GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוליה מלינובסקי: אני חייבת להגיד, חוץ מעצם העניין שהמאבטח ושומר צריך לשמור, ויש פה חשיבות אדירה, עצם זה שהוא נוכח שם ובמיוחד במוסדות חינוך ובגני ילדים, שלפעמים כל הצוות הוא צוות נשי והיחיד שהוא גבר, שלפחות אתה מרגיש יותר בטוח, זה אותו מאבטח, גם לזה יש חשיבות עצומה.
יוליה מלינובסקי: אני פונה למשכ"ל, אתם המעסיק הגדול ביותר במשק עבור העיריות.
יוליה מלינובסקי: אתם צריכים לחשוב איך להכניס, כי כרגע זה לא קיים, כי אתם אחראים על אבטחת מוסדות ציבור וכל העיריות משתמשים במכרז שלכם, נכון?
יוליה מלינובסקי: אתם צריכים להפעיל את הראש ולחשוב מחוץ לקופסה, איך אתם דואגים לתנאים בסיסיים של המאבטחים במוסדות חינוך.
יוליה מלינובסקי: זה ניתן לעשות.
יוליה מלינובסקי: העירייה מציבה את העמדה פעם אחת, מתחזקת את זה וזה ישרת אותם הרבה שנים.
יוליה מלינובסקי: אני כן הולכת על הנטייה שהאחריות היא של מזמין השירות, כי אי אפשר להטיל את האחריות על קבלן ביצוע כזה או אחר, כי היום זו חברה פלונית ומחר זה חברה אלמונית והעובדים בדרך כלל עוברים מחברה לחברה.
יוליה מלינובסקי: אז האחריות היא של מזמין השירות, אתם צריכים לחשוב איך אתם עובדים מול השלטון המקומי בנושא.
יוליה מלינובסקי: יש פה נציג של אותו בחור שפנה, שהציף את הנושא הזה, מאבטח.
יוליה מלינובסקי: האמת, אני חייבת להגיד, אנשים מפחדים, כבוד היושב ראש, הם מפחדים להיחשף.
יוליה מלינובסקי: יש לי פה פניות עם השמות והטלפונים ותעודות זהות, הם לא מוכנים.
יוליה מלינובסקי: אחד אמיץ היה מוכן והוא מופיע פה.
ישראל אייכלר: הנוהג בוועדה לפניות הציבור שזכות הדיבור הראשונה זה לפונים וכמו שאמרה חברת הכנסת מלינובסקי, הפונים פחדו לבוא.
ישראל אייכלר: זה שפנה אליי ראשון, אמרתי לו 'אתה יודע, פנית אליי', הוא עובד בגן ילדים, הוא כל הזמן צריך לפתוח את הזמזם על כל ילד וילד, אמרתי לו 'אתה יכול לבוא, חברת הכנסת מלינובסקי הגישה לגבי בית החולים סורוקה, בוא דבר גם על גני ילדים', הוא אמר 'לא, אני אשאל את החברים שלי'.
ישראל אייכלר: אף אחד מהחברים לא רצה לבוא ואני מבין אותם.
ישראל אייכלר: אז אם יש לנו פה מאבטח שנמצא, איך את אומרת?
ישראל אייכלר: משמרת אחת בשטח, מר שמוליק צרפתי, מאבטח, זכות הדיבור לך, בשם כל הפונים, אתה צריך לדבר בשם כל המאבטחים שמרגישים את מה שאתה מרגיש.
<שמוליק צרפתי: קודם כל בקשר לפנייה, לא אני ייצגתי, פשוט המאבטחים בחרו בי כדי שאני אדבר בשמם.
<שמוליק צרפתי: אין לי בעיה להיחשף, למרות שאני לא יודע מה יקרה אחר כך.
ישראל אייכלר: יש חוק הגנה על חושפי שחיתויות.
ישראל אייכלר: אתה לא חושף שחיתות, אבל גם ההגנה הזאת תצטרך להינתן לך באם חס וחלילה בגלל הופעתך - - - אני לא מאמין שמישהו - - - עדיין אנחנו יכולים לדבר פה.
<שמוליק צרפתי: בסופו של דבר אנחנו המאבטחים, אני בעיקרון בודק ביטחוני, לפעמים יש לי עמדה של מאבטח שזו עמדה חיצונית, הם נמצאים שם בשמש הרבה, מים, מביאים להם, עד עכשיו היו מביאים להם בשקיות זבל, עד היום, היום זה כבר אסור.
<שמוליק צרפתי: אוכל לא היינו מקבלים, היינו צריכים להביא אוכל מהבית.
<שמוליק צרפתי: רובנו סטודנטים, חלקם בעלי משפחות, אני סטודנט, צריכים לדאוג לאוכל, במקום שמקום העבודה שלנו כן אמור לדאוג לזה.
ישראל אייכלר: המנהלת שאלה אם אני רוצה לשאול אותך איפה אתה עובד, אבל אני לא רוצה לעשות את זה מבלי לשאול אותך קודם.
ישראל אייכלר: האם אתה מוכן לחשוף איפה אתה עובד או אתה מעדיף לדבר בשם המאבטחים באופן כללי כמקום עבודה?
<שמוליק צרפתי: אני מעדיף לדבר בשם המאבטחים באופן כללי וגם אין לי בעיה לחשוף, זאת לא בעיה.
ישראל אייכלר: לא, היות שזה חשוף, אז אתה לא חייב להגיד איפה.
ישראל אייכלר: אבל תתאר לנו, שאנחנו נבין, את תנאי העבודה איפה שאתה עובד בלי להגיד שם.
<שמוליק צרפתי: אני עובד בבית חולים סורוקה.
ישראל אייכלר: אז יכולת להגיד את זה בהתחלה.
<שמוליק צרפתי: לא שאלת אותי.
ישראל אייכלר: יש לנו הוראה של היועצת המשפטית של הוועדה לפניות הציבור בכל הדיונים שלנו.
ישראל אייכלר: היות שאנחנו עוסקים בבעיות של בני אדם, לא לחשוף שמות של הפונים, אלא אם כן הם בוחרים לעשות את זה.
ישראל אייכלר: אז בבקשה, אני מעריך את זה שאמרת, אז תדבר ספציפית.
<שמוליק צרפתי: בסופו של דבר יש לנו עמדות שמירה שהן חיצוניות.
<שמוליק צרפתי: יש מקומות שהם כן עם מזגנים, אבל המזגנים לא באמת רלוונטיים כשאתה עומד ארבע שעות בשמש ואתה צריך לבדוק רכב רכב, ונכנסים רכבים אחרי רכבים אחרי רכבים אחרי רכבים ואתה בודק אותם.
<שמוליק צרפתי: אתה לא יכול להיות בתוך העמדה אז המזגן לא רלוונטי.
<שמוליק צרפתי: אם זה, כמו שאמרתם, מקום לשבת בו בזמן ההפסקות שאין לנו.
<שמוליק צרפתי: אפשר להגיד שאנחנו יכולים לגשת למוקד, אבל להגיע מעמדה למוקד זה חמש-שבע דקות הליכה.
ישראל אייכלר: אתם לא עובדים שניים שיוכלו להתחלף?
<שמוליק צרפתי: יש עמדות של שניים, יש עמדות של אחד, גם כשאתה יוצא להפסקה אתה יכול לאכול או דברים כאלה.
<שמוליק צרפתי: יש עמדה אחת שאתה עובד בחוץ לבד, אתה בודק גם הולכי רגל וגם רכבים.
<שמוליק צרפתי: עדיין, זה עדיין לא רלוונטי.
<שמוליק צרפתי: נותנים לך הפסקה חצי שעה, אתה צריך לאכול בחצי השעה הזו, לאכול, התרעננות, הכול ואין לנו מקום לשבת בו.
<שמוליק צרפתי: אנחנו צריכים או לאכול בעמדה או לאכול בחוץ, לשים את הדברים שלנו בתוך התיק והאוכל מתקלקל.
<שמוליק צרפתי: אין בעיה, אתה יכול להגיע למוקד, לשבת לאכול שם.
<שמוליק צרפתי: עד שאני מגיע למוקד, עד שאני רוצה לחמם את האוכל, עד שאני רוצה לאכול כמו בן אדם, 25 דקות, אין לי את הזמן להתרעננות או לשירותים או דברים כאלה.
<שמוליק צרפתי: אין לנו את האפשרות הזאת.
<שמוליק צרפתי: כל השמש, כל המים, כל הדברים האלה, זה מאוד מאוד קשה, אלה דברים שאנחנו - - -
ישראל אייכלר: אין לכם הפסקה במשך ארבע שעות רצופות?
ישראל אייכלר: זאת אומרת אתה לא יכול להיכנס לשירותים בלובי של בית החולים?
ישראל אייכלר: בית חולים זה עוד מקום מצוין, זה לא איזה גן ילדים.
<שמוליק צרפתי: אנחנו עובדים מעל 18 אנשים במשמרת, סתם דוגמה, 18, 15 אנשים, אתה לא יכול להוציא את כולם להפסקה, הגיוני, כי אתה צריך שמישהו יאייש את העמדה.
ישראל אייכלר: אבל אתה יכול לעשות תורנות.
<שמוליק צרפתי: גם התורנות.
<שמוליק צרפתי: אז יש אחד שיוצא ראשון, הוא יוצא אחרי שעתיים, שעה וחצי, חצי שעה, אחריו חצי שעה, אחריו חצי שעה, אחריו חצי שעה, יוצא שחלק יוצאים אחרי ארבע, ארבע וחצי שעות.
<שמוליק צרפתי: עמדות שאתה עומד בהן, שלפעמים אסור לך לשבת, כי אנשים תמיד נכנסים ואתה חייב לבדוק אחד אחד.
<שמוליק צרפתי: וגם כשאתה טיפה יושב, אז אסור, כי אסור שיראו אותך יושב כי אתה מאבטח מקום.
<שמוליק צרפתי: אתה צריך להפגין נוכחות, שיראו שיש פה אבטחה.
ישראל אייכלר: הצגת טוב את עמדת החברות, איך אתה פותר את הבעיה הזאת?
ישראל אייכלר: אמרת שאתה צריך להיות בשטח.
<שמוליק צרפתי: חייב להיות בשטח, אבל לא בהפסקות, ואתה יכול לדאוג לנו למים, לקולרים.
ישראל אייכלר: זאת אומרת שיהיה בבודקה את הדברים הבסיסיים?
<שמוליק צרפתי: הדברים הבסיסיים, הדברים שאנחנו צריכים.
ישראל אייכלר: על בית החולים אני באמת מתפלא, כי הם לא צריכים לעמוד רחוק מדי מהבניין, נכון?
ישראל אייכלר: חוץ מהחניה.
<שמוליק צרפתי: סליחה, לא הסברתי נכון, אין בודקה בעמדה החיצונית.
<שמוליק צרפתי: גם אם יש בודקה אתה לא יכול להיכנס כי אתה צריך לבדוק.
ישראל אייכלר: אבל בסמוך של 10 מטרים יש לך בודקה?
<שמוליק צרפתי: יש בודקה בסמוך של 10 מטרים, אבל אתה לא יכול להיכנס - - -
ישראל אייכלר: ושם יכול להיות איזה מקרר קטן ומזגן?
ישראל אייכלר: ואחד נכנס ומתקרר ומחליף את החבר שלו, קולר מים.
<שמוליק צרפתי: אתה צריך להבין שאסור לי להיכנס, כי אני צריך לבדוק.
<שמוליק צרפתי: אם אני לא בודק, למה אני לא בודק?
<שמוליק צרפתי: לך הביתה.
ישראל אייכלר: אבל יש לך 18 - - -
<שמוליק צרפתי: זה מקום שמכיל 25,000 איש כל יום.
<שמוליק צרפתי: נראה לך הגיוני שאני יכול ב-25,000 איש - - -
יוליה מלינובסקי: בסך הכול 18 מאבטחים?
יוליה מלינובסקי: כנראה הם צמצמו בתוצאות, זו התוצאה.
ישראל אייכלר: אבל אם יש 18 חבר'ה - - -
תמר זנדברג: בכל עמדה, אתה לבד בעמדה?
<שמוליק צרפתי: יש עמדה של אחד, עמדה של שניים.
<שמוליק צרפתי: תלוי, הכול משתנה.
תמר זנדברג: אבל יש עמדות של אחד.
<שמוליק צרפתי: אסור גם לשבת בעמדות, אתה חייב לעמוד.
ישראל אייכלר: אם אתה אחד אסור לך לשבת, אבל אם אתם שניים, אחד יושב - - -
ישראל אייכלר: שניהם חייבים לעמוד.
תמר זנדברג: אם זה שניים סימן שיש עבודה לשניים, הרי לא ישימו סתם, כדי שאחד יוכל חס וחלילה לעשות את הצרכים שלו או לשתות או חמש דקות לנוח או לשבת.
תמר זנדברג: לא צריך להגזים.
ישראל אייכלר: אז בואו נשמע את סורוקה.
ישראל אייכלר: היות שהזכרנו את שמם אז הם צריכים לדבר.
<משה שדה: משה שדה, אני משנה למנכ"ל בית חולים סורוקה.
ישראל אייכלר: אתה רואה את המאבטחים כשאתה עובר עם הרכב, או שיש לך אישור כניסה - - -
<משה שדה: אני רואה, אני מסתובב המון בשטח.
<משה שדה: מאוד חם בסורוקה, לבי עליהם, גם למאבטחים, גם לאנשי הניקיון, גם למשנעים.
<משה שדה: יש הרבה מאוד עובדים בסורוקה שעובדים בשמש בתנאים מאוד מאוד מורכבים.
<משה שדה: שמוליק, נתחיל עם זה שאני כבר מתחייב שלא יאונה לך כל רע.
<משה שדה: בכל בעיה שיש לך אתה יכול לפנות גם אליי, גם לאבי ביטון, הקב"ט של סורוקה, ואני מבטיח לך שנעשה הכול על מנת לענות על כל הצרכים שלכם.
<משה שדה: אז פה אפשר להיות רגועים.
ישראל אייכלר: קודם כל, כל הכבוד, אני רוצה להודות לך על זה, כי לא כל המנהלים אוהבים שהעובדים יבואו לוועדת כנסת לדבר.
<משה שדה: בסך הכול מדובר בחברה קבלנית, אנחנו קונים שירותים מחברה קבלנית שזכתה במכרז.
<משה שדה: אני מאוד מתחבר למה שאמרת - - -
יוליה מלינובסקי: מי בנה את המכרז?
יוליה מלינובסקי: אתה בנית.
<משה שדה: אנחנו בנינו את המכרז ולדעתי גם שגינו בבניית המכרז.
<משה שדה: בעוד כמה חודשים יש מכרז חדש, אין לי ספק שהדרישות הולכות להיות אחרות לגמרי, הדרישות מהחברה הקבלנית ואלה יהיו דרישות סף.
<משה שדה: אז גם אם בסופו של דבר מקבלים החלטה על בסיס מחיר - - -
יוליה מלינובסקי: אתה תחשב את זה בתחשיב של המכרז.
<משה שדה: חד משמעית.
תמר זנדברג: לכמה זמן המכרז?
<משה שדה: לארבע שנים.
תמר זנדברג: כל פעם ארבע שנים?
<משה שדה: כן.
תמר זנדברג: ומתי הוא פג בדיוק?
<משה שדה: בעוד שלושה חודשים.
<משה שדה: אנחנו נשנה את זה, אנחנו נגדיר דרישות סף וחברה שלא עומדת בדרישות הסף ולא מתחייבת גם, לפי מה שלמדנו - - -
יוליה מלינובסקי: רגע, אתה אומר שאתה תכניס לדרישות הסף גם כמובן את ה - - - סביר להניח שהמצב הזה נוצר בגלל חוסר הכמות במאבטחים, נכון?
<משה שדה: נכון מאוד.
יוליה מלינובסקי: 18 זה כנראה לא מספיק לכזה כמות, אבל אתה אומר עכשיו משהו מאוד יפה, שיכול להיות שבאמת, כפי שאמרה חברת הכנסת זנדברג, אתה תהיה דוגמה ומופת, שאתה תהיה המוסד הציבורי הראשון שתכניס למכרז, חוץ מהנושא של השכר והעלויות, גם תנאים.
יוליה מלינובסקי: או שאתה תיקח את זה על עצמך באופן - - -
תמר זנדברג: אבל הוא גם צריך להיות מתוקצב על זה.
תמר זנדברג: אני מניחה שהכסף - - -
<משה שדה: קודם כל אני מכניס לדרישות הסף תנאים.
<משה שדה: אנחנו מתכוונים להכניס לדרישות הסף שאין מצב כזה של בסטנדרט לעבוד 12 שעות, מאבטח לא יעבוד 12 שעות בסטנדרט, אלא אם אנחנו באמצע מלחמה או שיש משהו באמת חריג וזה גם יהיה באישור מאוד מאוד חריג.
<משה שדה: כבר אתמול נתתי הנחיה לעבוד 8, 8.5 שעות מקסימום ושהחברה תשבור את הראש ביחד איתנו איך עושים את זה.
תמר זנדברג: מה מופיע במכרז?
תמר זנדברג: במכרז מופיע 12?
ישראל אייכלר: יש פה בעיה, מר שדה.
<משה שדה: במכרז מופיע 8.5 שעות אבל לפי שיחה עם המאבטחים, ואני מבין שזה גם המצב, בחלק מהמקרים עובדים 12 שעות ברמת סטנדרט.
ישראל אייכלר: אתה רוצה לעשות דבר טוב, אבל תיזהר לא לפגוע, כי מדובר באנשים שמקבלים שכר מינימום בדרך כלל.
ישראל אייכלר: אם אתה תמנע מהם את ארבע השעות הנוספות שיש להם אתה פוגע בשכרם.
<משה שדה: עובד שיהיה מעוניין לעבוד עוד ארבע שעות הוא יוכל לעבוד, אבל בטח לא מעבר ל-12 שעות, כי זה - - -
ישראל אייכלר: כן, זה ברור, אבל לא למנוע.
ישראל אייכלר: לפעמים אנחנו רוצים להיות - - -
יוליה מלינובסקי: אבל התנאים הבסיסיים, מים, חדר מנוחה.
ישראל אייכלר: אז אני רוצה לומר, שוב, שלמרות אחריות החברה, בית חולים סורוקה לוקח עליו אחריות מלאה, על התנאים הבסיסיים האלה.
ישראל אייכלר: אני כבר אפרט מה עשינו ומה אנחנו מתכוונים לעשות.
ישראל אייכלר: קודם כל עמדות המאבטחים, כמו שאמרתם, מוזגו.
ישראל אייכלר: לפני כמה חודשים התקנו מזגן בכל עמדת מאבטח.
ישראל אייכלר: עמדת מאבטח נמצאת בסמוך לשער הרכבים.
ישראל אייכלר: ברגע שאין רכב אפשר להיכנס לתוך עמדה ושם הרבה יותר נעים.
ישראל אייכלר: אנחנו כמובן נדאג עכשיו לריהוט טוב יותר, ואם צריך מקרר אז גם למקרר.
ישראל אייכלר: התקנו הצללות זמניות מפני השמש בכל העמדות בבית החולים.
ישראל אייכלר: כרגע זה מפני השמש, אנחנו עכשיו נערכים וחושבים מה אנחנו עושים לפני החורף.
ישראל אייכלר: יש כמה עמדות שמאוד מאתגרות לפני החורף מכיוון שנכנסות משאיות מאוד גבוהות, רכבי חירום ואנחנו באמת צריכים לחשוב איך אנחנו יכולים לעשות את זה, שמצד אחד העמדה תגן מפני הגשמים העזים, אבל מצד שני יוכלו להיכנס כל הרכבים בצורה מהירה ללא בעיות.
ישראל אייכלר: שהייה בעמדה בשמש לא עולה היום על שלוש שעות.
ישראל אייכלר: מאבטח בשמש שלוש שעות, הוא מוחלף לאחר שלוש שעות, הוא עובר לעמדה מוצלת.
ישראל אייכלר: בתוך השלוש שעות אם הוא רוצה לצאת, יש לו מחליף?
<משה שדה: בתוך השלוש שעות, אם קורה משהו והוא מבקש לצאת, אז בדרך כלל - - -
יוליה מלינובסקי: זה מה שקורה עכשיו או שאתם מתכוונים לעשות?
<משה שדה: זה כבר קורה.
יוליה מלינובסקי: זה כבר קורה שאתם לא עומדים יותר משלוש שעות?
<משה שדה: בשמש.
<שמוליק צרפתי: לא.
יוליה מלינובסקי: כנראה שאתם לא מתואמים.
<משה שדה: אז אנחנו חלוקים בדעתנו, זה גם קורה.
<שמוליק צרפתי: אני יודע מה קרה אתמול, בעמדה - - -
<משה שדה: לא, אבל מה קורה בדרך כלל.
<שמוליק צרפתי: אני יכול להגיד לך שיש עמדות שאתה נמצא שם שלוש וחצי שעות וגם ארבע.
<שמוליק צרפתי: יש עמדה ספציפית - - -
<משה שדה: דרך אגב כשאני אומר שלוש שעות זה בדרך כלל שעתיים וחצי, אבל בסדר, אנחנו חלוקים בדעתנו.
<משה שדה: אני אבדוק שוב פעם.
<משה שדה: אנחנו בדקנו, גם אתמול קיימנו שולחן עגול עם מאבטחים ובסך הכול כולם הבינו ואמרו שהם עובדים עד שלוש שעות, שזה גם קשה.
<משה שדה: דרך אגב, גם שלוש שעות בשמש זה קשה.
<משה שדה: בימים האלה אנחנו מאתרים חדר מנוחה למאבטחים, בעקבות הפנייה, דרך אגב.
<משה שדה: מזון ומים זו בכלל לא שאלה.
<משה שדה: השקיות שמדברים עליהן אלה שקיות עם קרח לבקבוקי מים שנמצאים בעמדות.
<משה שדה: אנחנו כבר שינינו את זה בעקבות הפנייה וזה מגיע בקלקרים, קרח בקלקרים.
<משה שדה: אנחנו נדאג למים זורמים עד לעמדה, כולל תחנות רענון בסמוך לעמדה, אם זה מקלחות קרות בסמוך לעמדה.
<משה שדה: זכויות העובד, אנחנו פרסמנו ותלינו מה הן זכויות העובד, יש גם איש קשר מטעם בית החולים על כל פנייה.
<משה שדה: למרות שהם לכאורה עובדים של חברה קבלנית.
<משה שדה: בכל בעיה שיש הם יכולים לפנות לאיש קשר מטעם בית החולים.
יוליה מלינובסקי: ויש לך אחריות פלילית בגלל זה אתה עכשיו - - -
<משה שדה: נכון.
<משה שדה: ומיגון המאבטחים.
<משה שדה: דווקא החברה הקבלנית כן דואגת לכובעים, לקרם הגנה, ואנחנו נקפיד עכשיו שהמאבטחים משתמשים בדברים האלה כדי להגן על עצמם.
ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לך שאתה נחשון.
ישראל אייכלר: כתוב שמפרסמים עושי מצווה, למה?
ישראל אייכלר: שממנו יראו וכן יעשו.
ישראל אייכלר: אני הייתי מצפה ומבקש ממשרד הבריאות, אם הדוגמה של סורוקה מוצאת חן בעיניך ויש לך עוד משהו, אולי תחייב את כל בתי החולים לעשות את זה.
<יורם רובינשטיין: אני יכול לומר שאנחנו כמשרד הבריאות פועלים בשני כיוונים, האחד, אנחנו מפעילים בעצמנו בבתי החולים הממשלתיים, אני יכול לומר שהסטנדרטים האלה הם סטנדרים שהם קבועים ואנחנו אוכפים אותם בבתי החולים.
<יורם רובינשטיין: אנחנו פועלים מול שאר מערכת הבריאות, מול שירותי בריאות כללית ושאר בתי החולים כרגולטור, שם אנחנו מגיעים לביקורות ואנחנו בהחלט מקפידים על הדברים האלה.
<יורם רובינשטיין: עם זאת היכולת שלנו לאכוף עליהם היא מוגבלת.
<יורם רובינשטיין: אני מאוד מברך על הדיון הזה ואני בהחלט הייתי שמח אם היו לנו כלים חזקים יותר לאכוף את הנושאים האלה של תנאי ההעסקה של מאבטחים.
<יורם רובינשטיין: אני חושב בהחלט שחקיקה נכונה, גם לגבי תנאים, זה משהו שמאפשר.
<יורם רובינשטיין: בסופו של דבר, כשאנחנו באים, גם כרגולטור וגם כשאנחנו מ - - - אנחנו נתקלים גם בהתנגדויות, גם בדרישות תקציביות וגם בבעיות אחרות וקשה לנו הרבה דברים לאכוף, גם כרגולטור, מתוקף זה שאין חקיקה בנושא הזה.
<יורם רובינשטיין: כמו שהייתה חקיקה בתנאים הסוציאליים - - -
ישראל אייכלר: אבל אתם כמשרד הבריאות ואתה כממונה על הביטחון אתה יכול להגיד 'אני דורש', אתה יכול להוציא הנחיה, אני לא יודע אם זה נקרא חוזר מנכ"ל, 'אני דורש מכל בתי החולים בעמדת המאבטח', כמו שאתה דורש בטח עשרה דברים אחרים בענייני ביטחון אז אתה גם רוצה קצת מזגן ומקרר וקולר.
<יורם רובינשטיין: אנחנו בהחלט עושים את זה.
<שלומית אבינח: בחוזר מנכ"ל.
תמר זנדברג: מי הגורם שמתקצב את זה?
תמר זנדברג: הרי השמיכה קצרה.
ישראל אייכלר: המזמין.
ישראל אייכלר: גם אמרה את זה חברת הכנסת מלינובסקי, אי אפשר להטיל את זה על חברת האבטחה, צריך להטיל את זה על המזמין.
יוליה מלינובסקי: זה מה שאני אומרת, מזמין השירות.
תמר זנדברג: אבל המזמין זה בית חולים ציבורי.
תמר זנדברג: ההכנסות, ההוצאות, הכול מפוקח ולפעמים גם מתוקצב, או מקופת חולים או מהמדינה.
תמר זנדברג: זאת אומרת אין פה איפה למשוך, אם הוא ירצה להוסיף, לשלם לחברות יותר ולהגיד - - -
ישראל אייכלר: לא לחברות, הוא יבנה את הבודקה.
תמר זנדברג: כן, אבל החברות עונות למכרז שלו.
תמר זנדברג: אם הוא שם תנאים זה עולה כסף, אם זה עולה כסף הוא צריך לשקף את זה לחברות.
תמר זנדברג: זו שרשרת.
תמר זנדברג: השאלה, כשזה מגיע אליכם, זה יבוטא בתקציב?
<פיני שיף: הכול מתומחר בסופו של דבר.
תמר זנדברג: בית חולים שיגיד, אני רוצה משמרות של 8.5 שעות, בודקה, מזגן, מקרר, הפסקות יותר, אולי חפיפה יותר בין המשמרות, כדי שאחד יוכל לצאת, אחד להיכנס, החלפה במשמרת של 8 שעות לחצי שעה עם עוד מאבטח.
תמר זנדברג: אלה דברים שעולים כסף, אתם תתקצבו את זה?
<פיני שיף: הכול יתומחר במסגרת המכרז.
תמר זנדברג: זה שאתם תתמחרו אנחנו יודעים, השאלה אם הם יתקצבו.
<יורם רובינשטיין: אני לא הגורם המתקצב.
<פיני שיף: אני אסביר תיכף.
תמר זנדברג: מי הגורם המתקצב?
<יורם רובינשטיין: אגף התקציבים, משרד הבריאות - - -
יוליה מלינובסקי: לא, אבל אתה כמנהל אגף הביטחון.
<יורם רובינשטיין: אני יכול לומר לכם שהעמדה המקצועית שלנו, שאותה אנחנו מעלים, בהחלט תואמת את מה שאתם אומרים.
<יורם רובינשטיין: זה נכון שבספו של דבר - - -
ישראל אייכלר: תוכל להעביר לנו את רשימת הדרישות שלכם בעניין הזה, שנוכל להביא את זה בוועדה?
יוליה מלינובסקי: אבל אתה בעצם אחראי על הביטחון והמכרזים של בתי החולים בתחום הביטחון עוברים דרכך, אתה מאשר אותם.
<יורם רובינשטיין: אך ורק המכרז של בתי החולים הממשלתיים עובר דרכי, המכרז הזה כן כולל את כל התנאים שאתם הזכרתם ואנחנו בהחלט אוכפים את זה.
<יורם רובינשטיין: אני מזמין אתכם לבוא ולראות את זה בבתי החולים - - -
יוליה מלינובסקי: בית חולים סורוקה הוא - - -
<יורם רובינשטיין: סורוקה הוא לא ממשלתי.
יוליה מלינובסקי: הוא של קופת חולים.
<יורם רובינשטיין: ופה אנחנו מוגבלים.
ישראל אייכלר: אבל משרד הבריאות ממונה על כל בתי החולים, לא רק על הממשלתיים.
<יורם רובינשטיין: הוא ממונה על בתי החולים כרגולטור, אבל בפועל אנחנו לא מפעילים, לא את סורוקה, אין לנו - - -
ישראל אייכלר: לא, אני מדבר עליך כעל רגולטור.
ישראל אייכלר: אתה צריך לפקח שבתי החולים יעמדו בתנאים הבסיסיים שאתה תכתוב אותם ואנחנו רוצים לראות אותם.
<יורם רובינשטיין: אנחנו מסכימים על זה ואנחנו בהחלט עושים את זה, אנחנו גם נחזק את הפעולה הזו.
ישראל אייכלר: לא צריך חוק, חוזר מנכ"ל יכול לעשות את זה.
<יורם רובינשטיין: אנחנו בהחלט פועלים בכיוון הזה.
יוליה מלינובסקי: קופות החולים כפופות אליך, ככה או ככה הם כפופים אליך, אתה משרד הבריאות.
<יורם רובינשטיין: זה נכון.
ישראל אייכלר: בואו ניתן למר רובינשטיין לסכם.
<יורם רובינשטיין: אני אומר שוב, חוזרי מנכ"ל הם כלי חשוב שאנחנו משתמשים בו ועם זאת אם יורשה לי להגיד כאן, זה לא כלי לטעמי מספיק חזק כדי באמת לאכוף את הדברים.
<יורם רובינשטיין: בסופו של דבר החקיקה תהיה הרבה יותר חזקה.
<יורם רובינשטיין: גם כשאנחנו באים ונותנים הנחיות רגולטוריות, הן באות עם עוד הרבה הנחיות אחרות, הרבה מאוד דרישות תקציביות שגם אני מתמודד בתוך המשרד ונאבק עליהן.
<יורם רובינשטיין: בסופו של דבר כולנו מכירים את הצרכים ואת הבעיות של המערכת.
<יורם רובינשטיין: אנחנו מתמודדים מול דרישות אחרות ומול תעדופים אחרים ואנחנו לא תמיד בסדר העדיפויות הראשון.
<יורם רובינשטיין: חקיקה הרבה פעמים פותרת את הדברים ומקלה עלינו.
ישראל אייכלר: אני הבנתי שאתה מגלגל את זה אלינו, אנחנו ניקח את התפקיד.
<יורם רובינשטיין: אני אומר שבתחום שלנו אנחנו בהחלט פועלים בכיוון הזה.
<יורם רובינשטיין: אני אומר גם שדברים שנאמרו פה, למשל על שעות עבודה, זו הנחיה שהיא לא רק הנחיה שבאה לטובת העובדים, אלא גם כהנחיה שהיא מבצעית.
<יורם רובינשטיין: אנחנו בהחלט אוכפים את זה.
<יורם רובינשטיין: יש פה גם דרישה של הרגולטור שלנו, של משטרת ישראל, בנושא הזה.
ישראל אייכלר: איך אתם אוכפים את זה?
<יורם רובינשטיין: אנחנו מקפידים, אחת, שבמכרזים שלנו אנחנו כן מקבעים את הדרישות האלה, גם של כמויות העובדים.
<יורם רובינשטיין: אנחנו מבצעים בקרות בכל בתי החולים כדי לבחון את הדברים האלה וזאת האכיפה שלנו גם.
ישראל אייכלר: תודה רבה, אדון רובינשטיין.
ישראל אייכלר: עכשיו חבר הכנסת יואל רזבוזוב.
יואל רזבוזוב: אני מברך על הדיון, תודה לחברת הכנסת מלינובסקי, זה דיון חשוב, גם אני מקבל המון פניות.
יואל רזבוזוב: לדוגמה בחורף קיבלתי פנייה מנתיבות, של מאבטח שלא נתנו לו להדליק מכשיר חימום, היה לו קר, אמרו לו שאסור להדליק חימום, אנחנו להשתמש בשקע.
יואל רזבוזוב: יש באמת מגוון של פניות בנושא.
יואל רזבוזוב: אני חושב שדווקא כאן לבוא, אני חושב שהבעיה הרבה יותר רחבה, לבוא עכשיו ולדבר על מוסדות ציבור כמו בתי חולים, שיחסית, עוד פעם, אם אנחנו לא יודעים לאכוף כאן, במקומות האלה, אז אני כבר לא מדבר על המקומות הפרטיים, שם הבעיה יותר גדולה.
ישראל אייכלר: כמו גני ילדים ובתי ספר.
יואל רזבוזוב: יש מאבטחים שעובדים גם בקניונים ובמקומות שהם לא ציבוריים, מקומות פרטיים, שם בכלל בעסקים הפרטיים יהיה לנו קשה מאוד.
יואל רזבוזוב: לגבי החקיקה, גם כאן צריך לחשוב, אני כן מסכים שצריך לעשות משהו מסוים כדי למנוע את התופעה, כי התופעה בסוף זה בני אדם שעובדים בתת תנאים ואנחנו חייבים לשפר.
יואל רזבוזוב: ומאוד חשוב לציין גם רגולטורית, לא לפגוע גם בעסקים, כי בסוף זה עולה כסף.
יואל רזבוזוב: אם אנחנו מכניסים מכרז, אז צריך לתקצב את זה.
יואל רזבוזוב: אז באמת זה לא כזה פשוט.
יואל רזבוזוב: מה שאני חושב, מבחינת החקיקה, כמו שהייתה חקיקה מינואר 2015 ששם היה מבחן פסיכוטכני למאבטחים, שהוא לא תורגם, נגיד, לשפה הרוסית, שאנחנו כאן בסוף תרגמנו את המבחן הזה, יחד כמובן עם המשרד לבטחון פנים ועם כולם, אז לא חשבו בחקיקה שיש הרבה מאבטחים דוברי רוסית שלא יכולים לענות על 600 שאלות בשפה העברית.
יואל רזבוזוב: אז גם בחקיקה הזאת, אם אנחנו כבר הולכים לכיוון הזה, צריך לחשוב גם על העלויות, מי יממן, מי ישלם, וכמובן גם על התנאים שבחלק מהתנאים לא נפגע בצד כזה או אחר.
יואל רזבוזוב: אז אני אומר, אין לזה פתרון מיידי, אבל כן צריך להסתכל על התופעה הרחבה, המוסדות הציבוריים כמובן וגם המדינה מתקצבת, אבל במקומות פרטיים צריך לתת יותר דגש.
ישראל אייכלר: אבל אחת הבעיות שציינת, למשל בגני ילדים, שזה מקום קטן ופרטי, לא תמיד זה של העיריות, להטיל על מי שמפעיל גן ילדים את התנאים שמאבטח צריך שם.
ישראל אייכלר: זו בעיה קשה.
יוליה מלינובסקי: לא, זה מתוך בחירה.
יוליה מלינובסקי: אם זה גן פרטי - - -
יואל רזבוזוב: גן פרטי לא חייב.
יוליה מלינובסקי: בגן פרטי לא מחייבים אותך.
יואל רזבוזוב: הם גם לא לוקחים, זה עולה להם הרבה כסף, הם לא ייקחו את זה.
יוליה מלינובסקי: זה מכמות ילדים מסוימת.
ישראל אייכלר: אנחנו נאפשר עכשיו למר פיני שיף, שהוא הארגון הארצי של חברות האבטחה בישראל.
ישראל אייכלר: המנכ"ל פיני שיף, בבקשה, תתייחס לכל הנקודות שדיברנו, מגן הילדים עד בית החולים.
ישראל אייכלר: כי בית החולים זה הכי נוח לנו, אנחנו מטילים את זה על תקציב גדול וזה בסדר, מה אנחנו עושים בגני הילדים בכל הארץ?
<פיני שיף: אני אנסה לפשט את העניין הזה.
<פיני שיף: הנושא של עמדות למאבטחים מתגלגל בכנסת כבר מספר שנים, זה התחיל עם הצעת חוק של חבר הכנסת לשעבר דניאל בן סימון, שנפגש איתי ביום מסוים וביחד גיבשנו הצעת חוק שמסיבות כלשהן לא יצאה אל הפועל והיא עוברת, היא עברה בוועדת הכלכלה לפני מספר חודשים בראשותו של חבר הכנסת כבל, ובוועדת העבודה עם חברת הכנסת מלינובסקי, לפני כשבועיים שלושה.
<פיני שיף: כך שהנושא עובר בין ועדות הכנסת ואני חושב שהגיע הזמן לשים באמת סוף לעניין הזה ולקבל איזה שהיא החלטה שיש בה גם היגיון ארגוני וגם היגיון מבצעי.
<פיני שיף: אני מבקש להסביר את הדברים הבאים.
<פיני שיף: העבודה של אנשי האבטחה, ואני לא מתייחס כרגע למוסד כזה או אחר, לא לבתי החולים ולא למוסדות החינוך, מסיבה פשוטה, האבטחה בישראל מתבצעת באלפי מקומות עבודה ברחבי הארץ, גם במגזר הציבורי וגם במגזר הפרטי, כך שצריך להתייחס לנושא באופן ממוקד ולא למקום עבודה כזה או אחר או לתקציב שלו או לתנאי המכרז שלו.
<פיני שיף: אלה דברים שניתן לטפל בהם, אבל אין טעם לעסוק בהם עכשיו.
<פיני שיף: העבודה המבצעית, אדוני, של איש האבטחה, אינה מתבצעת בתוך עמדה, מסיבה פשוטה, מפני שהוא צריך לבוא במגע עם קהל, הוא צריך לבצע בידוק ביטחוני לנכנסים למתקן, הוא צריך לבדוק כלי רכב, הוא צריך להגיב במקרה של פיגוע, במקרה של הפרת סדר, הוא חמוש בנשק, מצפים ממנו למענה אבטחתי במידה שקיימת בעיה.
<פיני שיף: כל מה שאמרתי עכשיו, מאפייני העבודה המבצעיים של איש האבטחה, לא מתבצעים מתוך עמדה, אבל אתה כבר ציינת פה וחבריך חברי הכנסת ציינו, יש הפסקות, יש מקומות שבהם ניתן לעשות את זה מתוך העמדה.
<פיני שיף: כשאנחנו נכנסים לבית החולים בילינסון אנחנו עוברים בתוך מבנה שבו נמצאים המאבטחים, הקהל עובר דרך מבנה, זו לא עמדה קטנה, זה מבנה קצת יותר גדול, אבל זה מקרה שהמאבטחים נמצאים במבנה מוגן, ממוזג, מחומם, בהתאם לעונות השנה, והם מבצעים את העבודה שלהם, את סינון הקהל ובדיקתו בתוך המבנה.
<פיני שיף: ברוב מקומות העבודה לא ניתן לבצע את העבודה מתוך עמדה אלא בהפסקות.
<פיני שיף: ישנם 4,500 מוסדות חינוך במדינת ישראל, אין שום בעיה שבפתחו של כל בית ספר תהיה עמדה ממוזגת ומחוממת, מסיבה פשוטה, רוב שעות היממה, למעט כניסת תלמידים, כניסת מורים לחדר המורים, כניסה של אנשי תחזוקה או קבלנים, איש האבטחה, למעט סריקות שהוא צריך לבצע בהתאם לתדירות שמשטרת ישראל מנחה אותו, רוב הזמן הוא יכול להימצא בעמדה.
<פיני שיף: הוא סוגר את השער, בית הספר סגור, יש לו מועדים לביצוע הסריקות סביב הגדר, הוא חוזר חזרה והוא בעמדה.
<פיני שיף: אין שום בעיה.
<פיני שיף: הסיפורים שמספרים לנו בכל מיני מקומות עבודה מדוע לא ניתן להציב עמדה, זו התחמקות מהצבת העמדה, פשוט מאוד.
<פיני שיף: לכן מה שאני מציע, ואני הגשתי - - -
ישראל אייכלר: כשאתה אומר התחמקות אתה מתכוון למרכז השלטון המקומי וראשי הרשויות?
<פיני שיף: אני לא אומר כרגע מי, ישנה התחמקות של רוב המוסדות, הגופים ומקומות השירות במדינת ישראל מהצבת עמדה.
ישראל אייכלר: כי זה עולה כסף.
<פיני שיף: כי זה עולה קצת כסף.
ישראל אייכלר: על זה בדיוק אנחנו בוכים.
ישראל אייכלר: אנחנו יכולים להבין שיש מצב שאי אפשר להכניס את המאבטח בפנים כי הוא צריך להיות בחוץ, אבל כשאפשר, בגלל כסף, להשאיר אותו בשמש, זה - - -
<פיני שיף: זה לא בסדר.
<פיני שיף: תנסה היום להעמיד איש אבטחה בעבודה מבצעית, ואתה ציינת את זה, אמרת, הוא צריך להיות ערני, הוא לא יכול לעמוד תחת כיפת השמים במשך שעות ולבצע עבודה מבצעית יעילה תחת חום של 32, 35, 38 מעלות, לחות איומה או בימי גשם.
<פיני שיף: זה הרי לא יעלה על הדעת, באמת.
<פיני שיף: לא יעלה על הדעת.
<פיני שיף: ואני לא מבין את אותם מקומות עבודה שמתחמקים מהעניין הזה.