GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ורד קירו-זילברמן: אבל אתה יודע, כשאתה מגיע בפועל לבתי המשפט, להוצאה לפועל, ואתה רואה את החייבים, אנשים לפעמים לא מבינים אפילו את המשמעות של מה אזהרה או לא אזהרה.
<ורד קירו-זילברמן: ויותר מזה, אתה אומר חזקת ידיעה, ופה יש לך פסיקות של בתי משפט שבאות ואומרות - - -
<אפי רוזן: פוסקים נגדנו כל הזמן.
<ורד קירו-זילברמן: שבאות ואומרות שיש פה כשל מערכתי.
<גיא גולדפרב: כי ברגע שעשו קישור בין ההגבלה להימנע מלהחזיק, כמו שאומר החוק, רישיון נהיגה, לבין כל הסנקציות של משרד התחבורה בעניין תיאוריה חוזרת ומבחן מעשי חוזר, פה יש בעיה אחרת, אבל היא לא בעיה שנוגעת לנו.
<ורד קירו-זילברמן: לא, לא, היא כן נוגעת.
<ורד קירו-זילברמן: זה הכל שלוב, לטעמי.
<ורד קירו-זילברמן: הכל שלוב.
<אפי רוזן: מי זה 'לנו'?
<אפי רוזן: את מי אתה מייצג?
<גיא גולדפרב: לשכת עורכי הדין.
<אפי רוזן: מה זה קשור אליכם?
<אפי רוזן: איך זה קשור אליכם?
<ורד קירו-זילברמן: הם מבקשים את הטלת ההגבלות.
<גיא גולדפרב: אמרתי – זה לא נוגע אלינו.
<אפי רוזן: אני לא נגד הטלת ההגבלות.
<אפי רוזן: אני לא עסוק בהטלת ההגבלות.
<אפי רוזן: זאת מדינת חוק, אם אדם משתמט מלשלם, אגב, שישלם.
<גיא גולדפרב: בדיוק.
<אפי רוזן: אלא שיידע מה ההגבלה, ושיידע אותה בדואר רשום, כי דואר רשום הוא בחזקת ידיעה.
<אפי רוזן: זה כל מה שביקשתי.
<אפי רוזן: אני לא בא עכשיו להוציא אנשים חייבים – זכאים.
<דב וולף: אמת.
<דב וולף: אז ידעתי, וזה מה שעשיתי – שילמתי.
<דב וולף: אני חושב שזה הזמן - - -
<גיא גולדפרב: רגע, אדוני, לעניינך ייאמר – אין מחלוקת באשר לחזקת הידיעה שלך, ואני השבתי גם לך, אדוני, וגם לחבר הכנסת גפני, שלפי תקנה 172 אתה חייב במבחנים.
<גיא גולדפרב: אבל העניין הוא לא רק אתה, יש 800 אלף אנשים במדינת ישראל שמוטלות עליהם הגבלות, ורבים מהם מגיעים לפתחנו.
ישראל אייכלר: אבל יש בזה עוול.
ישראל אייכלר: ביקשתם בדיון הקודם שלא יצטרכו לעשות עוד פעם טסט ומבחן במקרים כאלה, ואני לא יודע למה אתה עומד על זה שזה חייב להיות.
ישראל אייכלר: אולי זה חוק, אז צריך לשנות אותו.
<גיא גולדפרב: אני עומד על התקנה.
<גיא גולדפרב: זאת תקנה.
<גיא גולדפרב: אני אינני עומד על דבר שהוא לא חוק.
ישראל אייכלר: אדם שנהג בפועל – מה הקשר בין זה שהוא חייב או לא חייב?
ישראל אייכלר: הוא שילם את חובו, הוא ניגש, מקבל את הרישיון שלו.
ישראל אייכלר: למה הוא צריך לעשות - - -
<גיא גולדפרב: אין בעיה.
<גיא גולדפרב: אם הוא שילם את חובו - - -
<דב וולף: שילמתי.
ישראל אייכלר: הוא אומר לך שהוא שילם.
<גיא גולדפרב: אם הוא שילם את חובו, החוק – מה אומר?
<גיא גולדפרב: שילמת את חובך, אנחנו הקלנו שלוש שנים, החוק אומר – שילמת תוך שנה?
<גיא גולדפרב: לא קרה כלום.
<גיא גולדפרב: שילמת בין שנה לשנתיים?
<גיא גולדפרב: תעשה רק תיאוריה.
<גיא גולדפרב: שילמת אחרי שנתיים?
<גיא גולדפרב: תעשה גם טסט.
<גיא גולדפרב: אנחנו אמרנו – לא צריך.
<גיא גולדפרב: שלוש שנים, גם תיאוריה גם טסט – מוותרים.
<גיא גולדפרב: אבל אדוני, תקנה 172 לא נועדה רק לאנשים שהם מה שנקרא משתמטי תשלום, היא נועדה גם לכאלו שלא נוהגים מסיבות אחרות.
ישראל אייכלר: פה מדובר באדם שלא קיבל את המכתבים.
ישראל אייכלר: אני רוצה עכשיו לעבור לעורכת דין שמרית רגב-שרייבר, ולציין קודם שהיא כתבה לנו מכתב, ובו היא כותבת – "הורה רשם ההוצאה לפועל להטיל עליך הגבלת רישיון נהיגה" – את מצטטת מההודעה.
<שמרית רגב-שרייבר: זאת הודעת האס.
<שמרית רגב-שרייבר: אמ.אס.
ישראל אייכלר: "יובהר כי אם לא תסדיר את החוב או אם לא תפעל לביטול ההגבלה, וההגבלה תישאר בתוקפה למשך תקופה של שנה, אתה עשוי להידרש למבחן נהיגה, טסט ותיאוריה כתנאי לחידוש רישיונך".
ישראל אייכלר: זה כתוב.
<שמרית רגב-שרייבר: מיוני התחלנו לשלוח.
<ורד קירו-זילברמן: אבל זה חייבים חדשים.
ישראל אייכלר: אז הוא לא קיבל את זה, כי זה כבר היה מזמן?
<אפי רוזן: זה לחייבים חדשים אבל.
<שמרית רגב-שרייבר: זה לחייבים מהשנים 2015-2016.
ישראל אייכלר: אז את מגיבה עכשיו בשם הרשות?
<שמרית רגב-שרייבר: כן.
<שמרית רגב-שרייבר: שלחתי את התייחסות הרשות.
ישראל אייכלר: אז אני רוצה כמה דברים – א', את עצם העניין שזה נוגע לפונה שלא נמצא פה, אדם שמתפרנס מנהיגה, נהג מונית.
<שלומית אבינח: לא להגיד את השם שלו לפרוטוקול, הוא מבקש.
ישראל אייכלר: לא נגיד את השם.
ישראל אייכלר: אדם שמתפרנס מזה.
<קריאה: יש בתקנות שם, לא?
ישראל אייכלר: מופיע בתקנות נוסח מאוד לא ברור.
<גיא גולדפרב: לא, לא מופיע בתקנות.
ישראל אייכלר: תגיד לי מה כתוב שם.
<ורד קירו-זילברמן: זה מופיע בחוק ההוצאה לפועל, אם אני לא טועה, שנותן לרשם שיקול דעת.
<גיא גולדפרב: נכון.
<ורד קירו-זילברמן: שאומר, שאם הוא תלוי בזה לפרנסתו - - -
<שירן ברזילי גלוטר: לא, אין שם שיקול דעת אפילו.
<שירן ברזילי גלוטר: אם הוא שוכנע שזה הדבר, אז לא יוטל.
<ורד קירו-זילברמן: אוקיי.
<ורד קירו-זילברמן: בסדר.
<ורד קירו-זילברמן: אני לא זוכרת בדיוק את הסעיף, אבל יש שם כמה סייגים.
ישראל אייכלר: אז אנחנו דיברנו על זה, שצריך שזה יהיה ברור ומוגדר, ויש לנו עכשיו מקרה של נהג מונית, שזאת פרנסתו, שממש באמת אין לו ממה לשלם, אין לו בית, אין לו דירה, אדם חרב, שהאינטרס היחיד של הנושים ושל הציבור זה שהוא כן יהיה נהג, וכן יתפרנס, וכן ישלם.
ישראל אייכלר: יש לו שלושה תיקים, אני חושב, ובשניים הוא כבר התחיל לשלם תשלומים, כפי שקבע לו רשם ההוצאה לפועל.
ישראל אייכלר: תיק אחד, אני מבין, עדיין לא כל כך ברור.
ישראל אייכלר: הוא לא פה, אז אני צריך לייצג אותו.
ישראל אייכלר: במקרה כזה אני הייתי רוצה שיאפשרו לו לנהוג ולשלם את חובו.
ישראל אייכלר: דבר שני, אני רוצה שיהיה ברור, שאדם שנהג, אתה אומר שלוש שנים זה מספיק, אני חושב שצריך לנתק את הקשר בין המבחנים והטסטים לבין תשלום החוב.
ישראל אייכלר: גם לשכת עורכי הדין, שרוצה שתישאר המגבלה הזאת כדי שאנשים ישלמו, אבל אדם ששילם, מרגע זה אין שום סיבה שנטיל עליו עוד הגבלות, כמו טסט ודברים כאלה, שזו הוצאה גדולה מאוד לאנשים שאין להם.
ישראל אייכלר: זה הדבר השני שאני רוצה את התייחסותך.
ישראל אייכלר: ומה הדבר השלישי שדיברנו?
<שלומית אבינח: דואר רשום.
ישראל אייכלר: הדואר הרשום.
ישראל אייכלר: אנחנו רוצים שלא יקרה מה שבתי המשפט עכשיו מכירים בזה, ואני מאוד שמח, אם יש דבר שבתי המשפט עושים ואני שמח על זה, אז אני שמח להיות שמח על דברים שבתי המשפט אומרים, שאדם שלא קיבל בדואר רשום יכול לטעון טענת – לא קיבלתי.
ישראל אייכלר: ואם רוצים אחרי כך וכך חודשים, כמו שאמר מנהל רשות הרישוי, אחרי שישה חודשים, צריך לשלוח לו הודעה בדואר רשום.
ישראל אייכלר: אני לא אומר מסירה ביד, אבל לפחות דואר רשום, שהוא עלול להיענש בכך וכך דברים.
ישראל אייכלר: את יכולה להתייחס לשלושת הדברים?
<דב וולף: אני רוצה להבהיר רק דבר אחד, סליחה, אפשר להבהיר דבר אחד?
ישראל אייכלר: הערת ביניים?
<דב וולף: הערת ביניים.
<דב וולף: א', היות ואני מנהל אזור בחברת מנורה, עיקר פרנסתי היא כל היום בכביש.
<דב וולף: זה א'.
<דב וולף: ב', ההתייחסות של המשטרה לא נאמרה פה, שב-2013 קיבלתי קנס, ולמרות שנבדק רישיון הנהיגה, רישיון הנהיגה היה בסדר, קיבלתי אותו בחזרה.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, שכאילו זה רק - - -
<דב וולף: כאילו לא קיבלו את זה.
<דב וולף: אני לא מבין.
<דב וולף: הנה, תחילת 14'.
ישראל אייכלר: בבקשה, עורכת הדין שמרית רגב-שרייבר.
<שמרית רגב-שרייבר: כפי שציינתי בהתייחסות ששלחתי לוועדה, קיימת הפרדה, הרשות מטילה הגבלות ומשרד התחבורה מחליט כפי שהוא מחליט לפי תקנות שהוא כפוף להן.
<שמרית רגב-שרייבר: יש הפרדה.
<שמרית רגב-שרייבר: ההפרדה הזאת קיימת.
<שמרית רגב-שרייבר: אנחנו לא אותה מערכת.
<שמרית רגב-שרייבר: זה לעניין הזה.
<שמרית רגב-שרייבר: הסמכות לחיוב במבחני נהיגה היא של משרד התחבורה, לא של רשות האכיפה והגבייה.
<שמרית רגב-שרייבר: זה דבר ראשון.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, משרד התחבורה יכול להחליט מחר שלא עושים את המבחנים, ואתם לא תתנגדו.
<שמרית רגב-שרייבר: סמכות של משרד התחבורה.
ישראל אייכלר: אז אולי נכתוב בסיכום, שאנחנו מבקשים ממשרד התחבורה - - -
<אפי רוזן: לא יקרה.
<אפי רוזן: פה רפובליקת - - -
ישראל אייכלר: אז אני אתווכח עם משרד התחבורה, מה אני אעשה?
<אפי רוזן: אדוני, פה רפובליקת בננות, פה רשות אחת מוכנה לשחוק חקיקה של רשות שנייה, כדי לא לעשות דבר פשוט, שטענו אצל היועמ"ש שהוא עולה קצת כסף וכוח אדם.
<אפי רוזן: הדואר הרשום.
<אפי רוזן: אני אומר לכם, תסתכלו לי בעיניים, אנחנו היום עובדים כמו חמורים פי ארבע ועולה לנו הרבה יותר יקר בבתי המשפט התירוץ הזה של המכתב הרשום.
<שמרית רגב-שרייבר: אפי, אני הבנתי שאבי ליכט ביקש שנבדוק את העניין הזה.
<אפי רוזן: אבי ליכט אמר כך - - -
<שמרית רגב-שרייבר: אין עדיין הנחיה.
<שמרית רגב-שרייבר: אין עדיין הנחייה.
<אפי רוזן: לא, לא, לא.
<שמרית רגב-שרייבר: אז אין שום בעיה לבדוק את העניין הזה.
<אפי רוזן: אבי ליכט אמר ככה – 'נא תנמק לי רשות האכיפה מדוע לא תבצע זאת בדואר רשום'.
<אפי רוזן: אנחנו כולנו מחכים להנמקה, וחבל שמלי לא פה.
<אפי רוזן: אנחנו ממתינים שבעה חודשים להנמקה הזאת.
<אפי רוזן: על זה אנחנו הולכים לאביחי בחודש הבא, כולם יחד.
<אפי רוזן: שם אפשר לתרץ פחות מאשר פה בוועדה.
<אפי רוזן: כי שם זה משפטנים.
<אפי רוזן: מי אני בכלל?
<אפי רוזן: עפר לרגליכם.
<אפי רוזן: אני לא משפטן.
<אפי רוזן: אבל אתם מבקשים למעשה, כדי לממש את גחמתכם, לא שלכם, של המדינה, אתם מבקשים ממני לרמוס ברגל גסה תקנה, שהיא לא נועדה רק לאנשים כמותו.
<אפי רוזן: תקנה 172 נועדה שאם באמת מחר אדם לא נהג שלוש שנים, אני לא רוצה שהוא יעלה לכביש ויהרוג את הבן שלי.
<ורד קירו-זילברמן: סליחה, אפי, אולי הפיתרון הוא במקום אחר.
<שמרית רגב-שרייבר: איפה נשמע מרשות האכיפה והגבייה - - -
<אפי רוזן: לא, כי את אומרת – אנחנו אין לנו בעיה שאתם תוותרו על התקנה.
<אפי רוזן: שר התחבורה ישנה את התקנות.
<ורד קירו-זילברמן: יכול להיות שהפיתרון הוא במשטרה, באכיפה, אני לא יודעת.
<אפי רוזן: אני אומר – ששר האוצר ישנה את התקנות, שהחשכ"ל ישנה את התקנות, ותורידו את ההגבלה על רישיון הנהיגה.
<אפי רוזן: מספיק איסור יציאה לחו"ל, הגבלה על כרטיס אשראי, הגבלה על חשבון בנק.
<קריאה: זו הגבלה חשובה.
<אפי רוזן: ואני אגיד לך רק מילה אחת – כשאני שומע אותך פה, אני אומר לך את האמת, פה זו ועדה לזכויות הציבור, לא בגנות הציבור.
<אפי רוזן: אנשים שאתה קורא להם חייבים, הם מגיעים אליי, זה אנשים לעתים שפרנסתם לא משגת, חייבים לפעמים מעות בודדות לכל מיני ארגונים שזה הלך ותפח.
<אפי רוזן: לא כולם רמאים במדינה.
<אפי רוזן: זאת מדינה עם מיליון מסכנים, שעובדים כמו כלבים ולא יכולים לשלם.
<אפי רוזן: ואני אחרי זה, תחת תקנה, כי אני לא פורע חוק, לא יכול לשחרר מישהו שהוא שש שנים תחת הגבלה.
<אפי רוזן: לא יכול, חברים.
<ורד קירו-זילברמן: אז אולי הפיתרון הוא במקום אחר, אפי.
<אפי רוזן: אגב, ואם יחליט שר התחבורה לבטל את התקנה, נעשה כל מה שאומר שר התחבורה.
ישראל אייכלר: לא, לא, אבל אמרת עכשיו דברי טעם לגבי הסכנה שמישהו יעלה על הכביש שהוא באמת לא נהג.
ישראל אייכלר: אז אפשר לעשות את זה, שאם הוא יוכיח שהוא נהג בתקופה הזאת, אז אתה לא תהיה חייב - - -
<ורד קירו-זילברמן: אבל אז זה בניגוד לחוק.
<אפי רוזן: הוא עבריין.
ישראל אייכלר: אז הוא עבריין.
<אפי רוזן: אדוני, הוא מראה לי שהוא עבריין.
<ורד קירו-זילברמן: צריך פשוט לאכוף את החוק הזה, זה הכל.
ישראל אייכלר: בקיצור, צבת בצבת עשויה.
ישראל אייכלר: אני חייב קצת להוריד את האווירה, אז אני חייב לומר משהו לאפי – היה פעם מישהו בסדר גודל כמוני-כמוך, שאמר בתפילה 'ונפשי כעפר לכל תהיה', ומישהו הזיז אותו בטעות, אז הוא אומר – 'איפה אתה הולך?
ישראל אייכלר: ' הוא אומר – 'הרגע אמרת ונפשי כעפר לכל תהיה', מה אתה כל כך?
ישראל אייכלר: אז הוא אומר – 'אני עפר, אבל אתה אל תדרוך עליי'.
ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו חוזרים לדיון.
ישראל אייכלר: בבקשה, מה השם?
<שירן ברזילי גלוטר: אני שירן ממשרד המשפטים, מחלקת ייעוץ וחקיקה, מהמחלקה של אבי ליכט.
<שירן ברזילי גלוטר: לא נכחתי בדיון כי הייתי בחופשת לידה, אבל יש לי את הסיכום מול העיניים.
<אפי רוזן: דרור היה שם גם.
<שירן ברזילי גלוטר: דרור היה שם, זה נכון.
<שירן ברזילי גלוטר: הסוגיה הזו היא סוגיה שאנחנו מכירים, וכמו שאתה רואה, זו נקודה רגישה אצל כולנו.
<שירן ברזילי גלוטר: מה שנאמר פה, שאלה שתי רשויות שהן מוגבלות, וכל אחת מאוד מאוד רוצה ורואה את תחום המומחיות שלה – זה בדיוק זה.
<שירן ברזילי גלוטר: מה שסוכם בדיון אצל אבי ליכט זה שבאמת הרשות תיבחן מדוע היא לא שולחת בדואר רשום, וינסו לבחון איזשהו פיתרון מחשובי.
<שירן ברזילי גלוטר: קיבלנו תשובה מרשות האכיפה והגבייה, שאחרי שהם בדקו את הנושא עם הגורמים המקצועיים שלהם והמחשובים שלהם, הם חושבים שדואר רשום זה לא הפיתרון הנכון, מאחר והעניין הזה נבחן גם כשנעשה התיקון הזה מלכתחילה והגיעו למסקנה שממילא כשנשלח דואר רשום, החייב לא הולך לקחת אותו.
<שירן ברזילי גלוטר: עכשיו, אנחנו יודעים שזה עדיין לא סוף פסוק.
<שירן ברזילי גלוטר: זאת אומרת, זה עניין שאנחנו עדיין מנסים לחפש אותו.
<שירן ברזילי גלוטר: אני הבנתי שרשות האכיפה והגבייה ומשרד התחבורה ישבו על איזשהו טופס מיוחד.
<אפי רוזן: כן, יש לנו אותו.
<שמרית רגב-שרייבר: כן, מצאנו פיתרון.
<אפי רוזן: הוא שאמרתי, שהחיסכון הזה בכוח אדם ובכסף עולה לנו הון תועפות.
<אפי רוזן: אני הפקתי עכשיו 30 אלף טפסים, הם הפיקו 30 אלף טפסים, פתחנו אתר אינטרנט, אצלם יושבות שתי עורכות דין - - -
<שמרית רגב-שרייבר: אבל הוא יודע על זה, אפי?
<שמרית רגב-שרייבר: הוא יודע על הפיתרון הזה?
<אפי רוזן: רגע, שני עורכי דין יושבים, כל היום כותבים לי חוות דעת.
<שירן ברזילי גלוטר: רגע, אבל א', בוא נסביר - - -
<שמרית רגב-שרייבר: אפי, בוא נסביר את הפיתרון.
<אפי רוזן: זה לא פיתרון.
<שמרית רגב-שרייבר: זמני.
<אפי רוזן: הוא לא זמני גם.
<ורד קירו-זילברמן: הוא לא זמני, הוא כבר מעל חצי שנה.
<שירן ברזילי גלוטר: אני רק רוצה להבהיר, מה שחשוב לי - - -
<אפי רוזן: תקשיבי, זה לא פיתרון, זה להוציא את המרצע מן השק.
ישראל אייכלר: אני לא קלטתי למה קשה לשלוח דואר רשום.
<שמרית רגב-שרייבר: תסבירי את הפיתרון עם הטופס.
<שמרית רגב-שרייבר: צריך להסביר.
<שירן ברזילי גלוטר: אני פחות מכירה את טופס העבודה שלכם.
<שירן ברזילי גלוטר: אתם יכולים להסביר את זה הרבה יותר טוב ממני.
<שמרית רגב-שרייבר: בסדר.
ישראל אייכלר: אבל למה קשה לשלוח דואר רשום?
ישראל אייכלר: מחשבים - - -
<שירן ברזילי גלוטר: קודם כל, אני מניחה, שוב, אני לא רשות האכיפה והגבייה, וממה שאני הבנתי יש פה גם עניין של עלויות וגם יש טענה שזה לא באמת ייעל את רמת הידיעה של החייבים, כי מלכתחילה ועדת החוקה, כשדנה בתיקון הזה והחליטה שההתראה תישלח בדואר רגיל, היא פסלה את הרעיון של שליחה בדואר רשום, כי היא הבינה שהרבה מהחייבים לא הולכים לקחת את הדואר הרשום.
ישראל אייכלר: ומה עם האחרים שכן הולכים?
<ורד קירו-זילברמן: מה עם אישור מסירה?
ישראל אייכלר: אישור מסירה זה באמת יקר, לא?
<ורד קירו-זילברמן: אפשר לחשוב כמה.
ישראל אייכלר: כמה זה אישור מסירה?
<שירן ברזילי גלוטר: לדעתי, 22 שקלים.
<שירן ברזילי גלוטר: אני לא סגורה על זה.
<שירן ברזילי גלוטר: אבל צריך לזכור - - -
<אפי רוזן: אדוני, דואר שליחים אפשר ב-15 שקלים.
<אפי רוזן: יש לחשכ"ל חוזה עם הדואר.
<אפי רוזן: אני אגיד לך רק, אדוני, לפני שבועיים בבית משפט בנצרת קיבלנו 7,500 שקל הוצאות.
<אפי רוזן: יכולנו לשלוח לאלף חייבים.
<שירן ברזילי גלוטר: שנייה, אני לא מתווכחת איתך, אנחנו באותה סירה, אנחנו יודעים שזאת בעיה.
<שירן ברזילי גלוטר: יש פתרונות ביניים, אנחנו יודעים שאלה פתרונות ביניים.
<שלומית אבינח: זה מפברואר.
<שירן ברזילי גלוטר: אנחנו יודעים, זה על השולחן שלנו.
<שירן ברזילי גלוטר: אנחנו יודעים שאנחנו צריכים - - -
<אפי רוזן: לכן אמרתי לאדוני שזה במומנטום עכשיו.
<שירן ברזילי גלוטר: כפי שאתה רואה, אדוני, דברים - - -
ישראל אייכלר: מה זה פיתרון ביניים?
<אפי רוזן: זה הגיע כבר לשיא הרתיחה, אנחנו חייבים לפתור את זה.
<אפי רוזן: זה go-no go.
<אפי רוזן: אי אפשר להמשיך ככה.
<שירן ברזילי גלוטר: אני חושבת שהמקום לעשות את זה, זה בבית בממשלה, ולא כדאי שנעשה את זה כאן.
<אפי רוזן: בואו נעשה.
<שירן ברזילי גלוטר: לכן אני חושבת שזה המקום כאן לבוא ולהגיד - - -
ישראל אייכלר: גורמים זרים כמו הכנסת שיתערבו בין המשפטנים זה דבר - - -
<שירן ברזילי גלוטר: לא, חלילה, לא אמרתי גורמים זרים.
<שירן ברזילי גלוטר: אבל אני אומרת, אני חושבת שנכון - - -
ישראל אייכלר: עזוב.
ישראל אייכלר: פה אתם נפגשים עם הציבור.
<שירן ברזילי גלוטר: אני חושבת שנכון פה לבוא ולהגיד שהנה, נעשתה עבודה, זה נמצא על שולחן העבודה בחצי השנה האחרונה, אנחנו עוד בוחנים את זה.
ישראל אייכלר: כמה זמן צריך לבחון דבר כזה?
<שירן ברזילי גלוטר: אני לא יודעת להעריך, אדוני, אפי, פה אומר שבחודש הבא יש דיון.
<שירן ברזילי גלוטר: אני לא ראיתי - - -
<אפי רוזן: אדוני סיים את הבחינה, אדוני עייף מהבחינה.
<אפי רוזן: באמת.
<אפי רוזן: אני אומר לך.
ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לכם שאני יושב בהרבה ועדות כנסת ואני שומע את הדבר הזה – 'אנחנו בוחנים', 'אנחנו נעשה', ופשוט אתם רואים בכנסת, אני אומר אתם במובן הכולל של המילה, אסור להכליל, אבל פקידי השלטון בדרך כלל באים לוועדות הכנסת, רואים איזה זבוב טרדן שמפריע קצת לעבודת הממשלה ומעיר את הישנים – עורו ישנים משנתכם.
ישראל אייכלר: אני לא חושב ככה.
ישראל אייכלר: אני חושב שאנחנו מייצגים את הציבור, ומבחינת הקונסטיטוציה אנחנו המעבידים שלכם, של עובדי המדינה, הכנסת מרכיבה את הממשלה, והממשלה ממנה את הפקידים, והציבור ממנה אותנו, אז אתם עובדי ציבור.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, שאנחנו ההיררכיה שאומרת לכם גם את החוקים ואני חושב שגם את התקנון.
ישראל אייכלר: אנחנו חושבים שכן צריך דואר רשום עם אישור מסירה.
ישראל אייכלר: אם באמת הרבה אנשים מסכנים, שאין להם עם מה לשלם, הם גם לא לוקחים את הדואר, כי הם פוחדים – כל רגע הם מקבלים דואר רשום אחר על חוב אחר, אז שיהיה אישור מסירה.
ישראל אייכלר: והכי חשוב לי מה שאתם תגידו פה, שאדם שמתפרנס מזה באמת והוא מוכיח את זה, אז הרשם יהיה חייב לא רק לשקול, אלא לתת לו אפשרות לעבוד ולהתפרנס במונית שלו, במשאית שלו ובאוטובוס שלו.
<שירן ברזילי גלוטר: אז רק שנייה, אז קודם כל אני רוצה להשלים את הדברים ולהגיד מעבר לעובדה שהנושא הזה נמצא על שולחננו והוא חשוב לנו ואנחנו מעוניינים להסדיר אותו, גם צריך לזכור שרשות האכיפה והגבייה עכשיו התחילה באמת לשלוח את האס.
<שירן ברזילי גלוטר: אמ.אסים.
<שירן ברזילי גלוטר: צריך לראות אם זה איפה שהוא פותר את הבעיה.
<שירן ברזילי גלוטר: זאת אומרת, אני רוצה להראות דווקא כן שיש זיקים של נכונות לבוא ו - - -
ישראל אייכלר: אבל תנו לי תאריך.
ישראל אייכלר: תגידו לי שעד סוף אוקטובר, דצמבר - - -
<שירן ברזילי גלוטר: רגע, שנייה, לגבי השאלה השנייה - - -
ישראל אייכלר: ראיתי את המכתב של גברת שמרית, שכבר מיולי התחלתם לשלוח.
<שלומית אבינח: יש לנו את הבעיה עם אלה של העבר.
<שמרית רגב-שרייבר: אבל מה שלא ברור אולי כאן זה שכן ניסינו למצוא פיתרון זמני אד הוק לבעיה הקיימת בדמות טופס משותף שבנינו.
<שירן ברזילי גלוטר: זה בעייתי מאוד.
<שמרית רגב-שרייבר: שאז משרד הרישוי מפנה לטופס ומבקש את חוות דעתנו לגבי ידיעה של החייב.
<שמרית רגב-שרייבר: החייב מצהיר שהוא לא ידע אודות קיומה של הגבלה ופונים אלינו לקבל חוות דעת, כאשר הסמכות בסופו של דבר להחלטה זה של משרד התחבורה.
<שלומית אבינח: זה רק לחדשים.
<שמרית רגב-שרייבר: זאת אומרת, ניסינו למצוא גם פיתרון בדמות הטופס הזה.
<שלומית אבינח: שמרית, סליחה, זה רק לחדשים.
<שירן ברזילי גלוטר: לא, לא, לא, זה ההיפך, זה לישנים.
<שמרית רגב-שרייבר: זה לישנים דווקא.
<שמרית רגב-שרייבר: והחדשים מקבלים גם הודעת אס.
ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך, שיש אזרחים שאין להם אס.
ישראל אייכלר: אמ.אס.
<שמרית רגב-שרייבר: נכון.
<שמרית רגב-שרייבר: אני מודעת לזה.
<אפי רוזן: זה גם לא מקים ידיעה.
<אפי רוזן: זה בעיה.
<שמרית רגב-שרייבר: אבל עדיין ההנחה היא, גם כשמתנהל תיק הוצאה לפועל – נפתח תיק, מתקבלת אזהרה, לאחר מכן נשלחות עוד הודעות, נשלחת החלטת רשם על הטלת ההגבלה, נשלחת התראה לפני הטלת ההגבלה.
<שמרית רגב-שרייבר: זאת אומרת, נשלחים כמה וכמה דברי דואר לאותו חייב, אתה איתי?
ישראל אייכלר: המנהלת אומרת שהיא עצבנית.
<שמרית רגב-שרייבר: הבנתי.
ישראל אייכלר: כי היא לא רואה שמשהו נסגר.
<שמרית רגב-שרייבר: אבל אני פשוט רוצה להסביר לך את המצב ה - - -
ישראל אייכלר: לא, אנחנו רוצים שייסגרו דברים.
<גיא גולדפרב: אדוני, אפשר אולי הצעת ייעול?
ישראל אייכלר: אפשר לקבל הצעת ייעול, אבל זה יפריע לגברת לדבר, אני רוצה - - -
<שמרית רגב-שרייבר: לא, לא, זה בסדר, מה שאני אומרת זה שהחייב, סביר להניח, שהוא כן יקבל, הוא קיבל כמה וכמה הודעות לפני הטלת ההגבלה.
<שמרית רגב-שרייבר: זה לא איזה משהו ראשוני שהוא לא ידע עליו, זה איזה הליך ראשוני בתיק.
<שמרית רגב-שרייבר: זה לא נכון.
<שמרית רגב-שרייבר: זה הליך מתקדם בתיק.
<שמרית רגב-שרייבר: זה הליך אחרי שמיצו כמה הליכים לפני כן.
<שמרית רגב-שרייבר: וההנחה היא, שחייב יודע אודות ההגבלה.
<ורד קירו-זילברמן: זו הנחה.
<שמרית רגב-שרייבר: זו ההנחה.
<שמרית רגב-שרייבר: עכשיו, נקודת המוצא שלנו היא כמובן - - -
<דב וולף: מ-2010 - - -
ישראל אייכלר: רק רגע, אנחנו נעשה פה סדר.
ישראל אייכלר: עורכת הדין שמרית תמשיך לדבר עד שהיא תסיים, אחריה המנהלת רוצה להגיד את דברה, ואחרי זה אתה.
<דב וולף: אני יכול גם, כבודו?
ישראל אייכלר: גם אתה.
<שמרית רגב-שרייבר: מעבר למה שאמרתי כרגע, אין לי מה להוסיף.
<שמרית רגב-שרייבר: אנחנו ניסינו למצוא פתרונות, גם הודעות האס.
<שמרית רגב-שרייבר: , וגם הטופס הזה, וכמובן עד למציאת פיתרון מניח את הדעת.
ישראל אייכלר: אם דעתי מניחה עניין של אישור מסירה ודואר רשום, למה זה לא מניח את דעתכם?
<שמרית רגב-שרייבר: זה לא מניח את דעתנו, כי אנחנו לא חושבים שזה יהיה הפיתרון.
<שמרית רגב-שרייבר: החייבים לא בהכרח לא יקבלו את הדואר הרשום.
ישראל אייכלר: אפילו עם אישור מסירה?
<שמרית רגב-שרייבר: הם לא הולכים לקחת דואר רשום.
ישראל אייכלר: ואישור מסירה.
ישראל אייכלר: אז דיברנו על אישור מסירה.
<שלומית אבינח: אישור מסירה.
<שלומית אבינח: האזהרה - - -
ישראל אייכלר: עוד שישה חודשים אישור מסירה.
<גיא גולדפרב: כבודו, אישור מסירה צריך להבין את הדינאמיקה של הדברים, מוסר התשלומים והכיבוד שלו מחייב אותנו שיהיו כלים יעילים לאכיפת הגבייה ושאין בלתה.
<גיא גולדפרב: וההגבלה שבעצם באה להחליף את פקודת המאסר ההיסטורית בשנת 2009 היא חיונית, והיא נתגלתה להיות כלי שבאמת מאפשר הגדלה משמעותית של אחוזי גבייה.
<גיא גולדפרב: אם אנחנו לא מדברים, כמו שאדוני מציע, על מסירה אישית נוספת בתיק, ראשית, זה מהלך שיגולגל, סופו של דבר, אל הזוכה, ואחרי זה אל החייב חזרה.
<גיא גולדפרב: זה פשוט לייקר את התיק שלא לצורך.
ישראל אייכלר: כן, כן, בהחלט, אני בעד.
ישראל אייכלר: אחרי שישה חודשים שהוא קיבל דואר רשום ועוד שישה חודשים שהוא קיבל אישור מסירה, אז הוא ישלם את העשרים שקל, כן.
<גיא גולדפרב: כן, אבל זה מצטבר לתיק.
ישראל אייכלר: בלי הצמדה וריבית של עורכי הדין.
<גיא גולדפרב: עורכי הדין לא לוקחים הצמדה וריבית, כבודו.
<גיא גולדפרב: החוק לוקח הצמדה וריבית.
<גיא גולדפרב: שאדוני ידייק בדבר הזה.
ישראל אייכלר: לא, אני מדבר על 20 השקלים האלה.
<גיא גולדפרב: שנית, זה גם איזשהו מכשול עיכובי.
<גיא גולדפרב: זאת אומרת, התיק, פתאום יש לו איזשהו מעצור, צריך להמתין עכשיו, אסור לנקוט בהליכים פרק זמן נוסף, כי - - -
ישראל אייכלר: זה ההליכים.
ישראל אייכלר: אתם באמצע ההליכים, לא?
<גיא גולדפרב: לא, כבודו, כי צריך עכשיו לשלוח איזשהו מכתב, או אולי אפילו לחייב באישור מסירה.
<גיא גולדפרב: איפה ההצעה שלי?
<ורד קירו-זילברמן: לא, זה לא מעכב בשום דבר.
<גיא גולדפרב: בוודאי שזה מעכב.
<ורד קירו-זילברמן: לא, אני לא רואה איך זה מעכב.
<ורד קירו-זילברמן: במקום לשלוח מכתב אישי - - -
<גיא גולדפרב: זה שאת לא רואה, זה עדיין לא אומר שזה לא מעכב.
<שירן ברזילי גלוטר: אנחנו בשיטת הניקוד - - -
<גיא גולדפרב: אבל רגע, גבירתי - - -
<ורד קירו-זילברמן: לא, אני רואה פה הגבלה על חופש העיסוק, אני רואה פה הגבלה על התנועה שלו, גם אם הוא חייב וגם אם הוא משתמט מתשלום.
<ורד קירו-זילברמן: האקוויוולנטים שאתה עושה פה, אני לא מצליחה להבין אותם.
<גיא גולדפרב: זכותך.
<ורד קירו-זילברמן: ההצעה שכבוד היושב ראש הציע היא הצעה ראויה, היא הצעה שאתם עושים אותה גם באזהרות, החוק מחייב אותה באזהרות - - -
<גיא גולדפרב: אז רגע, לכן אני רוצה להגיד - - -
<ורד קירו-זילברמן: וכשעושים דבר כזה, שמגביל אנשים מהפרנסה, מהתנועה, מהעיסוק, ואתה עורך דין בדיוק כמוני, ואתה יודע מה המשמעות, לבוא ולהגיד שזה יקר?
<ורד קירו-זילברמן: או שזה מעכב את הליכי הגבייה?
<גיא גולדפרב: בוודאי.
<גיא גולדפרב: התפיסה - - -
<ורד קירו-זילברמן: עדיין לחייב יש זכויות, והזכות הבסיסית שהוא יידע - - -
<גיא גולדפרב: גברת ורד, נכון?
<ורד קירו-זילברמן: עורכת דין ורד קירו-זילברמן.
<ורד קירו-זילברמן: הוא יידע על ההליכים שעומדים להינקט נגדו.
<גיא גולדפרב: אז אני אשיב לך.
<ורד קירו-זילברמן: וזה גם החוק.
<גיא גולדפרב: אני אשיב לך.
ישראל אייכלר: אני לא חושב שצריך פה דיסקוסיה.
ישראל אייכלר: הדברים שלך היו ברורים, התשובה של היועצת המשפטית הייתה ברורה.
ישראל אייכלר: אם יש לך משהו להוסיף שעוד לא אמרת, בבקשה.
<גיא גולדפרב: יש לי.
<גיא גולדפרב: הדרך הנכונה, כבודו, לפתור את הספק ספקא הקטן שיש לנו, שהחייב לא יודע שאתמול הוגבל לו רישיון הנהיגה היא אחת בלבד.
<גיא גולדפרב: הייתי מצרף לנוסח האזהרה בפתיחת התיק, ברחל בתך הקטנה, באותיות קידוש לבנה, שייכתב כהאי לשנא – דע לך, שאם לא תבצע את האמור באזהרה, הווה אומר, תיחשב לחייב שמשתמט, אפשר ורישיון הנהיגה שלך יוגבל.
<גיא גולדפרב: עכשיו, לעורכת דין ורד אני רוצה רק להגיד דבר אחד, התפיסה שבהוצאה לפועל מי שמככב ומי שהוא הזוכה זה חברות סלולר או בנקים היא שגויה, מטעה ולא נכונה.
<ורד קירו-זילברמן: זאת לא התפיסה.
<גיא גולדפרב: רק שנייה אחת, תני לי רק להשלים משפט.
<ורד קירו-זילברמן: כי אתה שם דברים בפה שלי.
ישראל אייכלר: לא, לא, לא, זה לא נוגע לדיון שלנו, אדוני.
ישראל אייכלר: ההצעה שלך הייתה עניינית מאוד.
ישראל אייכלר: מעבר להצעה, זה ויכוח שיכול להתנהל בחוץ, לא עכשיו.
ישראל אייכלר: המנהלת רוצה להגיד משהו.
<שלומית אבינח: אני רוצה להגיד משהו, כמנהלת ועדה, כמטפלת שנים בפניות ציבור, על הנוסח של הרשות לאכיפה וגבייה גם לוועדה בכנסת.
<שלומית אבינח: אנחנו לקראת הדיון קיבלנו שתי פניות דחופות.
<שלומית אבינח: שלחתם לנו תשובה, ואני מקריאה לפרוטוקול: "אנו מאשרים בתודה קבלת פנייתך שבסימוכין אצל יושב ראש הוועדה, יחידת פניות הציבור תערוך בדיקה של האמור בפנייתך ותביא לפנייתך את ממצאי הבדיקה בכתב.
<שלומית אבינח: לידיעתך, אנו משתדלים להשיב מהר ככל האפשר ולא יאוחר מ-45 ימים".
<שלומית אבינח: עכשיו, אנחנו ביקשנו את הדיון, ואני בכוונה אומרת את זה לפרוטוקול, אני חושבת שאנשים שזה חיים או מוות, בפירוש ככה, אני רואה את זה כמקרים דחופים, ב-45 ימים שאין לו עם מי לדבר, יחידת פניות ציבור – אין אפילו שם למי לפנות – זה נראה לי זמן ארוך.
<שלומית אבינח: גם אנחנו כוועדה, מדובר פה - - -
<שמרית רגב-שרייבר: אבל זה עד 45 ימים.
<שמרית רגב-שרייבר: הרבה פעמים מזהים את המקרים הדחופים וכן נותנים מענה.
<שלומית אבינח: אני אומרת שוב, בזיהוי המקרים הדחופים היה שהרמנו שלושה טלפונים וביקשנו שתי תשובות, ויש עוד שתי תשובות דחופות שלא קיבלנו.
<שמרית רגב-שרייבר: אז ניקח לתשומת לבנו.
<שלומית אבינח: אני אומרת את זה לצורך העניין, ולא משנה אם זה כנסת, אני אומרת, גם מי שמטפל בתשובות סטנדרטיות, צריכים לקרוא, כי מעבר לסטנדרט יש פה אנשים, יש פה דיני נפשות - - -
<שמרית רגב-שרייבר: אני מסכימה איתך לחלוטין.
<שלומית אבינח: יש פה כסף, יש פה חובות, יש פה עיקולים, יש פה הרבה דברים, שאני חושבת שזה לא מכבד את הרשות, לענות לכנסת תוך 45 ימים.
<שלומית אבינח: הייתי חייבת להגיד את זה לפרוטוקול.
<שמרית רגב-שרייבר: ניקח לתשומת לבנו.
ישראל אייכלר: אני רוצה לפני סיכום רק להקריא לכם את המכתב של אותו נהג מונית, כי הוא לא פה.
ישראל אייכלר: אתה רצית להוסיף משהו שעוד לא אמרת?
<דב וולף: כן.
<דב וולף: אני אומר, בקשר לדו"ח לא התייחסו.