GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איתן מדמוני: המערכת, גם בבית ספר, גם במשרד ממשלתי, מבוססת על איזה שהיא מעטפת טכנולוגית של גדר, מיגון, אזעקה והכול, והיות שאני לא שומר על מרבית גני המדינה בפארטו, אז אני רוצה ליצור אשכולות איפה שניתן שמגיבים אליהם בזמן תגובה.
ישראל אייכלר: אז לפחות שיהיה סיור מקיף, ביטחון היקפי כזה.
<איתן מדמוני: אמת, זו הכוונה.
<איתן מדמוני: אם לא הייתי ברור, אז סליחה.
ישראל אייכלר: לא, היית ברור ולכן הבנו.
<פיני שיף: אגב, סניפי בנקים בישראל מאובטחים בשיטה שניצב משנה מדמוני מזכיר.
<פיני שיף: אשכולות, סיור, 10-15 סניפי בנק, הורידו את המאבטחים מפתחי הבנקים.
<איתן מדמוני: אותו דבר קורה לי גם בדואר, אני מריץ את המודל במקומות, איפה שזה מתאים.
ישראל אייכלר: כן, נקווה שזה יימשך הרבה זמן, האי צורך במאבטח בכל דלת.
<איתן מדמוני: אני גם מקווה.
<איתן מדמוני: ברשותך, שאלת, ואני אסיים בזה, למרות שיש לי עוד מה להגיד גם לבתי החולים, כי גם אותו אני מנחה ואני עובד עם יורם.
<איתן מדמוני: אבל בהקשר של האחריות לעניין, אני חושב שהתשובה היא אצלכם.
<איתן מדמוני: מי שמזמין שירות בכל מכרז הוא זה שחתום, אז אני מסכים להנחה.
<איתן מדמוני: אני לא נכנס לציוד כי יש מקומות שבהם הציוד יכול להיות מסופק על ידי האתר עצמו, זה עניין של ההתקשרות החוזית ביניהם.
<איתן מדמוני: אני אגיד רק לסיכום עוד משפט אחד.
<איתן מדמוני: יש משרדי ממשלה ויש גופים שהם למופת במדינת ישראל ואת הצד שלהם לא שמעתי.
<איתן מדמוני: אני לוקח מערכת כמו בתי המשפט, שאני מנחה, אני לוקח דוגמאות אחרות שנמצאות שאני מנחה, שהם פועלים בצורה כזו שהעובד הוא חלק מהם.
<איתן מדמוני: הם מתגמלים אותו על התנהגות טובה, על מצוינות.
<איתן מדמוני: חבל שהקול הזה בשל האיזון הציבורי לא נשמע.
<איתן מדמוני: עם זאת צריך לדאוג לחלשים וחקיקה, אני חושב, תעזור, עד כמה שניתן.
ישראל אייכלר: כן, לכן כל כך קשה להעביר חוקים, כי זה יעזור.
<איתן מדמוני: סליחה שהארכתי, אבל היה חשוב לי.
ישראל אייכלר: לא, היה חשוב כל מילה, לא אמרת מילה אחת מיותרת.
ישראל אייכלר: מרכז השלטון המקומי, בבקשה.
<יוחאי וג'ימה: אני אמשיך את דבריו של מדמוני.
<יוחאי וג'ימה: דרך אגב שאלתי, ביקשת ממני בישיבה הקודמת, אז ההתחלה וג'י בערבית זה בן אדם שקט.
<יוחאי וג'ימה: זה בהמשך לדיון שהיה לנו.
<יוחאי וג'ימה: קודם כל שנבין לגבי מוסדות חינוך.
<יוחאי וג'ימה: קיימים 18,000 גני ילדים במדינה ובערך 5,000 בתי ספר.
<יוחאי וג'ימה: מתוכם הרשויות מעסיקות, אני לא מדבר על מוסדות ציבור, שזה בעירייה עצמה, אני מדבר על מוסדות חינוך, בערך 4,500 מאבטחים.
<יוחאי וג'ימה: מקצתם זה בגני ילדים, כמו שאמר מדמוני, ורובם בבתי ספר.
<יוחאי וג'ימה: לגבי ההנחיה, יש הנחיה של המשטרה להציב בודקה בכל בית ספר או גן ילדים, איפה שקיים מאבטח בגני ילדים.
<יוחאי וג'ימה: איפה שאפשר.
<יוחאי וג'ימה: מאחר שלאחרונה גני הילדים עברו למשרד החינוך אז ברוב גני הילדים החדשים משרד החינוך מממן.
<שלומית אבינח: מגיל 3.
<יוחאי וג'ימה: כן, החדשים, אז משרד החינוך מממן.
<יוחאי וג'ימה: תקנה 49, יש תקנה לגבי הבודקה.
<יוחאי וג'ימה: גם לגבי בתי ספר חדשים.
<יוחאי וג'ימה: לגבי בתי ספר ישנים, זה הרשות המקומית צריכה לממן את זה.
<יוחאי וג'ימה: אני כבר לא מדבר על מזגן ותשתיות והכול.
<יוחאי וג'ימה: אם אני אלך לפתרון, לדעתי הפתרון צריך להיות של כולם, כי בסוף - - -
ישראל אייכלר: מה זה של כולם?
<יוחאי וג'ימה: כל מי ששותף בהצבה של המאבטח, כי הרשות המקומית מממנת 36% מעלות אותו מאבטח שנמצא במוסד החינוכי, 64% מממנת המדינה, לצורך העניין.
<יוחאי וג'ימה: הרשות המקומית היא קבלן ביצוע של המדינה בנושא הזה, לא שהיא מתנערת.
<יוחאי וג'ימה: יש מאבטחים שממומנים 100% על ידי המדינה.
<יוחאי וג'ימה: הרשות המקומית, דרך משכ"ל, ברוב המקומות, מעל 90%, מבצעת את המכרז ודרכה.
<יוחאי וג'ימה: לכן אני חושב שהפתרון צריך להיות גם מהרשות המקומית, גם מהמשרד לבטחון פנים ששותף ומשרד החינוך, שמתקצב מבנים אבל לא מתקצב תחזוקה שלהם.
<יוחאי וג'ימה: כלומר שיהיה משהו שהוא שלם.
ישראל אייכלר: אתה אומר שאם זה יהיה משהו משותף לכולם זה יהיה יותר קל מבחינה תקציבית.
<יוחאי וג'ימה: יותר קל מבחינה תקציבית לנהל את זה.
<יוחאי וג'ימה: שתי בשורות.
<יוחאי וג'ימה: קודם כל, אחת, הוא דיבר על אבטחה ניידת, שאנחנו בתהליך.
<יוחאי וג'ימה: אנחנו סיימנו את התהליך מול האוצר - - -
ישראל אייכלר: רציתי לרשום את הדברים שלך כי אני חושב שהם מאוד נכונים, שתהיה חלוקה, קודם דיברנו על חלוקה בין המזמין לחברה, אני חושב שיש פה עוד, המדינה שמתקצבת והעירייה.
ישראל אייכלר: במקומות שהם לא המזמין גם, הם מתקצבים את רוב ההוצאה הזאת, כפי שאתה אמרת, אז שיטו כתף.
<יוחאי וג'ימה: אז יש שתי בשורות.
<יוחאי וג'ימה: אחת, שאנחנו הולכים לאבטחה ניידת בכל המדינה.
<יוחאי וג'ימה: אנחנו, כמרכז השלטון המקומי, סיכמנו את המודל הכלכלי והשתתפות שלנו בנושא הזה של אבטחה של גני ילדים, ובתי ספר שאין בהם אבטחה היום, שהם מתחת ל-100 תלמידים.
<יוחאי וג'ימה: דבר שני, סיכמנו, לפחות עם האוצר, לגבי העסקה רציפה של מאבטחים לחודשי הקיץ, מה שלא היה קיים עד היום.
<יוחאי וג'ימה: מאבטחים היו מפוטרים אחרי עשרה חודשים, השר כחלון חתם עם ההסתדרות להעסקה רציפה.
<יוחאי וג'ימה: אנחנו ישבנו כבר עם האוצר וסגרנו את כל המודלים - - -
ישראל אייכלר: של המאבטחים?
<יוחאי וג'ימה: של המאבטחים, שהם יישארו עוד חודשיים.
<יוחאי וג'ימה: הרשות המקומית תעסיק אותם ו - - -
ישראל אייכלר: מתי תעשו את זה גם לגננות ולשאר?
<יוחאי וג'ימה: אני מתעסק בביטחון.
ישראל אייכלר: לא, אני פשוט נכנס לעניין הזה.
ישראל אייכלר: זה ממש עוול גדול מאוד.
ישראל אייכלר: כל עשרה חודשים מפטרים אלפי עובדות ועובדים כדי שלא יצברו זכויות ולא יוכלו לתבוע את המעסיק.
<יוחאי וג'ימה: אנחנו הגענו להסכמות עם האוצר, זה צריך להיחתם.
<יוחאי וג'ימה: מבחינתנו ברגע שיחתמו אנחנו יוצאים לביצוע.
<יוחאי וג'ימה: אני רוצה להגיד לך שאנחנו כבר הוצאנו מכתב לרשויות להתחיל להעסיק את אותם אנשים והאוצר יפצה על זה, לגבי חודשי הקיץ.
ישראל אייכלר: אני רוצה לתת רק מילה אחרונה לחברות השומרים.
<שלומית אבינח: חברת משק וכלכלה, כל המכרזים.
ישראל אייכלר: אתה יכול להגיד משהו שעוד לא נאמר?
<אראל שטרן: כן, רק חשוב לי להדגיש, כל פעם עולה הדיון שאנחנו בסופו של דבר מבצעים מכרז שזה על כוח אדם, שהמחיר זה מה שחשוב.
<אראל שטרן: החברה למשק וכלכלה קודם כל מחייבת את כל מי שניגש למכרז לעמוד ברשימה של חוקים, לרבות חוקים של שעות עבודה ומנוחה וכן הלאה.
<אראל שטרן: אנחנו מקבלים תצהירים של רואי חשבון, אנחנו מחייבים אותם לעמוד בזה.
<אראל שטרן: החברה הקימה יחידה לאכיפת זכויות עובדים, שאנחנו עובדים ובודקים באופן יזום - - -
<שלומית אבינח: לתנאים פיזיים או רק לשכר?
<אראל שטרן: רק לשכר.
ישראל אייכלר: אנחנו רוצים לבקש שגם את התנאים הפיזיים של המאבטח תכניסו לאותו מכרז ולאותה רגולציה.
<יוחאי וג'ימה: זה פועל על פי חוק.
<יוחאי וג'ימה: מה שיהיה בחקיקה הוא יעשה.
<אראל שטרן: מה שיש אנחנו ניישם.
<אראל שטרן: ברגע שעבר החוק, ההרחבה לאכיפת זכויות עובדים, אנחנו הקמנו על חשבוננו ומיוזמתנו יחידה לאכיפת זכויות עובדים.
<אראל שטרן: אנחנו בודקים אחת לכמה חודשים, אנחנו יותר מחמירים מהחוק, את כל חברות השמירה, אנחנו נוקטים סנקציות מאוד חמורות על חברות שמפרות את התנאים.
<אראל שטרן: זה מה שאנחנו יכולים לעשות בכל מה שהחוק מחייב אותנו.
ישראל אייכלר: ובלי חוק אתם לא תוכלו לעשות שום דבר לגבי תנאי העבודה?
<אראל שטרן: אנחנו לא יכולים לבוא ולכפות את עצמנו על רשות מקומית.
ישראל אייכלר: גם לא בדרישה על המכרזים?
ישראל אייכלר: זאת אומרת במכרזים חדשים, לא תוכל לדרוש מהם תנאי שידאגו לתנאים הפיזיים של - - -
<אראל שטרן: לא, אני לא יכול לחייב את הרשות המקומית, או את חברות השמירה לצורך העניין.
<אראל שטרן: אנחנו בסך הכול זרוע ביצועית של השלטון המקומי.
<אראל שטרן: אנחנו מוציאים מכרזים ואנחנו דואגים גם ליישם אותם.
<אראל שטרן: אני לא יכול - - -
ישראל אייכלר: השלטון המקומי הוא לא מספיק סוברני להחליט שהוא רוצה במכרזים שלו תנאי סף של כיסא, של פריג'ידר, של קולר, של תנור קטן?
ישראל אייכלר: נראה לי שלא צריך חוק לזה.
<אראל שטרן: מה שמחייב אותנו מבחינת חוק אנחנו עושים ואנחנו מיישמים, אבל לבוא ועכשיו לקבוע רשימה של סטנדרטים איך לחייב - - - לקבוע, בעצם להיות הרגולטור במקרה הזה?
<אראל שטרן: אני חושב שזה - - -
ישראל אייכלר: אתם לא יכולים.
ישראל אייכלר: אני רוצה לקדם בברכה את חבר הכנסת דב חנין שהצטרף לדיון.
ישראל אייכלר: אני רוצה את חברות השמירה למילה אחרונה, חברת השומרים, עורך דין אוראל נדב או שחר הלוי, מי שתבחרו.
<אוראל נדב: כן, אדוני.
<אוראל נדב: אני אקצר בדבריי.
<אוראל נדב: ראשית אני חושב שהכינוס של הוועדה מאוד מאוד חשוב.
<אוראל נדב: דבר שני, החברה כחברת קבלן שהיא קבלן שירותים בתחום השמירה, קבלן מורשה מטעם משרד הכלכלה, בעצם כן נותן מענה לכל אותן זכויות בשכר של העובדים.
<אוראל נדב: אמנם זה לא הכינוס של הוועדה, אבל כן חשוב לשים את זה על השולחן וכן חשוב להגיד את הדברים.
<אוראל נדב: לגופם של דברים, אנחנו כן עובדים בשיתוף פעולה יחד עם הסתדרות העובדים הכללית, כן התקיימה ישיבה יחד עם נציגי בית החולים, עם העובדים, עם כמות לא מבוטלת מצד העובדים, עם נציג של ההסתדרות הכללית בשם גבי משעלי, שהוא מרכז את כל הפעילות של ההסתדרות באזור הדרום.
<אוראל נדב: ישבנו ושוחחנו ומשם גם הגיעה ההסכמה של בית החולים לאפשר לעובדים לאכול בבית החולים, לסעוד.
<אוראל נדב: אנחנו נמשיך ונקדם.
<אוראל נדב: אני חושב שהפתרון שהצעתם הוא פתרון מעולה, שבצד המכרז, מעבר לדרישות כוח האדם, מעבר לתקנים, תהיה גם דרישה לכלל המציעים לתמחר בכסף את הציוד המתקני, נקרא לזה, מעבר לציוד האישי של העובדים, בזמן שהמזמין יורה ויאפשר להציב את העמדות.
<אוראל נדב: דרך אגב, הוא גם היחיד שיכול לחבר את זה לחשמל ולמים.
<אוראל נדב: אנחנו נמשיך לעבוד ביחד על מנת לקדם את העניין הזה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לסכם והשאלה אם חבר הכנסת חנין רוצה להגיד מילה?
דב חנין: כן, תודה, אדוני.
דב חנין: אני רוצה קודם כל להודות לך על קיום הדיון החשוב הזה.
דב חנין: לצערי אני הייתי בדיון של ועדת חוקה ולכן לא יכולתי להשתתף בדיון מתחילתו - - -
ישראל אייכלר: אתה לא יודע שבפניות הציבור אלה הדברים החשובים?
דב חנין: אני רק רוצה לומר שאני משוכנע שבמסגרת הדיון הזה אתה ראית תמונה מורכבת, שבה יש הרבה מאוד שחקנים אבל מעט מאוד תשובות.
דב חנין: יש רשויות המדינה, משרד הכלכלה, יש שלטון מקומי, יש חברות שמירה, והאחריות מתגלגלת בין הגורמים השונים בצורה שלא מאפשרת את הפתרון למאבטחים בשורה התחתונה.
דב חנין: אנחנו שולחים אנשים לבצע את העבודה הזו בתחום האבטחה, אנחנו שולחים אנשים באמת לעשות גם דבר שהוא עלול להיות מסוכן וגם אנחנו שולחים אותם לעבוד בתנאים בלתי אפשריים, גם של שמש וגם של גשם וגם של לעמוד כל הזמן.
דב חנין: אי אפשר להתנהל עם אנשים בצורה כזו.
דב חנין: הכנסת כבר ניסתה לעסוק בסוגיה הזו בעבר, אפילו כמדומני עברה בקריאה טרומית הצעת חוק, שאני הייתי אחד היוזמים שלה, שדיברה על החובה להתקין עמדות מוצלות למאבטחים.
דב חנין: למרבית הצער ההצעה הזו לא המשיכה להיות מקודמת ואנחנו נשארים באותו מצב בעייתי שבו אנחנו נמצאים עד עכשיו.
דב חנין: לדעתי, אדוני היושב ראש, בסבך שבו אנחנו נמצאים, שבו יש שלטון מקומי וכל מיני מעסיקים אחרים, חברות שמירה, חברות קבלניות, מדינה שתחום הרגולציה שלה הוא מאוד מאוד חלש, אנחנו לא נוכל לקדם פה פתרון אם לא תהיה חקיקה מחייבת של מה הם תנאי העבודה המחייבים לגבי מאבטח, החל מהזכות לצל ולמחסה מהגשם.
דב חנין: אני נתקל במאבטחים שעומדים בגשם בחוץ, זה פשוט לא נורמלי.
דב חנין: איך אנחנו מצפים שמישהו יעבוד בצורה סבירה?
דב חנין: שלא לדבר על שמש, שזה רוב ימות השנה.
דב חנין: יש דברים בסיסיים שצריך להגדיר אותם.
דב חנין: ובתוך כל היער הגדול של הגורמים השונים שמעורבים בתחום, כדי שזה יקרה אנחנו חייבים שתהיה נורמה והנורמה הזאת תהיה חקיקה.
ישראל אייכלר: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.
ישראל אייכלר: דיברנו על זה, אם כי אמרתי שאנחנו יודעים מניסיון שחקיקה זה דבר שלוקח שנה, שנתיים, שלוש, בינתיים המאבטחים ייצלו בשמש עד שהחוק יעבור.
ישראל אייכלר: אני רוצה לסכם את הישיבה.
ישראל אייכלר: אני רוצה קודם כל להודות לכל אלה שבאו ולברך את כולם.
ישראל אייכלר: אני מברך על השינויים שהתבצעו ויתבצעו בסורוקה בעקבות הדיון הנוכחי, ולשבח את המשנה למנכ"ל, מר שדה, שהביא עובדות בכנות ולא חשש להתמודד ולא מרח אותנו, כפי שעושים כל מיני אנשים שבאים, אלא פשוט דיבר על העובדות ותיקן אותן.
ישראל אייכלר: חשוב שהשינויים ייושמו במהרה וכבר במכרז הבא שיעשה בית חולים סורוקה, וממנו יראו וכן יעשו כל בתי החולים, להציב תנאי סף לחברות שמירה שמחייבים תנאי עבודה בסיסיים למאבטחים.
ישראל אייכלר: דובר פה על לא יותר מ-8.5 שעות עבודה ולא יותר משלוש שעות בשמש.
ישראל אייכלר: כמובן שאפשר, ברצון העובד, לתת לו אפשרות להמשיך עוד כמה שעות כדי שתהיה לו הכנסה.
ישראל אייכלר: אנחנו לא רוצים לפגוע בהכנסת העובדים.
ישראל אייכלר: רשמנו את הודעת סורוקה שייתנו חדר מנוחה לעובדים ומים לעמדות שמירה.
ישראל אייכלר: אנחנו נפנה לשר הבריאות להכפיף ולחייב את כל בתי החולים בארץ לגבי התנאים הבסיסיים לשומרים ולמאבטחים, בעיקר בעמדות, בהפסקות, בתנאי מנוחה, מיזוג, מים וחימום.
ישראל אייכלר: כמובן שחשוב שייכנסו העובדים המאבטחים לכל המקומות שמותר לעובדים להיכנס, בלי אפליה, חס וחלילה, בין עובד רגיל לבין מאבטח, כפי ששמענו כאן.
ישראל אייכלר: אנחנו הצענו, לפי מה ששמענו גם מחברות השמירה וגם מאחרים, שההוצאה שתוטל על החברות ועל מזמין השירות, ההטבות והשיפורים שאנחנו דורשים למאבטחים, יחולקו בין רשויות השלטון, שזה משרד החינוך בבתי הספר ואולי משרד הבריאות בבתי החולים, לבין מרכז השלטון המקומי במקומות הרלוונטיים לבין מזמין השירות ובין חברות השמירה.
ישראל אייכלר: אנחנו הצענו שכל מה שקשור לבינוי ולתחזוקה של הבודקה ושל המבנה ושל העמדות המוצללות יהיה על חשבון מזמין השירות, אבל התכולה, כמו מקרר קטן, קולר, תנור קטן, מזגן וכל מה שצריך לטובת העובד, שזה יהיה כאילו ציוד אישי של העובד, שאת זה תשלם החברה וזה יהיה חלק מהמכרז, כמו שמדים וכל הדברים האלה זה של חברות השמירה.
ישראל אייכלר: אנחנו נפנה להסתדרות.
ישראל אייכלר: אנחנו פונים מכאן להסתדרות, לכל ההסתדרויות, כן?
ישראל אייכלר: אנחנו לא עושים אפליות בין ההסתדרויות, שיעמדו על הדרישה ממשרד הכלכלה לעשות צו הרחבה משותף עם משרד הכלכלה לגבי תנאים פיזיים של מאבטחים, כך שתוכל להיות ותהיה אכיפה בתחום התנאים הפיזיים של המאבטחים מצד הממונה הראשי על יחסי עבודה במשרד הכלכלה.
ישראל אייכלר: לגבי אבטחת מוסדות חינוך וגני ילדים, אנחנו רוצים, כמו שאמרנו, שמשרד החינוך, השלטון המקומי וחברות השמירה יתחלקו בהוצאה שתעלה ההטבה הזאת למאבטחים בתנאי העבודה שלהם.
ישראל אייכלר: רשמנו את ההודעה שהולכים לעשות אבטחה ניידת של גני ילדים, אבל באותם מקומות שיש מאבטח בגן הילדים, כפי שהבנו פה, אין שום בשורה ואנחנו מבקשים שגם המאבטח שנגזר גורלו להיות מאבטח בגן ילדים, תהיה לו גם את הבודקה או את התנאים שהוא יוכל לחיות שם.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים מיושב ראש השלטון המקומי לשקול אפשרות לחייב את הרשויות המקומיות בתנאים של המאבטחים ואת החברה למשק וכלכלה לפקח על התנאים הפיזיים של המאבטחים, כחובה בכל מכרז שייצא בעתיד בענייני אבטחה.
ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לכולם ולמאבטחים, שעומדים עכשיו בשמש, אנחנו נותנים ברכה שיצליחו וירוויחו.
ישראל אייכלר: אני פותח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור.
ישראל אייכלר: הנושא פניות ציבור בנושא הנפקת רישיונות מנייר והמרת רישיונות בישראל ובמדינות זרות.
ישראל אייכלר: אנחנו בישיבת מעקב בעצם כבר שלישית.
ישראל אייכלר: הוועדה הראשונה הייתה ב-16 בפברואר, השנייה ב-15 במרס ועכשיו אנחנו ב-30 במאי, כ"ב באייר תשע"ו.
ישראל אייכלר: בישיבה האחרונה אני לא יודע אם אפי היה פה - - -
<שלומית אבינח: חנן היה.
ישראל אייכלר: חנין היה.
ישראל אייכלר: אז גובש רעיון שמשרד התחבורה ינפיק רישיון נהיגה מפלסטיק, כרטיס לפי תוקף רישיון השהייה בישראל, כפי שרשום ברשות האוכלוסין.
ישראל אייכלר: אנחנו ביקשנו שזה כבר ייכנס לפועל עד מאי.
ישראל אייכלר: אנחנו כבר במאי והשאלה הראשונית שלנו היא האם בוצע הדבר, האם יש כרטיסים.
ישראל אייכלר: דבר שני, האם באמת עד תום ההשרה.
ישראל אייכלר: כי לכאורה היו צריכים לתת ל-10 שנים.
ישראל אייכלר: הקשר בין משרד הפנים למשרד התחבורה בעניין רישיון הנהיגה הוא לא הכרחי בעיני, כי רישיון הנהיגה רק צריך להגיד האם הרכב הזה או הנהג הזה כשיר לתנועה.
ישראל אייכלר: כל שאר הדברים שיש למדינה, אם זה מס הכנסה, אם זה אשרת שהייה, אם זה רשות בתי הסוהר, אם זה כל מה שיש לאזרח עם משרד השיכון או עם משרד הרווחה – לא רלבנטי לגבי נושא התחבורה.
ישראל אייכלר: פה מדובר ברכבים ונהגים.
ישראל אייכלר: אבל המדינה החליטה שצריך להיות איזה שהוא קשר ואני מכבד את זה, שבגלל שיש שב"חים וכל מיני תשובות ודברים כאלה, אז אין לי ברירה אלא לקבל את זה, אבל לפחות אני מבקש שיהיה, כל זמן שיש לאזרח אשרת שהייה, שיהיה לו רישיון נהיגה ושרישיון הנהיגה יהיה תלוי בתוקף אשרת השהייה בדרכון ולא בהגבלה של שנים.
ישראל אייכלר: אני לא יודע אם אתם יודעים בכמה סבל של כמה אנשים מדובר.
ישראל אייכלר: לכאורה זה נראה תייר, שזה מישהו שבא, מסתובב בו שבועיים ונוסע.
ישראל אייכלר: יש לנו אוכלוסיות שלמות של אנשים שהם בהגדרות של תיירים, של בעלי אשרות, של תלמידים.
ישראל אייכלר: אגב, יש במדינות אחרות שבאים תלמידים לכמה שנים ללמוד באוניברסיטאות או במקומות כאלה.
ישראל אייכלר: פה זה הרבה יותר.
ישראל אייכלר: יש לנו פה מקרה גם של אנשים שמגיעים הרבה פעמים בשנה.
ישראל אייכלר: הם גרים בחוץ לארץ, הם מגיעים בחגים פעמיים שלוש, וכל פעם שהם באים אומרים להם שהחוקים שונו.
ישראל אייכלר: אז צריך שגם תיירים שבאים לביקור ללא אשרת שהייה מוסדרת, כי הם באים בסך הכל לשבועיים, שלפחות יקבלו רישיון מנייר או פתרון זמני אחר, שיאפשר להם לנהוג בישראל.
ישראל אייכלר: אנחנו ניתן כמנהגנו לפונים ראשונים, כי זו ועדת לפניות הציבור.
ישראל אייכלר: אמנם הפונים שלנו הם ותיקים, שמלווים אותנו מהתחלה.
ישראל אייכלר: יש לכם משהו להוסיף על מה שהיה בדיונים קודמים?
<קרן לוי: אין לי הרבה להוסיף.
<קרן לוי: רק פשוט בזמן הזה שהיה לי, היה פסח, אז בדקתי עם אנשים שלומדים בארצות הברית.
<קרן לוי: סטודנטים בארצות הברית ובאמת שם מקבלים רישיון רגיל ובצד השני מופיע – אינו אזרח אמריקאי.
ישראל אייכלר: שאינו אזרח אמריקאי.
<קרן לוי: נכון, אבל מקבלים אותו רישיון כמו כל אחד.
ישראל אייכלר: בלי הגבלה של זמן?
<קרן לוי: בלי שום הגבלה.
ישראל אייכלר: לא של הזמן שהוא למד שם?
<קרן לוי: כלום.
<קרן לוי: רק מופיע בצד השני, כמו שכתוב שהוא צריך לנהוג עם משקפיים, מופיע – אינו אזרח אמריקאי.
ישראל אייכלר: No citizen – זאת אומרת הוא לא אזרח.
<קרן לוי: נכון.
ישראל אייכלר: אז לכאורה זה יכול לפתור גם פה את הדרך.
ישראל אייכלר: אנחנו נבקש תשובה מאפי, מה אתה אומר?
<אפי רוזן: אני אגיד לך, אדוני, אני מציע שאולי עמוס, דרך אגב שהוא שיבץ אותי כשהייתי חייל, אני מציע הוא יפתח, יסביר את הרציונל של אשרת השהייה בישראל, כי אנחנו מתבססים על חוק ואחרי שנבין מה האשרה אני אגיד לך מה אנחנו עושים.
<אפי רוזן: אגב, אנחנו מתואמים, אנחנו לא מזמן סיימנו דיון בינינו.
<אפי רוזן: לא בכדי ביקשנו עוד זמן כדי להסדיר בינינו לבין רשות האוכלוסין מה אנחנו נעשה חוקי, כי אם יתנו נייר לא חוקי, הוא לא שווה את הנייר שהוא כתוב עליו.
<אפי רוזן: אז הוא יסביר ואחרי זה אני אתייחס לזה, אדוני.
ישראל אייכלר: אז עמוס, פתח פיך ויאירו דבריך.
<עמוס ארבל: טוב, הסוגיה הזו עלתה לדעתי לפחות שלוש או ארבע פעמים ברמה של שר הפנים, בארבע-חמש שנים האחרונות שאני בתפקיד, היו דיונים אצל השר.
ישראל אייכלר: זאת אומרת פעם אחת אצל כל שר.
<עמוס ארבל: בערך, בקצב של משרד הפנים.
<עמוס ארבל: ואלי ישי כשר הפנים עסק בזה רבות, אפילו יותר מפגישה אחת וגם אני הייתי שם ותהיה פגישה עם שר התחבורה.
<עמוס ארבל: אפילו ברמה של שרים עוסקים בסוגיה הזו.
<עמוס ארבל: כאשר לנגד עינינו כמדינה, כממשלה, כמערכת, הייתה סוגיה של האכיפה במדינת ישראל וזה בא מהמקום הזה.
<עמוס ארבל: זה לאחרונה צץ לגבי המסתננים – איזה סוג רישיון לתת להם, אם בכלל לתת להם רישיון וכן הלאה.
<עמוס ארבל: כלומר, אחד הכלים שיש למדינה, לנו כמדינת ישראל, להתמודד עם סוגית האכיפה לגבי אנשים שהם שוהים שלא כחוק במדינת ישראל ולא משנה באיזה סטאטוס הם, כלומר הוא יכול להיות תלמיד, הוא יכול להיות עובד זר וכן הלאה, זה להצר את צעדיו עד כמה שניתן כמדינה.
<עמוס ארבל: לא יכול להיות שגוף אחד אומר אני מחפש אותך, אני רוצה – סליחה על הביטוי – שתעוף מפה, אני צריך להרחיק אותך מכאן, וגוף אחר, הוא הולך למשרד ממשלתי אחר והוא נותן לו אישור כזה ואישור אחר.
<עמוס ארבל: כלומר, לא יכול להיות הדיסוננס הזה או חוסר החיבור בין מערכת ממשלתית, שבגדול היא צריכה להיות מסונכרנת על המטרות ששוהים בלתי חוקיים, כל עוד לא הסדירו את מעמדם בישראל, הם לא צריכים להיות פה.
<עמוס ארבל: זה נכון לישראל, נכון לגבי כל מדינה אחרת.
<עמוס ארבל: ואז עלה העניין של להתאים עד כמה שניתן את תוקף הרישיון או את מתן הרישיון בכלל, רק לאדם שיש לו ויזה חוקית, תוקף חוקי במדינת ישראל.
<עמוס ארבל: כלומר לא יכול להיות, בעבר זה היה ככה אגב, שאנשים בעלי רישיון, תושב ארעי שזה כמעט אזרח, אבל זה תושבות, א/5 מה שנקרא, יש לזה מספר זהות, תעודת זהות כחולה בשפת העם.
<עמוס ארבל: התוקף של הרישיון לא היה מוארך מסיבה כזו או אחרת, בעיקר בני זוג של ישראלים שבאים לכאן ומקבלים בהליך המדורג שלהם, והיה הולך לאגף הרישוי ואז נותנים לו רישיון לעשר שנים.
<עמוס ארבל: כשאני מחפש אותו, אנחנו – המערכת – מחפשים אותו ודורשים את היציאה שלו מן הארץ.
<עמוס ארבל: ולא רק.
<עמוס ארבל: הרישיון הזה היה משמש אותו גם לזיהוי בכניסה למשרדי ממשלה, בבנקים וכן הלאה וכן הלאה, כי המערכות מסתמכות גם על רישיון הנהיגה.
<עמוס ארבל: ואז הייתה החלטה שאנחנו צריכים לעשות השוואת נתונים או לעשות חיבור בין הנתונים בינינו לבין משרד התחבורה, אגף הרישוי.
<עמוס ארבל: ונעשתה עבודה מקיפה בעניין הזה ולמשרד התחבורה, עד כמה שאני זוכר אז, אולי זה השתנה קצת בזמן האחרון, יש להם את תוקפי הרישיון לגבי האוכלוסייה הרלבנטית שהם נותנים להם רישיון.
<עמוס ארבל: אני לא בקיא איזה סוגי רישיונות וכן הלאה, אבל אם יש סטודנט או עובד זר שהוא פה בישראל ויש לו רישיון בתוקף, אז הוא יודע על תוקף הרישיון שלו.
<עמוס ארבל: ואם הסתיים התוקף, אז הוא גם יודע - - -
<שלומית אבינח: האשרה בתוקף.
<עמוס ארבל: הרישיון.
<עמוס ארבל: הרישיון, כשאני מדבר על רישיון שהייה.
<עמוס ארבל: זה אשרה, אבל זה לא נכון להגיד אשרה.
<עמוס ארבל: אנחנו מתכוונים לרישיון הנהיגה.
<עמוס ארבל: וכשהוא הולך למשרד הרישוי ואומר לו תקשיב, יש לך אשרת שהייה, אם להשתמש בשפה הרגילה, שיש לך עוד חצי שנה בתור א/2 כסטודנט או כתלמיד ישיבה וכן הלאה, אז הוא נותן לו, אני מניח, את תוקף רישיון הנהיגה עד יום תוקף הרישיון הרגיל.
<עמוס ארבל: הוא אומר לו – אתה רוצה לחמש שנים?
<עמוס ארבל: גם אם מגיע לך חמש שנים, תלך תאריך את הרישיון שלך, את האשרה שלך, ואחרי זה תבוא ותקבל את הרישיון עצמו.
<עמוס ארבל: אז יש היום עדכון מידע, נדמה לי אפילו אוטומטי בעניין הזה בזמנים ממש מצומצמים של המידע הזה שיש אצלנו, על כל אשרה שאנחנו מאריכים לבן אדם והוא חוקי כאן בצורה מסודרת, אז גם משרד התחבורה, אגף הרישוי, יודע את זה.
<עמוס ארבל: כמו שביטוח לאומי יודע את זה.
<עמוס ארבל: כמו שביטוח לאומי מפסיק לשלם לבן אדם שהרישיון שלו, שאשרה שלו לא בתוקף.
<עמוס ארבל: מפסיקים לו את זה וכן הלאה.
<עמוס ארבל: אותו כנ"ל מס הכנסה, אותו כנ"ל כל הרשויות הממשלתיות הציבוריות.
<עמוס ארבל: צה"ל וכן הלאה וכן הלאה.
<עמוס ארבל: אז גם כאן החיבור הזה הוא מאד נכון, הוא מאד הגיוני.
<עמוס ארבל: הוא מאד משרת את האינטרסים של המדינה בראייה של טיפול באנשים - - -
ישראל אייכלר: אתה אמרת כמה פעמים את המילה אינטרסים של המדינה ואני רוצה להגיד לך שאני יושב פה כמדינה.
ישראל אייכלר: לא השר שהיה ולא השר שיהיה קובע מה המדינה חושבת.
ישראל אייכלר: האזרחים בחרו ב-120 אנשים שהם קובעים מה המדינה חושבת.
ישראל אייכלר: למשל אני כמדינה חושב שאסור לערב בין רישיון נהיגה לבין לטרטר אנשים שאנחנו לא רוצים או שכן רוצים שיעשו משהו.
ישראל אייכלר: זו רק הערה לגבי ה - - -
<עמוס ארבל: לא, אני אמרתי את האינטרסים בראייה של מדיניות ממשלתית של שר, שהוא הריבון בעניין הזה בהקשר של מדיניות משרד הפנים.
ישראל אייכלר: לא, אבל מי שממונה על השר זה אנחנו, חברי הכנסת.
<עמוס ארבל: אני מבצע מדיניות של שר.
ישראל אייכלר: אני סתם אמרתי את זה כהערה לפרוטוקול, שלא יחשבו שהמדינה יש לה איזה משהו - - -
<עמוס ארבל: לא, לא, המדינה זה 120 חברי כנסת שמחר בבוקר יחליטו שלתת, לא יודע מה, זר פרחים גם לכל אחד, בסדר.
ישראל אייכלר: ואם העם לא רוצה אותם, הוא יחליף אותם.
<עמוס ארבל: בסדר, אני לא נכנס לסוגיה הזאת.
<עמוס ארבל: אני פקיד ממשלתי ומבצע מה שהמדיניות של השר בעניין הזה אומרת.
<עמוס ארבל: המדיניות גם אומרת - - -
ישראל אייכלר: אבל אני מהדברים שלך גם עוד לא קלטתי מה למעשה קורה.
ישראל אייכלר: הרי אני מדבר על האנשים שכן נמצאים פה כחוק.
<עמוס ארבל: אין שום בעיה איתם.
ישראל אייכלר: אז למה יטרטרו אותם 10 שנים בניירות במשך כל שישה חודשים?
<עמוס ארבל: אני לא נותן רישיון נהיגה, כפי שיודע אדוני.
<עמוס ארבל: אני נותן רישיונות בדרכון.
<עמוס ארבל: סטודנט שבא למדינת ישראל - - -
<שלומית אבינח: זה לא קשור אליו.
ישראל אייכלר: לא, אבל לפי מה שאתה אומר, אם הבנתי אותך נכון, אז כל אלה שנמצאים פה כחוק חמש שנים, היו צריכים לקבל רישיון לחמש שנים.
<עמוס ארבל: לא, לא.
<עמוס ארבל: מתן הויזה הוא לא לחמש שנים.
<אפי רוזן: הוא מתחדש.
<עמוס ארבל: תלמידי ישיבה נאמר, זכאי - - -, נותנים להם בהתחלה שנתיים ואחרי זה עוד שנתיים וכן הלאה.
<עמוס ארבל: לגביהם הייתה הקלה מאד ממושכת.
<שלומית אבינח: לא, אבל בישיבות הקודמות, סליחה שאני מתפרצת, אבל כל הזמן אמרו שכל חצי שנה היו צריכים לעבור - - -
ישראל אייכלר: שישה חודשים.
<עמוס ארבל: לא, ממש לא, ממש לא.
<שלומית אבינח: זה מה ש - - - בקבלת רישיונות, עמוס.
<עמוס ארבל: שנייה, אני לא עוסק ברישיונות הנהיגה.
<עמוס ארבל: חוץ מהרישיון שיש לי בכיס, אני לא יודע מה זה רישיון, בסדר?
<עמוס ארבל: צאו מההנחה הזאת.
<שלומית אבינח: זה מה שדובר בישיבות - - -
<עמוס ארבל: שנייה, אני לא יודע מה דובר, אני יודע מה אני יודע להגיד על ויזות.
<עמוס ארבל: כשאני אומר רישיון אני מתכוון לוויזה, בסדר?
ישראל אייכלר: המנהלת אומרת שחסר לך הרקע של הדיונים שלנו.
ישראל אייכלר: אנחנו לא מדברים על הוויזות, אנחנו מדברים על רישיון הנהיגה.
ישראל אייכלר: רק אפי אמר שאתה תיתן את הרקע של הוויזות, אבל מה שקרה עד היום, אני אעדכן אותך, ב-10 השנים האחרונות טרטרו אנשים שיש להם ויזה, אבל כל שישה חודשים היו צריכים לבוא, לשלם עוד פעם כסף, לעמוד בתור פיזית ולקבל נייר - - -
<עמוס ארבל: אדוני המכובד יידע לענות על זה.
ישראל אייכלר: וזה מה שאפי בישר לנו פה, שהוא הולך לשנות את זה.
ישראל אייכלר: אז השינוי שאנחנו רוצים זה שתהיה סינכרוניזציה עם משרד הפנים.
<עמוס ארבל: אני מרשות האוכלוסין ולא ממשרד התחבורה.
ישראל אייכלר: בסדר, אז אם רשות האוכלוסין נותנת לתלמיד שלוש שנים, חמש שנים, אני לא יודע, לפי הדרגה הזאת, אני מבקש שמשרד התחבורה ייתן רישיון במקביל.
<עמוס ארבל: בבקשה, שייתן לו.
<אפי רוזן: קודם כל בשביל זה אנחנו כאן.
<אפי רוזן: זו הפעם השלישית שאני כאן ולמעשה הבטחנו שאנחנו נשנה את העניין הזה של הרישיון של החצי שנה, אבל צריך לזכור שיש פה הרבה מאד סוגיות באמצע.
<אפי רוזן: קודם כל תקנה 173 לתקנות התעבורה.
<אפי רוזן: אדוני יודע שאני לא מתקין את התקנות.
<אפי רוזן: אגב, אדוני יושב בבית המחוקקים.
<אפי רוזן: אם אתם סבורים שצריכים לעשות משהו אחר, אנחנו - - -
ישראל אייכלר: אם צריך נעשה.
<אפי רוזן: אנחנו נעשה כל מה שהמחוקק גם יגיד לנו.
<אפי רוזן: גם אני, גם עמוס בוודאי.
<אפי רוזן: התקנה קובעת שאזרח ישראלי שהוא אזרח ישראלי, יכול לקבל רישיון לתקופה של עד 10 שנים בבת אחת ואזרח שאינו אזרח ישראלי, שהוא באחד מששת המעמדות שאנחנו מכירים, יכול לקבל לכל היותר עד שנתיים.
<אפי רוזן: זה אומר, אדוני - - -
ישראל אייכלר: זה התקנה ש - - -