GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: מה זה 640 שקלים?
<רבקה לפינר: בעורכי דין.
<רבקה לפינר: זה סדר גודל דומה.
ישראל אייכלר: אני רק רוצה להגיד דבר אחד.
<ליאור אשכנזי: רגע, סליחה, מתמחה שמתבקש לגשת לבחינות נדרש לשלם ללשכה - על פי כלכליסט – 1,180 שקלים הכוללים 420 שקלים עבור הבחינה בכתב, 100 שקלים עבור הבחינה בעל פה ו-660 שקלים אגרת קבלה ללשכה.
ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד משהו על ההבדל בין שלושת המקצועות האלה לבין רבנות ודיינות.
ישראל אייכלר: היום שמעתי בבוקר שאראלה מספרת למישהו שהוא הרוויח 250,000 שקלים והוא אומר "יופי שעשיתי מנוי.
ישראל אייכלר: שמעתי לעשות מנוי ועשיתי מנוי".
ישראל אייכלר: שאלתי את עצמי, רגע, למה לא להרים קמפיין לכל האנשים שעשו מנויים ולא זכו.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, הסיכוי להיות דיין, לקבל את ה - - -
<ליאור אשכנזי: זה כמו הסיכוי שאראלה תתקשר.
ישראל אייכלר: זה מה שרציתי להגיד.
<רבקה לפינר: אבל רואי החשבון הסיכוי עוד יותר קטן.
<ליאור אשכנזי: רואה חשבון זה גם סיכוי מאד קטן.
<רבקה לפינר: סיכוי קלוש.
<רבקה לפינר: זה 10% עוברים נדמה לי.
<ליאור אשכנזי: אחוז העוברים שם הוא 12%, כן.
<רבקה לפינר: כן, אחוז העוברים זה 12% בראיית חשבון.
<רבקה לפינר: ומדובר על כל בחינה שצריך לעשות לפחות בין - - -
<שלומית אבינח: שעוברים בפעם הראשונה.
ישראל אייכלר: לא, אני אלך עוד יותר רחוק.
<קרן-אור עמר: פה זה 70%, אז המצב טוב.
ישראל אייכלר: רבי משה, הרב דגן, הם דיברו על הסיכוי לעבור את הבחינה.
ישראל אייכלר: אני מדבר על הסיכוי להתמנות לדיין, אז אפילו אראלה לא תעזור.
<משה דגן: לזה צריך שיוך.
<רפאל מזרחי: אגב הרב אייכלר, אתה לקחת לנו שישה בוחנים במינויים הגדולים עכשיו, אז שישה בוחנים נעלמו לנו בבחינות האחרונות והם יושבים בבתי הדין הרבניים.
ישראל אייכלר: כן, זה דיינים.
<ליאור אשכנזי: הם לא יכולים לעשות כפל?
<ליאור אשכנזי: כאילו עבודה נוספת, השלמת הכנסה.
ישראל אייכלר: אם כבר הפרוטוקול פתוח, אני רוצה להגיד משהו.
ישראל אייכלר: הרב משה, אתה מנכ"ל הרבנות, אני רוצה שתדע את זה.
ישראל אייכלר: ראינו במינוי הדיינים האחרון משהו שכל ספרי המוסר יכולים לכתוב על זה.
ישראל אייכלר: היו אנשים שעשו שתדלנות מכאן ועד להודעה חדשה.
ישראל אייכלר: שנים רבות, ימים ולילות - אני לא מדבר על מבחנים, אני מדבר על אלה שכבר עברו את כל המבחנים - בשביל להגיע לסיכוי שאולי הם ייבחרו.
ישראל אייכלר: והיו כאלה שברגעים האחרונים, במקרה או נוספו שלושה דיינים, הם יכלו לישון בבית על המיטה כמעט והם נהיו דיינים.
ישראל אייכלר: אז אמרתי לכל האנשים, אתם רואים, אם נגזר על מישהו משמיים שהוא יהיה דיין, אז לא יעזור שום דבר, פתאום יתהפך הכל והוא יהיה.
ישראל אייכלר: ואם לא נתמזל למישהו, הוא יכול להיות קרוב של סבתא שלו וכל הלחצים מכל הצדדים והוא לא יהיה.
ישראל אייכלר: כך שמבחינתי תשלום האגרה למבחן, זה ממש כמו לקנות כרטיס פיס או לוטו.
ישראל אייכלר: בואו נלך יותר רציני.
ישראל אייכלר: לגבי התשובון, שהיה מדובר שיש תופעה כזאת במקומות האחרים, שנותנים פתרון למבחן עד שבוע לאחר הבחינה.
ישראל אייכלר: זאת אומרת התשובות, לא הציון.
<משה דגן: כן, אז אני רק רוצה לומר שנראה לי שהוועדה לא הבינה פה את הכוונה או שהייתה פה איזו שהיא טעות.
<משה דגן: אין כוונה לפרסם פתרון בית ספר באתר.
<משה דגן: זה לא מקובל.
<משה דגן: יש כוונה שכן יהיה פתרון - - -
<שלומית אבינח: דובר שכן יהיה.
<משה דגן: אז אני מצהיר פה שלא יהיה מצב שאנחנו מפרסמים פתרון בית ספר, כי אני חושב שזה יכול רק לגרוע.
<משה דגן: בהחלט מה שכן אני חושב שצריך לעשות, פתרון בית ספר לא יופץ, כי זה לא נכון לעשות - - -
ישראל אייכלר: אתה אומר לי פתרון בית ספר, כאילו למדתי בבית ספר.
ישראל אייכלר: לא שמעתי על - - -
<משה דגן: בבגרויות לצורך העניין - - -
<ליאור אשכנזי: בבגרויות יכולת השאלות הן שונות לגמרי.
<ליאור אשכנזי: פה מניין השאלות הוא - - -
ישראל אייכלר: מה זה התשובון הזה – להגיד לאנשים אם ענית תשובה א', הצלחת.
ישראל אייכלר: ענית תשובה ב' – לא הצלחת.
<משה דגן: זה לא מבחן אמריקאי, זה העניין.
<משה דגן: במבחנים האמריקאיים זה אולי יותר חד-חד משמעי.
<משה דגן: פה זה מבחן פתוח.
<משה דגן: הרב אייכלר, לסבר את האוזן, יש לנו בחינות של 70 עמודים שאנשים כותבים 8 שעות.
<משה דגן: 70 עמודים.
<משה דגן: על הבחינות.
<משה דגן: אז זה לא לעניין.
<משה דגן: אני לא מתכוון לפרסם את זה, כי זה רק ייצור - - -
<ליאור אשכנזי: יש ראשונים, יש אחרונים.
<משה דגן: אז לכן אמרתי שכנראה או שהדברים יצאו מהקשרם, או שנאמרה - - -
ישראל אייכלר: לא, לא, אני אגיד לך משהו.
ישראל אייכלר: אגב, כמה זמן אתה כבר עוסק בבחינות של הרבנות בנושא?
<משה דגן: חודשיים וחצי.
<ליאור אשכנזי: מרגע כניסתו לתפקיד.
ישראל אייכלר: הוא מדבר כאילו הוא כבר 20 שנה במערכת.
<ליאור אשכנזי: הוא למד את זה על בוריו.
ישראל אייכלר: אנחנו כבר שנתיים עוסקים בזה, כמה זמן?
ישראל אייכלר: ועוד לא קלטנו.
<משה דגן: אני רואה את זה כמחמאה.
ישראל אייכלר: אני אמרתי את זה כמחמאה, אבל רציתי להגיד משהו.
<שלומית אבינח: יש פה את הפרוטוקולים של הדיונים הקודמים.
ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך משהו לגבי התשובות.
<משה דגן: אני יודע, ראיתי את זה.
<משה דגן: לכן אמרתי אחד מהשניים, או שהייתה פה אי הבנה, או שהדברים נאמרו ולא נשקלו מספיק.
<משה דגן: מבחינתי, פתרון בית ספר לא יפורסם, הוא יישאר ב - - -
ישראל אייכלר: טוב, בסדר, הרב משה, אתה לא צריך להאריך בזה.
ישראל אייכלר: אני אגיד לך מה אני ראיתי.
ישראל אייכלר: אני באמת לא תופס כל כך מהר כמוך והלכתי לבחינות שם של הרבנות, של ההלכה בכמה מקצועות.
ישראל אייכלר: לקחתי את הדף של השאלות וראיתי את השאלות ושאלתי את עצמי.
ישראל אייכלר: אני יודע לענות כמעט על כל השאלות בלי שנבחנתי, אבל כתוב שם תביא את המקורות הראשונים והאחרונים מי בעד ומי נגד והנימוקים.
ישראל אייכלר: או, זה כבר - - -
<ליאור אשכנזי: יש פלפול.
<ליאור אשכנזי: צריך לפלפל גם.
<ישראל הנאו: איך אפשר לפרסם דבר כזה?
ישראל אייכלר: איך אפשר לפרסם?
ישראל אייכלר: הוא צריך פשוט לפרסם - - -
<ישראל הנאו: את הצורה שהבן אדם הגיש את הבחינה.
<ישראל הנאו: זה לא משהו שאפשר.
ישראל אייכלר: אני למדתי את זה תוך כדי סיור.
<שלומית אבינח: לא, אבל אני אומרת, כן אם הבן אדם 100 פעמים חוזר על אותה שאלה ו-100 פעמים, לא 100, אבל - - -
ישראל אייכלר: לא כל אחד עונה באותה צורה.
<שלומית אבינח: ואתה עונה 4 פעמים אותה טעות ואי אפשר לראות את המבחן ואי אפשר לצפות בו ואי אפשר לראות את הטעויות, אז כל שאלה שחוזרת כל הזמן הוא יענה טעות.
<משה דגן: אז אני רוצה לתת לך איזה מענה אנחנו מתכוונים לתת בעניין הזה.
ישראל אייכלר: אולי רק את התשובות הסופיות.
ישראל אייכלר: זאת אומרת אתה לא יכול לתת בתשובון את כל התשובות של כל הראשונים והאחרונים, כי אחרת תצטרך - - -
<שלומית אבינח: כן, אבל זה דובר.
<שלומית אבינח: אני יכולה לצטט פה מהפרוטוקול – דיברו שיש שאלות שחוזרות.
<שלומית אבינח: יכול להיות שבן אדם שנכשל פעם, פעמיים, שלוש, והשאלה הזאת חוזרת והוא כל הזמן עונה את אותה טעות, כי הוא לא יודע מה התשובה הנכונה.
<שלומית אבינח: אז שוב, אני לא נבחנתי, אין לי שום רקע בזה, אבל אני יודעת איך זה באקדמיה.
<משה דגן: יפה, אז אני אגיד לך איפה אנחנו יכולים לעזור.
<משה דגן: תראי, אני יכול לומר לך שכאחד ש - - -
ישראל אייכלר: באקדמיה צריכים להביא את כל הדעות לכאן ולכאן?
<שלומית אבינח: באקדמיה יש בסיס לתשובה, בטח.
<שלומית אבינח: גם בבגרות.
<ליאור אשכנזי: אבל מה השינוי אם את כותבת באקדמיה?
<ליאור אשכנזי: את יכולה לכתוב, את יכולה להתחיל את התהליך בכלל מקטע של הגהה ראשונה או פתיחת ה - - -
<שלומית אבינח: אבל יש לך באקדמיה בנק שאלות ובנק תשובות.
<ליאור אשכנזי: בנק שאלות זה קיים, אין ספק.
<שלומית אבינח: בנק שאלות ובנק תשובות.
<שלומית אבינח: גם בקידום וב-IQ ובכל אלה - - -
<ליאור אשכנזי: לא, אבל יש הבדל גדול בין קידום לבין שאלות הלכתיות.
<שלומית אבינח: ברור שקידום זה מסחרי.
<ליאור אשכנזי: לא, כי פה השאלות הן באמת שאלות שההלכה היא - - -
ישראל אייכלר: שהיא מורכבת מאד.
ישראל אייכלר: אני נוטה לקבל את הדעה הזאת, אבל לא באופן קיצוני, הווה אומר ככה: אני לא רוצה שאתם תפרסמו את כל הראשונים והאחרונים ואת כל הסיפורים ואת כל הפלפולים, אבל יכול להיות שאת השורה התחתונה – מותר, אסור, כן, לא – זה וודאי אתם יכולים לפרסם.
<משה דגן: אז אוקיי, אז אני רוצה לומר ככה לוועדה: אנחנו כרגע לא מתכוונים לפרסם את הפתרון בית ספר, גם לא בעוד שבוע, כמו שהייתה שם לכאורה איזו שהיא התחייבות.
<משה דגן: אני אגיד לכם, ככל שאנחנו באים וממסדים את הליך הערעור, אז ברור לכם שכדי שהערעור באמת יהיה רלבנטי, אנחנו נצטרך לבקש מהבודקים, וזה בעצם מר מזרחי, נכון?
<משה דגן: אנחנו מתכוונים לבקש מהבודקים שיציינו בהערות על גבי המבחן מה בעצם היה חסר בתשובה, כדי שהמערער - - -
<קריאה: אבל זה קיים כבר.
<משה דגן: לא, לא עקבי, בסדר.
<שלומית אבינח: אבל הנבחן יכול לראות - - -
<משה דגן: רק תני לי לסיים.
<שלומית אבינח: סליחה, סליחה.
<משה דגן: אנחנו מדברים על מצב שהדברים יהיו שקופים לטובת המערער.
<משה דגן: עכשיו מה קורה?
<משה דגן: ברגע שאתה מפרסם פתרון בית ספר ופתרון בית הספר הוא לא מאה אחוז, אז זה מתכון בטוח לכאבי בטן לאותם נבחנים.
<משה דגן: אותם נבחנים יבואו ויגידו אבל בפתרון כתבת ככה.
<משה דגן: צריך להבין שהבודק, מאחר שמדובר פה במבחנים שיש פה מלל פתוח, בעצם זה מלל חופשי, אז העניין הזה בעצם לא יכול לקבל ביטוי מושלם אם אתה מפרסם פתרון בית ספר.
<משה דגן: ויש פה מאד מאד את העניין של ההתרשמות ושיקול הדעת של הבודק.
<משה דגן: הבודק יודע לפעמים להסתכל בין השורות האם הנבחן מכיר את החומר, יודע והוא שגה פה בסימן כזה או אחר, או שהוא בכלל לא.
<משה דגן: או שהוא שגה בסעיף, או סגנון כתיבה, או שממש הבן אדם לא - - -
ישראל אייכלר: אבל יש פה פתח, הרב דגן.
ישראל אייכלר: חייבים למצוא פה איזה פתרון.
ישראל אייכלר: כי יש פה פתח לבעיות.
ישראל אייכלר: אני יודע על כל מיני ועדות שנותנות ציונים.
ישראל אייכלר: על אותן שאלות ואותן תשובות ועדה אחת מחמירה יותר, בוחן אחד מחמיר יותר, בוחן אחד מחמיר יותר.
<משה דגן: לכן יש את השקלול.
ישראל אייכלר: בדיוק, ובשקלול הזה יש מקום לאי הבנות ולאי יושר.
<משה דגן: למה אי יושר?
ישראל אייכלר: כי יכול להיות שאיזה בוחן רוצה.
ישראל אייכלר: הבוחר הזה רוצה להקל - - -
<משה דגן: בודק לא יודע מי הנבחן.
<משה דגן: הבודק לא מקבל שמות.
ישראל אייכלר: זה ברור לי, אבל יכול להיות שהוא בוחן כזה שהוא מקל מדי.
ישראל אייכלר: בוחן שהוא מחמיר מדי.
<משה דגן: אז לכן יש את השקלול.
<משה דגן: אז יש מנגנונים ש - - -
ישראל אייכלר: אבל אם יהיה לנבחן את המסמך, הוא יוכל לראות בעצמו.
<שלומית אבינח: הם ציינו שגם לא מראים להם את המבחן פיזית.
ישראל אייכלר: טוב, אני חושב שצריך לתת את הדעת עוד פעם לעניין הזה – מה כן אפשר לפרסם.
ישראל אייכלר: אתם צודקים שאי אפשר לפרסם את כל התשובות.
<משה דגן: אני אגיד לכם, בבגרויות כשמפרסמים ציונים זה או במתמטיקה, אלגברה, לצורך העניין אנגלית ומבחנים אמריקאים.
<משה דגן: במבחנים עם שאלות פתוחות אין פתרון בית ספר שמפורסם.
<שלומית אבינח: בטח שמפרסמים.
<משה דגן: אין פתרון בית ספר שמפרסמים.
<שלומית אבינח: תראה באנקורי, בידיעות.
<שלומית אבינח: יום למחרת.
ישראל אייכלר: יש עוד שאלות?
ישראל אייכלר: אנחנו נרצה לתת לעוד אנשים, הרב משה.
<משה דגן: לאגרות התייחסנו.
<משה דגן: נמצאת פה קרן אור, הסמנכ"לית של מרמנת.
<משה דגן: אנחנו רוצים שתתייחסי.
ישראל אייכלר: טוב, בואו ניתן לאחרים לדבר.
ישראל אייכלר: אתה דיברת.
ישראל אייכלר: אם תהיה חבר כנסת אתה תלמד שאת כל מה שאמרת בשלושת רבעי שעה תצטרך להגיד בשלוש דקות.
<שלומית אבינח: בעיתון.
<משה דגן: אם לא היו עוצרים אותי ומפריעים לי באמצע.
<משה דגן: סתם, אני צוחק.
ישראל אייכלר: גם פה מפריעים, אל תדאג.
<שלומית אבינח: יחידה אחת, יחידה שתיים.
ישראל אייכלר: הרב הנאו, מה אתה יכול לחדש לנו?
<ישראל הנאו: אין לי מה להוסיף.
ישראל אייכלר: אין מה להוסיף.
ישראל אייכלר: הרב מזרחי, איך אתה רואה את החידושים עם המרמנת?
ישראל אייכלר: אתה שמח?
<רפאל מזרחי: אנחנו שבעי רצון מהמהלך שנכנסנו אליו.
<רפאל מזרחי: אחרי התלבטויות והרבה התחבטויות בעניין הזה, בסוף יצאנו למהלך הזה ואנחנו די מרוצים ושמחים שהסיפור הזה של הרישום וניהול הבחינות נמצא בידי חברה מקצועית.
<רפאל מזרחי: לגבי כל השכלולים של האינטרנט וכל הדברים האלה, אנחנו כמובן מברכים על זה, אבל יחד עם זה, אנחנו תמיד מתחשבים באברכים, שאין להם שום גישה לאינטרנט.
<רפאל מזרחי: לכן אני חושב שהמכתבים מהדואר שייצא, צריכים לצאת באותה זריזות ולייעל את זה.
ישראל אייכלר: אבל הטלפונים מאד חשובים במקרה הזה.
ישראל אייכלר: אתה העלית נקודה מאד חשובה.
ישראל אייכלר: קיבלתי הרבה הרבה פניות, כולל הבוקר בווטסאפ, שרוב הנבחנים אין להם אינטרנט ולכן צריך לתת להם מענה טלפונים, בקודים, או איך שאתה רוצה כמובן, כי אתה יודע, הדואר, החליפו את הסמל של הדואר לצב במקום הצבי.
ישראל אייכלר: הורידו את ה-י', אז נשאר צב ישראל ואי אפשר לחכות להם.
<רפאל מזרחי: אני חושב שקוד טלפוני זה דבר מאד חשוב ויחד עם זה חשוב גם לאדם לקבל את המכתב, כי המכתב - - -
ישראל אייכלר: כן, כן, כן, אחר כך.
ישראל אייכלר: אבל קודם בטלפון.
ישראל אייכלר: אתם חייבים לעשות משהו, איזה מענה טלפוני, בהנחה שרבים, אם לא רוב מהנבחנים לא מסתכלים באינטרנט.
<משה דגן: במבחן המציאות, שאנחנו אומרים לאנשים שאי אפשר לקבל בטלפון ויצאו מכתבים, בסוף כולם מגיעים לאינטרנט, הרב אייכלר.
<משה דגן: אם זה חבר, אם זה שכן.
<משה דגן: היה חשש שהם לא יירשמו ומסתבר שכולם נרשמו.
<משה דגן: אני רק רוצה לסבר את האוזן מבחינת נתונים.
<משה דגן: הרי באנו ופיצלנו מועד אחד לשניים.
<משה דגן: חשבנו שאם היו 2,500 נבחנים במועד ניסן, אז יהיו בערך 3,000 נבחנים נניח לצורך העניין במועד הקרוב, אז יהיו 1,500 פה ו-1500 במועד תשרי.
<משה דגן: ומסתבר שיש לנו 2,500 נרשמים שמתוכם 1,900 שילמו.
<משה דגן: אז אנחנו רואים שכל הזמן יש עלייה וכולם משתמשים באינטרנט וכל אחד יש לו חבר שיש לו את הממשק הזה והוא יוכל לקבל את המענה.
ישראל אייכלר: אני אגיד לך, יש החלטת ממשלה כוללת – אני הזכרתי את זה בוועדה הזאת – שכל דבר שמעבירים לאינטרנט, היה לנו בדיון על המעונות במשרד הכלכלה – חייב לאפשר גם פקס ודואר רגיל.
<משה דגן: ככל שאין בעיה של - - -
ישראל אייכלר: לא, לא, לא, אפילו שיש אינטרנט.
<משה דגן: לא, ככל שאין בעיה של הזדהות.
<ליאור אשכנזי: בכל מקום שיש פקס חייב להיות דואר אלקטרוני.
<שלומית אבינח: בדיוק ההיפך.
<ליאור אשכנזי: לא, זאת ההחלטה.
ישראל אייכלר: לא, ההחלטה היא במקום שיש - - -
<ליאור אשכנזי: פקס, חייב שיהיה דואר אלקטרוני.
ישראל אייכלר: לא, אבל במקביל יש החלטה אחרת, שאיפה שיש דואר אלקטרוני צריך להישאר גם פקס ודואר.
ישראל אייכלר: אבל אני אומר פה את העניין של הטלפון.
<משה דגן: צריך לדעת לאיפה הפקס הזה יגיע.
ישראל אייכלר: הרב דגן, חייבים למצוא אמצעי טכני למענה טלפוני עם קוד.
ישראל אייכלר: כמו שהפקיד בבנק יכול לענות לי, אתם יכולים לענות.
<שלומית אבינח: זה מוקד גם.
ישראל אייכלר: זה פשוט עניין טכני.
<משה דגן: בסדר, נבדוק את זה.
<רבקה לפינר: אין אפשרות לשירות אולי אוטמטי אפילו, בלי - - -
<משה דגן: נבדוק את זה.
<רבקה לפינר: אוטומטי.
<רבקה לפינר: נותנים את הקוד ואוטומטית אתה מקבל את התשובה.
ישראל אייכלר: אז הרב רפאל, מתי יקבלו את התשובות ה-500 האחרונים של ניסן?
ישראל אייכלר: תגיד לי תאריך.
<משה דגן: אל תגיד.
ישראל אייכלר: אז בשביל מה התכנסנו?
<משה דגן: לא, כי אני לא רוצה להתחייב על מה שאני מסביר לכם.
ישראל אייכלר: הסברת מאד יפה, אבל לפי החישוב שלך אם הצלחת 2,000, אז את ה-500 האחרים אתה יכול לעשות מיד.
<משה דגן: אז אנחנו נמצאים עכשיו עם האגוז הקשה קצת.
<משה דגן: אני מסביר, יש לנו פה בעיה שלא היו לי בודקים שיכולתי לעמוד ולהתקשר מולם.
<משה דגן: בדקה האחרונה, לא בדקה, בוא נאמר בחודש האחרון היינו צריכים לבוא וליצור התקשרויות חדשות.
<משה דגן: הבודקים קיבלו את זה קצת באיחור ואז נתקלנו בכל מיני בעיות כאלו נקודתיות.
<משה דגן: והיו גם בוחנים שקצת פישלו.
<משה דגן: בקיצור, אתה עומד מול 40 אנשים שצריכים לבוא ולתת לך מענה ולא תמיד אתה מקבל מכולם את המענה המחייב וזה יקבל ביטוי בציוני האיכות שלהם, אם הם מתמודדים במכרז הקרוב.
<משה דגן: מתוך אחריות אני אומר לך, אני לא מוכן שהוא ייתן תאריך.
<משה דגן: אנחנו נעשה את המקסימום.
<משה דגן: אני יכול לומר לך שיש שלושה אנשים שרצים מול הבודקים, פשוט ברכבים, כדי שהדברים יקבלו - - -
ישראל אייכלר: מתי הבודק האחרון קיבל את המבחנים האחרונים?
<משה דגן: הבודק האחרון קיבל את המבחנים לפני 10 ימים.
ישראל אייכלר: זאת אומרת שיש לו עוד 20 יום לפי הסדר של 30 יום.
<משה דגן: לא, אבל אנחנו עומדים מולם שיעשו את זה במקסימום האפשרי, כי הסתבר שבודק אחד נשלח לו החומר והוא אומר לא קיבלתי וכולם היו בטוחים שהוא קיבל.
<משה דגן: שוב, אני לא רוצה להיכנס פה לכל ה - - -
ישראל אייכלר: הוא לא טרח להרים טלפון להגיד לא קיבלתי?
ישראל אייכלר: אם במכולת אשתו הייתה מזמינה ולא הייתה מקבלת את הלבן הוא היה מצלצל – אדוני, למה לא שלחת?
<משה דגן: הרב אייכלר, אז אני לא רוצה לרדת פה לכל הרזולוציות, כי זה סתם.
<משה דגן: לא נגיע ל - - -
ישראל אייכלר: אז בוא ניתן 20 יום, בסדר?
<משה דגן: אני מאמין שבעזרת השם, בשאיפה ל-20 יום אפשר להגיד את זה.
<משה דגן: בסדר?
ישראל אייכלר: אז לפחות את זה, כי אנחנו לא יכולים.
ישראל אייכלר: בסופו של דבר אמרתי לך גם בטלפון, אנחנו מייצגים את הנבחנים ולא את המערכת ואתה באופן טבעי מדבר כל הזמן על הבעיות של המערכת.
ישראל אייכלר: את הנבחן זה לא מעניין.
ישראל אייכלר: המערכת צריכה להיות מאורגנת לקראת - - -
<משה דגן: אני מקווה שאנחנו נפתיע אתכם וזה יגיע לפני.
ישראל אייכלר: אשריך.
<ישראל הנאו: גם במבט של הנבחנים צריך להסתכל על מה שכן קרה פה בחצי שנה האחרונה.
ישראל אייכלר: הסתכלנו.
ישראל אייכלר: אלפי אנשים נסעו היום באוטובוסים בזמן.
ישראל אייכלר: הכל היה בסדר.
<ישראל הנאו: נכון.
<ישראל הנאו: לא, אני אומר, צריך להסתכל על זה שהיום אנשים יכולים להירשם.
ישראל אייכלר: נתתי לרב דגן לספר את זה בהרחבה והוא סיפר את זה ויפה וזה התנהל יפה וגם הייתי שם במבחן וראיתי איך זה עובד.
ישראל אייכלר: מאד מאד - - -
<משה דגן: אגב, אתם מוזמנים להגיע ב-4 באוגוסט כדי להתרשם מזה.
<משה דגן: אני אתן לקרן לספר, אני לא אגנוב לה את ההצגה.
ישראל אייכלר: אז בוא, ניתן באמת את זכות הדיבור.
ישראל אייכלר: אנשים באו.
ישראל אייכלר: קרן-אור עמר, משנה למנכ"ל חברת מרמנת.
<קרן-אור עמר: נכון.
<קרן-אור עמר: שלום.
<קרן-אור עמר: קודם כל נעים מאד להיות פה ואני באמת שמחה לתת את השירות לרבנות וכמובן לנבחנים בסופו של דבר.
<קרן-אור עמר: בנושא הציונים, לנו אין כל קשר למעט העובדה שאנחנו מפרסמים אותם באתר שלנו.
<קרן-אור עמר: לגבי השימוש באינטרנט, גם בנוגע לרישום וגם בנוגע לתשלום, יש להם ארבע אפשרויות להירשם.
<קרן-אור עמר: אני כן מאמינה אגב שהאפשרות הטובה ביותר היא רישום באינטרנט.
<קרן-אור עמר: הם יכולים להירשם באינטרנט, בפקס, במייל ו/או בטלפון.
<קרן-אור עמר: כלומר, כל ארבע האפשרויות פתוחות בפניהם.
<קרן-אור עמר: לגבי מתן הציונים, לא נדרשנו לזה עד עתה.
<קרן-אור עמר: נבחן את האופציה.
<קרן-אור עמר: אני לא בעד שיענו טלפונית, אלא איזה שהוא מוקד ממוחשב אולי, בעזרת קוד שיכול לתת את הציון.
ישראל אייכלר: זה הכי טוב.
<קרן-אור עמר: אני מסכימה.
<קרן-אור עמר: באיזה שהוא קונספט.
<קרן-אור עמר: צריכה לבחון את האופציה הזו ואת עלותה ולראות איך אנחנו יכולים לתת את השירות הזה.
<קרן-אור עמר: אנחנו בעד להרחיב ולתת שירות יותר טוב.
ישראל אייכלר: היום, כרגע, כמה שעות אתם נותנים בכל יום לתשובות בטלפון במרמנת?
<קרן-אור עמר: משמונה עד ארבע, כמו שכתוב במכרז.
<קרן-אור עמר: כל יום, כן.
<קרן-אור עמר: עמדנו בכל הנושא של הפניות, גם במועד הרישום, גם במועד התשלום.
<קרן-אור עמר: כמובן בימים האחרונים של התשלום היו שיחות שננטשות ולכולם חזרנו.
<קרן-אור עמר: לא שמענו במועד הזה תלונות על נבחנים שלא הצליחו להשיג אותנו, להבדיל מהמועד הקודם שכן הייתה בו מצוקה.
ישראל אייכלר: אם עושים מבחנים למשרדים אחרים בנושאים אחרים, נכון?
<קרן-אור עמר: בוודאי.
ישראל אייכלר: איך זה עובד שם, העניין של הבוחנים והבחינות וההעברות אלה, הקטע הזה שלא שייך ל - - -
<קרן-אור עמר: אנחנו עושים בחינות למבוגרים עבור משרד החינוך, האגף לבחינות מבוגרים.
<קרן-אור עמר: אנחנו מעבירים להם תוך 24 שעות עם שליח.
<קרן-אור עמר: אין אלמנט של סריקה.
ישראל אייכלר: 24 שעות אחרי המבחן אתם כבר מעבירים למשרד החינוך שישלח ל - - -
<קרן-אור עמר: לא למשרד החינוך.
<קרן-אור עמר: אנחנו מעסיקים את הבוחנים במקרה הזה.
ישראל אייכלר: נו, אתם מעבירים מיד, וכמה זמן אתם נותנים לבוחן?
<דנה זוהר: אבל במקרה זה אנחנו לא צריכים לסרוק, מה שפה יש אלמנט של סריקה.
ישראל אייכלר: כמה זמן זה הסריקה?
<קרן-אור עמר: כמה ימים.
<דנה זוהר: אנחנו מפרסמים ציונים תוך חודשיים מיום הבחינה האחרון.
ישראל אייכלר: חודשיים.
<קרן-אור עמר: מיום הבחינה האחרון.
<קרן-אור עמר: אבל יש מועד.
<קרן-אור עמר: חשוב לציין שזה מועד שהוא מקביל למועד בחינות הבגרות, שהוא בערך חודש וחצי, חודשיים.
<קרן-אור עמר: זאת אומרת מי שנבחן בבחינה הראשונה מחכה כארבעה חודשים נגיד, כי אנחנו מפרסמים את כל הציונים ביחד.
ישראל אייכלר: אבל יש לכם אפשרות טכנית מהיום האחרון של הבחינה עד – כמה אמרת?
<קרן-אור עמר: חודשיים.
ישראל אייכלר: אני שואף שזה יגיע גם לרבנות.
<דנה זוהר: אבל משך ימי הבחינה שלנו הם יותר ארוכים.
<דנה זוהר: אנחנו חודש וחצי - - -
<קרן-אור עמר: כן, פה זה מרוכז.
ישראל אייכלר: בסדר, מה זה משנה?
ישראל אייכלר: זה עניין טכני.
<קרן-אור עמר: זה לא משנה.
<קרן-אור עמר: מהמועד האחרון עד המועד האחרון.
<קרן-אור עמר: מסכימה.
<ליאור אשכנזי: התהליך של הבודקים הוא תהליך יותר ארוך מאשר - - -
ישראל אייכלר: תוך כמה זמן אתם חושבים המענה הממוחשב יוכל להתחיל לפעול?
<קרן-אור עמר: של מה?
ישראל אייכלר: של הציונים, שתעשו מענה ממוחשב.
<קרן-אור עמר: נדרשתי לזה לפני שתי דקות.
<קרן-אור עמר: תן לי לבחון.
<קרן-אור עמר: מבטיחה להחזיר תשובה לרב דגן, איך אנחנו יכולים לתת פתרון.
ישראל אייכלר: והרב דגן יעביר לנו לוועדה את התשובות מתי.
ישראל אייכלר: כי אני חושב שזה גם עקרוני, לא רק טכני, שאדם יוכל לקבל תשובות בטלפון ולא יצטרך לבקש מחבר שיש לו אינטרנט לקבל את התשובות.
<קרן-אור עמר: עדיין אני מוכרחה להגיד, האופציה הטובה ביותר היא דרך האינטרנט ואין כמעט אנשים שלא מוצאים את הפתרון לאינטרנט.
<קרן-אור עמר: הם נכנסים דרך הכולל, הם נכנסים – איך אתה אומר – אצל חבר כזה או אצל חבר אחר.
ישראל אייכלר: את זה אני יודע.
ישראל אייכלר: אני אמרתי, יש החלטת ממשלה, אבל אצלי זה גם עניין עקרוני ולא רק אצלי, אצל הבוחרים שלי ואצל האנשים הרבנים, שחייבת להיות אפשרות לא להיות חייבים להשתמש באינטרנט.
<קרן-אור עמר: בסדר גמור.
<קרן-אור עמר: אנחנו נבחן את האופציה הזו.
ישראל אייכלר: גם בבנק למשל.
ישראל אייכלר: אגב, מי שמגיל 60 ומעלה, בכלל אין לו כל כך.
ישראל אייכלר: אפילו בבנק אני עוד מדבר עם הפקיד בטלפון, לא דרך האינטרנט, כי זה כבר עניין של גיל.
ישראל אייכלר: אני מקווה שאין פה אנשים בגילי, שלא יגידו - - -
<משה דגן: אבל הרב אייכלר, יש בכל מצב את המכתבים.
ישראל אייכלר: מכתבים זה בעיה.
ישראל אייכלר: על מכתבים אני לא סומך.
<שלומית אבינח: אני חיכיתי לרישיון נהיגה, כרטיס, חודש וחצי.
ישראל אייכלר: חודש.
<שלומית אבינח: חודש וחצי.
<קרן-אור עמר: זה נכון, הדואר בעייתי.
<קרן-אור עמר: אנחנו נתקלים בנושא של הדואר גם אצל מי שמבקש לשלם בשוברים.
<קרן-אור עמר: אז אולי כדאי בוועדה הבאה לקרוא לדואר.
ישראל אייכלר: לא, לא, לדואר אנחנו לא קוראים, כי עד שהם יגיעו יעבור - - -
<ליאור אשכנזי: הרב אייכלר, לגבי למסור נתונים בטלפון, אני חייב להגיד משהו.
<ליאור אשכנזי: הייתה לנו את האפשרות הזאת במערכת הקודמת של הרבנות הראשית לישראל, אבל פשוט המערכת הזאת קושרה לתעודת זהות.
<ליאור אשכנזי: נכון להיום שינינו את הפאזה החשיבתית, שכל אדם מקבל קוד ולא תעודת זהות.
<ליאור אשכנזי: אנחנו נצטרך לבחון.
<ליאור אשכנזי: האפשרות הזאת קיימת, אנחנו פעלנו בה מקדמת דנן.
<ליאור אשכנזי: אנחנו נצטרך לבחון את האפשרות של שיוך של קוד אל מול פרסום התוצאה.
<ליאור אשכנזי: אנחנו מבטיחים לתת תשובות.
ישראל אייכלר: כן, אני מחכה לתשובות.
ישראל אייכלר: זה יהיה ייעול גדול מהם, הרב דגן.
ישראל אייכלר: כל מה שאמרת עד עכשיו עשו קודמיך.
ישראל אייכלר: זה יכול להיות חידוש שלך, העניין של הטלפון.
<משה דגן: אני לא אתייחס לזה.
ישראל אייכלר: לא אמרתי שאתה צריך להתייחס.
ישראל אייכלר: לא שאלתי שאלה.
<משה דגן: מקל ופטיש, זה הדבר.
ישראל אייכלר: בשבוע שעבר שאלתי את ראש הממשלה שאלה במליאה והוא ראה שזו לא שאלה, אלא אמירה, אז הוא אמר – על שאלות כאלה מוסיפים בסוף את המילה האמנם?
ישראל אייכלר: טוב, אני רוצה לתת למשרד האוצר, לגברת לפינר, סגנית בכירה לממונה על הכנסות המדינה.
<שלומית אבינח: גם למשרד הדתות, על המחשוב, הקישור.
ישראל אייכלר: הוא דיבר.
ישראל אייכלר: ליאור.
<ליאור אשכנזי: כבודה של בת מלך פנימה.
<ליאור אשכנזי: קודם כל.
ישראל אייכלר: זיהיתי אותך עם מרמנת, סליחה.
<ליאור אשכנזי: אני לגמרי טוב לי.
<קרן-אור עמר: אנחנו מוכנים לקלוט אותך.
<ליאור אשכנזי: שמעת?
<ליאור אשכנזי: הם מוכנים לקלוט אותי.
ישראל אייכלר: אז אני רוצה להגיד משהו, ליאור.
ישראל אייכלר: אני לא יודע, אתה ישבת פה בישיבות הקודמות.
ישראל אייכלר: אתה דיברת שאתם יכולים לעלות לאוויר עד?
<ליאור אשכנזי: עד חודש מאי.
ישראל אייכלר: ועליתם?
<ליאור אשכנזי: לא עלינו לאוויר.
<ליאור אשכנזי: אני אגיד לך מה קרה.
<ליאור אשכנזי: החלפנו את כל תשתיות המחשוב ברבנות הראשית.
<ליאור אשכנזי: התקנו מערכות מחשוב חדשות.
<ליאור אשכנזי: היו שינויים פיזיים בהנהלת הרבנות הראשית.
<ליאור אשכנזי: היו שינויים חשיבתיים על מול המשרד לשירותי דת כרגולטור.
<ליאור אשכנזי: המערכת מוכנה.
<ליאור אשכנזי: פורסמו הציונים.
<ליאור אשכנזי: אנחנו עכשיו בפיין-טיונינג אחרון לגבי העלאה של המערכת - - - לפרסום הציונים.
<ליאור אשכנזי: מבחינתנו זה עובד.
ישראל אייכלר: מבחינתך מתי?
<ליאור אשכנזי: לא, זה עובד לגמרי.
<ליאור אשכנזי: לא העלינו מערכת, העלינו אפליקציה נקודתית וזה עובד.
<ליאור אשכנזי: זה עובד.
<משה דגן: יש ממשק.
<משה דגן: מה שקורה זה שצריך בעצם ליצור את הממשק בין המערכת של מרמנת לבין המערכת שלנו, וזה דברים - - -
ישראל אייכלר: נו, וזה עכשיו כבר מסונכרן?
<ליאור אשכנזי: כן, זה עובד.
<ליאור אשכנזי: אנחנו ישבנו השבוע בפיין-טיונינג אחרון ברבנות הראשית.
<ליאור אשכנזי: מבחינתנו אנחנו רצים קדימה.
ישראל אייכלר: טוב, אז אני רוצה לציין שלא בכל משרדי הממשלה זה עובד בכזאת יעילות.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין את זה.
<ליאור אשכנזי: זה - - -
ישראל אייכלר: לא, זה לא צחוק.
ישראל אייכלר: אני יושב בוועדות ואני רואה איך שפקידים מורחים דברים חודשים ושנים.
ישראל אייכלר: משרד האוצר – פעם ראשונה בישיבה שלא נדרשתם להוסיף תקציב.
<רבקה לפינר: אנחנו לא אחראים על התקציב, אנחנו לא מאגף תקציבים.
<רבקה לפינר: אנחנו למעשה ועדת האגרות הבין משרדית.
<רבקה לפינר: האגרות מגיעות אלינו לאישור.
<רבקה לפינר: כמובן, אחד הדברים כאשר באו אלינו לאישור האגרות האלו, הסתכלנו על אגרות דומות של מקצועות דומים וראינו שסדר הגודל הוא סדר גודל דומה, לכן הוועדה אישרה ואחר כך הגיעו עם זה לוועדה בכנסת, שגם שם זה אושר, אני מבינה.
ישראל אייכלר: הגברת ונסו?
<שרה ונסו: אני אותו דבר.
ישראל אייכלר: אז שואל את שתיכן שאלה.
ישראל אייכלר: את צודקת שבמקביל לדברים אחרים.
ישראל אייכלר: השאלה היא האם הייתה העלאה יותר מדי גדולה או לא סבירה באגרות, או שזה אותו דבר כמו שאמר הרב, 24 שקלים, זה הבדל קטן.
<רבקה לפינר: שוב, לפי מה שאנחנו ראינו, אנחנו בחנו את זה לעומת האגרות האחרות.
<רבקה לפינר: קח בחשבון שלכל מועד גם יש תיאום למדד של האגרות והאגרות מתעדכנות.
<קרן-אור עמר: אין מדד.
<קרן-אור עמר: איזה מדד?
<רבקה לפינר: גם למדד שלילי אנחנו מורידים.
<רבקה לפינר: אני חייבת להגיד שחוות הדעת שקיבלנו ממשרד המשפטים שאפשר להוריד במדד שלילי כי הנוסח של האגרות עשה לנו בעיות עם זה.
<רבקה לפינר: אז כיום אנחנו יכולים להצמיד גם למדד שלילי ולהוריד את האגרות.
<שרה ונסו: אבל אין להם.