GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<הרצל שור: פעם בשבוע ביום רביעי מגיעה אספקה לשבוע לכל אסיר.
<הרצל שור: חלקו זה מנות קפואו.
ישראל אייכלר: הוא אוכל לחם של שבוע?
<הרצל שור: לחם הוא מקבל ממני מבית הסוהר, כי הלחם הוא בהכשר בד"ץ, לא מהחברה, אז הוא מקבל ממני כל יום לחם טרי.
ישראל אייכלר: אז מה המנות שהם שולחים?
<הרצל שור: יש שם מנות.
ישראל אייכלר: רק המבושלים?
<הרצל שור: יש קפואים, שזה בהקפאה עמוקה אז הוא מחמם את המנה.
<הרצל שור: זה במינוס 18 מעלות, זה בפריזר.
<הרצל שור: יש חלק שזה מנות טריות למשך שבוע, שהוא מחמם את ארוחת הבוקר וחלק מארוחת הערב, זה 50-50.
<הרצל שור: יש את הפירות, שזה טרי במקרר ואז יש לו מנה בעצם משולבת, של שלוש ארוחות.
ישראל אייכלר: ויש מקרר באגפים?
<הרצל שור: כן, בכל אגף יש מקרר ומקפיא.
ישראל אייכלר: טוב, יש עוד נושאים לגבי שירותי דת שדיברנו, חוץ ממזון?
<מינדי בוקשפן: יש את הדבר הזה שאנשים מכניסים ספרי קודש, אם זה גמרות יקרות כמו שוטנשטיין שמחייבים אותם להוריד את הכריכה הקשה, וזה ממש זלזול בספר.
<יוחנן בוקשפן: הוא גם נהרס.
<יוחנן בוקשפן: הוא עבה מאד.
<מינדי בוקשפן: הוא גם נהרס.
<מינדי בוקשפן: הם יושבים והשב"ס לא יכול לספק את הדברים האלה.
ישראל אייכלר: והם לא יכולים לבדוק את זה באיזה סורק?
<מינדי בוקשפן: זה מה שאנחנו מבקשים, ש - - -
<יוחנן בוקשפן: בטח שהם יכולים, הם לא רוצים.
<מינדי בוקשפן: זה מה שאנחנו מבקשים, שיעבירו את זה דרך - - -
<יקותיאל יהודה ויזנר: איך אתה קובע?
<יקותיאל יהודה ויזנר: אתה יודע מה המניעים הביטחוניים?
<יוחנן בוקשפן: להעביר בשיקוף.
<יקותיאל יהודה ויזנר: לא כל דבר אתה יודע מבחינה ביטחונית.
<מינדי בוקשפן: לא, לא, כשמגיעה אישה חרדית שמביאה לבעלה - - -
<יקותיאל יהודה ויזנר: אתה לא מודע לכל.
<יקותיאל יהודה ויזנר: אנחנו רואים כל אחד את הצד שלו.
ישראל אייכלר: כבוד הרב, זה לא - - -
<יוחנן בוקשפן: אני יודע שאפשר ואין בזה משהו חריג.
ישראל אייכלר: אני מניח שאם אני מגיע לשדה תעופה עם גמרא של שוטנשטיין ואני יכול להבריח שם כל מיני דברים, אף אחד לא יעיז לבקש ממני לקרוע את הכריכה של הגמרא.
ישראל אייכלר: אתה יכול להעביר לי את זה בשיקוף - - -
<יקותיאל יהודה ויזנר: הם לא מבקשים - - -
<מינדי בוקשפן: מבקשים.
<מינדי בוקשפן: אני דיברתי היום עם מישהו והוא אמר לי את כל הדברים האלה.
ישראל אייכלר: יש כאלה מכשירים שמעבירים לך על הכיסים והכל.
<יקותיאל יהודה ויזנר: חל איסור לבקש מאסיר לקרוע את הכריכה.
ישראל אייכלר: חל איסור?
<יקותיאל יהודה ויזנר: חל איסור, כי שב"ס לא מוכן, אלא שלא מכניסים ספר עם כריכה קשה במגבלת הספרים שמותר לאסיר להכניס, נדמה לי שבעה ספרים.
<יקותיאל יהודה ויזנר: הוא לא יכול להכניס ספרים עם כריכה קשה מבחינה ביטחונית.
ישראל אייכלר: אז זו גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.
<יקותיאל יהודה ויזנר: אז אם מישהו קרע מראש את הספר או החליף - - -
<יקותיאל יהודה ויזנר: אסור על פי פקודות השב"ס, למיטב ידיעתי, ואני נזהר כי אני לא מומחה בפקודות, אני רב, להנחות אסיר לקרוע ספר קודש או כל ספר.
<מינדי בוקשפן: לא, אני מדברת כשמשפחה מגיעה ומביאה לבעל ספר - - -
<יקותיאל יהודה ויזנר: אסור להכניס ספר עם כריכה קשה, אמרתי.
<מינדי בוקשפן: אסור להכניס.
<יקותיאל יהודה ויזנר: הסגנון.
<יקותיאל יהודה ויזנר: אבל לא אומרים, זה הנחיות ביטחון.
ישראל אייכלר: אבל זה לא בסדר.
<יקותיאל יהודה ויזנר: זה הנחיות ביטחון.
<מינדי בוקשפן: אז צריך להעביר את זה בשיקוף.
ישראל אייכלר: אני מניח שיש מספיק מכשירי בידוק בכל שדות התעופה בעולם.
<יקותיאל יהודה ויזנר: דרך אגב, יש גם שוטנשטיין כבר ב - - -
<יוחנן בוקשפן: אבל אין מספיק.
<מינדי בוקשפן: לא, הוא אמר לי, הם לא יכולים לספק כשיושבים קבוצה של 20.
<יוחנן בוקשפן: יש 108 אסירים, אין מספיק.
ישראל אייכלר: איפה יש 108 אסירים?
<מינדי בוקשפן: ברימונים.
<יוחנן בוקשפן: הרב תמיד עזר, אבל זה לא בשליטתו לדעתי.
<יוחנן בוקשפן: פשוט הם לא עושים.
<יוחנן בוקשפן: אני הביאו לי ספרים שהורידו לי את הקרטון.
ישראל אייכלר: אז תרשמי, אני רוצה לבקש מהשב"ס שיקנו מכשור בידוק שיבטיח שאף אחד לא יעביר שום דבר בכריכות הקשות.
<שלומית אבינח-קואולמן: לא חייב גם כריכה קשה.
<יוחנן בוקשפן: הלחם יכול לעבור?
<יוחנן בוקשפן: בלחם אפשר להחביא הרבה יותר דברים וזה עובר, אז גם ספר יכול לעבור.
ישראל אייכלר: זה - - - להוריד את הכריכה הקשה?
ישראל אייכלר: זה לא איזה ספרון.
<שלומית אבינח-קואולמן: לא, אבל השאלה אם יש את זה לא בכריכה קשה.
ישראל אייכלר: אני לא חושבת שיש גמרות בכריכות רכות.
<מינדי בוקשפן: אנחנו מדברים על גמרא שעולה - - -
ישראל אייכלר: אני יודע מה זה שוטנשטיין.
<מינדי בוקשפן: כן, וזה נהרס.
<יוחנן בוקשפן: יש שיטה.
<יוחנן בוקשפן: כל דבר שאתה רוצה להכניס, זה פשוט לא לתת לך.
<יוחנן בוקשפן: בלחם השלם אפשר להכניס השם ישמור וזה עובר שיקוף ואין בעיה.
<יוחנן בוקשפן: בגמרא, שזה כריכה שאני בכלל לא מתאר לעצמי איך מכניסים לשם משהו, לא יעבור בידוק?
ישראל אייכלר: צריך לשקול מחדש את הסיפור הזה של הספרים.
<מינדי בוקשפן: עכשיו אנחנו מתקרבים לחנוכה, לא נותנים להכניס שמן זית ולא מוכרים בקנטינה גם כן.
<מינדי בוקשפן: עקרונית הרבנים אמורים לספק את זה, אבל הוא אמר לי ברימונים, באגף של 108 אסירים, אז מספקים שם 70 בקבוקים.
<מינדי בוקשפן: זה לא מספיק לכולם.
<הרצל שור: נדאג שירכשו עוד כמה.
<יקותיאל יהודה ויזנר: על פי ההלכה מספיק שאחד ידליק לכולם.
<מינדי בוקשפן: בסדר, אבל אצלנו כולם מדליקים.
<יוחנן בוקשפן: אשכנזים כולם מדליקים.
<יוחנן בוקשפן: אנחנו מחמירים.
<יוחנן בוקשפן: אנחנו נמצאים באגף תורני.
<יוחנן בוקשפן: מה ביקשנו?
<יוחנן בוקשפן: ערבי יכול להכניס שטיח ולהתכופף בו.
<יוחנן בוקשפן: אני לא יכול להכניס שמן בשביל להדליק נר חנוכה?
ישראל אייכלר: רגע, מה זה 70 בקבוקים?
ישראל אייכלר: כמה בקבוקים צריך לחנוכה?
<מינדי בוקשפן: צריך בקבוק לבן אדם.
ישראל אייכלר: איזה בקבוק זה?
ישראל אייכלר: בקבוק רגיל?
ישראל אייכלר: אני ב-70 בקבוקים מדליק 70 שנות חנוכה.
<יוחנן בוקשפן: לא, יש 108 אסירים.
<יוחנן בוקשפן: כל אסיר קונה לעצמו.
<יוחנן בוקשפן: אני למשל הדלקתי לבד.
<מינדי בוקשפן: כל אסיר צריך לקבל בקבוק שמן זית שיוכל להדליק את הנרות של חנוכה.
<יוחנן בוקשפן: גם בנרות מגבילים אותך.
ישראל אייכלר: אבל הוא לא יכול לקנות את זה בקנטינה?
<יוחנן בוקשפן: לא.
<מינדי בוקשפן: גם היום נרות - - -
ישראל אייכלר: אז צריך להכניס את זה לקנטינה.
<הרצל שור: נטפל בזה.
<הרצל שור: אחרי הדיון נרים טלפון ונטפל בזה.
<מינדי בוקשפן: גם נרות שבת ונרות נשמה הוציאו מהקנטינה.
ישראל אייכלר: נרות שבת ונרות נשמה, למה?
<מינדי בוקשפן: הרב מספק לכל אסיר שני נרות שבת ושני נרות נשמה במשך השנה.
ישראל אייכלר: כן, אבל השמן זית, אומר לנו פה הרצל שור, ראש ענף מזון, שאפשר להכניס.
ישראל אייכלר: אני חושב שזה ייפתר.
<הרצל שור: דרך הקנטינה.
ישראל אייכלר: אבל שלא ייקחו מחירים בשמיים בקנטינה.
<הרצל שור: יש מחיר במכרז.
<הרצל שור: חשוב גם שכל ההערות האלה – ברגע שהם לא עברו לשב"ס בציר המקובל, דרך מחלקת הרכישות, אף אחד לא יכול לתת להם תגובה.
<הרצל שור: אלה דברים שעולים פה פעם ראשונה.
<הרצל שור: צריך לטפל בהם בצורה מסודרת.
<מינדי בוקשפן: הבעיה היא שאנחנו מעבירים את זה ולא עונים לנו.
ישראל אייכלר: למי העברתם?
<מינדי בוקשפן: העברנו את זה למחלקת פניות הציבור, גם בענף המזון.
<שלומית אבינח-קואולמן: גברת בוקשפן, אני כמנהלת הוועדה, אנחנו הזמנו אתכם, אבל כל מה שאתם מעלים אתם לא העברתם אלינו.
<הרצל שור: לא, אנחנו לא מכירים את זה.
<שלומית אבינח-קואולמן: אז אני כמנהלת הוועדה, זה כמו חתול בשק.
<שלומית אבינח-קואולמן: אתם מעלים פה טענות ואני כמנהלת הוועדה לא יודעת.
<שלומית אבינח-קואולמן: אני שומעת על זה פעם ראשונה.
<שלומית אבינח-קואולמן: אנחנו לא העברנו להתייחסות.
ישראל אייכלר: לא, תעבירי את זה אלינו פשוט.
<שלומית אבינח-קואולמן: בדרך כלל אנחנו מעבירים את זה לפני הדיון.
ישראל אייכלר: תעבירו את זה אלינו ואנחנו מבקשים תשובות בדרך כלל לפני הדיון ואז הם צריכים להשיב לפני וזה הרבה יותר יעיל.
<שלומית אבינח-קואולמן: אנחנו לפני הדיון מבקשים את זה.
ישראל אייכלר: אם הם לא עונים לכם בפניות הציבור של השב"ס, או במקביל כשאתם שולחים, תעשו העתק לוועדה לפניות הציבור של הכנסת.
<שלומית אבינח-קואולמן: אנחנו לא קיבלנו את הטענות האלה.
<מינדי בוקשפן: אין בעיה.
<מינדי בוקשפן: בסדר גמור.
ישראל אייכלר: שלומית מטפלת בכל הפניות.
ישראל אייכלר: אני חושב שמיצינו, או שיש עוד משהו דחוף?
<מינדי בוקשפן: את הנרות – נרות שבת ונר נשמה, אם אפשר.
ישראל אייכלר: את אומרת שהרבנים מספקים את זה.
<מינדי בוקשפן: הם מספקים רק שני נרות נשמה במשך השנה.
ישראל אייכלר: כמה נשמות יש?
<מינדי בוקשפן: אם זה חג.
ישראל אייכלר: יום כיפור.
<מינדי בוקשפן: יום כיפור וכל הזכרת נשמות.
ישראל אייכלר: הזכרת נשמות, נו?
<מינדי בוקשפן: אם יש מישהו שיש לו ילד או אחים.
ישראל אייכלר: בקיצור צריך איזה חמישה נרות בשנה כאלה, נו.
<מינדי בוקשפן: או שימכרו בקנטינה, כמו שמכרו עד לפני כמה חודשים.
ישראל אייכלר: או שימכרו בקנטינה.
ישראל אייכלר: אני חושב שזה הדבר הכי פשוט.
ישראל אייכלר: נכון או לא?
<יקותיאל יהודה ויזנר: הוציאו את זה מהקנטינה.
<יקותיאל יהודה ויזנר: הייתה בעיה.
<יקותיאל יהודה ויזנר: זה הפך להיות שכל אגף הפך להיות כמו קברי צדיקים.
<יקותיאל יהודה ויזנר: התחילו להיות שם ונשרפו והיו שריפות והחליטו לעשות – שב"ס מוכן לשלם, אבל ליצור בקרה.
<יקותיאל יהודה ויזנר: היית נכנס לתאים בהפרדות, היית רואה פתאום שם אתה נמצא באיזה שהוא - - - ברוך חי.
<יקותיאל יהודה ויזנר: אז החליטו לעשות סדר וזה בסדר ואני יכול לומר שכשיש בעיה - - -
<יוחנן בוקשפן: ברוך השם.
ישראל אייכלר: אני מבין מה שהרב אומר.
ישראל אייכלר: יש הבדל בין אדם שמדליק לעילוי נשמת אביו לעילוי נשמת אימו - - -
<יוחנן בוקשפן: אפשר לעקוב אחרי זה.
ישראל אייכלר: לבין מישהו, ואני מכיר אנשים ש - - -
<יקותיאל יהודה ויזנר: יש הנחיות ביטחון והשב"ס עושה - - -
<יוחנן בוקשפן: אבל לא כולם צריכים לסבול.
<יוחנן בוקשפן: אני למשל אבא שלי נפטר.
<יוחנן בוקשפן: אני לא הדלקתי נרות נשמה.
<יוחנן בוקשפן: הייתי צריך לבקש כל פעם.
ישראל אייכלר: כן, כן, אבל אני מבין מה שהרב אומר.
<יוחנן בוקשפן: אפשר לבקש להדליק רק בבית כנסת.
<יוחנן בוקשפן: אין בעיה.
ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לצורך הדיון - - -
<יוחנן בוקשפן: יש אחד - - - וכולם צריכים לסבול?
ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לצורך הדיון.
ישראל אייכלר: כולנו מסכימים שנר נשמה לאבא, לאמא, לכל מה שצריך, את הדברים האלה צריך לספק לכל אסיר, אין שום ספק.
ישראל אייכלר: הרב דיבר על תופעה, יש תופעה כזאת, של אנשי שמדליקים לרבי שמעון בר יוחאי, לרבי מאיר בעל הנס, לבאבא סאלי, הוא יכול להדליק לך כל יום 20 נרות.
ישראל אייכלר: אתה מכיר את זה, הרב?
<אבינועם כהן: כן, אבל אם אתה מסתכל על הפן השיקומי, מדובר על אמונה, משהו שמאד מחזק אותם.
<אבינועם כהן: אני לא הייתי פוסל את זה.
<אבינועם כהן: הייתי אולי מגביל, אבל לא פוסל.
<יקותיאל יהודה ויזנר: הרב, חבר הכנסת ישראל אייכלר, אני חושב שיצרנו איזון.
<יקותיאל יהודה ויזנר: ניפקנו ואנחנו יצרנו איזו שהיא הגבלה ואני חושב שיש איזונים.
ישראל אייכלר: בקיצור, אני חושב שמתקן יכול לפתור את הבעיה הזאת וצריך לאפשר לקנות את זה, לפחות בקנטינה, אם לא לתת את זה.
<אבינועם כהן: כל אחד יחליט למי הוא מדליק נר.
ישראל אייכלר: אנחנו נתקדם בדיון ונעבור לנושא שהוא נושק, לגבי שיקום האסיר שדיברתם, שהוא גם נושא חשוב מאד, שאין הוסטל כבר שנתיים.
ישראל אייכלר: ד"ר רותם אפודי, שיש לה זכות ראשונים, לפי דברי מנהלת הוועדה, שאת היית פה לפני - - -
<שלומית אבינח-קואולמן: 19 שנה.
<רותם אפודי: ב-B.A שלי, בעבודה סוציאלית.
ישראל אייכלר: באיזו שנה?
<שלומית אבינח-קואולמן: 19 שנה, 1997.
<רותם אפודי: אנשים חושבים שאני בת 20, את יודעת, אבל בסדר.
<שלומית אבינח-קואולמן: בסדר, את נראית.
<רותם אפודי: לא, אני לא.
ישראל אייכלר: ראש מחלקת מחקר והדרכה.
<רותם אפודי: תודה אדוני.
<רותם אפודי: אז קודם כל אני אקדים ואני אומר שתחום השיקום התורני התפתח ברש"א עת שקיבלנו אלינו את מר אבינועם כהן, שאנחנו מאד שמחים וזה אחד התחומים היותר מתפתחים ברשות, ואני גם כראש מחלקת מחקר רוצה לומר שזה אחד התחומים שהציגו את התוצאות המחקריות הכי טובות והכי מובהקות ובאמת, כפי שאמרת בדברי הפתיחה שלך, נתוני המועדות של אסירים בשיקום התורני, הם נמוכים באופן משמעותי ודרמטי, מנתוני מועדות של אסירים אחרים.
<רותם אפודי: אנחנו מייחסים את זה לכמה סיבות, אבל בין היתר בגלל שתכנית השיקום היא כל כך הוליסטית ותומכת והשילוב של אמונה ודת וטיפול, כנראה שהם עוזרים לאסיר בדרך שיקומו ובאמת יש תוצאות מאד מאד טובות.
<רותם אפודי: לחיוב אני רוצה לציין גם את הקשר שמתקיים בין אבינועם לבין הרבנות שב"ס, שאז אנחנו יוצרים גם רצף בין השיקום התורני שמתקיים בשירות בתי הסוהר, לבין הרשות לשיקום האסיר.
<רותם אפודי: בהקשר לתקציב שציינת, אז אכן משרד הרווחה, ברשות השר, פעלו להגדלת תקציב רש"א, אבל אני חייבת לשים בסוגריים ולסייג, שרובו של הגידול הזה הוא בעצם תקציב צבוע לטובת שיקום נוער וצעירים, ולכן רש"א מנועה מלעשות שימוש בתקציב הזה, לטובת צרכים אחרים.
<רותם אפודי: אז אכן הגידול קרה, אבל זה בטח - - -
ישראל אייכלר: אין להם נוער וצעירים?
<רותם אפודי: יש להם נוער וצעירים, אבל זה לא.
<רותם אפודי: מן הסתם נוער וצעירים שיהיו בתורני יזכו בתכניות השיקום ובגידול הזה.
ישראל אייכלר: אז יהיה להם הוסטל?
<רותם אפודי: אנחנו רק עכשיו בשלב בניית התכניות, עדיין לא קיבלנו תקציב.
<רותם אפודי: אנחנו בשלב בניית התכניות, אנחנו מאד מקווים.
ישראל אייכלר: אז תבנו הוסטל תורני לנוער ולצעירים ברש"א, ואם יבוא איזה מבוגר, אז לא תזרקו אותו החוצה.
<אבינועם כהן: כשהיא תסיים אני אדבר.
<רותם אפודי: זו עשויה להיות קצת בעיה.
<רותם אפודי: אני רוצה לומר מעבר לתקציבים ולסכומים שאתה הצגת ואני פונה אליך באמת כנבחר ציבור.
<רותם אפודי: אני לא מרגישה שמדינת ישראל מספיק מבינה את המשמעות ואת התקציב שדרושים לשיקום אסירים והכתפיים של רש"א הן מאד מאד צרות, וגם עמיתנו מהשב"ס בטח יסכימו עם זה, והצרכים שלנו הם רבים.
<רותם אפודי: לצורך הדוגמא, שירות בתי הסוהר תוקצב עכשיו.
<רותם אפודי: בתיקון 42 לפקודת שב"ס העניק משאבים אדירים לשירות בתי הסוהר לטובת טיפול, שיקום, השכלה וכן הלאה ואני חושבת שזה נהדר.
<רותם אפודי: אני חושבת שנהדר שדואגים לשיקום אסירים, אבל מישהו גם צריך לדאוג ליום שאחרי.
<רותם אפודי: אסירים האלה משתחררים.
<רותם אפודי: הם משתחררים ולא תמיד יש להם בית לאן ללכת ולא תמיד יש להם השכלה ולא תמיד יש להם מקצוע, והמדינה, כמו שהיא תקצבה את כל השיקום והטיפול בשב"ס, צריכה גם לתקצב בהתאם את רש"א.
<רותם אפודי: זה כבר לא מדובר על מיליון פה, מיליון שם או על 30%, אלא באמת תקציב שיאפשר לרשות לשיקום האסיר לממש את היעדים שלה.
<רותם אפודי: והיום לצערי, על אף השתדלויות וניסיונות ורצון מאד מאד טוב, אנחנו לא מצליחים לעמוד בכל היעדים שלנו.
ישראל אייכלר: היית מעדיפה שכל התקציב שלכם יהיה משב"ס ולא ממשרד הרווחה?
<רותם אפודי: ששב"ס יהיה הצינור שלנו?
<רותם אפודי: אנחנו כפופים למשרד הרווחה.
ישראל אייכלר: אולי זה לא טוב.
ישראל אייכלר: אם השב"ס מקבל תקציבים גדולים לשיקום ורווחה לא מקבלים את זה, אז אתם פשוט - - -
<רותם אפודי: אבל אין בזה רציונל.
<רותם אפודי: אנחנו גוף שיקומי.
<רותם אפודי: אנחנו גוף טיפולי.
<רותם אפודי: הרי אם מדינת ישראל רוצה לשקם היא צריכה להחליט לא רק מי הצינור.
ישראל אייכלר: אבל אתם אחרי המאסר וזו הבעיה.
<רותם אפודי: זו לא בעיה.
<רותם אפודי: זאת אומרת המאסר עצמו הוא נתון, הוא פונקציה.
ישראל אייכלר: אם אני חיים כץ וחיים כץ הוא האיש המופלא ביותר כשר הרווחה והוא צריך לתקצב ילדים נכים, קשישים, חולים, אלף משימות ויש לו עוד משימה אחת של שאריות הפליטה של אסירים.
ישראל אייכלר: מה אני צריך לעשות?
<רותם אפודי: בזה אתה תצטרך לפנות למר חיים כץ.
<רותם אפודי: אני יודעת, אני מכירה את המצוקות של משרד הרווחה.
ישראל אייכלר: לא, יכול להיות שהפתרון הוא שהשב"ס ימשיך ללוות את האסיר עד סיום השיקום.
<רותם אפודי: אני חושבת שכרגע זה לא על הפרק.
<רותם אפודי: אני גם לא בטוחה שמקצועית זה נכון, מכיוון שאסיר משוחרר צריך הפרדה בין הגוף שהעניש אותו לבין הגוף שמשקם אותו.
<רותם אפודי: אני חושבת שזה נכון - - -
ישראל אייכלר: הרי עושים שיקום בתוך השב"ס.
<רותם אפודי: אני חושבת שזה נכון שאנחנו לא לובשי מדים.
<רותם אפודי: אני לא בטוחה שהאמון שאנחנו זוכים לו מהאסירים המשוחררים, היה אותו אמון ואותו קשר, לו היינו אנשי שב"ס.
ישראל אייכלר: יש לנו תחושה, אני אומר את זה כנבחר ציבור, שיש איזו שהיא אפליה בתוך הרשות לשיקום האסיר בין הוסטל תורני לבין הוסטל אחר.
ישראל אייכלר: זאת אומרת אם הוסטל אחר נשרף, לא לוקח שנתיים לבנות חדש.
<רותם אפודי: בסופו של דבר אם נסתכל אחורה, הרשות נאלצה לסגור, כמה?
<רותם אפודי: ארבעה הוסטלים, אם אני לא טועה.
<רותם אפודי: שלושה או ארבעה הוסטלים, כך שההוסטל התורני הוא לא היחיד שנפגע ואני אומרת את זה בכאב לב.
<רותם אפודי: אני חושבת שההוסטל הוא פתרון שיקומי מאד מאד טוב ונכון.
<רותם אפודי: יחד עם זאת, צריך לזכור, שיקום בהוסטל הוא שיקום מאד יקר, מכיוון שהוא נותן מענים הוליסטים, מצוינים, אבל למספר יחסית מצומצם של אסירים.
<רותם אפודי: ואם אנחנו בהסתכלות מערכתית רוצים להסתכל על שיקום והתקציב שלנו נתון, וכמו שאתה יודע הוא לא מן הגבוהים, אז כמובן ששיקום בקהילה מאפשר לך לשקם יותר.
<רותם אפודי: לו היה לנו תקציב נוסף – ואני פונה לכבודו בבקשה אם באמת תוכלו להרים את הכפפה ולסייע – לו היה לנו תקציב נוסף, אין לי שום ספק שהיה מוקם הוסטל.
<רותם אפודי: אני רוצה שאבינועם רוצה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לשמוע בשלב הזה את אבינועם כהן, ראש תחום שיקום תורני.
<אבינועם כהן: תודה רבה רותם על הפרגון ואנחנו קולגות הרבה שנים ועובדים ביחד.
<אבינועם כהן: יש לרותם הרבה זכויות בשיקום התורני.
<אבינועם כהן: אני חייב להגיד שאני פה בוועדה מרגיש אזרח מספר 3, לא 2.
<אבינועם כהן: לפני יש ככה – יש את השיקום הכללי, הרגיל, הלא דתי, יש את השיקום הערבי, שאני שמח בשבילם שיש להם הוסטל וטוב שיש להם הוסטל, כי הם זקוקים לו, הם לא פחות מהאחרים וככה צריך להיות, רק אני מספר 3, עם הישגים כאלה, כמו שד"ר רותם אפודי אמרה והדגישה.
<אבינועם כהן: כאילו, הייתי צריך להגיד אוקיי, אז אם אתה כל כך מביא הישגים למדינת ישראל וחוסך משאבים כאלה של ביטחון בחוץ ומשטרות ועורכי דין ובתי משפט, אז בוא ניתן לך עכשיו יותר וגם נלמד את כולם, בוא תלמד אותנו איך אתה עושה את זה.
<אבינועם כהן: תהיה המודל.
<אבינועם כהן: דא עקא, מה קורה?
<אבינועם כהן: שאני צריך בשנתיים האחרונות לדבר עם אסירים שיושבים בבתי הכלא ואין להם לא יום ולא לילה.
<אבינועם כהן: גם לי אין יום ולא לילה.
<אבינועם כהן: כי כשאסיר צריך לשבת עכשיו בכלא מספר חודשים על השליש שלו, כי אין לי הוסטל לתת לו, אני הולך עם מצוקות נפשיות הביתה.
<אבינועם כהן: כי אני בשליחות ואני מכיר את גברת בוקשפן ואת יוחנן, גם כשלא היה לי כסף הבאתי להם מתנדבים בתחילת הדרך.
<אבינועם כהן: היא יודעת את זה.
<אבינועם כהן: עזרתי להם, עשיתי להם פילוח בכל הערים שהיה להם.
ישראל אייכלר: אתה אומר משהו נורא.
ישראל אייכלר: יכול להיות שאדם יושב בבית הסוהר בגלל שלך אין הוסטל?
<אבינועם כהן: כן, כן.
<אבינועם כהן: למרות שוועדת השחרורים משחררת אותו?
<אבינועם כהן: כן.
<אבינועם כהן: חודשים על חודשים.
<אבינועם כהן: יש פרוטוקולים, אני אין לי אותם פה.
<יוחנן בוקשפן: זה ממש ככה.
ישראל אייכלר: אבל זה לא שאלה של כסף, זו שאלה של חירות האדם שוועדת השחרורים משחררת אותו.
<אבינועם כהן: תלוי איזה אדם אתה.
<אבינועם כהן: מדינת ישראל פושעת כלפי האסירים הדתיים.
<אבינועם כהן: אני פה אגיד את זה חד משמעית.
ישראל אייכלר: אגב, לגבי הערבים, אני הייתי בדיון בוועדת הרווחה.
ישראל אייכלר: יש שם איזה סבסוד עצמי של העמותה הזאת?
ישראל אייכלר: אולי היועץ המשפטי יספר לנו מה קורה עם ההוסטל הערבי, ואני בעד שיהיה הוסטל לערבים, גם לכולם.
<אלעד דהן: אז כפי שנוכחת לראות בוועדה הקודמת, בעקבות המצוקה התקציבית של רש"א, עמד על הפרק המשך ההתקשרות עם עמותת בית החסד, שזה לא הוסטל של הרשות.
<אלעד דהן: הרשות משלמת עבור השתתפות באחזקת אסירים וכרגע הושג תקציב עבור מימון בית החסד לשנה הנוכחית.
<אלעד דהן: זה משהו כמו סכום של 600,000 שקלים, שזה מכסה את העלות עבור השנה הזאת.
ישראל אייכלר: מדובר על 700,000 שקלים.
ישראל אייכלר: אלי אלאלוף, יושב ראש הוועדה, נלחם מאד קשה בשביל זה שזה ימשיך.
<אלעד דהן: כן.
<קריאה: וודאי.
<אלעד דהן: זה כרגע מבחינת ההוסטל של בני המיעוטים.
ישראל אייכלר: לשנה הקרובה הם כבר מתוקצבים?
<שלומית אבינח-קואולמן: לשנת 2017.
ישראל אייכלר: בכמה?
<אלעד דהן: באותו סכום.
<אלעד דהן: אנחנו מדברים על הסכום הזה של 600,000 שקלים.
ישראל אייכלר: ובית החסד משתתף במימון השאר, או שזה עצם כל ה - - -
<אלעד דהן: תראה, בעיקרון המבנה שייך להם.
<אלעד דהן: זו כנסייה.
<אלעד דהן: זאת אומרת אין להם עלויות של השכרת מבנה או זה, הרשות משלמת עבור אחזקת האסירים שם.
ישראל אייכלר: ואת ה-700,000 שקלים האלה למשל, תוכלו לתת גם 700,000 שקלים לשיקום התורני?
<אלעד דהן: תראה, כרגע מבחינת התקציב, כמו שציינה גברת רותם, מדובר על גידול בתקציב שכרגע הכספים שאמורים להיות מועברים הם צבועים.
<אלעד דהן: זאת אומרת אם זה לתחום הנוער, זה סעיף תקציבי שמדבר על תחום הנוער בלבד.
ישראל אייכלר: זה לא כולל הוסטלים.
<אלעד דהן: וזה לא כולל ההוסטלים.
<אלעד דהן: עכשיו, מה שכן, אנחנו רצינו ליזום עם השר שיחה בנוגע להוסטלים.
<אלעד דהן: זאת אומרת לקיים איזו ישיבה, מגעים בנושא הזה.
ישראל אייכלר: דיברתי עם השר ואני רוצה להגיד לכם, לצורך הפרוטוקול אני צריך לדייק, אז אני לא יכול להגיד במפורש מה שהוא אמר לי, אבל אני הבנתי ממנו שמבחינתו הוא נתן מספיק כסף לרשות לשיקום האסיר, תוספות, ושהם יסתדרו.
ישראל אייכלר: זאת אומרת זה לא החלטה של השר לתת להוסטלים זה ולהוסטל אחר לא.
ישראל אייכלר: זו החלטה של הרשות עצמה.
<אלעד דהן: תראה, כמו שאמרנו, הרשות, בגלל מגבלות התקציב, אין מה לעשות, העוגה הזאת קטנה וצריך לחלק.
ישראל אייכלר: אולי אמנון דניאל ייתן לנו איזה פתרון?
ישראל אייכלר: בבקשה, אמנון.
<אמנון דניאל: יש לי מניין בכותל בשבת ואני פוגש אנשים, אומרים לי גוד שבאס, אני אומר להם גוד רש"א.
<אמנון דניאל: אני מכיר את הרשות לשיקום האסיר עוד כשהייתי פה עוזר פרלמנטארי והפגישה הראשונה שלי הייתה בקרן התשובה.
<אמנון דניאל: הלכתי עם יורם מרציאנו וראינו שם וקודם כל הסתכלתי איך הם עובדים.
<אמנון דניאל: עמדתי מהצד וראיתי איך הם עובדים.
<אמנון דניאל: אתה יודע מה, נפעמתי.
<אמנון דניאל: אהבתי את כל מה שראיתי.
ישראל אייכלר: אז מה הפתרון.
<אמנון דניאל: אני אגיד לך.
<אמנון דניאל: תוך כדי שהתחלתי בשיקום האסיר, ראיתי מה זה עושה.
<אמנון דניאל: הייתי מבקש שם הרבה.
<אמנון דניאל: לפני שבועיים היה פה דיון בכנסת שצילמתי אותו, איך דיברו שם בשבחה של הרשות לשיקום האסיר, במיוחד - - - הרב - - - לראות מה זה שיקום תורני.
<אמנון דניאל: באופן אישי פונים אלי הרבה מאד אנשים, בלי שום קשר, מחוסרי דיור, ושואלים אותי אם יש הוסטל בכלל.
<אמנון דניאל: אין הוסטל בכלל וקל וחומר אין הוסטל בפרט של התחום התורני.
<אמנון דניאל: שב"ס זה שב"ס.
<אמנון דניאל: רש"א זה רש"א.
<אמנון דניאל: זה שני גופים שונים.
<אמנון דניאל: השיקום התכלס צריך להיות בחוץ ולזה צריכים להביא את כל המשאבים.
<אמנון דניאל: אני אמור להפעיל את כל הדברים האלה.
<אמנון דניאל: אני שומע על נושאים תקציביים, אני לא רוצה להגיב על הנושא.
ישראל אייכלר: אז לא תביא לנו פיתרון, כי פה צריך 700,000 שקלים בשנה לפחות.
<אבינועם כהן: אני אחזור על זה ואני אגיד את זה עוד פעם - - -
<אמנון דניאל: סליחה, סליחה, את האמת, כשמדברים על הוסטל ערבי, זה נשמע יותר טוב מאשר חרדי.
<אמנון דניאל: כי חרדים לא אוהבים.
<אבינועם כהן: ברור.
<אבינועם כהן: תגיד דתי, לא חרדי.
<אבינועם כהן: אל תגיד חרדי כי אתה עושה אותם מספר 4, אתה יודע.
ישראל אייכלר: ההגדרה היא תורני.
<אבינועם כהן: חרדי - אתה עכשיו תשים אותנו ברצפה.
<אמנון דניאל: זה נשמע יותר טוב.
<אמנון דניאל: זה בומבסטי.
<אמנון דניאל: זה קליט.
<אמנון דניאל: אני לא רוצה להגיד, איך אומרים את זה בעברית?
<אמנון דניאל: זה משהו אחר.
<אלעד דהן: אני רק רוצה לציין שהעלות של הוסטל זה לא 700,000 שקלים אלא כמיליון וחצי שקלים, כי בבית החסד הסיפור הוא שונה.
<אלעד דהן: זאת אומרת אין לנו עלויות של השכרת מבנה.
<רותם אפודי: וגם בגלל שזו עמותה.
<אלעד דהן: וזו עמותה.
ישראל אייכלר: וזו עמותה שהיא משתתפת?
<רותם אפודי: הם מקבלים גם תרומות מחו"ל, בגלל שזו עמותה ש - - -
<אלעד דהן: מהאיחוד האירופי.
<רותם אפודי: הם מקבלים תרומות.
ישראל אייכלר: כי בטח הם מחנכים לשלום, אז האיחוד הרפואי מממן, כי זה מאד חשוב.
ישראל אייכלר: רעיון השלום הוא מאד חשוב.
ישראל אייכלר: זה לא סתם.
<יקותיאל יהודה ויזנר: יש לנו בשנה כ-450 אנשים שאנחנו בפוטנציאל מעבירים לראיונות לרש"א.
<אבינועם כהן: מתוך 1,100 אסירים - - -
<יקותיאל יהודה ויזנר: כ-450 בשנה, אנשים שאנחנו מעבירים אותם לאבחון, לבחינה של רש"א.
<יקותיאל יהודה ויזנר: 1,200 לומדי תורה שמלמדים אצלנו במדרשות ובפעילות התורנית הבלתי פורמאלית.
<יקותיאל יהודה ויזנר: מתוכם, אני מעריך, אני אומר בגדול, קרוב ל-200 מתקבלים בערך.
<יקותיאל יהודה ויזנר: הרב אבינועם?
<אבינועם כהן: 230.
<יקותיאל יהודה ויזנר: אני מבקש לא לדקדק אותי בנתונים של אחד אחד, אבל בגדול אלה הנתונים.
<יקותיאל יהודה ויזנר: יש אנשים שאין לנו מענה בשבילם.
<אבינועם כהן: והם נשארים בכלא.
<יקותיאל יהודה ויזנר: אני לא יודע, אני לא נכנס לזה.
<יקותיאל יהודה ויזנר: אני לא - - -
<אבינועם כהן: אני יודע.
<אבינועם כהן: הרב, אני יודע.
<אבינועם כהן: אני מקבל את הטלפונים.
<יקותיאל יהודה ויזנר: כי אין לי את הנתונים - - -
<אבינועם כהן: אני עובר את הבכיות.
<אבינועם כהן: אני עובר את הצרות.
<אבינועם כהן: אני עובר את המצוקות הנפשיות.
<אבינועם כהן: אני לא רוצה להיות יותר מספר 4 במדינת ישראל.
<אבינועם כהן: תפתרו את זה.
<אבינועם כהן: יש לאסירים זכויות דתיות – תתנו להם אותן.
<אבינועם כהן: תנו להם אותן.
<יקותיאל יהודה ויזנר: עכשיו אני אומר משהו שלא במסגרת תפקידי כרב ראשי לשב"ס ואני אומר את זה בחלל.
<יקותיאל יהודה ויזנר: הייתי במגעים, במשאים ומתנים עם כל מיני אנשי טיפול חרדים, שניאותו לקחת על עצמם את הנטל הזה, את המשימה הזאת, את האתגר הזה שנקרא הוסטל חרדי.
<יקותיאל יהודה ויזנר: אם הייתה השתתפות – אני אומר בגדול – בסכום שמדובר פה על ההוסטל האחר – אני מעריך שאפשר יהיה לשכנע את הרב גרוסמן, שייקח על עצמו את ה - - -
<אבינועם כהן: אני רוצה לומר משהו, ברשותכם.
<אבינועם כהן: אני לא רוצה יותר הוסטל מפורט שיריב איתי על 400 גרם טחינה או 300 גרם טחינה.
<אבינועם כהן: אני נתון לחסדי המפעיל שכל מגמתו לפעמים היא כסף, בעיקר כסף, לשים את הכסף והוא יחליט לי אחר כך מי.
<אבינועם כהן: אין הוסטל מופרט.
<אבינועם כהן: אם מופרט, כל ההוסטלים של רש"א מופרטים.
<אבינועם כהן: אני שווה זכויות ברשות לשיקום האסיר.
ישראל אייכלר: הרב אבינועם, הלוואי והיית כבר בדיון הזה.
ישראל אייכלר: אם הייתי שומע ממשרד הרווחה שהם אומרים תביאו לנו את התנאים שיש בבית החסד של האוכלוסייה הערבית ואז הייתי חושב על הרעיון שאומר הרב ויזנר, שאיזה גוף – ויש הרב גופים דתיים שרוצים לשקם אסירים – מוכן לתת את המבנה והרשות לשיקום האסיר תיתן להם את התקציב, אז הייתי נכנס איתך לשאלה האם זה כדאי או לא כדאי.
ישראל אייכלר: אבל אתה עכשיו בזירו.
ישראל אייכלר: גראנד זירו.
<אבינועם כהן: אני לא בזירו, אני מאמין שאם אנחנו נעשה מאמץ כמו שעשו אחינו, בני דודנו הערבים, אז אנחנו נצליח.
<אבינועם כהן: אבל אם אנחנו נשב פה ונחליט שאנחנו רוצים להיות אזרח מספר 3, אז אנחנו לא נעשה שום דבר.
<אבינועם כהן: אני לא רוצה להיות יותר אזרח מספר 3.
<אבינועם כהן: הספיק לי.
ישראל אייכלר: אני רוצה לבשר לכם ואני אומר את זה לחיוב, שלא הערבים דאגו לערבים, יהודים, כמו יושב ראש הוועדה אלי אלאלוף, דאג להם ונלחם עם הרשות עד שבאמת המשיכו את השנה הקודמת ועכשיו אני מבין שזה כבר סודר לשנה הבאה.
ישראל אייכלר: אני ביקשתי, נדמה לי שאתה היית שם בישיבה.
<אבינועם כהן: הייתי שם בדיון.