאתה מדבר עליהם, והיה שיפור גדול מאוד.
איימן עודה: האם זה מספיק?
איימן עודה: האם צריך להפגין שם חצי שעה, שעה, ולחזור הביתה, ולהגיד – עשינו את מה שצריך, לשים וי ולצאת?
איימן עודה: האם זה באמת ישנה?
איימן עודה: או שאולי צריך לפנות לעולם ולהגיד – זו חברה שנמצאת בכל מקום בעולם, אל על, וטוב להיאבק, לתייג אותה כחברה גזענית מול כל העולם, לפנות לכל מדינה ומדינה, לפנות לאזרחים בכל העולם, להגיד להם – החברה הזו משפילה 20 אחוז מכלל האוכלוסייה.
איימן עודה: כנראה שאמרתי משהו רגיש, משהו שנתפס ואפילו יש בו ממד חתרני כזה או אחר.
ישראל אייכלר: לא חתרני, אתה רוצה לעשות לאל על מה שהם עושים לך.
איימן עודה: זה מאוד מאוד חשוב מה שאמרת.
ישראל אייכלר: לא, אז לכן בוא נעשה שאל על לא תעשה את זה.
איימן עודה: רק רגע.
איימן עודה: כן, בדיוק, בדיוק, זו הגישה.
איימן עודה: בדיוק זו הגישה.
ישראל אייכלר: כי הדבר האחרון שאני חושב שצריך לעשות זה שאני כיהודי שנוסע עם אל על, יסמנו אותי.
ישראל אייכלר: זה לא הפיתרון.
יוסף ג'בארין: זה מה שלאיוב אמרו – 'אם לא מוצא חן בעיניך, אל תטוס עם אל על'.
<איוב אלבאז: '
<איוב אלבאז: אל תעלה יותר עם אל על', אמרו לי.
ישראל אייכלר: אמרו את זה גם לאנשים שרצו להתפלל פעם.
איימן עודה: אני חושב שאנחנו, האזרחים פה, צריכים למצות את כל המאבק שלנו האזרחי פה בתוך המדינה.
איימן עודה: כאשר אנחנו נכשלים, מה אנחנו צריכים לעשות?
איימן עודה: אז נכשלנו, מולכם אנחנו נכשלנו, מה אנחנו צריכים לעשות?
איימן עודה: ואנחנו חושבים שכל התפיסות של BDS ואחרות הן משתלמות.
איימן עודה: הן פוגעות, הן משחירות את פניה של חברה זו או אחרת.
איימן עודה: אז אולי זוהי הדרך.
איימן עודה: אז תגידו לנו, בבקשה, יש לכם תוכנית מסוימת?
איימן עודה: אתם אומרים לנו – תשמעו, עשינו את זה, ועכשיו אנחנו רוצים לעשות משהו אחר, בשביל שהמאבק יהיה אזרחי, ואך ורק אזרחי, ובתוך המדינה, ולא לצאת מחוץ למדינה?
איימן עודה: חשוב לנו לשמוע מכם.
ישראל אייכלר: השאלה אם אתם רוצים שנדבר שוב עם חברי הכנסת או שרוצים לשמוע תשובה?
אוסאמה סעדי: אני חייב ללכת להצבעות בוועדת חוקה.
ישראל אייכלר: אבל עבדאללה מוותר?
עבדאללה אבו מערוף: לא מוותר, אני נותן לו לפניי, אבל אני אחר כך אדבר, אחרי הנציגים.
<שלומית אבינח: יש עוד פונה אחד.
ישראל אייכלר: רגע, אבל יורשה לאוסאמה לדבר.
ישראל אייכלר: חבר הכנסת אוסאמה.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, אורחים נכבדים, אהלן וסהלן, חברי יוסף ג'בארין שיזם את הדיון הזה ומציף את הבעיה בחריפותה עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, וזו בעיה באמת כאובה וכואבת לכל האוכלוסייה הערבית, וזה לא רק אל על.
אוסאמה סעדי: אני אומר – זה לא רק אל על.
אוסאמה סעדי: הבעיה מתחילה כשאתה מגיע לנמל התעופה, בכניסה, בשער, ואנחנו כולנו נכווינו מהעניין הזה, כשאתה מגיע לשער עומד בחור או עומדת בחורה, שכנראה כבר יש להם השכלה ומיומנות, ישר מזהים – 'תפנה ימינה, תעצור, תכבה את הרכב, תכבה את המנוע, תוריד את הקול, תעבור'.
אוסאמה סעדי: עוד לא הגעת.
אוסאמה סעדי: ואפילו כשאתה אומר להם – 'אני לא טס, אני רק אוסף מישהו' – אתה חייב לעבור את ההשפלה הזאת כבר בכניסה.
אוסאמה סעדי: אני לפני שבוע נסעתי לשם, עיכבו אותי, הייתי עם אשתי ועם הילדים, ואחת מהבנות הייתה צריכה לטוס למדריד, ולקח לנו עשר דקות, ואני מראה לה את התעודה, תעודת חבר כנסת, והיא אומרת לי – 'את התעודה של האישה תפתח, התעודות של הילדים'.
אוסאמה סעדי: לקח לי חמש, שש דקות.
אוסאמה סעדי: ואני מראה לה – חבר כנסת.
אוסאמה סעדי: בסדר, עברנו.
אוסאמה סעדי: אחרי זה הורדתי אותם, הלכתי לחנייה, ואז אני חוזר על מנת ללוות אותם פנימה, ואז גם עוד פעם המאבטחים האלה שעומדים – 'אפשר תעודת זהות, בבקשה?' – אני נותן את תעודת חבר כנסת, ואז היא אומרת לי – 'אתה יכול לעבור בידוק ביטחוני במגנומטר הזה?
אוסאמה סעדי: ' אני אומר לה – 'אבל אני חבר כנסת במקרה'.
אוסאמה סעדי: היא אומרת לי – 'לא משנה, אתה חייב לעבור בידוק ביטחוני'.
אוסאמה סעדי: אמרתי לה – 'אני חבר כנסת, ואסור בידוק ביטחוני.
אוסאמה סעדי: אם יש משהו, בבקשה'.
אוסאמה סעדי: ולא היה לי תיק, לא היה לי כלום.
ישראל אייכלר: אני חושב שגם אותי מעבירים את המגנומטר.
אוסאמה סעדי: את המגנומטר?
אוסאמה סעדי: אז היא אומרת לי – 'רק דיפלומטים פטורים מהמגנומטר'.
אוסאמה סעדי: אמרתי – 'מה, אנחנו לא דיפלומטים?
אוסאמה סעדי: אנחנו חברי כנסת'.
ישראל אייכלר: זה מה שאנחנו נצטרך לפתור פה בכנסת.
אוסאמה סעדי: אז אני אומר – אם לנו - - -
ישראל אייכלר: אבל גם אותי מעבירים - - -
<יוסף גריף: עם דרכון דיפלומטי לא עוברים.
אוסאמה סעדי: אבל אני לא טס.
אוסאמה סעדי: לא טסתי.
אוסאמה סעדי: אני נכנס ואני מראה תעודת חבר כנסת ואני צריך לעבור בידוק ביטחוני?
אוסאמה סעדי: אם היו מחפשים בתיק וזה, בסדר, אבל אני צריך לעבור בידוק?
<יוסף גריף: זה בידוק בכניסה לנתב"ג?
<יוסף גריף: איפה זה בדיוק?
יוסף ג'בארין: בכניסה לאולם, כן.
<קריאה: בכניסה לאולמות.
<קריאה: לפני שאתה נכנס לאולמות.
עבדאללה אבו מערוף: לפני שאתה נכנס למעליות, זה בכניסה, מתחת ל - - -
יוסף ג'בארין: חבר כנסת אמור לעבור דבר כזה?
יוסף ג'בארין: בטח שלא.
אוסאמה סעדי: נו, אז אני אומר, אז אני התווכחתי איתה, היא אומרת לי – 'בסדר, אבל שתדע לך, אני יכולתי להעביר אותך בידוק ביטחוני'.
<יוסף גריף: אבל איפה יש שם מגנומטר?
יוסף ג'בארין: יש שם.
אוסאמה סעדי: לפני שאתה נכנס לאולמות.
עבדאללה אבו מערוף: ממש בכניסה.
אוסאמה סעדי: לפני האולמות.
יוסף ג'בארין: לפני האולמות.
יוסף ג'בארין: עומדים שם.
ישראל אייכלר: זה דבר חדש יחסית?
אוסאמה סעדי: לא, לא, הם יכולים לבקש.
יוסף ג'בארין: לא, לא, כמה שנים.
יוסף ג'בארין: כמה שנים.
אוסאמה סעדי: הם בררנים, אתה מבין?
אוסאמה סעדי: הם בררנים.
יוסף ג'בארין: בוחרים באנשים, מבקשים, כן, כן.
אוסאמה סעדי: מסתכלים ותמיד יודעים את מי בוחרים.
אוסאמה סעדי: לכן אני אומר, אם אני כחבר כנסת עובר את המשאות האלה, אז מה יגידו האזרחים הפשוטים?
<קריאה: אזובי הקיר.
אוסאמה סעדי: אזובי הקיר.
אוסאמה סעדי: ולכן באמת, וכולנו שמענו על המקרה, אני בטוח שחברי יוסף דיבר על סמאר קופטי שבאמת אך לפני ימים הושפלה, והיא בסוף נאלצה לעלות למטוס בלי התיק שלה, בלי כל הדברים הפרטיים שלה.
אוסאמה סעדי: עד מתי נמשיך לסבול ולסבול?
אוסאמה סעדי: די, די, נו, באמת, הגיע הזמן.
אוסאמה סעדי: עכשיו, למשל, המטענים האלה, אז זה לא שהכל שחור, עשו את הבידוק של המטענים האלה - - -
ישראל אייכלר: כן, זה שיפור גדול.
אוסאמה סעדי: שאתה שם, אז הם בודקים מתחת.
אוסאמה סעדי: לא משנה, בחדרים האלה – שיבדקו.
אוסאמה סעדי: אבל זה היה משפיל כל כך, שהיו פותחים את המזוודות, והיו מפזרים את הכל.
אוסאמה סעדי: אז אנחנו אומרים – יש דברים חיוביים.
אוסאמה סעדי: צריך גם בעניין הזה של הבידוק.
אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים שיש מצב ביטחוני, ויש את כל הדברים האלה, אבל כאשר זה רק נגד אוכלוסייה אחת, אז ברור שהשם הנכון והיחיד לזה זה גזענות, ותו לא.
ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לחבר הכנסת אוסאמה סעדי, חבר הוועדה שלנו.
ישראל אייכלר: חבר הכנסת דוקטור עבדאללה אבו מערוף.
אוסאמה סעדי: אני הולך להצבעות, ברשותכם, בבקשה.
עבדאללה אבו מערוף: אפשר היה עוד לוותר ולשמוע את נציגי אל על.
ישראל אייכלר: אני חשבתי גם, אולי תענה אחרי זה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לבקש מהאחרים - - -
<קריאה: יש עוד מתלונן אחד.
<שלומית אבינח: יש עוד פונה.
ישראל אייכלר: בסדר, אנחנו מתקדמים.
ישראל אייכלר: אתה רוצה לתת לעוד פונה?
ישראל אייכלר: מי זה הפונה?
<שלומית אבינח: אחמד דיבסו.
<אחמד דיבסו: אני.
ישראל אייכלר: אתה.
ישראל אייכלר: יש משהו שעוד לא אמרו פה, שאתה רוצה להוסיף?