GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אחמד דיבסו: כן.
ישראל אייכלר: בבקשה, אחמד דיבסו.
<אחמד דיבסו: נסענו אני ושלושה חברים לרומניה לטיול.
<אחמד דיבסו: בדרך חזרה כמובן הגענו לשדה תעופה שלוש שעות לפני, עברנו את הבידוק הסטנדרטי, נכנסנו למסע שופינג בדיוטי פרי, ואחרי זה הלכנו לשבת בבית קפה.
<אחמד דיבסו: הגענו לבית הקפה, פתאום הגיע נציג של ישראייר, אומר לנו – 'חברים, אתם חייבים להגיע איתי'.
<אחמד דיבסו: זה היה כמובן שעה לפני העלייה למטוס, לקחו אותנו לבדיקות, התחילו להפשיט אותנו, ואחרי זה שמו אותנו בחדר צדדי.
<אחמד דיבסו: פתאום אנחנו קולטים שזה לא רק אנחנו, שזה רשימה של כל הערבים שהיו בטיסה.
<אחמד דיבסו: אשכרה הייתה רשימה וסימנו אותם, אחד-אחד, סימנו את כל האנשים שבאים.
<אחמד דיבסו: פתאום שמו אותנו, עשרה חבר'ה ערבים - - -
יוסף ג'בארין: אז כולכם בחדר?
<אחמד דיבסו: בחדר, כן, ואין אפשרות לצאת.
<אחמד דיבסו: אתה רוצה לצאת להתפנות?
<אחמד דיבסו: אין.
<קריאה: בליווי מאבטח.
<אחמד דיבסו: אתה רוצה ללכת לעשן?
<אחמד דיבסו: אתה חייב שוב לעבור את אותו סיוט, את אותם חיפושים.
<אחמד דיבסו: אפילו את המתנות פתחו, את הבושם.
יוסף ג'בארין: זה חדש.
<אחמד דיבסו: עכשיו קנינו אותו מהדיוטי פרי, איך אתם פותחים אותו?
<אחמד דיבסו: פתחו אותו.
<אחמד דיבסו: אם אתם לא נותנים לנו - - -
<אחמד דיבסו: זה היה לפני חודש, ב-16 לחודש.
<אחמד דיבסו: וכמובן, אחד האנשים רצה לצלם את כל הסיוט והסבל שאנחנו עוברים, אז הנציג של ישראייר הזמין איש ביטחון רומני, והוא התחיל לדבר איתנו ברומנית, וזה היה בקטע של איום, הוא אומר לנו – 'אם אתם מצלמים, אז יש חוק ברומניה שאומר שאם אתם מצלמים אז זה כלא, מכניסים אתכם לכלא, אסור לצלם ברומניה'.
ישראל אייכלר: בשדה תעופה?
<אחמד דיבסו: ולמרות זה צילמנו.
ישראל אייכלר: בשדה תעופה בדרך כלל אסור לצלם.
<איוב אלבאז: אז איך נוכיח?
יוסף ג'בארין: בתוך החדר.
<קריאה: הם רצו בתוך החדר.
<אחמד דיבסו: בתוך חדר עם מכשיר מיוחד.
ישראל אייכלר: אני חושב על איזה חוק מדינה הם עוברים – שדה תעופה זה מקום אסור לצילום.
<אחמד דיבסו: וזהו, זה כל הסיוט.
יוסף ג'בארין: ושמרו אתכם בחדר עד הטיסה?
<אחמד דיבסו: כן, שמרו אותנו בחדר.
ישראל אייכלר: פשוט עיכבו אתכם.
<אחמד דיבסו: אי אפשר לחזור לקפיטריה כמו הנוסעים האחרים.
<אחמד דיבסו: היהודים באים, יושבים, יוצאים, חוזרים.
<אחמד דיבסו: אבל את הערבים – לא, אתם תישארו פה.
<אחמד דיבסו: אתם לא תצאו מהחדר.
<קריאה: באיזה חברה זה?
<שלומית אבינח: ישראייר.
<אחמד דיבסו: נשמור עליכם עד שיגיע מועד הטיסה, נעלה אתכם למטוס, תישארו מול העיניים שלנו.
ישראל אייכלר: טוב, אני רוצה לבקש עכשיו ברשות
ישראל אייכלר: כם את האחראי על הבדיקות ברשות שדות התעופה, זוהר גפן.
<זוהר גפן: כן, זה אני.
ישראל אייכלר: אתה מטעם נתב"ג, נכון?
<זוהר גפן: צהריים טובים.
<זוהר גפן: נתב"ג.
<זוהר גפן: לא אל על.
<זוהר גפן: אל על נמצאים פה.
<שלומית אבינח: גם ישראייר פה.
<זוהר גפן: אני נתב"ג.
<זוהר גפן: זוהר גפן שמי.
עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, אולי שאלה לא לפרוטוקול, אפשר גם לפרוטוקול, כל מי שמדבר לפרוטוקול, יש כאן נציגי השב"כ או המוסד גם?
<שלומית אבינח: הזמנו אותם, הם לא הגיעו לדיון.
עבדאללה אבו מערוף: הזמנתם אותם.
עבדאללה אבו מערוף: אז טוב ששאלתי.
עבדאללה אבו מערוף: והם לא הודיעו למה?
ישראל אייכלר: הוא מייצג אותם בטח, לא?
עבדאללה אבו מערוף: אתה מייצג את השב"כ ואת המוסד?
<יוסף גריף: הוא מנהל חטיבת הביטחון.
<שלומית אבינח: הוא מקיים את ההוראות שלהם.
<זוהר גפן: אני מייצג את חטיבת הביטחון בנתב"ג.
<זוהר גפן: תשמעו, קודם כל - - -
ישראל אייכלר: תגיד לנו לגבי הנקודה הספציפית – יש הבדל בבידוק בין אדם אחד לחברו?
<זוהר גפן: בואו אני אגיד, יש מספר דברים, קודם כל נתחם את האחריות, מי שאחראי בארץ על כל הטיסות, אל על ואחרות, שכולן, דרך אגב, בישראל נבדקות בדיוק באותה צורה על ידי הבודקים שלנו, זה אנחנו, רשות שדות התעופה; ובחו"ל זה אל על, ישראייר.
<זוהר גפן: קודם כל, אנחנו, רשות שדות התעופה, רק מי אדוני שמצלם אותי בטלפון פרטי?
עבדאללה אבו מערוף: מה הבעיה?
<זוהר גפן: אני לא רוצה שהדברים שלי - - -
עבדאללה אבו מערוף: זה משודר בשידור חי.
<שלומית אבינח: הדיון משודר באינטרנט בשידור חי.
<זוהר גפן: אבל לא ב - - -
עבדאללה אבו מערוף: זה אותו דבר.
עבדאללה אבו מערוף: אתה יכול להוריד את השידור הזה.
<קריאה: אפשר להוריד את השידור מכל מקום.
<זוהר גפן: אז תוריד את השידור, אבל לא - - -
ישראל אייכלר: רגע, יש לך עניין שלא יצלמו?
<זוהר גפן: לא, מה שבשידור הציבורי – בסדר, אבל לא אנשים פרטיים שמצלמים אותי.
<שלומית אבינח: זה העוזר הפרלמנטארי של חבר הכנסת - - -
עבדאללה אבו מערוף: סליחה, אדוני, אדוני, זה העוזר הפרלמנטארי של חבר הכנסת יוסף ג'בארין.
<זוהר גפן: לא, אבל אני לא יודע איפה זה אחרי זה עולה, ומה זה עולה.
ישראל אייכלר: קח בחשבון שזה הולך לכל מקום שלא היית רוצה שיגיע.
<זוהר גפן: נו, אז מה?
ישראל אייכלר: אז דבר מה שאתה יכול.
<זוהר גפן: אבל למה אנשים פרטיים מצלמים אותי?
<קריאה: הוא לא פרטי, הוא עוזר.
עבדאללה אבו מערוף: זה מקובל בכנסת.
עבדאללה אבו מערוף: כולם עושים את זה.
<זוהר גפן: טוב.
<זוהר גפן: פחות נוח.
<זוהר גפן: אי אפשר למנוע את זה?
<אלין חורי: תסתכל עליי, יותר נוח ככה.
<אלין חורי: אתה יכול לזרום.
ישראל אייכלר: אנחנו יושבים בהרבה ועדות, ששם אנשים לוקחים בחשבון שכל דבר - - -
<זוהר גפן: בסדר.
יוסף ג'בארין: אבל מרגישים לא בנוח.
ישראל אייכלר: מה שאתה חושב שאסור לצאת – אל תדבר.
יוסף ג'בארין: > אל תעלה נושאים - - -
ישראל אייכלר: תן לנו רק את העניין, הרי מה מעניין אותנו?
עבדאללה אבו מערוף: אבל גריף, בחייך, זה שידור ישיר לכל ה - - -
יוסף ג'בארין: > בסדר, אבל לא באופן פרטי, בטלפון פרטי.
עבדאללה אבו מערוף: כל אחד יכול להוריד את זה מהאינטרנט.
<שלומית אבינח: כל ישיבות הכנסת משודרות אונליין באתר האינטרנט.
ישראל אייכלר: מר זוהר גפן, אני רוצה להציע לך עצה פשוטה – אנחנו עוסקים בצד החברתי של העניין, לא העניין הביטחוני כל כך מעניין אותנו.
ישראל אייכלר: יש פה עניין של תחושת אפליה של אזרחים.
<קריאה: אנושי.
ישראל אייכלר: איך אתם יכולים לעשות את הבידוק שאתם חושבים שצריך לעשות, ואנחנו לא מתערבים, ואתה לא חייב לומר מה, ולשמור על כבודם של הנוסעים.
ישראל אייכלר: זו הנקודה, ועל זה אתה יכול לדבר חופשי.
<זוהר גפן: בסדר גמור.
<זוהר גפן: בעניין של איך בודקים, אני כמובן לא אכנס לפרטים, אבל המדינה קובעת איך בודקים.
<זוהר גפן: לא אנחנו.
<זוהר גפן: המדינה מנחה, אנחנו גוף שעושה את העבודה בדיוק לפי נהלים מוגדרים וברורים, שבהם אנחנו פועלים, וזה מתוקף המדינה.
עבדאללה אבו מערוף: השב"כ, יעני?
<זוהר גפן: מתוקף המדינה, מהגופים המנחים הרלוונטיים.
<שלומית אבינח: כן, כן, זאת התשובה.
עבדאללה אבו מערוף: נשאלת עכשיו, ואני שאלתי את השאלה לא סתם איפה המוסד ואיפה השב"כ.
עבדאללה אבו מערוף: אמרו שהזמינו אותם ולא הגיעו.
עבדאללה אבו מערוף: זה ברור, מה.
<זוהר גפן: עכשיו, למרות זאת, רשות שדות התעופה, שאני - - -
ישראל אייכלר: האמת היא, שהנושא שלנו הוא לא נושא ביטחוני.
<זוהר גפן: נכון.
ישראל אייכלר: הנושא שלנו הוא נושא חברתי אזרחי לחלוטין.
עבדאללה אבו מערוף: אבל הוא אומר לך, זה אחד מנוגד לשני, עם כל הכבוד, ואני מכבד, בוא נהייה קצת יותר שקופים ויותר פיירים, הוא אומר שהוא מקבל את ההנחיות משם.
עבדאללה אבו מערוף: אז מה זאת אומרת?
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין שזה נושא אנושי לחלוטין, חברתי תרבותי לחלוטין.
עבדאללה אבו מערוף: הלוואי וזה היה ככה.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא רק זה - - -
ישראל אייכלר: זה התשובה שאנחנו רוצים לשמוע.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא רק זה.
עבדאללה אבו מערוף: הלוואי וזה היה רק זה.
ישראל אייכלר: אז תן לו לענות על העניין הזה.
ישראל אייכלר: הרי אתה לא מצפה שהוא יספר פה מהם דרכי הבדיקות.
ישראל אייכלר: גם אני לא רוצה.
עבדאללה אבו מערוף: לא, לא על זה מדובר.
ישראל אייכלר: אני כאזרח לא רוצה לדעת.
<קריאה: לא, אנחנו לא רוצים לדעת.
עבדאללה אבו מערוף: בטח לא על זה מדובר.
ישראל אייכלר: רק על העניין – איך אתה מונע אפליות והשפלה.
<זוהר גפן: אז אני אענה.
<זוהר גפן: תחת הנחיות הבדיקה המחייבות של המדינה אנחנו ברשות שדות התעופה בישראל, בנתב"ג, עושים הרבה מאוד על מנת לשפר את התחושה וכדי לצמצם ככל האפשר אי נוחות של מעבר אזרחים ובכלל נוסעים בנתב"ג.
<זוהר גפן: ככלל, כל הנוסעים מבחינתנו הם לקוחות שלנו.
<זוהר גפן: תודעת השירות מאוד מפותחת בנתב"ג, אנחנו עושים הרבה מאוד.
<זוהר גפן: הרשות מפעילה מערכת שנקראת מערכת HBS, אני חושב שאדוני ביקר בה.
<זוהר גפן: מ-2014 בעצם אנחנו מפעילים אותה, והיא מערכת של בידוק מזוודות אוטומטית.
<זוהר גפן: מה שהיה פעם, שזוכרים אולי מלפני עשר שנים ועשרים שנה, שבודקים מזוודות באולם בצורה לא נוחה, זה כבר לא קיים בנתב"ג.
<זוהר גפן: אין דבר כזה.
<זוהר גפן: כולם באים, עוברים בדיוק את אותו תהליך ושולחים את המזוודות למערכת שבודקת מזוודות באופן אוטומטי.
<איוב אלבאז: אבל לי היה פתק בפנים שבדקו.
<זוהר גפן: לא רק לך.
<זוהר גפן: להרבה אנשים.
<זוהר גפן: חלק מהמזוודות – בגלל התרעות של המערכת – פותחים.
<זוהר גפן: תטוס עשר פעמים, לפעמים יפתחו, לפעמים לא יפתחו.
<זוהר גפן: השאלה מה המערכת מזהה במזוודה.
<זוהר גפן: זה לא קשור אליך באופן אישי.
עבדאללה אבו מערוף: לא, זה גם אפשרי, לפעמים לוקחים כמה מזוודות פיילוט.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא קשור.
<זוהר גפן: המזוודה שלך, אין לה שום דבר - - -
<איוב אלבאז: לא, דרך אגב, זה לא מופיע פשוט, אני אומר לך.
<זוהר גפן: אני מנסה להסביר.
<זוהר גפן: אז קודם כל, המערכת הזו - - -
יוסף ג'בארין: אז נחזור רק לנקודה הזו, שתהיה הבהרה – אבל אתם כן יודעים למי שייכת המזוודה.
יוסף ג'בארין: זה לא אקראי.
<זוהר גפן: אני אגיד לך, ואני לא אכנס מעבר לזה לנושא המקצועי, מזוודות של המערכת שלנו נפתחות אם יש להן התרעות שהטכנולוגיה מייצרת.
<זוהר גפן: יש טכנולוגיה שבודקת מזוודות.
<זוהר גפן: לא ניכנס לפרטים המקצועיים.
ישראל אייכלר: לא צריך שום דבר, רק מה שאמר פה חבר הכנסת סעדי, או שאתה אמרת, שמאז הסיור שעשינו, זה עובר לאיזה קומה למטה.
יוסף ג'בארין: לוקחים את המזוודות, כן.
ישראל אייכלר: זה לא מעניין אף אחד מה שאתם עושים.
<זוהר גפן: נכון מאוד.
ישראל אייכלר: השאלה היא בהשפלה האישית.
<זוהר גפן: אז רגע, בוא אני אשלים את התשובה ואני אענה.
<זוהר גפן: ולכן התהליכים שאנחנו מייצרים, והרשות, דרך אגב, השקיעה בזה בפיתוח באמת בעלות מאוד מאוד יקרה, ואנחנו מפעילים את זה עכשיו בכל מערכי הבידוק של רשות שדות התעופה, גם בטרמינל הפנים ארצי וגם במקומות האחרים שרשות שדות התעופה אחראית בארץ, וזו בשורה מאוד גדולה.
<שלומית אבינח: על המעברים היבשתיים אתם גם אחראים?
<זוהר גפן: המעברים היבשתיים זה לא אותו דבר כמו תעופה, זה עולם אחר לגמרי מבחינת בדיקה ביטחונית.
<זוהר גפן: עכשיו, לגבי התחושות.
<זוהר גפן: באמת, שומעים את התלונות של האנשים שנבדקו בחו"ל, ולא סתם לא שמעתם את זה על אנשים שנבדקים בארץ, משום שהבדיקה הביטחונית היום היא אחרת לגמרי.
<זוהר גפן: אמר אדוני, איימן עודה, שהוא זוכר, כשאתה מגיע לנתב"ג היום אתה מרגיש, אני חושב שהיום ההרגשות הן אחרות לגמרי.
איימן עודה: לא אמרתי את זה.
<זוהר גפן: סקרי שביעות הרצון שלנו הם מאוד גבוהים.
<זוהר גפן: אחוז התלונות - - -
איימן עודה: אני לא אמרתי את זה.
איימן עודה: אני אמרתי שמורידים את המזוודות למטה, ארבע קומות למטה, לוקחים דגימה ובודקים.
איימן עודה: כלומר, יש אפשרויות בוודאי לא לפגוע בנוסעים.
ישראל אייכלר: כן, אתה אמרת את זה.
<זוהר גפן: ואני חושב שגם מהנתונים של שביעות הרצון של הנוסעים וגם מנתוני תלונות שאנחנו מקבלים מכל האוכלוסיות, ולקראת הדיון הזה העברנו קצת נתונים של תלונות, שדרך אגב, היינו צריכים לעשות עבודה מאוד ספציפית כי אנחנו לא בודקים תלונות של ערבים יהודים – בודקים תלונות של ישראלים, גם בתלונות אנחנו לא עושים הבדל, אבל בשביל הוועדה הלכנו תלונה-תלונה וחיפשנו – גם מספר התלונות הוא מצומצם מאוד, הוא קטן, הוא יחסית שולי.
<שלומית אבינח: תגיד את זה לפרוטוקול.
ישראל אייכלר: כתבתם לנו שנתקבלו בשנת 2015 – 55 תלונות מערבי ישראל בנושאי ביטחון, המהווים 7 אחוז מסך כל התלונות בענייני ביטחון.
<זוהר גפן: עכשיו, טסו בשנה הזאת 16 מיליון נוסעים.
איימן עודה: אתה חושב שכולם מתלוננים?
<זוהר גפן: אני מציין את מה שאני יודע.
ישראל אייכלר: לא, אבל בעיניי זה הרבה, 55 אנשים שהגישו תלונות.
איימן עודה: יש כאלו שאומרים – אין לי עניין.
עבדאללה אבו מערוף: הנה, אבל למשל זה מקרה של אחד, כמה הייתם באותו חדר?
<זוהר גפן: כן, אבל זה לא בשדה התעופה, זה לא בנתב"ג, ידידי.
ישראל אייכלר: הם מדברים על חוץ לארץ.
ישראל אייכלר: תיכף נשמע מה קורה בישראל.
<קריאה: זה בישראייר.
<זוהר גפן: לא תמצא לא חדרים, ולא ריכוזים של ערבים, ולא שום דבר מהדבר הזה.
<מריה ג'מאל: ברשותך, אני יכולה להפנות שאלה על העניינים הביטחונים?
ישראל אייכלר: מה שאת סיפרת קרה בארץ?
<מריה ג'מאל: הדבר שקורה איתי בארץ, וברשותך, אני אשמח ל - - -
<זוהר גפן: אני רק רוצה להשלים את התשובה, ואז תגיבי.
<זוהר גפן: רק להשלים.
<זוהר גפן: לא תמצא לא ריכוזים, ולא חדרים, ולא שום דבר של ערבים בארץ – לא כשאתה נוסע, ולא כשאתה נוסע, ולא כשאתה נוסע.
<זוהר גפן: זה לא קיים.
<זוהר גפן: ולכן אנחנו עושים באמת ככל יכולתנו על מנת מצד אחד לשמור על ביטחון הנוסעים, כי זה התפקיד שלנו כחטיבת הביטחון, ומצד שני כרשות שדות התעופה להסביר פנים.
<זוהר גפן: רק עכשיו בשנה האחרונה, אני אתן דוגמה, טסו מאיתנו אלפים של ערביי ישראל לחאג', עמותת אונר"א, שאנחנו הטסנו אותם בשבוע שעבר, קם יושב ראש העמותה, שהיא עמותה שאתם מכירים אותה - - -
איימן עודה: כן, כן.
<זוהר גפן: היא מהצפון ועד רהט, והודה לנו, כי השירות שהוא והאנשים של העמותה מקבלים בנתב"ג, יוצא דופן.
<איוב אלבאז: בסדר, אין יהודים על הטיסה.
איימן עודה: זה לא הנושא שלנו.
<שלומית אבינח: זה לא הנושא שלנו.
<איוב אלבאז: אין יהודים על המטוס.
<איוב אלבאז: אין אינטרס לבדוק.
<זוהר גפן: לא, אבל אני מסביר מה שאנחנו עושים.
<זוהר גפן: אנחנו עושים הרבה מאוד דברים.
<זוהר גפן: פעם היו נוסעים דרך אלנבי, עומדים שעות בתוך האוטובוסים וסובלים, והיום באים לטוס ומרגישים נהדר.
<זוהר גפן: אנחנו עושים כמיטב יכולתנו מצד אחד לשמור על הביטחון הגבוה של הטסים, ומצד שני לתת רמת שירות טובה, כמה שפחות הרגשות לא נעימות של כל הקהל.
<זוהר גפן: מזוודות נפתחות, ודרך אגב, מרבית המזוודות שנפתחות הן מזוודות שנפתחות וזה בכלל לא קשור לערבים ויהודים, אין לזה קשר, זה לא מקוטלג.
ישראל אייכלר: קורה שמזוודה לא מגיעה בגלל הבדיקות האלה?
<זוהר גפן: בגלל הבדיקה הביטחונית?
<זוהר גפן: לא.
<זוהר גפן: מה שצריך לפתוח – אנחנו פותחים, שמים פתק שפתחנו.
ישראל אייכלר: וזה עולה למטוס?
<זוהר גפן: בוודאי שכן.
<זוהר גפן: בוודאי.
ישראל אייכלר: לא כמו שקרה בחוץ לארץ עם המזוודה שלו, שלא הגיעה.
<זוהר גפן: אני מהארץ, לא מחו"ל.
ישראל אייכלר: אתה מהארץ.
ישראל אייכלר: אנחנו תיכף נעבור לזה, כן.
ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול את החברים, פה בארץ אתם גם מרגישים את אותה - - -
יוסף ג'בארין: כן, אבל מריה התייחסה לארץ.
<מריה ג'מאל: עשר פעמים מתוך עשר הפעמים שנסעתי בנתב"ג עבדתי בידוק רנדומאלי של כבודת היד.
<מריה ג'מאל: מה שקורה, שלפעמים בכבודת היד יש לי את כל הדברים איתי, כי אני נוסעת לפעמים ב-carry on, ואת התיק פותחים בפני כל האנשים.
<מריה ג'מאל: ביקשתי מספר פעמים לעבור איזושהי מחיצה, לבדוק את הביגוד האישי במחיצה נפרדת, פרטית, ואמרו לי שאין.
<זוהר גפן: אוי ואבוי אם אני אשים אותך מאחורי מחיצות.
<זוהר גפן: יגידו – ערבים שמים מאחורי מחיצות.
<מריה ג'מאל: אז אתה רוצה שהביגוד שלי ייפתח מול כולם?
<זוהר גפן: אנחנו פותחים - - -
<מריה ג'מאל: אז גם לזה צריך פיתרון.
<מריה ג'מאל: זו בעיה שאולי אתה לא מודע אליה, אבל היא קיימת.
<זוהר גפן: כן, אני מודע.
<מריה ג'מאל: זה לא העניין של התיקים שאתם בודקים אותם למטה – מעולה, מצוין.
<מריה ג'מאל: גם לזה צריך להימצא פיתרון.
<מריה ג'מאל: זה שאומרים לי בדיקה רנדומאלית זה מצחיק, כשכל הפעמים אני נבדקת זה לא רנדומאלי, קודם כל.
<מריה ג'מאל: ואז איך פותחים את תיק היד.
<זוהר גפן: כולם נבדקים בתיק היד, לא רק את.
<מריה ג'מאל: כל הערבים עומדים מאחוריי בתור.
<אלין חורי: סליחה, והכינור של הישאם לא נבדק.
<אלין חורי: אני צריכה תשובה – למה הכינור של הישאם לא עבר שיקוף ולא בדיקה אחרת.
<זוהר גפן: אני בארץ.
ישראל אייכלר: אז רגע, זוהר, כיוון שקיבלנו מיושב ראש הכנסת לסיים, כי הדיון שלנו הוא מחוץ לתקנון, אז תוך עשר דקות אני חייב להיות בחוץ כולל הסיכומים.
ישראל אייכלר: אז מה שהבנתי ממך, שפה בארץ המצב הרבה יותר טוב מאשר בחו"ל.
<איוב אלבאז: לא, זה לא נכון.
ישראל אייכלר: אבל יש נקודה אחת שאמרה הגברת – יכול להיות, שנוח לו לאדם, שאם אתה רוצה לפתוח לו את הכבודה האישית, ושלא כל הסובבים יראו מה יש לו בפנים, שייתנו לו איזו פינה, לבחירתו, אם הוא רוצה?
<זוהר גפן: אני אענה על זה.
<זוהר גפן: קודם כל, תשים אדם מאחורי מחיצה, הוא יגיד – אתה שם אותי מאחורי מחיצה.
ישראל אייכלר: לא, לא, זה ברור, אם תשים אותו בכוח.
ישראל אייכלר: אבל אם הוא יבקש?
<זוהר גפן: רגע, שנייה, אני אומר, אנחנו פותחים בעמדה של הריבוע למעלה סדר גודל של כל נוסע שלישי או רביעי, מכל מיני צרכים – מצפצף בשער מגנומטר, צריך להוריד חגורה, צריך לפתוח את התיק אם רואים משהו בשיקוף, או שהתיק לא חדיר.
<זוהר גפן: בממוצע, אחד משלושה נבדק.
<זוהר גפן: הוא בטח לא ערבי, האחד מהשלושה הזה.
<מריה ג'מאל: טוב.
ישראל אייכלר: את מדברת בבידוק האישי?
<מריה ג'מאל: אחרי שעוברים - - -
ישראל אייכלר: אלפי אנשים בודקים.
ישראל אייכלר: גם אותי בודקים לפעמים.
<איוב אלבאז: לא, לא, לא, יש בידוק רגיל ויש בידוק נפרד.
ישראל אייכלר: שעובר עם המסילה הזאת?
<מריה ג'מאל: הבידוק לפני הדיוטי פרי.
ישראל אייכלר: לפני?
יוסף ג'בארין: לפני הדיוטי פרי.
יוסף ג'בארין: יש שני בידוקים, אדוני.
<אלין חורי: אני רוצה תשובה מאל על.
<אלין חורי: אני לא יוצאת מפה בלי תשובה.
יוסף ג'בארין: יש שני בידוקים – בידוק רגיל של כולם, ובידוק של הערבים, שמנגבים להם את הטלפון, נעליים, מכניסים למכשיר, גילוי פצצות.
ישראל אייכלר: אה-אה.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, מעבר למה שפותחים?
יוסף ג'בארין: אתה נלקח לצד.
ישראל אייכלר: כי הרי פותחים לנו לראות אם יש שם בקבוק מים, חס וחלילה.
ישראל אייכלר: זה גם לפעמים מרגיז.
יוסף ג'בארין: גם בארץ אתה נלקח לצד.
<זוהר גפן: אנחנו גם לא לוקחים מים.
ישראל אייכלר: אצלכם לא, אבל בחוץ לארץ לוקחים לנו את המים.
<אלין חורי: בחו"ל לוקחים מים לכולם.
יוסף ג'בארין: תיכף חוץ לארץ, אבל זוהר, שאלה קצרה – האם אתה יכול להכחיש שהזהות הלאומית של הנוסע לא משחקת תפקיד בהתייחסות אליו בבידוק?
<זוהר גפן: אני לא מתייחס לנוהלי הבידוק הביטחוני.
<זוהר גפן: זה לא הפורום וזה לא המקום.
יוסף ג'בארין: אתה לא יכול להכחיש את זה?
<זוהר גפן: לא יכול להתייחס לזה.
יוסף ג'בארין: לא יכול להתייחס לזה?
<זוהר גפן: חבר'ה, אל תבקשו ממני - - -
יוסף ג'בארין: לא, זה כל כך מתבקש אבל.
<זוהר גפן: אני לא יכול להתייחס לזה.
<קריאה: אז כבר אמרת.
יוסף ג'בארין: אז זה העניין.
יוסף ג'בארין: אם אתה לא יכול להתייחס – זה העניין.
<זוהר גפן: אני לא מתייחס לנוהלי הביטחון.
יוסף ג'בארין: מול המצלמות אין לך בעיה להגיד שאין הבדל.
יוסף ג'בארין: אבל כאשר יש הבדל – יש לך בעיה, אז לא אמרת.
יוסף ג'בארין: אז כבר אמרת.
<קריאה: אם הם עונים ככה פה בכנסת, איך הם עונים לאזרחים?
ישראל אייכלר: טוב, אני רוצה לתת לאל על את רשות הדיבור.
ישראל אייכלר: אל על, יש לכם עכשיו בעיה קשה מאוד, כי אם בנתב"ג זה אפשרי בלי כל הסיפורים האלה, למה בחוץ לארץ אתם צריכים לעשות דברים כמו ששמענו פה?
<מריה ג'מאל: גם ישראייר.
ישראל אייכלר: גם ישראייר – אותה שאלה.
ישראל אייכלר: בפרט מה שהם סיפרו על הכינוס.
יוסף ג'בארין: שמעת על כינור, שמעת על חדר – זה כמו בית סוהר בעצם לפני הטיסה, זה קלקל להם את כל החופשה.
ישראל אייכלר: ובידוק כפול – למה צריך בידוק כפול, זו השאלה.
<חיים צור: שלום, קוראים לי חיים.
<חיים צור: כשהגענו לפה התבקשנו להתייחס רק לאירוע של גברת מריה.
<חיים צור: לא הכרתי את האירועים האחרים ולא התייחסתי אליהם, לכן אמרתי שאני לא מכיר את זה.
<איוב אלבאז: אנחנו בתביעות פה.
<חיים צור: סיפור קצר – נכנסתי היום למשכן הכנסת ובדקו אותי גם, דרך אגב.
יוסף ג'בארין: בודקים את כולם.
<חיים צור: וחלק מהנוכחים פה עברו איתי ביחד.
<חיים צור: ואחרי שעברתי, הבודק קרא לי.
<חיים צור: אחרי שעברתי, כבר הייתי ביציאה מהחדר, הוא קרא לי, לקח את התיק ופתח את התיק, אומר לי – 'אני צריך לבדוק את התיק'.
<חיים צור: הוא ראה את הדבר הזה, כנראה, בשיקוף, והוא חשב שזה משהו מסוכן.
<חיים צור: עברתי בידוק כמו כולם.
<חיים צור: המכונה, כנראה, התריעה, הראתה משהו, ואני נבדקתי.
ישראל אייכלר: לא נפגעת?
<חיים צור: לחלוטין לא.
<חיים צור: ראשית, כדי לעשות סדר, אנחנו גוף שנותן אבטחה לכל התעופה הישראלית בחו"ל.
<חיים צור: קרי, אמנם אנחנו נקראים אבטחת תעופה אל על, אבל אני נותן אבטחת תעופה גם לישראייר, האנשים שלי, גם לארקיע וגם לאל על.
<חיים צור: אז אם יש הערות אז זה אליי ולא לישראייר, כי אנחנו נותנים את האבטחה.
<חיים צור: שנית, אני חושב שכל חברות התעופה, אחד הדברים הראשונים שהם רוצים זה לעשות ביזנס, והעובדה שיש פה ציבור מאוד גדול שקורא מדם לבו שהוא לא רוצה לטוס בחברות האלה, לדעתי זה פוגע בחברה עצמה.
<חיים צור: אני לא חושב שהחברה הייתה רוצה את זה.
<חיים צור: אמה מה?
<חיים צור: אנחנו עובדים לפי הנחיות של המדינה, כמו שזוהר ציין.
<חיים צור: זוהר עובד בארץ, אני עובד בחו"ל.
<חיים צור: יש הנחיות מאוד מאוד ברורות, והאנשים שלי, שחתך הגילאים שלהם הוא בין 22 ל-23, פשוט מבצעים את ההנחיות.
<חיים צור: אוי ואבוי לי אם הם לא יבצעו את ההנחיות.
<חיים צור: אני מקפיד מאוד שיבצעו את ההנחיות, קלה כגדולה או כבחמורה, לאור העובדה שיש איום מאוד מאוד רציני על התעופה בכלל.
<חיים צור: במקרה של הגברת מריה, אנחנו מנסים לייצר מצב שהבידוק לא יהיה בחזית.
<חיים צור: היא ירדה למקום, שמדינת ישראל השקיעה הרבה מאוד כסף לבנות חדר מסודר, מאוד נעים ומאוד נוח, וכמו שהיא ירדה לבידוק, היא יכולה להעיד, היו שם עוד חמישה נוסעים, אזרחים אחרים - - -
ישראל אייכלר: שאינם ערבים?
<חיים צור: שאינם ערבים, והם נבדקו.
ישראל אייכלר: ראית שם מישהו שהוא איננו ערבי?
<מריה ג'מאל: הייתה שם מישהי שישבה בכניסה, מחו"ל, זרה, וחוץ ממנה לא היה אף אחד בחדר.
<אלין חורי: טוב.
<אלין חורי: מה לגביי?
<חיים צור: גבירתי, שנייה.
<חיים צור: ולכן אנחנו עובדים לפי הנוהל.
<חיים צור: אני אישית מודד את שביעות הרצון של הנוסעים מהבידוק הביטחוני, ודרך אגב, לא רק מהבידוק, אלא גם מהאדיבות וההמתנה.
<חיים צור: הציונים שלנו טובים מאוד.
<חיים צור: אני מסכים עם מה שאומר אדוני, שכל מקרה זה המאה אחוז שלו, זה לא מעניין, וגם כנראה 55 אירועים בנתב"ג – בכל מקום זה המאה אחוז.
<חיים צור: אני עוד פעם חוזר ומדגיש, שאנחנו עושים את זה לפי ההנחיות של המדינה ועובדים לפי איזשהו תו תקן.
<חיים צור: כמו שאמרתי, מנסים לעסוק הרבה בנושא הזה, הן בהסברה של העובדים שלנו איך להתנהג, יש לנו באגף תקן שמטפל רק בנושא הזה, אני במקרה דובר ערבית, אז אני מקיים קשר מעבר לאחריות שלי עם הרבה נוסעים דוברי ערבית כדי לסייע ולעזור, ובסופו של דבר, כמו שנאמר, אנחנו עובדים באיזשהו תו תקן, שאנחנו לא יכולים לחרוג ממנו.
<חיים צור: לגבי האירוע של בנך – אני ניסיתי להתכתב כדי ללמוד את זה.
<חיים צור: אני לא מכיר את זה.
<חיים צור: אני אהיה מוכן להיות איתך בקשר, לתת לך הסבר ולדבר איתך על הנושא הזה מ-א' עד ת'.
ישראל אייכלר: אנחנו נשמח לקבל דיווח של הבירור שלכם, אחרי שתעשו אותו.
יוסף ג'בארין: ובירור של התלונה הזאת, לא רק שלה.
ישראל אייכלר: אנחנו נעביר לך גם את שלהם.
<חיים צור: דרך אגב, אדוני, כל אירוע מתוחקר על ידינו מ-א' עד ת', הוא מגיע אליי, אנחנו בודקים את האירוע הזה.
<חיים צור: במקומות שלא היינו בסדר, אנחנו מתקנים ומסבירים לאנשים.
<חיים צור: במקומות שהעובד עבד לפי הנוהל, ולצערי הרב, אדם מאן דהוא נפגע, בין אם הוא נוסע כזה או נוסע אחר – צר לנו.
<חיים צור: כנראה שעבודת הבידוק היא לא עבודה נעימה, עבודת הביטחון, לצערי הרב.
ישראל אייכלר: ולא נשכח, שיש בזה הכרח.
ישראל אייכלר: לזה כולנו מסכימים.
ישראל אייכלר: אנחנו לפעמים בלהט הדיון שוכחים את זה.
ישראל אייכלר: מילה אחרונה לחבר הכנסת עבדאללה.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה, מילה אחרונה, אני לא אתעכב הרבה.
עבדאללה אבו מערוף: קודם כל - - -
<איוב אלבאז: אני יכול שאלה אחת לשאול אותו?
ישראל אייכלר: אנחנו נבקש שוב, הוא לא יכול לענות לך עכשיו, הוא לא בדק.
<איוב אלבאז: אני יכול לשאול אותך רק שאלה אחת?
<חיים צור: בבקשה.
<איוב אלבאז: מאז קום המדינה עד היום כמה פצצות תפסתם עם אזרח ישראלי ערבי?
<קריאה: יש את יגאל עמיר, יש את ואנונו, יש כמה.
<איוב אלבאז: לא, לא, אני רוצה נתון.
<איוב אלבאז: שייתן לנו נתון – כמה פצצות נתפסו?
<איוב אלבאז: אני נכנסתי לגוגל, לא מצאתי אף פעם - - -
ישראל אייכלר: בסדר, השאלה שלך נשאלה.
<איוב אלבאז: מאז קום המדינה עד היום אף פעם לא תפסו פצצה או משהו חריג בשדה התעופה.
ישראל אייכלר: בסדר, אבל את הפנייה שלך המנהלת שלומית תעביר לחיים.
יוסף ג'בארין: שתי פניות יש.
ישראל אייכלר: את שתי הפניות, וגם את שיקוף הכינור – אנחנו נשמח לקבל את התשובות.
<חיים צור: בשמחה, אדוני.
ישראל אייכלר: אני רוצה לאפשר לחבר הכנסת עבדאללה ולסכם את הדיון.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה שאני מעכב אתכם עוד דקה וחצי.
עבדאללה אבו מערוף: קודם כל, תודה על הדיון.
עבדאללה אבו מערוף: זו לא פעם ראשונה.
עבדאללה אבו מערוף: זו בעיה, או לא בעיה, זה מצב שאי אפשר לבטא בכמה מילים כדי להגיד שזה קשה.
עבדאללה אבו מערוף: המילה קשה לא מתארת את המצב.
עבדאללה אבו מערוף: מה שמפריע לי, מקומם אותי עכשיו זה הנאיביות שישנה כאן, זה אחד.
עבדאללה אבו מערוף: ממש נאיביות.
עבדאללה אבו מערוף: והנה, עובדה, אתם לא הייתם צריכים לבוא.
עבדאללה אבו מערוף: עצם העובדה שלא בא השב"כ - - -
<חיים צור: אבל אנחנו לא אחראים - - -
עבדאללה אבו מערוף: רק רגע, לא הפרעתי לך.
עבדאללה אבו מערוף: עצם העובדה שלא בא השב"כ ולא בא המוסד, הייתם יכולים להגיד – חברים, בלי השב"כ ובלי המוסד אין על מה לדבר.
עבדאללה אבו מערוף: אני יודע, ונכון שאתם מבצעים את ההוראות הקפדניות מאוד של השב"כ והמוסד, ש-22 אחוז מהאזרחים הלגיטימיים כאן בארץ הם חשודים ביטחוניים.
עבדאללה אבו מערוף: אפשר לשאול את זה?
עבדאללה אבו מערוף: – לא.
עבדאללה אבו מערוף: אבל מה שנאיבי יותר, אין לכם אפילו שיקול אחד, אפילו במיל אחד, שיקול אנושי.
עבדאללה אבו מערוף: איפה הצלם האנושי שלכם בבדיקות?
עבדאללה אבו מערוף: אני מדבר על זה.
עבדאללה אבו מערוף: לא בגלל שאני נבדקתי, חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני נסעתי הרבה, כל אחד יש לו לא רק את הסיפור האישי שלו, את הסיפור המכאיב, הפגיעה המוראלית, הנפשית הקשה ביותר.
עבדאללה אבו מערוף: רמיסת כבוד האדם.
עבדאללה אבו מערוף: ממש רמיסה.
עבדאללה אבו מערוף: אין לכם שיקול אחד, שאתם כבני אדם תתייחסו לבני אדם בצורה הזאת.
עבדאללה אבו מערוף: השב"כ והמוסד – אני יודע, זה השב"כ והמוסד, ואנחנו ניאבק על זה בכנסת, בסדר.
עבדאללה אבו מערוף: אבל איפה השיקול שלכם האנושי?
עבדאללה אבו מערוף: איפה?
יוסף ג'בארין: אבל רק בסוף – אז גם אתה, אתה לא יכול להכחיש או לאשר שהשייכות הלאומית לא משחקת תפקיד בבדיקות?
עבדאללה אבו מערוף: זה אכן ככה.
יוסף ג'בארין: בוא נשמע מה שהוא אומר.
<חיים צור: אני לא יכול להתייחס לשאלה הזאת.
<זוהר גפן: לא מתייחסים לנוהלי בידוק.
עבדאללה אבו מערוף: כן, מובן.
ישראל אייכלר: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.
יוסף ג'בארין: קיבלנו תשובה.
עבדאללה אבו מערוף: השאלות המעליבות, השאלות המשפילות ששואלים אותם, אתה מבין יותר טוב ממני איזה שאלות אתם שואלים שם את הבחורות, את האנשים, את הילדים הקטנים, אותי, איזה שאלות, לא רק מעליבות.
עבדאללה אבו מערוף: הייתי רוצה פעם אחת שמישהו מכם שאין לו שיקול אחד, שיעמוד וישמע את השאלות האלה, איזו הרגשה השאלות ייתנו לו.
ישראל אייכלר: דוקטור מערוף, אני רוצה להודות לך על הדברים.
ישראל אייכלר: אין ספק שכולנו, כולל אנשי אל על, כולל אנשי נתב"ג, כולל אני וכולל אתה - - -
עבדאללה אבו מערוף: וסליחה.
עבדאללה אבו מערוף: באמת סליחה.
עבדאללה אבו מערוף: אבל זה כואב מאוד.