GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עידו רוזנברג: עוד פעם, כי היום החבילות מעניקות גם שיחות, גם הודעות וגם גלישה בתעריף אחד אחיד של כמה עשרות שקלים.
<עידו רוזנברג: הלקוח לא משלם עבור שיחות סכום ספציפי, וכל אם הייתי בא ואומר - - -
ישראל אייכלר: אבל הוא נתן את זה בשיחות.
<עידו רוזנברג: הוא נתן את זה, אני מניח, בתשלום - - -
ישראל אייכלר: רק בשיחות.
<עידו רוזנברג: בתשלום החודשי הקבוע, או לחילופין - - -
<שלומי גוליאן: פחות לשלם.
<עידו רוזנברג: בזיכוי כספי.
ישראל אייכלר: נו, אז מה הבעיה אם אתם תתנו זיכוי של 10 שקלים למי שירצה?
<עידו רוזנברג: זה מה שאני מסביר.
<עידו רוזנברג: יכולנו לקחת את הנתיב של לתת זיכוי של כמה שקלים בודדים ללקוחות שנפגעו, לנסות לכמת כמה הלקוחות נפגעו וכן הלאה, מה שכפי שציין נמרוד, לא באמת קיים במערכות, כי כל לקוח יכול היה להיפגע או לא להיפגע, תלוי איפה הוא היה וכמה זמן הוא שהה שם וכן הלאה וכן הלאה.
<עידו רוזנברג: לכן מה שאנחנו ראינו לנכון לעשות, זה להתייחס לכל הלקוחות באופן שווה, כי הם אלה שנפגעו שעה, הן אלה שנפגעו כמה שעות והן אלה שלא נפגעו בכלל.
<עידו רוזנברג: ולהציע להם חבילות של הטבות, שהן הרבה הרבה יותר משמעותיות, מאשר לבוא ולהציע שקל, שניים או אפילו 10 שקלים ללקוחות שנפגעו, שבסופו של דבר הרי אם אני אחזיר ללקוח 10 שקלים לחשבון הבנק, הוא לא ירגיש את זה.
<עידו רוזנברג: מבחינתנו זה יהיה לעג לרש.
<עידו רוזנברג: אנחנו יצאנו בהצעה שהיא הרבה יותר - - -
ישראל אייכלר: ההצעה שלכם ידועה ומוכרת ואמרת אותה.
ישראל אייכלר: אני שואל אותך מעבר לעניין הזה, היות ויש אנשים שלא גולשים, יש אנשים שרוב השימוש שלהם זה שיחות, גם אם הם כן גולשים.
ישראל אייכלר: ואם אתה בא ואומר – בחשבון הבא אני מוריד לכל מי שמרגיש נפגע, ואני לא אומר שצריך לתת לכולם, כי יש אנשים הגונים שיגידו לא נפגעתי ולא קרה לי שום דבר, אני לא רוצה כסף.
ישראל אייכלר: אבל מי שכן חושב שהוא נפגע, שיבקש שייתנו לו הטבה ובחשבון הבא יורידו לו 20 שקלים.
ישראל אייכלר: מה יקרה?
ישראל אייכלר: זאת אומרת על השיחות.
ישראל אייכלר: אלא אם כן הוא לא מדבר ב-20 שקלים.
<משה פריאל: אדוני יושב הראש, אפשר?
ישראל אייכלר: אולי תציע אתה הצעה.
ישראל אייכלר: העיתונאי, פריאל.
<שלומית אבינח: פעיל חברתי.
<משה פריאל: אני כרגע עם כובע של המשמר החברתי של הכנסת.
ישראל אייכלר: אין לכנסת משמר חברתי.
<משה פריאל: תשאל את הגברת.
ישראל אייכלר: אני לא שואל.
ישראל אייכלר: הגברת תשאל אותי.
ישראל אייכלר: הכנסת יש לה ועדות, יש לה - - -
<משה פריאל: עמותת המשמר החברתי.
ישראל אייכלר: אה, עמותה, אבל לא של הכנסת.
<משה פריאל: אני לא סתם אמרתי שזו הייתה הטבה לעשירים או מתן אגוזים למי שאין לו שיניים.
<משה פריאל: העמך, האנשים הרגילים, בטח ובטח באוכלוסיות מסוימות כמו החרדים או כמו המגזר הבדואי, אין להם כל כך הרבה שיחות לנהל בחוץ לארץ.
<משה פריאל: אז מדוע לא נתנו את האלטרנטיבה שאדוני הציע – מתן שיחות - - -
ישראל אייכלר: או בארץ, או בחו"ל, זה לא משנה.
ישראל אייכלר: איפה שהוא מדבר, באותו ערך.
<משה פריאל: אבל שים לב שפה יש ניסיונות התחמקות.
ישראל אייכלר: לא, לא, אני רואה דווקא ניסיונות של הבנה, אבל בואו נראה.
ישראל אייכלר: האם אפשר שזה לא יהיה מוגבל רק לשיחות לחוץ לארץ?
ישראל אייכלר: אותם 20 שקלים או אותם 10 שקלים שאתה רוצה לתת להם.
ישראל אייכלר: כמה נתת פה על שיחות לחוץ לארץ?
<עידו רוזנברג: נתנו 500 דקות.
<עידו רוזנברג: זו הטבה - - -
ישראל אייכלר: כמה זה יוצא?
<עידו רוזנברג: זה תלוי ביעד.
<עידו רוזנברג: זה יכול להיות בין עשרות למאות שקלים.
ישראל אייכלר: לא, אני מדבר על מישהו שבסטנדרט.
<עידו רוזנברג: כלומר?
ישראל אייכלר: 60 שקלים אמרו לחודש?
<עידו רוזנברג: לא, לא, 60 שקלים או 30 שקלים, כמו שציינת, זה מה שלקוח משלם בארץ עבור שיחות, עבור הודעות ועבור גלישה ביחד.
ישראל אייכלר: כלומר, אז אם אתה בא ואומר לציבור – אני נותן לכם 20 שקלים בחודש הבא - - -
<שלומית אבינח: למה זה צריך לבוא מהלקוח, שהוא צריך לפנות?
ישראל אייכלר: לא, זה בסדר, כי יש אנשים שלא רוצים.
<שלומי גוליאן: ולא נפגעו גם.
<שלומית אבינח: מי שלא רוצים - - -
ישראל אייכלר: כן, לא רוצים.
ישראל אייכלר: בגלל שלהם הייתה שריפה בפתח תקווה, אני אישית לא רוצה שיעשו לי טובה וישלמו לי.
ישראל אייכלר: אבל אם נפגעתי ואני מרגיש נפגע, שתהיה אפשרות לאזרח להגיד – אדון פלאפון, נפגעתי, אני מבקש שתזכה אותי ב-20 שקלים או ב-10 שקלים, כמה שאתם תקבעו.
ישראל אייכלר: זה לא חקיקה, אנחנו לא הולכים לקבוע.
ישראל אייכלר: ואז אתה בא ואומר לציבור, אני בא עם - - - לציבור, כל מי שנפגע, נתתי אפשרות של גלישה, נתתי אפשרות של שיחות לחו"ל, אני נותן גם אפשרות לשיחות בארץ.
ישראל אייכלר: זה יוצא ככה שדווקא מי שמדבר בארץ – תוספת הארץ לקבל - - -
<עידו רוזנברג: רק שהשיחות בארץ, לא, הוא קיבל את יתר התכנים שהוא יכול היה - - -
ישראל אייכלר: לא, אני מדבר על השיחות.
<עידו רוזנברג: השיחות בארץ לא מתומחרות כשיחות.
<עידו רוזנברג: אתה קונה חבילה שכוללת את כל השירותים ועולה כפי שציינת – 30-40-50 שקלים לחודש.
ישראל אייכלר: נו, אז מה הבעיה שתגיד שעל שיחות בארץ, כמו שנתת דברים אחרים, עכשיו על שיחות בארץ, מי שהרגיש נפגע, מקבל 20 שקלים או 10 שקלים.
ישראל אייכלר: אני לא קובע לכם.
<עידו רוזנברג: באמת אני חושב שפלאפון, למרות מה שנאמר כאן לגבי הטבת קופונים, מה שלא נכון גם עובדתית, פלאפון באמת יצאה מגדרה ונתנה פה הטבה הרבה יותר משמעותית.
ישראל אייכלר: כמה היא עלתה לכם?
<עידו רוזנברג: אני לא יודע כמה היא עלתה, אבל הרבה יותר משהייתה עולה ההטבה של לתת את הפיצוי היחסי על זמן הפגיעה.
<עידו רוזנברג: בואו נשים דברים גם בפרופורציות.
<עידו רוזנברג: בסופו של דבר רוב הלקוחות נפגעו מספר מועט של שעות, ובהמשך הימים מה שקרה זה שהיו ניתוקים לפי אזורים גיאוגרפיים.
<עידו רוזנברג: ולכן לגבי פיצוי, אפשר לבוא ולבקש באמת פיצויים בסדרי גודל שונים, אבל בסופו של דבר הלקוח הממוצע נפגע בצורה מועטה והפיצוי שאנחנו נתנו – הוא הרבה מעבר לפיצוי היחסי שפה אנחנו מתבקשים לתת ללקוחות.
ישראל אייכלר: בוא, אני אעזור לך בעוד פרט קטן, שמנהלת הוועדה הבהירה לי פה.
ישראל אייכלר: אתה אמרת קודם שחברות אחרות לא נתנו שום פיצוי.
ישראל אייכלר: בשנת 2010 הייתה איזו תקלה בסלקום והם שילמו 68 מיליון שקלים – כך הם אומרים – הטבה של 68 מיליון שקלים ללקוחות.
ישראל אייכלר: אז שפירא היה המנכ"ל.
<עידו רוזנברג: אם אני לא טועה מדובר על שנת 2010, כל שוק התקשורת נראה אחרת.
<עידו רוזנברג: לא דובר אז על חבילות של 30-40 שקלים.
<עידו רוזנברג: באמת אז לקוחות שילמו על שיחות.
<עידו רוזנברג: וגם אם תיקח את ה-68 מיליון שקלים – אם זה באמת הסכום – ותחלק אותו לכמות המנויים, אז מדובר בשקלים בודדים לכל מנוי.
<עידו רוזנברג: זה בדיוק מה שפלאפון רצתה להימנע ממנו.
<עידו רוזנברג: אנחנו רצינו לתת ללקוחות שלנו את מה שלדעתנו מגיע להם, שזה הרבה יותר מאשר להחזיר להם לחשבון שניים או שלושה שקלים, אלא לתת להם באמת חוויית שימוש אחרת, שיכולה לחסוך להם הרבה יותר כסף או להעניק להם חוויה שהם לא השתמשו בה עד היום.
ישראל אייכלר: אנחנו נחזור למשרד התקשורת לסיכום.
ישראל אייכלר: איך מונעים מקרים של קריסת רשתות סלולאריות בעתיד, כך שאנשים לא יהיו מנותקים מהרשת הסלולארית.
<מימון שמילה: ברשותך, אי אפשר באופן מוחלט למנוע תקלות ברשתות סלולאריות, כמו שאי אפשר למנוע הרבה דברים אחרים שאנחנו מאד רוצים למנוע אותם לחלוטין.
<מימון שמילה: אחד הכלים המרכזיים שעוזר גם לחברות, גם לנו, זה להפיק לקחים מאירועים כאלה.
<מימון שמילה: להבין איפה נקודות הכשל שלנו.
ישראל אייכלר: נקודה אחת כבר העלה פה שמילה, היא של החוט האחד, שצריכות להיות מערכות חוטים נפרדות.
<מימון שמילה: זה בדיוק מהתקלות וקורות תקלות.
<מימון שמילה: במשך הזמן קורות תקלות הרבה פחות משמעותיות.
<מימון שמילה: לא על כל תקלה שומעים ולא מכל תקלה הציבור נפגע באופן-.
<מימון שמילה: הלימוד והפקת הלקחים מהאירועים האלה, עוזרים לנו לקבוע סטנדרטים, לקבוע נהלים, לקבוע אמות מידה, לחזק, לגבות, לשפר את המערכים הטכניים ואת התשתיות, כדי שתקלות כאלה לא יקרו.
<מימון שמילה: ובאמת אלה תקלות נדירות.
<מימון שמילה: גם התקלה הספציפית הזאת ותקלות בהיקף כזה – הן יחסית נדירות, כי החברות באמת מפיקות את הלקחים ומשקיעות את המשאבים כדי למנוע את זה.
<מימון שמילה: אבל אי אפשר למנוע באופן מוחלט תקלות - - -
ישראל אייכלר: בלתי צפויות.
ישראל אייכלר: כן, כי בדרך כלל תקלה היא דבר שלא מזמינה את עצמה מראש, כך שכל מה שאמרת זה דברים כלליים, אבל לא משהו ספציפי.
<מימון שמילה: גם אין איזה שהוא כלי.
ישראל אייכלר: אז בואו נסכם את הדיון.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים ממשרד התקשורת, לפי הדברים שאתם הבאתם פה בוועדה, לחייב את חברות הסלולר שיהיו להן חברות מקבילות לעיתות חירום, בכל דרך ההולכה של השירות, עד לקו של האזרח, של הצרכן, כחובה בכל החברות.
ישראל אייכלר: לגבי חברת פלאפון, אנחנו פונים לשקול אפשרות של פיצוי כספי ללקוחות שיהיו מעוניינים בכך ויראו את עצמם נפגעים, גם בשיחות בתוך הארץ, גם אם מדובר בכמה שקלים בודדים עבור כל מנוי שמרגיש את עצמו נפגע.
ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לכם על שהשתתפתם בדיון הזה, ונקווה שלא יהיו תקלות ולא נצטרך לעשות דיונים לשעבר, אלא תמיד לראות צופי פני עתיד.
ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את הדיון בוועדה לפניות הציבור, לגבי מדיניות בנק ישראל בפריטת כסף קטן.
ישראל אייכלר: בפתיחת הדיון אני רוצה לומר שאנחנו עוסקים אמנם בכסף קטן, אבל בדיוק היום - דבר בעיתו מה טוב – כולם עוסקים בבעיית הכסף הגדול של אותן עמותות והגמ"חים.
ישראל אייכלר: היינו היום גם בוועדת הכספים וגם דיברנו עם האנשים הנוגעים בדבר.
ישראל אייכלר: בעבר היה כלל בדמוקרטיות, שכל אדם, מכל חברה, בכל גוף, זכאי – עד שיוכח אחרת.
ישראל אייכלר: מאז בן לאדן הפיל את מגדלי התאומים העולם התהפך.
ישראל אייכלר: כל אזרח שעובר בבידוק, חשוד שהוא נושא עימו פצצה והולך להפיל את המטוס, עד שיוכח אחרת.
ישראל אייכלר: אומרים לו להוריד הכל, להוציא מכל הכיסים, עד שיהיה בטוח שהוא לא יכול להפיל מטוס.
ישראל אייכלר: זה הולך בעניין התעופה וזה נכנס גם לעולם הבנקאות.
ישראל אייכלר: בעבר, ברוסיה ידעו שבודקים את האדם מכף רגל ועד ראש כדי שהוא לא יוכל להבריח קצת משקה חריף, שהיה צריך במיסים.
ישראל אייכלר: אבל במדינות דמוקרטיות אמרו שלוקחים מדגמים ורואים אם אדם חטא, אם אדם עבר עבירה, אז הוא יבוא לדין.
ישראל אייכלר: מאז בן לאדן התחילו לדבר על מימון הטרור על ידי כסף שחור והלבנת הון.
ישראל אייכלר: נו, אומרים מימון טרור, אז כולם מוציאים את החגורות, מוציאים את החליפות, מוצאים הכל, מוציאים את הנעלים בבידוק, כמו בתעופה.
ישראל אייכלר: וכך הפכה הרשות האמריקאית לבנקאות, כמשגיח כשרות של כל חשבון בנק, לא רק בארצות הברית, לא רק בשוויץ, אלא אפילו במדינה כמו מדינת ישראל.
ישראל אייכלר: ולא רק אדם פרטי, אלא גם גופים ועמותות – כולם צריכים לעבור את הבידוק של החוק שנקרא פדקה.
ישראל אייכלר: עד כדי כך שהבנקים שלחו מכתבים לגמ"חים ולארגוני הסעד והעזרה, שהם לא יכולים לנהל את החשבון אצלם אם הם לא ירשמו כמוסדות פיננסיים, עם כל הפיקוח של הממשל האמריקאי.
ישראל אייכלר: בקיצור, העולם השתגע וכולנו בצילו של בן לאדן, גם בעניין התעופתי וגם בעניין הכלכלי.
ישראל אייכלר: אני מקווה מאד, ואני אומר את זה לפרוטוקול, אני מקווה מאד שמדינת ישראל ובנק ישראל יידעו שמצד אחד יש הסכמים עם ארצות הברית וצריך לקיים אותם.
ישראל אייכלר: מצד שני לא להפוך את הבנקים למנגנוני הגבלה של עמותות, של ארגוני חסד, של מעשים טובים שאנשים עוד עושים.
ישראל אייכלר: כמה שיש אנשים שעושים מעשים טובים.
ישראל אייכלר: וגם את האזרח הפשוט לא צריך להפוך לגנב בעל כורחו.
ישראל אייכלר: עכשיו אני אחזור לעניין של הכסף הקטן.
ישראל אייכלר: תמיד ידעו שדין פרוטה כדין מאה.
ישראל אייכלר: בנק ישראל הוא אחד מהמוסדות העשירים במדינה ולפי תחקירים שהתפרסמו בתקשורת - וכל תחקיר בתקשורת אני מסייג באמיתותו - המשכורות בבנק ישראל הן הטובות ביותר במשק הישראלי.
ישראל אייכלר: ולכן הדבר ממש מקומם לשמוע שלבנק ישראל אין מספיק כוח אדם או מספיק משאבים לאפשר לאנשים שצריכים לפרוט מטבעות, להגביל אותם גם בכמות וגם במיקום.
ישראל אייכלר: הדיון שלנו מתקיים בעקבות פניות של עמותות ומוסדות למטרות חסד, שהתלוננו על המדיניות החדשה בפריטת המטבעות של בנק ישראל.
ישראל אייכלר: אני קיבלתי את חוות הדעת של היועצת המשפטית שלנו, שאומרת שבנק ישראל רשאי והנגיד בשמו רשאי לקבוע בכללים אלה שירותים ייתן הבנק ביחס למטבע או אלה לא, אבל אנחנו כוועדה ציבורית של פניות הציבור, לא יכולים להשלים עם העובדה שבנק ישראל שולח את אותן עמותות לבנקים פרטיים, שגובים רצפה קטנה, 30%.
ישראל אייכלר: עמלה קטנה.
ישראל אייכלר: 30% מהערך הכספי.
ישראל אייכלר: מדובר פה באנשים שתרמו כסף - - -
<אליהו יפרח: עד 30%.
ישראל אייכלר: עד 30%.
<אליהו יפרח: זה יוצא יותר.
<אליהו יפרח: כי יש גם את הטרחה להגיע לבנקים הקטנים וגם הם מחמיצים פנים וגם – אתם תופסים את התור, ולא נותנים לעשות את זה בכלל בסבר פנים יפות.
ישראל אייכלר: כן, את החמצת הפנים הזאת אני זוכר, כשהייתי ילד וסבתא שלי התעקשה שבמקום לקחת את דמי החנוכה ולקנות משהו טוב, צריך להכניס לקופסת החיסכון.
<אליהו יפרח: כשאני עשיתי את זה לראשונה, באמת שמעתי לבנק ישראל - - -
ישראל אייכלר: אני אתן לך את רשות הדיבור לספר את כל הסיפור.
ישראל אייכלר: אני עכשיו באמצע דברי פתיחה.
ישראל אייכלר: ואז, כאשר הגענו לבנק עם הקופסאות שלנו, שזה היה כל האוצר שלנו, הפקידים החמיצו פנים והיה שם תור של ילדים והיה צרות צרורות.
ישראל אייכלר: אגב, אני לא זוכר אף פרוטה שנשארה לי מכל הדן חסכן וכל הכסף הזה, אבל סבתא שלי אמרה – צריך לחנך לחיסכון עכשיו אנחנו נחזור לעניין שלנו.
ישראל אייכלר: בנק ישראל שינה את מדיניות הפריטה בשנת 2015.
ישראל אייכלר: הנגידה, באישור המועצה, קבעה כי היקף שירותי הפריטה שבנק ישראל נותן לציבור בקופות בנק ישראל, יוגבל לסכום שלא יעלה על 5,000 שקלים או 1,000 מטבעות – הנמוך מביניהם – בכל חודש לכל לקוח.
<אליהו יפרח: שזה 100 שקלים ו-10 אגורות.
ישראל אייכלר: ההיקף נקבע בשים לב לכך, אומר בנק ישראל, שהשירות מוענק לציבור הרחב ומאזן בין המשך מתן השירות לבין התשומות המוטלות על הבנק.
ישראל אייכלר: הדבר מקומם אותי מאד לשמוע – התשומות המוטלות על הבנק – בגין השירות האמור, וכן הסיכונים והיכולת התפעולית של בנק ישראל לספור, למיין או לאמת את מקור המטבע.
ישראל אייכלר: אולי אם ישאלו את הפדקה, אם המטבע אמיתי.
ישראל אייכלר: אני חושב שמדובר פה באבסורד.
ישראל אייכלר: מדובר בכספי תרומות.
ישראל אייכלר: מדובר בעמותות ללא כוונת רווח והתורמים בוודאות לא מעוניינים שהכספים ילכו 30% לבנקים.
ישראל אייכלר: אנחנו חושבים שגם בנק ישראל צריך להכיל לא רק את עמותות החסד לצדקה, אלא גם ילדים שאוספים כסף בכספת פרטית, כמו שאנחנו עשינו.
ישראל אייכלר: גם זה כסף שלא צריך לעשות בעיות.
ישראל אייכלר: אגב, יש עוד היום ילדים שחוסכים בקופסאות האלה?
<שלומית אבינח: הילדים שלי, כן.
<שלומית אבינח: יש להם קופה והם חוסכים.
ישראל אייכלר: אז הנה, יש לנו חוסכים.
<שלומית אבינח: לא של דן חסכן, אבל קופת חיסכון.
ישראל אייכלר: לא משנה, אבל הם צריכים לפרוט את זה בבנק.
<שלומית אבינח: עוד לא הגענו לשלב הזה.
<שלומית אבינח: עוד לא הגענו לשלב פתיחת הכספת.
<אמיר ספרנוביץ: יש שירות של דן חסכן, אם אתה מכיר אותו, שירות של בנק הפועלים.
<שלומית אבינח: זה ההורים שעושים.
<אמיר ספרנוביץ: לא, לא.
ישראל אייכלר: אני חייב לומר שאני אפילו לא זוכר איך קראו לזה בבנק דיסקונט, כשהייתי אז.
ישראל אייכלר: כי כל הקופסא הזאת הייתה טראומה בשבילי, אבל אני זוכר שבנק הפועלים עשה אז את הפרסום שלהם.
ישראל אייכלר: אני לא זוכר את קראו לזה בבנק דיסקונט.
ישראל אייכלר: טוב, עברו מאז בסך הכל 50 שנה.
ישראל אייכלר: אבל במדיניות החדשה אי אפשר לאחד גם כמה עמותות ביחד.
ישראל אייכלר: יכול להיות שיבואו כמה עמותות ביחד.
ישראל אייכלר: גם זה בלתי אפשרי, כי יש מגבלה של 1,000 מטבעות, עד 5,000 שקלים.
ישראל אייכלר: אנחנו נשמע עכשיו את הפונים ואחרי זה נשמע את בנק ישראל.
<שלומית אבינח: יש הודעה שלהם.
ישראל אייכלר: לא, אבל אם אני אקריא את ההודעה של בנק ישראל, לא יהיה להם מה להגיד.
ישראל אייכלר: אז בבקשה, אליהו יפרח, מנהל ארגון קהילת יעקב.
<אליהו יפרח: כמו שכולם יודעים, שאנשי עמך ישראל צדיקים, כולם יש להם קופת צדקה, הם חוסכים שקל לשקל, יש להם את ויברך דוד, שמים 10 אגורות, שמים בקופה.
<אליהו יפרח: הקופה הזאת מתרוקנת אחת לחודש, אחת לחודשיים, מתרוקנת.
<אליהו יפרח: לאיפה מביאים אותה?
<אליהו יפרח: אם מביאים אותה לבנק, ייקחו עמלה.
<אליהו יפרח: הבן אדם רוצה להרגיש – תרמתי.
<אליהו יפרח: אני רוצה שכל הכסף ילך לצדקה.
<אליהו יפרח: כל שקל הוא יודע זה מחיה העני, זה מחיה המסכן, זה עוזר לפעילות של עם ישראל בכללי.
<אליהו יפרח: אז עד עכשיו היה רגילות, היינו מדברים פעם בחצי שנה.
<אליהו יפרח: היה את דוד בבנק ישראל, הוא זוכר אותי קצת.
<אליהו יפרח: דוד היה למטה, היינו מתקשרים אליו פעם בחצי שנה, היינו נכנסים עם האוטו, עם כל הכספים, היה גם אומר לנו למיין בצורה מסוימת, בליעת הרוק, בסדר.
<אליהו יפרח: פעם בחצי שנה לאגור את הכל.
<אליהו יפרח: לא נורא.
<אליהו יפרח: אבל עכשיו בנק ישראל, כבר למעלה משנה אני חושב, כבר 1,000 מעות.
<אליהו יפרח: 1,000 מעות בחשבון פשוט זה 100 שקלים ו-10 אגורות, שאחת לחודש, הנמוך מביניהם, בכל חודש לכל היותר.
<אליהו יפרח: את אומרת אני יכול רק 100 שקלים לפרוט.
<אליהו יפרח: אתה לא יכול לפרוט יותר מ-100 שקלים.
<אליהו יפרח: מצב אבסורד.
<אליהו יפרח: אני לא יודע בכלל מה המקור, או שזה מעצלנות או שאני לא יודע מאיפה זה בא.
<אליהו יפרח: אחרי שנה שאני מקבל מכתב כזה מבנק ישראל - - -
ישראל אייכלר: זה נועד לפי חוק הלבנת הון למנוע את פעולות הטרור.
<אליהו יפרח: יופי.
<אליהו יפרח: גם הלבנת הון, אז אפשר לעשות על כל הכספים.
<אליהו יפרח: כולם יודעים שהלבנת הון נמצאת גם בבקבוקים, במחזור.
<אליהו יפרח: בקבוקי המחזור זו הלבנת ההון הכי גדולה.
<אליהו יפרח: אף אחד לא לוקח את הבקבוק הזה ושומר לעצמו.
<אליהו יפרח: לוקחים את זה אחרי זה והפושעים יודעים לאסוף את זה והם מלבינים בזה הון.
<אליהו יפרח: אם כבר אנחנו מדברים על הלבנת הון, שידברו על הבעיות האמיתיות.
ישראל אייכלר: תנסה להתחרות איתם, הם יאמרו לך מה זה להשחיר הון, לא להלבין.
<אליהו יפרח: בדיוק.
<אליהו יפרח: לכו תשאלו את אברג'יל בבאר שבע, כל אחד לקח לעצמו אזור - - -
ישראל אייכלר: לא להגיד שמות.
ישראל אייכלר: תיזהרו.
ישראל אייכלר: בלי שמות.
<אליהו יפרח: בלי שמות.
ישראל אייכלר: אני מבקש למחוק את השם מהפרוטוקול.
<שלומית אבינח: אי אפשר.
<שלומית אבינח: הדיון גם משודר באינטרנט בשידור חי.
ישראל אייכלר: אז תיזהרו, בלי שמות.
<אליהו יפרח: בסדר, אין בעיה.
<אליהו יפרח: זה מצב אבסורד לגמרי שאי אפשר, שמתאספים לך 10,000, 20,000, 30,000 שקלים בחודש לדוגמא מהצדקות, ואין לך מה לעשות איתם.
<אליהו יפרח: מה קורה אחרי שנה?
<אליהו יפרח: יתאספו לך 100,000 שקלים, 200,000 שקלים ואין לך מה לעשות איתם.
<אליהו יפרח: בנק ישראל אומר לך תלך, תסתובב עם המכולות.
<אליהו יפרח: תלך למכולות, תפרוט.
<אליהו יפרח: אני הסתובבתי במכולות, אמרתי – צריך לעשות, אין מה לעשות והמכולות לא מסכימות.
<אליהו יפרח: אף אחד לא רוצה.
<אליהו יפרח: אגד אומר לך לא, אני מקבל את זה מבנק ישראל, מסודר.
<אליהו יפרח: אפילו שאתה מסדר למכולות.
<אליהו יפרח: להיפר נטו סידרתי את זה 10 שקלים בשקית, הוא אומר לך לא, אני מקבל את זה מבנק ישראל מסודר.
<אליהו יפרח: אז מצד אחד הבנקים לוקחים את הכל, נותנים לכל המכולות ונותנים לכולם בצורה מסודרת.
<אליהו יפרח: לא לוקחים, אז זה הכסף של המדינה או לא הכסף של המדינה?
ישראל אייכלר: מה באמת עושה חברת אגד, מישהו יודע?
ישראל אייכלר: עם כל המטבעות?
<קריאה: מקבלים את המטבעות מבנק הפועלים ולא מבנק ישראל.
ישראל אייכלר: ואיפה הם פורטים את זה?
<קריאה: בבנקים שלהם.
<קריאה: כל אחד איפה שהוא מנהל את החשבון שלו.
ישראל אייכלר: משלמים 30%?
<אליהו יפרח: לא.
<אליהו יפרח: אני מאמין שלא.
<אליצור דב וייזר: כל הארץ עובדים עם הבנקים.
ישראל אייכלר: כן, אבל משלמים 30%?
ישראל אייכלר: אגד משלם?
ישראל אייכלר: אם אגד ישלם 30% מכל המטבעות שיש לו, הוא יפשוט את הרגל.
<קריאה: לאגד יש עודפים.
<אליצור דב וייזר: רגע, רגע, זרקו פה 30%.
<אליצור דב וייזר: כדאי, יש פה אנשים מהפיקוח על הבנקים, שידייקו ב-30%.
<אליצור דב וייזר: זה נשמע נורא בומבסטי, ה-30%.
<אליצור דב וייזר: זה נכון למקרה מאד מאד פרטני ונקודתי.
ישראל אייכלר: אז אנחנו נעשה את הדיון בצורה מסודרת.
ישראל אייכלר: תסיים.
<אליהו יפרח: יש לי חשבון.
<אליהו יפרח: ניסיתי בבנק פועלים, ניסיתי בבנק מזרחי, ניסיתי בבנק דיסקונט, בבנק מרכתניל, בבנק הדואר - --
ישראל אייכלר: כמה הם רצו?
<אליהו יפרח: כולם רצו לקחת כמעט 30%.
<אליהו יפרח: כולם.
<אליהו יפרח: מדברים איתך על כך שעל כל 100 מטבעות לוקחים, או על כל 10 מטבעות לוקחים 3, אני לא זוכר עכשיו, אבל זה היה כמעט 30%.
<אליהו יפרח: זה היה לא משתלם.
<אליהו יפרח: אתה בא, מביא להם לדוגמא ב-10 אגורות, אתה מביא 100 שקלים – בסביבות 25-30 שקלים הולך אליהם.
<אליהו יפרח: זה מצב אבסורדי לגמרי.
<אליהו יפרח: אי אפשר להתקיים ככה.
ישראל אייכלר: אנחנו נבקש את סגנית המפקח על הבנקים, הגברת עודדה פרץ, בבקשה.
<עודדה פרץ: העניין הזה של ה-30%, העמלה הזאת נעה בין 2.30 ל-3 שקלים בבנק הכי יקר.
<עודדה פרץ: זאת אומרת בבנק הכי זול זה 2.30.
<עודדה פרץ: אז יש טווח של העמלה הזאת.
<אליהו יפרח: ל-100 מטבעות.
<עודדה פרץ: זה ל-100 מטבעות.
<עודדה פרץ: במקרה הקיצון, אם כל 100 מטבעות שאתם אוספים בצדקה זה רק 10 אגורות ואתם הולכים לבנק הכי יקר - - -
<אליהו יפרח: הרוב בקופה זה 10 אגורות.
<אליהו יפרח: אנשים בקופה שמים את מה שיש להם בכיס.
<אליהו יפרח: בדרך כלל, הרוב קופת צדקה, תדעי לך, זה 10 אגורות.
ישראל אייכלר: תרשה לי לחשוב שהרוב זה שקל מינימום.
<אליהו יפרח: אני מוציא את הקופה - - -
ישראל אייכלר: אולי בקופות שאני נותן אני רואה.
ישראל אייכלר: פחות משקל אני לא זוכר שמישהו נותן.
<אליהו יפרח: כן, 10 אגורות.
<עודדה פרץ: אז במקרה הקיצון – רק כדי לסבר את האוזן לגבי המספר הזה – בבנק היקר ביותר, אם זה כל 100 מטבעות של 10 אגורות, אז זה באמת יוצא 30%.
<עודדה פרץ: אבל אם יש איזו שהיא תערובת של מטבעות של בין 10 אגורות ל-10 שקלים, אז זה יוצא כמובן אחוז הרבה יותר נמוך, מבחינת אחוזים.
<עודדה פרץ: הסכום הוא פיקס, הוא לא לפי סוג המטבע.
<עודדה פרץ: הוא לא מספר שונה.
<עודדה פרץ: הסכום הוא בין 2.40 לבין ל-3 שקלים.
<עודדה פרץ: אפשר ללכת לבנק יותר זול.
<עודדה פרץ: לא חייבים ללכת לבנק שלוקח - - -
<אליהו יפרח: אמרת שהכי זול 2.30.
<אליהו יפרח: גם 2.30 זה משהו לא נורמאלי.
<עודדה פרץ: לא, זה רק בשביל ה-30%.
<עודדה פרץ: אז ב-2.30 במקרה הקיצון זה - - -
ישראל אייכלר: אל תעשו פה דו שיח.
ישראל אייכלר: אנחנו נעשה את זה אחר כך, בחוץ, אם תרצו, אין בעיה.
ישראל אייכלר: פה אני רוצה בצורה מסודרת.
ישראל אייכלר: למה בנק ישראל לא עושה את זה כשירות לציבור?
ישראל אייכלר: הבנק הוא מספיק עשיר, מספיק גדול, הוא יכול לשים כמה פקידים שצריך פה ואני לא מאמין שצריך כל כך הרבה פקידים, שבאמת יספרו ויתאמו ויתנו לכל אחד את השירות הזה בלי עמלה.
ישראל אייכלר: בנק הדואר יכול לעשות את זה.
<עודדה פרץ: זה מנהל מחלקת המטבע בפיקוח על הבנקים.
ישראל אייכלר: ד"ר אילן שטיינר?
<עודדה פרץ: ד"ר אילן שטיינר.
<אילן שטיינר: ראשית, אני שמח על ההשתתפות בדיון הזה, ואני חושב שהוא בא באמת ממקום של רגישות חברתית, שיש לברך עליה ונאמרו פה דברים קשים כלפי בנק ישראל ועובדיו ואני מבקש להסתייג מהאמירות הללו.
<אילן שטיינר: אני חושב שבבנק - - -
ישראל אייכלר: אם חבר כנסת אמר את זה, בשביל זה הוא נשלח, בשביל זה הוא מקבל כסף.
ישראל אייכלר: אם מישהו מהקהל אמר, אז אני צריך לדאוג לזה.
<אילן שטיינר: אז אני לא אכנס בנעלי יושב ראש הוועדה, אבל בכל מקרה, אני מבקש להקדים ולומר את הדבר הזה.
<אילן שטיינר: מבחינת בנק ישראל ומחלקת המטבע, אנחנו באמת הכנסנו לתוקף את התיקון האמור, וכפי שפרטתי גם בתשובות לוועדה בכתב וגם בדברי ההסבר שיצאו לאותו תיקון, הרעיון שלנו באמת לשמר את השירות לציבור לאותם ילדים שיש להם את הכספות ואת הקופות, ובשביל זה קבענו רף שמבחינתנו, מבדיקות שלנו, הוא רף סביר והוא ניתן לכל הציבור באשר הוא.
<אילן שטיינר: הגורמים שבעצם היום לא מקבלים את השירות כפי שקיבלו בעבר - - -
ישראל אייכלר: איפה הילדים פורטים את הכסף?
<אילן שטיינר: מי שרוצה לבוא עד 1,000 מטבעות או - - -
ישראל אייכלר: אבל אתה מדבר על ילדים.
<אילן שטיינר: לא, אני לא מדבר על ילדים.
<אילן שטיינר: אני אומר על המקרים של הציבור, של אנשים בודדים שבאים עם מטבעות בסכומים שהוגבלו בתקנות, הם ימשיכו לקבל את השירות ללא הגבלה.
<אילן שטיינר: וכשאנחנו מדברים על שירות לציבור, אנחנו מדברים על שירות לציבור הרחב וכל לקוח באשר הוא, ואנחנו לא שמים שום מניעה.
<אילן שטיינר: הרף שנקבע בתקנות ועליו גם דובר קודם – 5,000 שקלים או 1,000 מעות – הנמוך מביניהם – בא למעשה לסנן הפקדות של ארגונים, שחלקם זה גמ"חים וארגונים שעושים חסד ואני לא רוצה לפגוע בהם כמובן, אבל גם ארגונים מסחריים שמצאו לעצמם סוג של פרצה.
<אילן שטיינר: במקום לנהל את עסקיהם אל מול התאגיד הבנקאי שתפקידו לתת להם שירותים, באים לבנק ישראל ומבקשים בעצם שיארוז להם ויעשה את כל הפעילות הזאת בחינם.
<אילן שטיינר: אנחנו עשינו בדיקה גם מול גורמים מקבילים בחו"ל, והדבר הזה אין לו אח ורע.
<אילן שטיינר: אנחנו מעוניינים להמשיך את השירות לציבור במגבלות שאנחנו קבענו ואנחנו רוצים לתת את זה לכולם.
<אילן שטיינר: אני מבקש להדגיש, השירות הזה ניתן רק בירושלים.
<אילן שטיינר: מעולם לא הייתה כוונה וגם אין לנו את האפשרות לתת כאן שירות אוניברסאלי במובן הזה שבנק ישראל יציב קופות בין קריית שמונה ואילת וכל מי שבאמצע.
ישראל אייכלר: יש אצלכם הבחנה בין גופים מסחריים, כמו שאמרת – עסקים, לבין ארגוני צדקה?
<אילן שטיינר: לא, אין לנו הבחנה שכזאת.
<אילן שטיינר: אנחנו חושבים שההבחנה - - -
ישראל אייכלר: אני חושב שגם צריך לתת לבעל המכולת המסכן את השירות הזה, אבל בוא נניח שאתה לא רוצה שסופר מרקט יבוא אליך לעשות שירות חינם במקום בבנק, אבל ארגוני צדקה – למה לא?
<אילן שטיינר: אנחנו מתקשים למצוא את ההבחנה או את האפשרות להגדיר קו ברור בין ארגון שהוא למטרות צדקה - - -
ישראל אייכלר: מלכ"ר, חברה שאינה - - -
<אילן שטיינר: אני יכול להעלות השערה היפותטית, שמחר בבוקר לאחת מרשתות השיווק הגדולות יהיה להן מלכ"ר גם כן, שיעשו חסד, והמלכ"ר הזה ייקח את כל הכספים של אותה רשת שיווק ויגיעו לקופת בנק ישראל.
ישראל אייכלר: והם יחלקו את זה לעניים, החברה הזאת?
<אילן שטיינר: אני לא יודע מה יחלקו, אם זה לעניים ומה לא, אבל אני חושב שמבחינתנו - - -
ישראל אייכלר: אם זה מוסד ללא כוונת רווח, פירושו שהוא יחלק את הכסף לעניים, אחרת הוא ילך לבית סוהר.
<אילן שטיינר: אני אומר שמבחינתנו - - -
ישראל אייכלר: הוא לא יכול להעלים מס על ידי צדקה.
<אילן שטיינר: לא מענייננו כרגע באמת מה כל ארגון עושה עם ענייניו.
<אילן שטיינר: הם צריכים לדווח לרשויות שהם לא בנק ישראל.
<אילן שטיינר: אנחנו קבענו את הקו האחיד הזה, שלהבנתנו נותן מענה סביר בהחלט לציבור שהוא לא ארגונים שעוסקים עם מזומן בכמויות גדולות.
ישראל אייכלר: אבל למה לא ארגונים?
ישראל אייכלר: אני שואל שאלה פשוטה – למה לא ארגונים?
<אילן שטיינר: מכיוון שלארגונים, בין אם הם מסחריים ובין אם שלא, הם מנהלים את חשבונותיהם בתאגידים בנקאיים, שיש להם את הכלים של דע את הלקוח, של כל הבקרות, של כל הדברים והם אמורים לתת את השירות.
<אילן שטיינר: בנק ישראל – ואני מבקש לומר את זה בפורום הזה – הוא לא בנק שיש בו שירותים לאזרח שיכול לפתוח חשבון ולקבל שירותים.
<אילן שטיינר: אנחנו הגוף המרכזי שבסופו של דבר נותן את המלאים למערכת הבנקאית,ך שהיא יכולה אחר כך להעביר את זה הלאה.
<אילן שטיינר: האמירות שנאמרו פה על ידי האדונים המכובדים, שיש בעיתיות בכך שב-10 האגורות זה באמת 30%, אנחנו לא באים לסתור את זה.
<אילן שטיינר: אנחנו חושבים שכשאומרים 30% על פריטה, זה באמת נשמע מאד מאד גבוה.
<אילן שטיינר: ואמרה סגנית המפקחת שזה באמת המקרה הקיצון של הקיצון אם לוקחים רק 10 אגורות.
<אילן שטיינר: בעיני, ואני חושב שאני - - -
ישראל אייכלר: כמה זה יוצא עם זה 5 שקלים?