GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: אז צריך גם, אתה צודק, שלא רק בירושלים אלא גם באזור המרכז, שיהיה לפחות אחד.
ישראל אייכלר: לגבי הבנקים, המקסימום שאני חושב שאתם יכולים לעשות, זה להגביל ל-10%.
ישראל אייכלר: הרי אתם קובעים - - -
<עודדה פרץ: זה - - -
ישראל אייכלר: אתם לא יכולים?
ישראל אייכלר: אתם קבועים את העמלות.
<עודדה פרץ: לא, אנחנו לא קובעים את העמלות.
ישראל אייכלר: עמלות זה רק על פי חוק?
<עודדה פרץ: אנחנו קובעים את המתכונת, זאת אומרת את השמות של העמלות.
<עודדה פרץ: העמלות שבפיקוח זה דבר מאד חריג.
<עודדה פרץ: אנחנו לא - - -
ישראל אייכלר: איזה עמלות בפיקוח?
<דורית מרקוביץ': יש לנו עמלה של שעבוד של משכנתא.
<דורית מרקוביץ': העמלות שבפיקוח הן עמלות שהן בגין תפיסה של שירות שלא ניתן לקבל אותו בבנק אחר.
<דורית מרקוביץ': זה רק כאלה שבעצם מונעים תחרות בין בנקים.
<עודדה פרץ: לקוח שבוי.
<דורית מרקוביץ': המקרה הזה אנחנו לא חושבים שהוא עונה בדיוק על העילה של - - -
ישראל אייכלר: אז אנחנו נשקול מחדש את העניין של החיוב, כי אני חשבתי שההיגיון אומר - - -
<עודדה פרץ: מותר לנו בהתאם לחוק לפקח רק לפי עילות.
<עודדה פרץ: נגיד אם הלקוח הוא שבוי - - -
<שלומית אבינח: עד לסף מסוים.
<עודדה פרץ: אם זה שירות חיוני.
ישראל אייכלר: מה, פריטת מטבעות זה לא שירות חיוני?
<עודדה פרץ: פריטת מטבעות, לא.
<עודדה פרץ: אני לא חושבת.
<דורית מרקוביץ': השירות החיוני, אנחנו חושבים שהשירות הבסיסי הוא - - -
ישראל אייכלר: תשקלו את זה, כי אם זה שירות חיוני צריך להגביל את זה למקסימום 10% עמלה, בפרט במטבעות קטנים, כי שם הרווח - - -
<אליהו יפרח: שם הבעיה.
ישראל אייכלר: שם הבעיה.
ישראל אייכלר: ולגבי בנק ישראל, אנחנו נדבר עם הנגידה, נפנה אליה בכתב גם ונבקש ממנה שחייבים.
ישראל אייכלר: אמנם עשיתם דבר גדול כדי להוריד את זה.
ישראל אייכלר: אתה מדבר על מאות אלפי שקלים, אז מישהו כאן עושה משהו, אבל כשמדובר על מוסדות ללא כוונות רווח, אני לא רואה שום סיבה ש-15,000 שקלים בפריטה, ימוטטו את הבנק.
ישראל אייכלר: אני לא חושב שזו בעיה.
ישראל אייכלר: זה עניין בירוקראטי, של עוד כמה יהודים ששם תהיה להם עבודה, תהיה להם פרנסה, לא נורא, של מונה מעות.
ישראל אייכלר: כתוב שצריך להתפלל כמי שמונה מעות, כי מי שמונה מעות עושה את זה פרוטה אחרי פרוטה אחרי פרוטה.
ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לכולכם שהייתם פה ואנחנו נקווה שייצא מזה משהו טוב.
ישראל אייכלר: אגב, ההגבלה של פעם בחודש היא גם בתקנות?
<אילן שטיינר: ברור.
ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה לפניות הציבור בעניין עיכוב במתן תוצאות מבחני הרבנות וההסמכה לדיינות.
ישראל אייכלר: זו ישיבת מעקב בעצם אחרי שתי ישיבות שכבר התקיימו אצלנו באריכות ולכן אנחנו לא נחזור על דברים שכבר נאמרו.
ישראל אייכלר: בישיבות הקודמות העלו הנבחנים טענות לגבי אופן ביצוע המבחנים, מועדם ואופן הפרסום של התוצאות למבחנים.
ישראל אייכלר: יש שיפור גדול בעניין המועדים, הוסיפו מועדים, אבל למרות ההבטחות שניתנו בשתי הישיבות שהתקיימו, עדיין הנבחנים ממתינים כשלושה חודשים לתוצאות המבחנים.
ישראל אייכלר: מועד ניסן טרם פורסם למרות שהנבחנים היו אמורים לקבל את התוצאות תוך 90 יום, כפי החלטת הוועדה.
ישראל אייכלר: בהתאם לבקשתו של מנכ"ל הרבנות דחינו את הדיון שנקבע מיום שני ליום חמישי כדי שיוכלו להתארגן לקראת המבחן הבא ומר דגן נמצא פה, אז אני לא צריך לציין את התשובות שלו.
ישראל אייכלר: השאלות עליהן נדון ונרצה שתשיבו עליהן, היות והמבחן הבא זה כבר בחודש אב - - -
<קריאה: ב-4 באוגוסט.
ישראל אייכלר: כן, אז יוצא שמי שלא הצליח, לא יכול לבוא עוד פעם והשאלה היא מה יעשה מי שלא יקבל ציון עד סוף החודש, מה הוא יעשה?
<שלומית אבינח: נגמר מועד הרישום.
ישראל אייכלר: נגמר מועד הרישום.
<שלומית אבינח: וגם התשלום.
ישראל אייכלר: אבל יש גם בחודש תשרי.
ישראל אייכלר: גם לגבי התשלום נרצה לשמוע מה קורה עם זה.
ישראל אייכלר: הייתה העברת שירות לחברת מרמנת, כדי שהשירות יהיה טוב יותר והייתה התחייבות לפרסם תשובון שבוע לאחר קיום הבחינה ודובר על הסדרת נושא הערעורים ומחשוב המערכת.
ישראל אייכלר: הייתה התחייבות שפיתוח ייקח חודש וחצי – "בסביבות מאי נעלה כבר פיילוט ראשוני עם חברת מרמנת" – כך אמרתם, "במאי נוכל להודיע על עלייה לאוויר" והשאלה היא האם עליתם.
ישראל אייכלר: זמן ההרשמה למועד הבא היה ב-17 ביולי ומועד אחרון לתשלום הוא 21 ביולי.
<שלומית אבינח: 24.
ישראל אייכלר: 24.
ישראל אייכלר: הנבחנים לא נרשמים למבחן, הם לא יודעים אם להירשם שוב או לא להירשם – האם הם הצליחו?
ישראל אייכלר: אז אנחנו ניתן את זכות הדיבור הראשוני למנכ"ל הרבנות לישראל, ברכות למינוי, הרב משה דגן.
ישראל אייכלר: בפעם הקודמת עוד לא היית פה בתור מנכ"ל.
ישראל אייכלר: אז ברכות לתפקיד.
ישראל אייכלר: אני זוכר אותך בוועדות אחרות של הכנסת, כשהופעת בנושאים אחרים ומאז חשבתי זה הקטן גדול יהיה, אבל ברוך השם אתה כבר לא קטן ושתצליח.
<משה דגן: טוב, אז אני שמח על העקביות שלכם ועל זה שאתם עם יד על הדופק ואני גם שמח לבוא ולומר פה כמה נתונים שבאמת ישקפו את הפעילות של הרבנות בכל התחום הזה של הבחינות.
<משה דגן: כפי שאמרתם, אכן חברת מרמנת, שנבחרה במכרז, נכנסה לכל העניין הזה מבחינתנו בצורה טובה ביותר.
<משה דגן: אנחנו מקיימים ישיבות תכופות כדי לוודא שבאמת כל התהליכים מסודרים וכל תהליך הרישום לבחינות והתוצאות יהיו באמת בזמן אמת ושהכל ייעשה בצורה הכי טובה, וכך באמת זה נעשה.
<משה דגן: אמנם לגבי הבחינות שנעשו במועד האחרון, בניסן, זאת הייתה בעצם הפעם הראשונה שחברת מרמנת נכנסה לעניין הזה – ופה אני רוצה רק לציין לשבח שאמנם היו פה מעט תקלות כאלה ואחרות, אבל צריך להבין שחברת מרמנת נכנסה לכל הסיפור הזה בהתראה של חודש, ואני חושב שזה נעשה בצורה טובה, אבל חברת מרמנת לא מגבה את כל התהליך מתחילתו ועד סופו.
<משה דגן: חברת מרמנת בעצם אחראית על הרישום, על קיום הבחינה, על התשלום, על הגבייה, על קיום הבחינה בימי הבחינה ומהשלב הזה, שהבחינות בעצם מועברות אלינו, אנחנו אמורים להעביר את זה הלאה לבודקים ואז פרסום הציונים נעשה באמצעות חברת מרמנת, כפי שאני אפרט בהמשך.
<משה דגן: אני אתחיל דווקא מהציונים, שזו בעצם הייתה התלונה הראשונה.
<משה דגן: צריך להבין שכמערכת ממשלתית אנחנו מחויבים לכמה וכמה היבטים מבחינת הקשרים ומבחינת חוק חובת המכרזים, ומשכך הנושא הזה של הבודקים אמנם קצת התעכב, אבל אנחנו עדיין עומדים בזמנים ואני אגיד למה אני קורא לזה שאנחנו עומדים בזמנים.
<משה דגן: מאחר ושוב, זו בעצם הפעם הראשונה שאנחנו עובדים בצורה הזו, הבחינות אמנם הגיעו אלינו, אבל אז הסתבר שיש בעיה מבחינת הסכמי ההתקשרויות מול הבודקים שצריכים בעצם לעבור על הבחינות.
<משה דגן: מדובר בערך על 2,500 בחינות שהיינו אמורים לפזר אותן לכ-40 בודקים.
<משה דגן: התגברנו על זה.
<משה דגן: העברנו להם.
<משה דגן: הציונים התחילו בעצם להתפרסם לפני שבוע.
<משה דגן: אנחנו נמצאים היום במצב שיש כבר 2,000 ציונים של 2,000 נבחנים שנמצאים במערכות.
<משה דגן: סליחה, 2,000 ציונים שקיימים, מתוכם 1,900 ציונים שנמצאים כבר באזורים האישיים של כל נבחן ונבחן.
<משה דגן: 1,700 מכתבים שיצאו כדי לתת מענה גם לאלה שאין להם מערכת אינטרנטית והם לא יוכלו להיכנס לאזורים האישיים.
<שלומית אבינח: כמה נבחנו?
<משה דגן: נבחנו 2,500, מתוכם, כמו שאמרתי, 1,900 ציונים כבר נמצאים במערכת.
<משה דגן: תוך כדי תנועה אני מאמין ש- - -
ישראל אייכלר: נמצאים במערכת זה אומר שהנבחן כבר יכול לראות?
<משה דגן: כן, הנבחן יכול לראות את התוצאה באזור האישי שלו.
<משה דגן: יש לו קוד סודי, הוא מקבל אותו.
<שלומית אבינח: איפה הוא מקבל קוד סודי?
<משה דגן: יפה, שאלה יפה.
<משה דגן: בעיקרון כל נרשם מקבל את הקוד הסודי שלו בעת הרישום.
<משה דגן: מי שפספס את זה ולא זכר, כן זכר, הנחנו את מרמנת שבפניות טלפוניות אליהם הם יעשו איזה שהוא מבדק אימות מול הנבחן, שאכן מדובר בבן אדם שמנסה לברר את הציון עבור עצמו והוא קיבל שם במענה הטלפוני את הציון ואת הקוד האישי, כדי שזה ישמש אותו בפעם הבאה.
<שלומית אבינח: איך הוא יודע להתקשר למרמנת?
<משה דגן: מה שעשינו זה ככה, דבר ראשון הוצאנו פרסום גם באתר שלנו וגם במענה הממוחשב בטלפון.
<משה דגן: ציינו את זה בצורה מאד ברורה, שאנחנו לא מתכוונים לתת ציונים בטלפון.
<משה דגן: קיימים בזה הרבה מאד מכשלות.
<משה דגן: אני רק רוצה לסבר את אוזניכם, שבעבר היה מצב שהשכן מברר עבור חברו את הציון ולא בהכרח תמיד מתוך מניעים חיוביים, לפעמים בגלל - - -
ישראל אייכלר: רגע, אם אני רוצה לדעת את היתרה שלי בבנק, אני לא יכול לעשות את זה היום בטלפון?
ישראל אייכלר: אני צריך קוד.
<משה דגן: כן, צריך קוד, נכון.
<משה דגן: אבל לצורך העניין אנחנו ייעלנו את זה קצת יותר.
ישראל אייכלר: אבל למה לא עונים לו אם יש לו קוד?
<משה דגן: אז עוד פעם, אני מסביר.
<משה דגן: במחלקת הבחינות ברבנות הראשית אנחנו לא נותנים ציונים, כי אי אפשר לעמוד בזה.
<משה דגן: בשביל זה יש את חברת מרמנת שהיא אמונה על הנושא.
<משה דגן: חברת מרמנת, כדי שלא יהיה מצב ש-2,500 נבחנים פונים בטלפון לקבל ציונים, שזה לא מעשי, במיוחד בעת רישום, כשאנחנו במקביל צריכים לרשום למועד הבא, אז מה שעשינו דבר ראשון, כמו שאמרתי, זה פרסמנו באתר האינטרנט שציונים אפשר לקבל באזורים האישיים וזה הוריד לחץ מאד גדול.
<משה דגן: הוצאנו מכתבים, כמו שאמרתי, ומי שפספס ואין לו את הקוד הסודי שלו, יכל לפנות למרמנת - ככה גם הודענו להם - הוא יוכל לפנות למרמנת לעשות את הליך הבירור והאימות, ולקבל את הציון בטלפון באותה הפניה לאזור האישי.
ישראל אייכלר: ועשו את זה?
<משה דגן: עוד מעט נציגים של חברת מרמנת יוכלו לתת לכם נתונים לגבי מי שעשה את זה בטלפון.
<משה דגן: חשוב לציין שאנחנו רוצים, ושוב, מבחינתנו המהלך הזה של הבחינות חייב לעבוד בצורה הכי שקופה, הכי שוויונית והכי מקצועית שיכולה להיות.
<משה דגן: כשאני הגעתי והבנתי שיש מתן ציונים בטלפון, אמרתי שזה לא אחראי וביקשתי להפסיק את זה.
<משה דגן: גם מהסיבה שברגע שיש ציפייה או שיש מחשבה שניתן לקבל את הציון בטלפון, אז זה אומר בעצם שאנשים פונים בשם אחרים או אנשים מצפים לסיוע - - -
ישראל אייכלר: אתה מדבר עם הקוד או בלי הקוד?
<משה דגן: לא, בלי הקוד.
ישראל אייכלר: בלי קוד זה ברור שלא תיתן.
ישראל אייכלר: מה פתאום שתיתן?
ישראל אייכלר: זה צנעת הפרט.
<משה דגן: אז יפה.
ישראל אייכלר: אני לא רוצה שתספר לאנשים מה היו תוצאות הבחינות שלי.
ישראל אייכלר: אתה זוכר מתי נבחנתי אצלכם?
<משה דגן: מצוין, אז אנחנו רואים את הדברים עין בעין.
<משה דגן: לא זוכר, כי לא היית.
ישראל אייכלר: אף פעם.
ישראל אייכלר: אבל לא הייתי רוצה שמישהו יידע מה אני יודע ומה אני לא יודע.
<משה דגן: אז אם ככה, אנחנו - - -
ישראל אייכלר: הבעיה היא שצריך ללמוד הרבה לפני.
<משה דגן: אז אם ככה אנחנו סגורים גם על הנושא הזה.
<משה דגן: אתה צריך להבין שהציבור שמגיע לבחינות, היה קשה לו לקבל את הדברים.
ישראל אייכלר: אז על זה אני לא מדבר.
ישראל אייכלר: מענה טלפוני בלי קוד, אני לא מדבר.
ישראל אייכלר: אני מדבר על אלה שיש להם קוד.
<שלומית אבינח: ואיך הוא מקבל את הקוד?
<שלומית אבינח: אין לו קוד והוא צריך קוד.
<משה דגן: אז אני עניתי.
<משה דגן: בתהליך הרישום הוא מקבל את הקוד שלו.
ישראל אייכלר: הם אומרים שהם מודיעים בהזמנה לבחינה.
<משה דגן: בתהליך הרישום הוא מקבל את הקוד.
<משה דגן: היו כאלה שכנראה לא שמו לב ולא שמרו וכו', אז הנחנו את המוקדנים.
ישראל אייכלר: אפשר לשחזר קוד?
ישראל אייכלר: ועניתם להם?
<משה דגן: כן, כן.
<משה דגן: עוד מעט תקבל נתונים מחברת מרמנת.
<משה דגן: קרן נמצאת פה, ודנה, שהן תוכלנה לתת את הנתונים.
<שלומית אבינח: לא קיבלנו תלונות על שאין קוד.
ישראל אייכלר: כן, כי זה פשוט וברור.
ישראל אייכלר: מי שמאד את הקוד הרי מתבייש לספר.
ישראל אייכלר: כי איזה שוטה?
ישראל אייכלר: המאבד מה שנותנים לו.
ישראל אייכלר: אז הוא לא יספר שהוא איבד את הקוד.
<משה דגן: בסדר, אז לכן נתנו מענה גם לנושא הזה מענה, לאלה שלא היו - - -
ישראל אייכלר: אפשר לשחזר את הקוד.
ישראל אייכלר: זה לא הנושא.
<משה דגן: בהחלט זה קיים וזה לא הנושא.
<משה דגן: הלאה.
<משה דגן: אני רוצה גם לציין שבעבר הציונים פורסמו לצד תעודות הזהות של הנבחנים וגם את זה ביקשתי להוריד, כי יש פה פגיעה בצנעת הפרט, אז הציונים יפורסמו לצד הקודים הסודיים.
<משה דגן: לצורך העניין, יופיע הקוד והציון.
ישראל אייכלר: מה זה יופיע?
<משה דגן: זה כבר מופיע באתר.
<משה דגן: ככה שיש פה את כל המנגנונים כדי לתת את הציונים לנבחנים.
<משה דגן: לגבי הטענה שמי שנרשם ורוצה לדעת מה הציון שלו כדי לדעת האם להיבחן או לא, אז ככה: א' יש פה כמה מענים.
<משה דגן: דבר ראשון, מאחר שתיארנו לעצמנו שאנחנו לא נצליח לעמוד בפרק הזמן הזה, למרות ההתחייבות, כי כמו שאמרתי יש הרבה מהלכים שלא נלקחו בחשבון - - -
ישראל אייכלר: אבל לפי מה שאתה מספר הצלחתם.
<משה דגן: אבל אני רציתי לתת מענה מושלם, אז קבענו שיהיה מועד נוסף בתשרי, שזה בעצם מועד שגם אם לצורך העניין הנבחן נרשם, אבל בסופו של דבר הוא לא קיבל את הציון שלו, אז יש לו מענה חודש לאחר מכן, בעשרת ימי תשובה הוא יוכל להיבחן.
ישראל אייכלר: קודם כל אני מברך על זה שיש כבר מבחן גם באב וגם בתשרי.
ישראל אייכלר: בעבר היו עושים פעם בשנה או פעמיים בשנה.
<ישראל הנאו: פעמיים.
<רפאל מזרחי: אף פעם לא היה פעמיים בשנה.
ישראל אייכלר: אלא פעם?
<רפאל מזרחי: דובר שאולי נכוונן את המערכת לפעמיים בשנה, בגלל הסיבות האלה.
ישראל אייכלר: והיום יש לנו כבר שלוש פעמים, אני מבין.
<רפאל מזרחי: עכשיו יש שלוש פעמים.
<רפאל מזרחי: תמיד היה לנו שלוש פעמים בשנה - - -
ישראל אייכלר: אז יש פה שיפור, למרות שנראה לי ככה שמתשרי עד ניסן אין לכם מבחן.
<משה דגן: זה הזמן שהכוללים יושבים בחורף.
<משה דגן: כל זמן חורף לומדים לקראת הבחינה הבאה.
ישראל אייכלר: טוב, לא משנה, אם זה טוב לנבחנים זה טוב לי.
ישראל אייכלר: אנחנו מייצגים פה את הנבחנים.
<משה דגן: צריך להבין שאנחנו קשובים לקול של ראשי הכוללים שבאים וכל אחד אומר את הדברים.
<משה דגן: אנחנו משקללים את כל הבקשות - - -
ישראל אייכלר: זאת אומרת יש גם באב, גם בתשרי וגם בניסן.
ישראל אייכלר: אז מתי יהיו התוצאות של המבחנים של אב?
<משה דגן: תוך 90 יום.
ישראל אייכלר: רציתי שתגיד את זה לפרוטוקול, זה מאד חשוב.
<משה דגן: אנחנו מתכוונים לעמוד בזמנים ואני חושב שבעזרת השם נוכל לעמוד בהם.
<משה דגן: אני מקווה שלא תהיינה בעיות שימנעו את זה.
ישראל אייכלר: אני רוצה קודם כל לברך על העובדה שמאז הישיבות קודמות, כשהתחלנו זה היה נראה הכל סגור, הכל חתום, אי אפשר לשנות שום דבר והצלחתם לא רק להביא את החברה, אלא גם מה שהבטיח פה המנכ"ל של משרד הדתות, שהחברה גם תעסוק בתשובות, כי אנחנו אמרנו חצי עבודה זה לא עבודה, במתן התשובות.
ישראל אייכלר: אבל הבעיה היא שהוועדה שלנו לא עוסקת בדברים הטובים.
ישראל אייכלר: זה שיצאו היום אלפי אוטובוסים ולקחו רבבות נוסעים והגיעו בזמן, זה לא הנושא שלנו.
ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על אלה שנשארו לחכות בתחנות ולא הגיעו אוטובוס, או שהגיע אוטובוס מלא.
ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר על אותם אנשים שלא קיבלו.
ישראל אייכלר: אם כבר הצלחתם להביא – כמה אמרת 2,000?
<משה דגן: 2,000.
ישראל אייכלר: מתוך?
<משה דגן: 2,500.
ישראל אייכלר: מתוך 2,500.
<שלומית אבינח: 1,900 הם אמרו.
<משה דגן: היום יפורסמו עוד 100.
ישראל אייכלר: זאת אומרת שיש אפשרות טכנית לעשות את זה.
ישראל אייכלר: למה אני צריך שה-500 האחרים לא יקבלו את זה בזמן?
<משה דגן: אז אני מסביר, הרב אייכלר, צריך להבין שאנחנו עומדים מול 40 בודקים.
<משה דגן: אני לא חושב שכדאי להלאות פה את הוועדה על הסיפורים של הבודקים.
<משה דגן: ההוא ישב שבעה, כל אחד עם הסיפורים שלו, אבל אנחנו במעקב מול כולם.
ישראל אייכלר: מעניין, כי בדיונים הקודמים, הבוחנים היחידים שעמדו בזמן תוך 40 יום או 30 יום, אני לא יודע כמה זמן אתם נותנים להם, 30 או 40 יום לבוחנים?
<משה דגן: לבודקים?
ישראל אייכלר: 30 יום כולם עמדו במשימה.
ישראל אייכלר: עכשיו זה התקלקל?
<משה דגן: אז מה שקורה זה ככה: הרבה גם בטח שמע שכעת יצאנו למכרז בודקים חדש.
<משה דגן: מה שקרה מבחינת העניין הזה, שהיינו צריכים לתת הערכה לבודקים.
<משה דגן: מאחר שעדיין המכרז לא פורסם, היינו צריכים לתת להם הערכה והסכמי ההתקשרויות שלנו מולם התעכבו קצת ולכן הם לא יכלו להיכנס ולהתחיל לבדוק.
<משה דגן: אז למעשה, בוא נאמר יכולנו למסור את הבחינות לבדיקה קצת באיחור ולכן העיכוב הזה.
<משה דגן: כעת אנחנו יוצאים למכרז חדש של בודקים וככה להוציא קאדר חדש של בודקים לקראת מועד אב ומועד תשרי.
ישראל אייכלר: מה זה נקרא מכרז של בודקים?
<משה דגן: מה שקורה זה ככה: בכל מרכזי הרי המדינה מתקשרת עם גורמי חוץ באמצעות מכרז או באמצעות הליך תיחור.
<משה דגן: מאחר שמדובר פה בהקיפי התקשרויות גבוהים, אז אי אפשר לעשות את זה בהליך קצר של תיחור, צריך להוציא מכרז - - -
ישראל אייכלר: כמה בודקים יש, 40?
<משה דגן: בערך 40 בודקים.
<משה דגן: וכעת אנחנו נמצאים בדיוק בשלב הזה ולכן לבודקים שבעצם היו מהמכרז הקודם, שיצא לפני שלוש שנים, היינו צריכים לתת איזו שהיא הארכה עד שנצא למכרז החדש, ומכאן היו פה קצת בעיות, כמו שאמרתי, של כל חברה כמה - - -
ישראל אייכלר: אבל עכשיו אתם כבר מוכנים עם הבוחנים שיבדקו את הבחינות של חודש אב?
<משה דגן: בשבוע הבא אנחנו מתחילים בעצם לקבל את הצעת הבודקים שהגישו למכרז האחרון ואני מאמין שנעמוד בזמנים, בעזרת השם.
<שלומית אבינח: מתי זה יסתיים?
ישראל אייכלר: כי אם הבחינה בחודש אב ולפי הסדר שדיברנו זה צריך להיות שבועיים אחרי הבוחנים - - -
<משה דגן: בואו, אל תעמדו איתנו על סטופר.
<משה דגן: 90 יום יהיו 90 יום, בעזרת השם.
ישראל אייכלר: כן, זה מה שחשוב.
<משה דגן: זה מה שחשוב, חשוב למבחן התוצאה, רק צריך להיות מודעים לתהליכים.
ישראל אייכלר: לא, כי העניין הזה של המכרז, שלא יעכב.
<משה דגן: בסדר.
ישראל אייכלר: כי הבוחנים היו הכי יעילים עד היום.
ישראל אייכלר: כך לפחות דיווחו לנו בדיונים קודמים.
ישראל אייכלר: טוב, נלך הלאה.
<משה דגן: לגבי הנושא של - - -
ישראל אייכלר: ערעורים.
<משה דגן: לגבי הנושא של ערעורים, אז צריך קודם להבין שכל בחינה עוברת שתי בדיקות.
<משה דגן: אנחנו עושים את השקלול שלנו, ככל שהפער בין שני הבודקים הוא נמוך מ-20 נקודות, ככל שהפער גבוה יותר אנחנו מעבירים את זה, במצבים מסוימים אנחנו מחזירים את זה לבודקים כדי שיסבירו לנו מה קרה פה, כדי להבין ממה הפער הזה נובע.
<משה דגן: יש מצבים שאנחנו בודקים - - -
<שלומית אבינח: זה אותם בודקים בודקים?
ישראל אייכלר: לא, שני אנשים.
<שלומית אבינח: לא, אם יש פער מעל 20.
<משה דגן: אז אני אסביר.
<משה דגן: אני בעצמי עובר על הרשימות.
<משה דגן: אם אני רואה שהפער הוא גבוה מדי, אז כנראה שיש פה איזו שהיא בעיה מבחינת אחד מהבודקים, אז אני מבקש שהם יתייחסו לזה.
<משה דגן: זה דבר ראשון.
ישראל אייכלר: זאת אומרת אם בודק אחד אמר נקודה א' ובודק אחד אמר נקודה י', אז זה מראה שאחד הבודקים טעה פה.
<משה דגן: אני אסביר עוד פעם.
<שלומית אבינח: זה חוזר לאותם הבודקים.
<משה דגן: מתי אנחנו משקללים את הציונים?
<משה דגן: ככל ששני הבודקים נתנו ציון עובר וזה לא משנה מה הפער, אז ממילא הבחינה הזו עברה.
<משה דגן: ככל ששני הבודקים נתנו ציון נכשל, אז אין פה בעיה.
<משה דגן: הבעיה היא כאשר בודק אחד נתן ציון נכשל ובודק אחר נתן ציון עובר והפער הוא נמוך מ-20 נקודות.
<משה דגן: כאשר זה המצב, אז בדרך כלל מעבירים את זה לבודק שלישי.
<משה דגן: אבל אם הפער הוא גדול מדי, שהוא מעורר תהיות או שזה סיסטמתי ואתה רואה שיש פה איזו שהיא בעיה מבחינת הבודקים, אנחנו מעבירים את זה לשני הבודקים עוד פעם, שיריבו ביניהם עד שייצא עשן לבן ויגידו מה קרה פה.
<משה דגן: ואז כמובן יהיו לכך השלכות גם על הבודקים הללו.
<משה דגן: כי אם אני מזהה שיש לי בודק שהוא באיזה שהוא מקום פספס, אז כמובן שתהיה לכך השלכה בהמשך ההתקשרות איתו.
<משה דגן: אז מהבחינה הזאת יש פה איזה שהוא מענה שנותן באמת את המענה המיטבי לכל בודק וזה יכול לתת מנוחה.
<משה דגן: אבל עדיין, ישנם נבחנים שנכשלו והם עדיין רוצים לקבל את זכות הערעור.
<משה דגן: העניין הזה עדיין לא קיבל מענה.
<משה דגן: עדיין אין לנו החלטה אם לאפשר את ערכאת הערעור במצב הזה.
<משה דגן: אני יכול לומר לכם שבהנחייתי פנינו לבדוק את זה אצל מוסדות אחרים, באקדמיה, בבגרויות – איך הדברים הללו נעשים – כדי ללמוד מהם איך הדברים נעשים ואנחנו אמורים לדון בזה ולקבל החלטות איך אנחנו מתכוונים לעשות או איזו שיטה אנחנו מתכוונים לאמץ.
<משה דגן: כרגע אין החלטה בעניין הזה.
ישראל אייכלר: זאת אומרת אתה אומר ככה: כל מי שנכשל – יש לו אופציה, בעצם יש שני בוחנים.
ישראל אייכלר: אם שני הבוחנים אמרו נכשל, אז הוא נכשל.
ישראל אייכלר: אבל אם אחד אומר נכשל, אחד אומר עבר, אתה מביא שלישי.
ישראל אייכלר: זאת אומרת אתה נותן לבודק שלישי.
<קרן-אור עמר: ככל שהפער הוא - - -
<משה דגן: ככל שהפער הוא פחות מ-20.
<ישראל הנאו: וגם אם הפער הוא מאד גדול ביניהם, אז וודאי שהייתה פה איזו אי הבנה.
ישראל אייכלר: אבל אתה אומר שהנבחן לא יודע בכלל ממה שקורה סביב הבחינה שלו.
ישראל אייכלר: ואיך זה הולך באקדמיה שבדקתם?
<משה דגן: אין לי עדיין את הממצאים.
<שלומית אבינח: לכל מוסד יש ערכאת ערעור.
<ליאור אשכנזי: לכל מוסד יש ערכאת ערעור שונה.
<ליאור אשכנזי: יש כאלה שזו ערכאת ערעור דיגיטלית.
<שלומית אבינח: יש, קיימת ערכאת ערעור.
<ליאור אשכנזי: קיימת, בוודאי.
<ליאור אשכנזי: ברוב המוסדות האקדמאים זו ערכאת ערעור דיגיטלית.
<רבקה לפינר: גם במשרד המשפטים, בתפקידים של רואי החשבון וכן הלאה, איפה שיש ערכאות מיוחדות, אפשר גם שם לברר.
<משה דגן: כן, אבל צריך לדעת שבאקדמיה יש בודק אחד בלבד.
<משה דגן: המקום היחיד שיש שני בודקים זה רק בבגרויות.
ישראל אייכלר: כן, כן, בסדר.
ישראל אייכלר: אז בעצם אתה אומר - - -
<משה דגן: בבגרויות יש שני בודקים ולא ברור בדיוק מה הליך הערעור אצלם, ולכן אנחנו בודקים.
<משה דגן: יכול להיות מצב, וסתם, אני מעלה פה כל מיני אופציות - לא בהכרח שזו האופציה שנבחר בה - יכול להיות מצב שאנחנו ניתן את הבחינות לבודק אחד ואז תהיה זכות ערעור לכל מי שנכשל.
ישראל אייכלר: עדיף מה שאתם עושים עכשיו, כי סתם לטרטר את הנבחן לא צריך.
<משה דגן: יפה.
ישראל אייכלר: אבל אני חושב שלכאורה צריך לעשות שאדם שכבר באמת נכשל ושני אנשים אמרו שהוא נכשל, אפשר לתת לו זכות לערעור אצל בודק שלישי ואז לראות אם גם הוא אומר שהוא נכשל, אז הוא נכשל.
<שלומית אבינח: כששני נכשל אין בעיה.
<שלומית אבינח: אחד עובר, אחד נכשל, זה מה שהם אומרים.
<משה דגן: שנייה, שנייה, אם יש בודק אחד שאמר נכשל ובודק אחר אמר עבר, אבל זה פחות מ-20 נקודות, אז השקלול קובע.
<משה דגן: אם זה יותר מ-20 נקודות פער, אז מעבירים את זה, כמו שאמרתי, או לשני הבודקים כדי שיתנו את דעתם או לבודק שלישי.
<רבקה לפינר: לכאורה זה - - -
<משה דגן: כן, כן, בדיקה אוטומטית נוספת.
<קרן-אור עמר: אז על כל מי שנכשל כאילו צריכה להיות זכות.
<ליאור אשכנזי: כן, כן - - -
<ליאור אשכנזי: אבל אין לדבר סוף.
<ליאור אשכנזי: כל בן אדם שנכשל יגיש בקשה לערעור - - -
ישראל אייכלר: בסדר, אז יהיה עוד בוחן.
<שלומית אבינח: זו זכותו, כדי שלא ייכשל שוב.
<ליאור אשכנזי: אבל אדם שקיבל ציון מאד מאד נמוך משני הבודקים ותיתן לו אפשרות ערעור, אתה מבין שזה עוד תקציב אדיר.
<שלומית אבינח: אבל אם הוא ניגש לאותו מבחן עוד פעם - - -
ישראל אייכלר: לא, לא, לא, זה שום תקציב אדיר.
<ליאור אשכנזי: זה בודק שלישי לכל אלה שנבחנים.
ישראל אייכלר: כי אם יש את זה בכל המבחנים האחרים, צריך להיות פה יושר פשוט.
<ליאור אשכנזי: צריך להבין, הרב אייכלר - - -
ישראל אייכלר: אם יש את זה בכל המבחנים האחרים - - -
<ליאור אשכנזי: זה עניין של תקציב.
ישראל אייכלר: תקציב זה לא - - -
<רבקה לפינר: כשמישהו רוצה להגיש ערעור למשל ללשכת רואי החשבון, זה עולה כסף.
<רבקה לפינר: זה עוד אגרה.
ישראל אייכלר: סליחה, תגידי את השם.
<רבקה לפינר: שמי רבקה לפינר ממשרד האוצר, ועדת האגרות.
ישראל אייכלר: אז איך זה עובד במשרד המשפטים אמרת?
<רבקה לפינר: במשרד המשפטים, ואני יודעת את זה גם מהתקופה שאני עשיתי את הבחינות, יש אפשרות להגיש ערעור.
<רבקה לפינר: נדמה לי שהערעור עולה בסביבות 200 שקלים.
<רבקה לפינר: צריך לשלם עוד תשלום, עוד אגרה, בסביבות 200 שקלים נדמה לי, כדי להגיש את הערעור.
<רבקה לפינר: אני לא יודעת אם שם זה - - -
<משה דגן: לנו אין אגרת ערעור.
<משה דגן: אצלנו אין אגרת ערעור.
<רבקה לפינר: לא, אין לכם אגרת ערעור.
<רבקה לפינר: להם יש אגרת ערעור.
ישראל אייכלר: אז זהו, הרב הנאו, אז יש לך את הפיתרון שם.
ישראל אייכלר: אם מישהו מערער, אחרי מה שאמר הרב דגן, אז הוא ישלם.
<ישראל הנאו: נכון, ישלמו.
ישראל אייכלר: אז אין לכם את הבעיה התקציבית וגם לא כל אחד יילך להגיש, כי אני לא אגיש ערעור, כי אני יודע.
<ליאור אשכנזי: מצאנו גם כאלה שקיבלו 10 נקודות מתוך 100, אז יכולת הערעור שלהם היא לא רלבנטית.
<משה דגן: עכשיו, דווקא לעניין אגרת הערעור, אני רוצה לציין שעלתה פה גם איזו שהיא טענה שהתבקשנו להתייחס אליה ממש לפני שעה, לעניין הסכום של האגרה, איך האגרה הזו חושבה.
<משה דגן: פה דווקא בגלל הסוגיה הזו של הערעור, חשוב לציין שהאגרה הזו היא ממש, כמו שאומרים, על הקשקש.
<משה דגן: צריך להבין שהתקנה הזו ברבנות היא תקנה של הוצאה מותנית בהכנסה.
<משה דגן: דהיינו, לרבנות לא נשאר שום פער או שום קופון – בוא נקרא לזה בשפה של העם, מכל הפעילות הזאת.
<משה דגן: האגרה חושבה בהתאם לעלויות בפועל.
<רבקה לפינר: אנחנו לא אישרנו אגרה ייעודית, עד כמה שזכור לי.
<שרה ונסו: לא ייעודית.
<משה דגן: אגרה ייעודית.
<רבקה לפינר: בוועדת האגרות זה לא אגרה ייעודית.
<שרה ונסו: זה עבר דרכנו וזה לא - - -
<רבקה לפינר: כתבתי את זה במפורש שזה לא יהיה ייעודי.
<שרה ונסו: לא העברנו את זה בתור ייעודי.
<משה דגן: לא הבנתי.
<רבקה לפינר: זה לא הכנסה מותנית בהוצאה.
<משה דגן: לא, אצלנו התקנה.
<משה דגן: לא, רבקה, את מבלבלת במושגים.
<משה דגן: אני אומר ככה: נעשתה איזו שהיא הערכה מה יהיו העלויות, ואז האוצר, אגף התקציבים יתקצב לי את התקנה, כי מה שקורה עד שאני מקבל חזרה את כספי הגבייה ממרמנת, אני צריך בינתיים להוציא לבודקים.
<משה דגן: אני לא יכול להוציא לבודקים הסכם התקשרות, אם אין לי כסף בתקנה.
<רבקה לפינר: כן, נכון.
<משה דגן: האוצר בינתיים מתקצב אותי על תקופת הביניים.
<משה דגן: מה שאני רוצה לומר, שהתחשיב של האגרה נעשה באמת בצורה מאד מאד מידתית ומקצועית ואפשר לבוא ולראות פה שהעלויות שלנו - - -
ישראל אייכלר: אני שוב רוצה ללכת למקבילים.
ישראל אייכלר: כמה עולה מבחן במקומות אחרים?
<רבקה לפינר: יש לי כאן פרטים.
<רבקה לפינר: לקחתי רק שתי דוגמאות של יועצי מס ורואי חשבון.
ישראל אייכלר: כמה שם?
<רבקה לפינר: כי זה משרד המשפטים.
<רבקה לפינר: לגבי יועצי מס – האגרה לבחינה זה 480 שקלים ולערעור זה 119 שקלים.
<רבקה לפינר: לגבי הבחינות של רואי החשבון, אני מדברת כרגע על הסופיות, כי הביניים זה סכום יותר קטן – זה 773 שקלים ולערעור - - -
ישראל אייכלר: כן, רואי החשבון ויועצי המס זו הקבלה טובה, רק בהבדל אחד שיועצי המס ורואי החשבון מתפרנסים - - -
<קריאה: אז יש גם יכולת הכנסה.
ישראל אייכלר: אבל בואו ניקח עורכי דין.
ישראל אייכלר: כמה לשכת עורכי הדין?
<רבקה לפינר: אני יכולה לבדוק את זה.
<רבקה לפינר: אני אבדוק.
ישראל אייכלר: אני רק רוצה לראות אם זה פרופורציונאלי בסך הכל.
<רבקה לפינר: לדעתי זה צריך להיות קרוב לרואי החשבון, אבל אני אבדוק שנייה ואני אתן תשובה.
<משה דגן: אז אוקיי, אז אני רק רוצה לומר שהאגרה שאנחנו גובים עבור מבחני רבנות זה 370 שקלים ועבור דיינות זה 524 שקלים.
<משה דגן: לכאורה עלתה פה איזו שהיא טענה שהייתה פה קפיצה משמעותית, אז רק לציין שמחיר האגרה הישן היה 325 שקלים, כלומר שהעלייה היא רק 45 שקלים ברבנות; בדיינות האגרה הישנה הייתה 500 שקלים ופה העלייה היא רק 24 שקלים.
<משה דגן: חשוב לציין גם איך בעצם הגענו לסכום הזה של האגרה.
<משה דגן: אז יש פה את העלות של מיקור החוץ, שזה מעל 150 שקלים, עלות בדיקת מבחן, שזה כמעט 200 שקלים.
<משה דגן: סך הכל עלות ישירה ברבנות זה בערך 350 שקלים ויש עוד עלות עקיפה של עוד בערך 20 שקלים, וביחד זה נותן את ה-370 שקלים.
<משה דגן: כלומר שלא נותר לנו פה כלום.
<משה דגן: אם אני רוצה היום לבוא ולמסד את ערכאת הערעור, אני צריך קודם לבוא ולפנות לאגף תקציבים, כדי שיאשרו לנו אגרה נוספת עבור הערעור.
<משה דגן: כלומר שלא נשאר פה שקל אחד מיותר.
ישראל אייכלר: לגבי תשלום האגרה אני רוצה להגיד משהו.
<רבקה לפינר: 640 שקלים.