GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: הנה, עכשיו אתה בזכות דיבור.
ישראל אייכלר: רק תגיד את השם שלך.
<משה סוויסה: סוויסה משה, "יובלים" רשת חינוך.
<משה סוויסה: אני מעוניין להוסיף עוד משפט אחד על נושא ועדת קבלה.
<משה סוויסה: אנחנו מתמודדים עם הורים שבאוגוסט אומרים להם, היה רישום, אתם נרשמתם, אבל אין לנו מקום.
<משה סוויסה: וזה הורים שקשה לנו לעמוד מולם.
<משה סוויסה: אני חושב שבנושא של ועדת קבלה יש מה לתקן, לשפר, לשנה הבאה.
<גלית יעקובוב: גם אנחנו חושבים - - -
<משה סוויסה: אני חושב שהנושא של רישום פנימי – לפני שאנחנו יוצאים עם רישום חיצוני להורים – רישום פנימי במעון, שאין אותו.
<משה סוויסה: אנחנו לא יכולים לרשום רישום פנימי אלא רישום כולל.
<משה סוויסה: אם יש למנהלת רישום פנימי שהיא בודקת מי האחים שנמצאים פה, וכשהיא מתחילה רישום היא יודעת שהיא כבר מילאה 30%, אז היא ערוכה את מי לקבל.
<משה סוויסה: אין מצב שאנחנו מתחילים רישום, אנחנו צריכים לאסוף את כל השמות ולשלוח מסמכים לוועדת קבלה, לניירת, לתלושים, לרואה חשבון שעובד, ובאוגוסט לומר להורים, אין ל נו מקום.
<משה סוויסה: אנחנו צריכים לפשט את הרגולציה הזאת, שיהיה לנו כבר במאי-יוני תשובות להורים, שלא נצטרך לחכות - - -
ישראל אייכלר: זה חייב להיות, זה חייב להיות בשנה הבאה בעזרת ה'.
<שרה סטרקובסקי שילון: את המשפט הזה כנראה צריך לשנות: לידיעתכם, על מנהל או מנהלת מרכז משפחתונים – אסור לו לסרב לבצע הרשמה.
<שרה סטרקובסקי שילון: אז מה זה משנה בדיוק?
<שרה סטרקובסקי שילון: אתה חייב לקבל את כולם.
<גלית יעקובוב: ברמה המוסרית, מדינת ישראל שנותנת, מה שנקרא, שירות מפוקח, שהוא בצמצום, צריכה לאפשר את הגישה אליו - - -
<משה סוויסה: למה אי אפשר לעשות רישום פנימי?
ישראל אייכלר: בסדר, אתה קיבלת תשובה ברורה.
ישראל אייכלר: "ויצ"ו", בבקשה, משפט אחד אחרון כי אני מסכם.
<אורית בן טוב ודגרוב: שני משפטים קצרים.
<אורית בן טוב ודגרוב: אחד, כדי לייעל את ועדות הקבלה, קודם כל, משרד הכלכלה, כדאי שתיקחו בחשבון שגם אחרי העבודה שלכם, אחרי הוועדות עצמן, יש עבודה ארוכה מאוד למנהלות, הלוך-חזור, הלוך-חזור, מול הורים, צריך לקחת את פרק הזמן הזה בחשבון, אחרת אנחנו מגיעים לספטמבר.
<גלית יעקובוב: ניסינו לקחת אותו בחשבון.
<אורית בן טוב ודגרוב: אני חושבת שהיתה כאן הצעת ייעול.
<גלית יעקובוב: לא, לא, תקשיבו, השנה הרישום היה אמור להיפתח הרבה יותר מוקדם.
<גלית יעקובוב: היינו אמורים לסיים - - -
ישראל אייכלר: חבל על הזמן מה שהיה, בואו נמשיך הלאה.
ישראל אייכלר: מה הדבר השני?
<קריאה: ועדיין אלה שלא - - - גם אין להם תשובות.
<גלית יעקובוב: מהסיבה הפשוטה, שאנחנו מערכת אחת.
<אורית בן טוב ודגרוב: נקודה נוספת, אנחנו דיברנו כאן על רישום כפול.
<אורית בן טוב ודגרוב: אני בוודאות מצביעה כאן על רישום מ שולש, מרובע ואפילו מחומש.
<אורית בן טוב ודגרוב: אם אפשר לצמצם את זה, גם זה יעזור בזמן קריטי.
ישראל אייכלר: אפשר לעזור עוד לשנה זו?
<אורית בן טוב ודגרוב: לא, היום אנחנו כבר אחרי ועדות.
ישראל אייכלר: ואנחנו לא יכולים לדעת מי נרשם איפה.
<גלית יעקובוב: לא, לא.
<גלית יעקובוב: עוד פעם, אמרתי, לגבי כל מי שנרשם כפול, משולש, מרובע ומחומש – היה לנו אפילו אחד שנרשם לשבע - - -
ישראל אייכלר: מתי תדעו על כולם?
<גלית יעקובוב: אנחנו כבר יודעים את זה על כולם, זה משהו כמו 500 אנשים שנרשמו בסך-הכול ב-600 מקומות.
ישראל אייכלר: מתי תודיעו את זה?
<גלית יעקובוב: מחר יוצאת הודעה גם למנהלות מעון - - -
<אורטל זרגרי: אז יכול להיות שיש כאלה שרשומים לשני מעונות כרגע?
<אורטל זרגרי: אבל שקיבלו תשובה חיובית?
<קריאה: שקיבלו תשובה חיובית לחמישה מעונות - - -
<אורטל זרגרי: זה אל נורמלי, ואז כל השאר - - -
יעקב אשר: זה מה שהיא אמרה בתחילת הישיבה, אמורים להתפנות כמה מאות.
יעקב אשר: תתפללי שזה ייפול - - -
<גלית יעקובוב: לא, לא חשבתי שהם כבר קיבלו - - -
ישראל אייכלר: רגע, אז מחר אנחנו נדע על 500 מקומות?
<גלית יעקובוב: 600 מקומות שמתפנים - - -
ישראל אייכלר: 600 מקומות שאת יודעת?
<גלית יעקובוב: שאנחנו יודעים שהם ברישום כפול - - -
ישראל אייכלר: נו, את רואה, אסור להתייאש.
ישראל אייכלר: זה לא צחוק.
יעקב אשר: תראה, רק כינסת את הישיבה – 600 מקומות.
<גלית יעקובוב: אני רוצה להתייחס להצעה שהועלתה פה.
<גלית יעקובוב: חשבנו לרשום, כמו שרושמים בגני הילדים, עדיפות ראשונה, עדיפות שנייה, עדיפות שלישית וכולי.
<גלית יעקובוב: הבעיה היא שבניגוד לבתי-הספר והגנים, שזה הכול תחת רשות אחת, אנחנו מדברים על מאות ארגונים.
<גלית יעקובוב: יש לנו במערכת יותר מ-350 ארגונים.
<גלית יעקובוב: זה גם ארגון של נעמ"ת, שיש בתוכו מאות מעונות, אבל גם ארגון של מעון אחד.
<גלית יעקובוב: ואז צריך לנסות איך שהוא להכניס את כולם למערכת אחת, ולהכניס תעדוף 1, תעדוף 2, תעדוף 3 - - -
<קריאה: גם לא לפי איזורים.
<קריאה: למה אי אפשר לעשות את זה ממוחשב?
<גלית יעקובוב: אני מדברת על ממוחשב.
<גלית יעקובוב: ברגע שזה לא כמו במשרד החינוך, שהכול תחת משרד אחד, רשות אחת, זה מאוד מסובך לעשות.
<גלית יעקובוב: זה מערכת סופר-מתוחכמת.
<גלית יעקובוב: זה לא שזה בלתי אפשרי, אבל - - -
ישראל אייכלר: אם זה היה מס הכנסה, הם היו מסתדרים, תאמיני לי.
ישראל אייכלר: הם היו יודעים בדיוק באיזה מקום עבודה הוא עוד עובד ועוד עובד ועוד עובד.
<אורטל זרגרי: אפשר להגיד משהו?
ישראל אייכלר: אני חייב לסכם.
<אורטל זרגרי: שנייה.
<אורטל זרגרי: בקרית משה, שמעתי שיש אנשים מבית-זית, ממוצא, מבית הכרם, למה הם לא הולכים לאיזורים שלהם?
<אורטל זרגרי: אני תושבת השכונה, למה אין לי זכות קדימה לפני? - - -
<קריאה: זה לא הולך ככה.
<קריאה: זה לא מעונות שכונתיים.
<אורטל זרגרי: אז אני אקח את הילד שלי להר חוצבים?
<אורטל זרגרי: עדיין זה לפי איזורים.
<אורטל זרגרי: זו הבעיה.
ישראל אייכלר: רבותי, תרשו לי לסכם את הישיבה.
ישראל אייכלר: מאיזה ארגון את?
<אורלי ברוך: אני מ"ויצ"ו", מנהלת מעון.
ישראל אייכלר: אז משפט אחד, כי נציגת "ויצ"ו" כבר דיברה ואמרה דברים חשובים מאוד.
<אורלי ברוך: אני אומרת כמנהלת מעון, בגדול, אנחנו המנהלות עומדות מול ההורים הבוכים, הכועסים, הצועקים, המיואשים והכול.
ישראל אייכלר: קולטי ברקים.
<אורלי ברוך: קולטי ברקים.
<אורלי ברוך: אף אחד לא מכמת את העומס הנפשי והרגשי שיש לנו מול כל ההורים שלא התקבלו.
<אורלי ברוך: ועכשיו אני יושבת ושומעת, גלית, שאני כן יכולה להודיע להורים שכן, אבל, ואחר-כך אני עוד פעם אצטרך להודיע להם מי לא?
<אורלי ברוך: אתם אפילו לא מנסים - - -
ישראל אייכלר: אבל זה עדיף מאשר את לא אומרת לאף אחד, ואנשים לא ישנים - - -
<אורלי ברוך: אז בסדר, אז הם יחכו עוד יומיים, מה אני אעשה?
<גלית יעקובוב: זה לא עוד יומיים.
<גלית יעקובוב: זה עוד שבוע וחצי.
<אורלי ברוך: מה אני אעשה?
ישראל אייכלר: את יודעת מה, עדיף כך.
ישראל אייכלר: כדי להוריד מכם את העומס, עדיף שרוב ההורים כבר ידעו שהם מסודרים, ותהיה לך בעיה - - -
<אורלי ברוך: הרעיון שאתה הצעת, אנחנו מציעים אותו כבר כמה שנים.
<אורלי ברוך: אנחנו באיזור שלושה מעונות סמוכים, ומוישל'ה נרשם לשלושת המעונות, אבל הוא התקבל במעון X, תורידו אותו מהרשימה שליד.
ישראל אייכלר: מיד, מיד.
ישראל אייכלר: זה דבר ממוחשב שצריך לעשות את זה.
<אורלי ברוך: למה צריך לדון בו שלוש פעמים?
ישראל אייכלר: את רצית להוסיף חצי משפט?
ישראל אייכלר: כי ישבת פה כל הזמן - - -
<ורד כרמון: ישבתי בשקט, אנחנו - - - באותו משרד.
<קריאה: אנחנו הולכות לשבת כנראה באותו משרד.
<ורד כרמון: אני יושבת כאן בשקט, אבל בעצם יש לי קול לכ-18,000 פעוטות בסיכון במדינת ישראל על-פי חוק, שבהסכמות בין המשרדים זה חשוב לי לפרוטוקול לומר שהם בקדימות.
<ורד כרמון: אבל אל נשכח שגם תינוקות נולדים במהלך השנה.
<ורד כרמון: והסיטואציה הנוכחית, שבעצם המעונות מלאים כבר עכשיו, ויש רק 24% או 25% שמתקבלים, משאירה את המצב של פעוטות בסיכון על-פי חוק במדינת ישראל – כל מי שנולד אחרי ועדות הקבלה, בעצם ברוב המקומות בארץ אין לו מקום להתקבל או - - -
ישראל אייכלר: אנחנו נוסיף את זה למכתב לשר שלכם.
ישראל אייכלר: קודם כל, תודה רבה לכולכם שבאתם.
ישראל אייכלר: כולכם באתם לפה מאוד ערוכים ומאוד מוכנים, אבל במצב בלתי אפשרי.
ישראל אייכלר: הזכרתי קודם את תקופת הצנע.
ישראל אייכלר: אני הייתי תינוק, וסיפרו לי מה היו צריכים לעבור כדי להשיג ביצה או תרנגולת לילד, כך זה מוזכר לי היום ב-2016, שמדינת ישראל, אחרי המחאה החברתית ואחרי הרצון לאפשר לאנשים לצאת לעבודה, עומדים מול 9,000 ילדים שיהיו בחוץ, צריך להחזיר את דב יוסף שיעשה משרד אספקה עם הקיצוב.
ישראל אייכלר: חייבים לשנות את זה ואפשר לשנות את זה.
ישראל אייכלר: יש מספיק כסף לעשות כל מיני דברים.
ישראל אייכלר: כל אחד יודע על מישהו אחר שמקבל.
ישראל אייכלר: אנחנו נפנה, וזאת החלטת הוועדה, על דעת יעקב אשר, נפנה לשר הרווחה חיים כץ, שמיד יתחילו ויחזירו את כל הדברים שהיו צריכים לעשות, תוספות בינוי למעונות ולמשפחתונים.
ישראל אייכלר: אני לא יודע כמה זה - - -
יעקב אשר: תעשה את המשפחתונים לבד כקריאה, כי זה 40 מיליון שקל בשביל הפתיחה.
יעקב אשר: זה לא בינוי ולא שום דבר.
יעקב אשר: זה רק פתיחה, לתת רישיונות.
ישראל אייכלר: בסדר, גם משפחתונים, וגם נוסיף למעונות, כי חסר מעונות, אנחנו צריכים מעונות.
יעקב אשר: זה ודאי, אבל זה לא ייפתר - - -
ישראל אייכלר: ואני לא יודע למה צריך לבנות מעונות, אפשר גם לשכור מעונות.
<גלית יעקובוב: זה אותו דבר.
<גלית יעקובוב: נוהל תקצוב מאפשר בינוי, הסבה או הרחבה.
<גלית יעקובוב: אפשר גם הסבה.
ישראל אייכלר: כי אומרים לי שצריך לבנות - - -
יעקב אשר: הבעיה היא שהמשרד לא תומך בשכירותצ.
ישראל אייכלר: זה הפתרון המעשי שאני רואה, שמיד יאשרו את המשפחתונים ואת המעונות.
ישראל אייכלר: סעיף 2 – לתת רשימה להורים שנדחו על מקומות פנויים, כפי שדיברנו בהרחבה פה.
ישראל אייכלר: אתם עוד השבוע בעזרת ה', ממחר כבר תדעו, תוכלו להודיע על מקומות פנויים.
ישראל אייכלר: בעניין המודדים או בעניין קביעת מכסות הכיתות, אנחנו מבקשים לסיים את זה מיד.
ישראל אייכלר: רשמנו את הודעת המנהלת, שכבר השבוע - - - לאשר הרחבת מקומות למעונות.
ישראל אייכלר: במקביל, אנחנו מבקשים מהארגונים שיציבו תורנים, לא רק לקבל את אנשי משרד הרווחה ומשרד הכלכלה בשביל להרחיב את המעונות, אלא גם בשביל שיהיו תשובות להורים במעונות.
ישראל אייכלר: אי אפשר לסגור את העסק לגמרי, לפחות שיהיה תורן אחד שיהיה קולט ברקים אחד לפחות.
<שרה סטרקובסקי שילון: אף מנהלת לא תיטוש את עבודתה, לפני שהיא תודיע לכל ההורים - - -
ישראל אייכלר: יופי, מצוין.
ישראל אייכלר: טוב שזה נרשם.
ישראל אייכלר: אנחנו רוצים מענה לכל ההורים עד סוף השבוע, והמנהלת כתבה, ב-10.8.2016?
<שלומית אבינח: כן, לא ב-15.
<שלומית אבינח: תשתדלו - - -
<גלית יעקובוב: אני לא מתחייבת.
<גלית יעקובוב: אנחנו עושים המון מאמצים.
ישראל אייכלר: אז נכתוב, עד ה-15.
<שלומית אבינח: הם אמרו, עד ה-15.
<שלומית אבינח: בוא נעשה שעד ה-15.8 כל הורה יידע איפה הילד שלו יהיה.
<שלומית אבינח: ולגבי מקומות פנויים במסגרות, כבר אמרנו, להודיע להורים שבהמתנה, שיש כאן וכאן מקומות לילדים ולאתר אותם.
<שלומית אבינח: זאת אומרת, לא רק אלו שהיו פה, אלא גם אלו שייפנו אליכם.
<שלומית אבינח: לגבי המענה – אולי עכשיו המענה שלכם כבר יהיה יותר פנוי וזמין, וגם מענה טלפוני.
<שלומית אבינח: אני רוצה להודות לכולכם ושיהיה בהצלחה, ואלה שצריכים לשבת איתם, תשבו איתם.
יעקב אשר: צריך גם להודות לגברת יעקובוב שעושה באמת מאמצים גדולים, היא בסך-הכול שנה בתפקיד - - -
ישראל אייכלר: האמת היא שזו עבודה בלתי אפשרית.
יעקב אשר: לגברת יעקובוב.
ישראל אייכלר: הגברת גלית יעקובוב עושה עבודת קודש בלתי אפשרית.
ישראל אייכלר: ממש לחלק לחם אחד ל-10,000 אנשים, זה בלתי אפשרי.
ישראל אייכלר: הנושא שתכננו הוא היערכות חברות התחבורה לקראת חגי תשרי: התחבורה הציבורית בכותל המערבי והתחבורה הציבורית הבין-עירונית, על כל הסבל המשתמע.
ישראל אייכלר: אבל הבוקר התבשרנו על פטירתו של הנשיא לשעבר שמעון פרס, שהיה גם ראש ממשלה, שר הביטחון, שר החוץ – וגם שר התחבורה, כך שזה מאוד רלוונטי לדבר עליו גם בעניין הזה, למרות שיש דברים הרבה יותר חשובים לגבי שמעון פרס ז"ל.
ישראל אייכלר: אני הכרתי אותו מקרוב לפני 28 שנים, כאשר הוא ביקר את כבוד קדושת האדמו"ר מבעלז שליט"א.
ישראל אייכלר: היו לי איתו הרבה שיחות, במשך הרבה שנים, ואני לא יודע מאיפה להתחיל.
ישראל אייכלר: אני יכול להתחיל מהסוף.
ישראל אייכלר: לפני כמה חודשים הוא אמר לי דבר חוכמה, משפט כללי מאוד מעניין.
ישראל אייכלר: זה היה כאשר נשיא המדינה רובי ריבלין ישב שבעה וביקר אותו נשיא המדינה לשעבר שמעון פרס.
ישראל אייכלר: כשבאתי לנחם הוא אמר לי משפט כזה: זקנה וצעירות אינן עניין של גיל: כל זמן שיש לאדם שאיפות וחלומות לעתיד יותר מאשר זיכרונות והישגים מהעבר, הוא אדם צעיר; מרגע שהוא מתחיל לדבר על ההישגים ועל נוסטלגיה ועל זיכרונות העבר יותר מאשר השאיפות והחלומות לעתיד, הוא כבר זקן.
ישראל אייכלר: זה המשפט האחרון ששמעתי ממנו בחייו.
ישראל אייכלר: אבל היו לנו משפטים הרבה יותר משמעותיים.
ישראל אייכלר: קודם כול הוא סיפר לי אישית שכשהוא עלה לארץ סבא שלו, שהיה תלמיד ישיבת וולוז'ין, לקח אותו לחפץ חיים, זכותו תגן עלינו, והוא קיבל ברכה ממנו לאריכות ימים.
ישראל אייכלר: דבר שני שהוא סיפר, ולא רק לי אלא הרבה פעמים, זה שסבא שלו, כשהוא נפרד ממנו כשהוא עלה לארץ ישראל עם אביו, אמר לו: תזכור להיות יהודי.
ישראל אייכלר: היו כאלה שרצו לשכנע אותו שצריך ליצור עם עברי במקום העם היהודי, ועוד כל מיני חלומות שהיו לכנענים למיניהם בכל הדורות – אבל שמעון פרס לא קנה את זה.
ישראל אייכלר: רק לפני כמה חודשים שמעתי אותו בשמחת שבע ברכות אצל הנכד של הרב עובדיה יוסף, בנו של הראשון לציון רבי יצחק יוסף.
ישראל אייכלר: הוא דיבר שם על החשיבות של לימוד התורה וקיום התורה בעם ישראל בצורה שאף אדם חרדי לא היה יכול לדבר כך.
ישראל אייכלר: הוא היה איש שדיבר על המדע והטכנולוגיה ועל הפיתוח ועל כל המעמד של העם היהודי בעולם – ואז הוא אמר שכל המדעים וכל הטכנולוגיות הם מאוד חשובים, אבל את זה יכולה לעשות כל אומה בעולם, בעוד שבלי תורת ישראל, בלי האמונה ובלי התורה, אין עם יהודי.
ישראל אייכלר: כך הוא דיבר.
ישראל אייכלר: למרות שאני חייב לומר שאחד מתלמידיו פעם אמר לי: "העם היהודי ומדינת ישראל וקיומה של מדינת ישראל זה פונקציה מכך שאומות העולם לא רצו לקבל את העם היהודי בכל מצב, גם כשניסינו להשתלב, ולכן הוקמה המדינה – כשלב ביניים לקבלת העם היהודי לציוויליזציה העולמית; אבל אם הילדים שלי יחליטו שטוב להם להתבולל ולחיות בחוץ לארץ – אני לא רואה בזה שום אסון".
ישראל אייכלר: את זה אמר לי אחד מתלמידיו הקרובים.
ישראל אייכלר: ואני אמרתי לו אז ששמעון פרס בשעתו, כשהוא היה שר החוץ אצל שמיר, שאז עוד לא היה אינטרנט וכל הדברים האלה אבל כן היה אם-טי-וי, שזו איזה טלוויזיה עולמית שהיו שרים בגרמניה שירים עולמיים והנוער מאוד התחבר לזה – הוא אמר לי שהוא מודאג שהעם היהודי ייקלע לכפר הגלובלי.
ישראל אייכלר: הוא הרי הסתכל על הקוסמוס, על כדור הארץ, מלמעלה, והוא אמר שהעולם יהפוך לכפר גלובלי ואז לא תהיה שום משמעות לזהות היהודית, כי אם הנוער יחיה מפי האם-טי-וי אז מה הסיבה תהיה לו לחיות דווקא פה בארץ הזאת.
ישראל אייכלר: ואת זה הוא אמר לי בסוף שנות ה-80, כשהוא היה ברוטציה עם יצחק שמיר.
ישראל אייכלר: כבר אז הוא ראה את הסכנה של הכפר הגלובלי לנוער הישראלי, לעם ישראל ולמדינת ישראל.
ישראל אייכלר: הוא אמר לי עוד כל מיני דברים, אבל יש לו זכות אחת שאותה אי אפשר לקחת ממנו וגם אין מישהו אחר שיכול לקחת לעצמו את הזכות הזאת כמוהו – ההחלטה שלימוד תורה ועולם התורה הוא חלק בלתי נפרד מהמערך הביטחוני של עם ישראל.
ישראל אייכלר: הוא היה הראשון, בימי בן גוריון, כאשר הוא היה מנכ"ל משרדו של בן גוריון, שקיבל את משלחת הרבנים ודיבר על דחיית שירותם של בני הישיבות, על שחרור בני הישיבות, לומדי תורה.
ישראל אייכלר: הוא לא עשה את זה מסיבות קואליציוניות – הרי אגודת ישראל רוב השנים לא הייתה בקואליציה – אלא כי הוא הבין שלימוד תורה בעם ישראל זה חלק ממערך הביטחון של עם ישראל, כי הרי בלי לימוד תורה כל עם אחר יכול להיות בארץ הזאת ואין שום זיקה.
ישראל אייכלר: וגם היה לו את הזיכרון של וולוז'ין.
ישראל אייכלר: וגם הנאומים שלו – הרי לא היה משפט שלא היה בנוי בלשון נופל על לשון.
ישראל אייכלר: מי היום יודע לדבר בצורה כזאת?
ישראל אייכלר: אבל העיקר אצלו זה התוכן – לגבי המהות של העם היהודי ולגבי לימוד תורה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לומר גם לראש הממשלה, גם לשר הביטחון וגם לכל חברי הממשלה – שמעון פרס לא היה אדם דתי במובנים שלי ושלנו, אבל הוא יהודי שהבין שבלי התורה לא יוכל לקום עם ישראל ולא יוכל להתקיים.
ישראל אייכלר: ולכן הוא נרשם בהיסטוריה של העם היהודי כמי שהציל את עולם התורה מפני אנשים שרצו לבטל אותו, אנשים שהפריע להם שיש יהודים שלומדים תורה והם לא הבינו מה המשמעות של לימוד תורה, מה התועלת שבדבר; בעוד שהוא עמד כצוק איתן, בכל השנים, גם בשנים הקשות.
ישראל אייכלר: יש עוד נקודה אחת שאני רוצה לציין, שאנשים אולי לא כל כך זוכרים.
ישראל אייכלר: הפסיפס של החברה הישראלית הוא כמעט בלתי אפשרי – יש פה עדות שונות, אמונות שונות, ציבורים שונים.
ישראל אייכלר: הייתה תקופה, כשהוא היה ראש ממשלה, בשנות ה-90, שגורמים אנטי-דתיים שמו תמונות תועבה בשכונות חרדיות, בתחנות אוטובוסים, והיו כל מיני אנשים ששרפו תחנות.
ישראל אייכלר: אגב, עד היום עוד לא נתפס אף אחד.
ישראל אייכלר: הייתה אז האשמה חמורה כלפי הציבור הדתי והחרדי וכמעט היה פיצוץ חברתי בלתי אפשרי.
ישראל אייכלר: ואז הוא נכנס בעובי הקורה ועלה בכל תחנות השידור ודיבר על כך שאנחנו חייבים לחיות ביחד, דתיים, חרדים וחילונים, וצריך להפסיק את ההתגרות ההדדית.
ישראל אייכלר: באותם ימים הוא היה האח הבוגר שפשוט הרגיע את הרוחות.
ישראל אייכלר: אחר כך היו עוד כל מיני תקופות, אבל בהן זה כבר היה ויכוחים פוליטיים, שזה כבר לא כל כך חשוב.
ישראל אייכלר: אבל כשזה היה חברתי, כשזה היה ברחובות והייתה תחושה של אובדן – הוא היה אז האח הבוגר.
ישראל אייכלר: אני מקווה מאוד שראש הממשלה נתניהו וממשיכי דרכו, כולל אולי אנשים שדוגלים בדגלים של לשנות את העם היהודי, לשנות את היהדות, להביא יהדות אחרת וכל מיני דברים כאלה, ילמדו ממנו איך מאחדים עם מפולג ומפורד, כאשר גם הוא עצמו הרגיש את זה היטב על בשרו, בתחילת שנות ה-80, כאשר הוא היה האיש המושמץ ביותר.
ישראל אייכלר: לסיום אני רוצה לומר משהו ברוח קצת אחרת.
ישראל אייכלר: קראו לו "המפסידן", אמרו שאפילו אם הוא ילך בבחירות לוועד בית נגד עצמו, הוא יפסיד.
ישראל אייכלר: הוא הפסיד כמעט בכל המערכות.
ישראל אייכלר: אבל הוא היחיד שהיה שר האוצר, שר החינוך, שר התחבורה, שר הביטחון, ראש הממשלה, נשיא.
ישראל אייכלר: הוא הגיע לכל התפקידים, ולא רק בשביל לשבת על הכיסא, אלא הוא השפיע בכל מקום שהוא היה – למרות שנקרא "מפסידן".
ישראל אייכלר: וכל ה"מנצחים" הגדולים – אנחנו כבר מזמן לא יודעים איפה הם.
ישראל אייכלר: אז אפשר ללמוד מזה שאפשר להיות לפעמים מפסידן אבל לנצח במערכה כולה.
ישראל אייכלר: אני מקווה שזכות התורה וזכות המצוות וזכות הדברים הטובים.
ישראל אייכלר: .. מה זה מצוות?
ישראל אייכלר: אני רוצה לספר עוד סיפור; סיפור אישי, על אדם שישב בבית סוהר בארצות הברית על עבירות כלכליות שם, יהודי שהיה מבוגר והלך למות, היה על ערש דווי.
ישראל אייכלר: אנחנו ביקשנו בשעתו לשחרר אותו הביתה לפני מותו.
ישראל אייכלר: בבתי הסוהר פה יש חוק ונוהל שאדם שהולך למות, נותנים לו למות בבית.
ישראל אייכלר: היה אפילו מישהו על רצח כפול שישב בחודשים האחרונים שלו בבית.
ישראל אייכלר: אבל באמריקה אין רחמים, באמריקה יש אכזריות בירוקרטית שאתה יכול לדבר אל הקיר.
ישראל אייכלר: הוא היה אז נשיא המדינה, או שאולי זה היה לפני זה, והוא העיר את שר המשפטים האמריקאי משנתו, בימי החופשה – הרי כל הזמן יש להם הולידייז שם – והתחנן בפניו על יהודי שהוא לא הכיר, שישחררו אותו.
ישראל אייכלר: ושר המשפטים אמר "אני לא מאמין שמר פרס מצלצל אליי על דבר כזה".
ישראל אייכלר: בסוף הוא נתן הוראה, אבל עד שההוראה ירדה לכלא האיש מת בכלא.
ישראל אייכלר: שמעון פרס עשה את זה פשוט מתוך רחמים.
ישראל אייכלר: אז הקדוש-ברוך-הוא ירחם עליו ועל נשמתו והוא יזכה לגן עדן על הזכויות שהוא עשה ופעל, ואני לא צריך להזכיר את מפעל הטקסטיל בדימונה וכל הדברים שהוא הקים, את הקשרים עם צרפת ועם אומות העולם, ועל העניינים המדיניים אני בכלל לא רוצה לדבר, רק ההיסטוריונים בעוד 50 שנה יקבעו מה היה קורה אם היו מקבלים את האופציה הירדנית, אם היו עושים את הסכמי לונדון וכל הדברים האלה, שאני באמת לא רוצה להיכנס אליהם.
ישראל אייכלר: יהי זכרו ברוך.
ישראל אייכלר: נעשה הפסקה של 30 שניות ונתחיל בדיון.
ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את הדיון על היערכות חברות התחבורה הציבורית לקראת חגי תשרי.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין את כברת הדרך הארוכה שנעשתה על ידי משרד התחבורה.
ישראל אייכלר: אני קראתי על המוקדים ליציאה מהערים, שזה דבר חשוב מאוד, ואני רוצה כבר בפתיחת הדיון לומר – ואולי דרור גנון, סמנכ"ל בכיר במשרד התחבורה, ירשום את זה – שבפקקים, כאשר כל המכוניות יכולות לאלתר ולנסוע מפה או משם, האוטובוס חייב לעמוד, אחרת הוא מקבל דוח.
ישראל אייכלר: חייבים לשנות את הדבר הזה במקרים של מועדים מיוחדים ומצבים מיוחדים, עם דיווח כמובן ועם הוראה ברורה.
ישראל אייכלר: צריך לאפשר הוראה שהאוטובוס יוכל לפנות לאיזושהי דרך אחרת.
<דרור גנון: אפשר, אנחנו עושים את זה, למשל כשיש סגירות של כביש מספר 1 בגלל תאונות.
<דרור גנון: לדוגמה, ביום שישי שעבר בלטרון, שהיה חשש שאוטובוסים לא יגיעו עד כניסת שבת, אנחנו נתנו אישור להסיע דרך 443 את האוטובוסים שכבר יצאו; עשינו עיקוף דרך הקסטל.
<דרור גנון: כלומר, אנחנו כן עושים את זה - - -
ישראל אייכלר: אני רוצה שזה יהיה נוהל קבוע, כי זה ממש בלתי אפשרי.
<דרור גנון: באישורים זה יכול לקרות.
ישראל אייכלר: באישורים.
ישראל אייכלר: אנחנו רושמים את ההודעה הזאת.
<שלומית אבינח: באישורים של מי?
ישראל אייכלר: של הממונים.
<דרור גנון: המפעיל מתקשר, יש פרוצדורה, המשטרה מודיעה על הסגירה - - -
ישראל אייכלר: לא על סגירה; על פקקים אני מדבר.
<דרור גנון: מבחינתנו זה סגירה, זה חסימה.
ישראל אייכלר: זה דבר חשוב מאוד, הרבה נוסעים דיברו על זה.
ישראל אייכלר: עכשיו ניגש לעצם העניין.
ישראל אייכלר: אנחנו נתרכז גם בכותל המערבי, ולא רק בגלל שזה הקו היחיד שאנשים מחכים בו, אלא בגלל שהזעקה כבר עלתה לשמיים.
ישראל אייכלר: אני קראתי שכבר עשו את השלט ברחבת הגורן, שזה מאוד חשוב, אבל עדיין צריכים לדאוג שמאות אנשים לא יחכו שעות – ויש לזה פתרון, וצריך לעשות אותו.
ישראל אייכלר: אנחנו נדבר גם על התחבורה הבין-עירונית, שגם שם אנשים מחכים שעות ויש מחסור באוטובוסים.
ישראל אייכלר: אני לא צריך להרחיב על זה, כי כבר דיברנו על זה הרבה והדברים כתובים בפרוטוקולים וגם בלב של האנשים.
ישראל אייכלר: כמנהגנו, ניתן קודם כול את זכות הדיבור לכמה מן הפונים שהגיעו לכאן.
ישראל אייכלר: ראשון הדוברים יהיה אהרון גרטנהויז.
<אהרן גרטנהויז: הנקודה הראשונה זה נקודות היציאה.
<אהרן גרטנהויז: בשנים האחרונות התחילו לעשות נקודות יציאה וזה באמת דבר מצוין, אבל אם נשים לב למה שקורה בשטח נראה שזה יכול להיות גם דבר מאוד מסוכן.
<אהרן גרטנהויז: בשעות ספורות, של ערבי חגים ומוצאי חג, מגיעים אלפי אנשים לנקודה אחת או שתי נקודות וצריך לשנע אותם משם.
<אהרן גרטנהויז: נוצר מצב שמאות אנשים עומדים על הכביש בגלל עומס ובגלל צפיפות.
<אהרן גרטנהויז: השאלה היא האם אפשר לפצל את הנקודות האלה.
ישראל אייכלר: תהיה ספציפי.
<אהרן גרטנהויז: ניקח את שכונות הצפון ושכונות המרכז בירושלים, רוממה.
<אהרן גרטנהויז: עולה שיירת אדם משכונות הצפון לירמיהו, עם ילדים, עם מזוודות, ונוצר מצב שאנשים הולכים על הכביש, מחכים לאוטובוסים, כאשר לפי עדויות של הרבה אנשים, לא רק שלי, חלק גדול מהאוטובוסים שמפורסמים ומתוכננים לקראת החגים לא בוצעו בחגים האחרונים – ואני אשמח מאוד אם משרד התחבורה יעבירו נתונים סותרים.
ישראל אייכלר: מה לא יצא?
<אהרן גרטנהויז: חלק מהנסיעות לא בוצעו בערבי חגים.
<אהרן גרטנהויז: למשל בפסח הרבה אנשים הגיעו לתחנות - - -
ישראל אייכלר: אתה רשמת לעצמך מספר?
ישראל אייכלר: שלחת איזו פנייה שנוכל לבדוק אותה?
<אהרן גרטנהויז: אני לא, אבל אני יכול להביא.
ישראל אייכלר: אז תביא, כי בדרך כלל אנחנו בודקים דברים ספציפיים.
ישראל אייכלר: רצית לומר משהו לגבי קריית-גת?
<אהרן גרטנהויז: בקריית-גת יש תחנה ברחוב אדוריים פינת גאון הירדן שהיא תחנה מאוד מרכזית.
<אהרן גרטנהויז: יש שם גם אוטובוסים שמתמלאים ויוצאים והעומס בתחנה הזאת הוא מאוד מסוכן.
<אהרן גרטנהויז: כשאני עומד שם אני יכול להגיד חד-משמעית שאנשים יורדים לכביש, כי אין איפה לעמוד שם.
<אהרן גרטנהויז: מדובר בתחנה אחת שמובילה לירושלים, לבני-ברק, לאשדוד, ובערבי החג זה קטסטרופה.
ישראל אייכלר: שיהיו הרבה תחנות?
<אהרן גרטנהויז: נקודת יציאה אחת לבני-ברק, שבה ממלאים אוטובוסים ומוציאים.
<אהרן גרטנהויז: ..
<אהרן גרטנהויז: כלומר, שלא באותה תחנה תעמיס - - -
ישראל אייכלר: כלומר שלכל יעד תהיה תחנה אחרת בשעות העומס?
<אהרן גרטנהויז: כן.
<אהרן גרטנהויז: לגבי ירושלים–קריית-גת, לא ייתכן שאנשים משכונות הצפון יצטרכו בערבי חגים ומוצאי חגים להיסחב עם ילדים - - -
ישראל אייכלר: עד ירמיהו.
ישראל אייכלר: משה זמיר, איש רדיו ותיק, עובד "קול ישראל", בבקשה.
ישראל אייכלר: מה לך ולתחבורה?
ישראל אייכלר: אין לך רכב פרטי?
<משה זמיר: אני משתדל לא להשתמש ברכב הפרטי.
<משה זמיר: אני גר בצפון ירושלים, בנווה יעקב, והמצב של התחבורה שם הוא מתחת לכל ביקורת בכל ימות השנה:
<משה זמיר: הדוחק באוטובוסים הוא מטורף; העמידה בתחנות היא בלתי נסבלת; וההתייחסות של הנהגים, שהרבה מאוד מהם שייכים למגזר מסוים – יש הרבה נהגי אוטובוסים שמקללים את הנוסעים, מגדפים אותם - - -
ישראל אייכלר: כנראה שאין נוסעים שמקללים את הנהגים.
<משה זמיר: יש כנראה גם את זה.
ישראל אייכלר: אז בוא נאזן את זה.
<משה זמיר: הרבה פעמים המזגן באוטובוס לא עובד, אין סבלנות של הנהג בהתייחסות לנוסעים, הדוחק באוטובוס הוא בלתי נסבל, במיוחד לציבור החרדי.
<משה זמיר: יש את קווים 59 ו-69 והם תמיד מפוצצים.
<משה זמיר: יש מחסור של אוטובוסים – בצורה מכוונת או לא מכוונת – כך שיש שעות שעומדים שלושת-רבע שעה ואין אוטובוס.
ישראל אייכלר: עוד מעט תהיה לכם רכבת קלה – אתה מרוצה מזה?
<משה זמיר: לא יודע.
<משה זמיר: בינתיים אנחנו סופגים את כל המהלומות שלפני כן.
<משה זמיר: ואני עוד לא מדבר על קו 1, שהוא בכלל קטסטרופה.
ישראל אייכלר: מה אתה רואה שם?
<משה זמיר: דוחק, הרבה זמן ממתינים לאוטובוס ועד שהוא כבר מגיע הוא מתמלא בשתי תחנות ולא עוצר בתחנות אחרות, כי מביאים אוטובוסים קצרים, בצורה מכוונת, כדי לדחוס כמה שיותר, כי הציבור החרדי - - -
ישראל אייכלר: לפעמים זה בגלל הבעיות התחבורתיות בתוך העיר העתיקה.
<משה זמיר: אז צריך למצוא לזה פתרונות.
ישראל אייכלר: אובייקטיבית הוא לא יכול להכניס אוטובוסים ארוכים.
ישראל אייכלר: אבל יש מסלולים שהוא כן יכול.
<משה זמיר: צריך לחשוב איך עושים את זה, כי זה בלתי נסבל והציבור הזה תמיד צריך לשלם את המחיר לכל המחדלים האלה – אם זה כאן, אם זה במירון ובמקומות אחרים.
ישראל אייכלר: מה אתה מציע לגבי הכותל המערבי?
<משה זמיר: קודם כול צריך לתגבר את התחבורה בצורה הרבה יותר רחבה.
<משה זמיר: גם צריך שתהיה היערכות של המשטרה בנקודות מסוימות, כדי למנוע כניסה של רכבים פרטיים.
<משה זמיר: צריך להגביר בצורה ממש-ממש גבוהה את התדירות של האוטובוסים; אפילו שיהיו סדרנים של "אגד" שיעמדו בתחנות ויווסתו את העלייה לאוטובוסים כך שאוטובוס לא יתמלא בתחנה אחת בעוד שבשאר התחנות האנשים עומדים שעות.
ישראל אייכלר: אני מאוד מחשיב את הדברים שלך, כי אתה מייצג פה אלפי אנשים שלא הגיעו לפה, שעומדים בתחנות.
ישראל אייכלר: זה ממש קורע את הלב לראות את זה, בכל ימות השנה ובפרט בחגים בכותל המערבי.
ישראל אייכלר: אליהו קונאק?
ישראל אייכלר: חנוך יצחקי?
ישראל אייכלר: אז נעבור לאחראי המרכזי לכל העניין של התכנון, התפעול והרישוי של התחבורה הציבורית, מר דרור גנון.
<דרור גנון: אני חושב שכדאי שקודם המפעילים יציגו את ההיערכות שלהם.
<שלומית אבינח: "אפיקים" היו פה ויצאו, אני לא מבינה למה.
<דרור גנון: אני אחזיר אותם.
ישראל אייכלר: יכול להיות של"אפיקים" אין פקחים משלהם בתחנות?
<דרור גנון: בטח שיש להם.
ישראל אייכלר: רבי יצחק רודיך, יועץ "אגד" לענייני חרדים, בבקשה.
<יצחק רודיך: בוקר טוב לכולם.