GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אברמי טורם: זו שאלת מיליון - - -
ישראל אייכלר: לא, כי הייתה פה שאלה, שמעתי שסוגרים ונסגרים.
<אברמי טורם: אנחנו חיים – בקירוב כ-25% מממשלת ישראל, אגף השיקום, הרווחה, ואנחנו צריכים לגייס 75% כל שנה מחדש.
<אברמי טורם: אנחנו שורדים.
ישראל אייכלר: כמה סניפים יש לכם בירושלים?
<אברמי טורם: יש לנו סניף אחד בירושלים.
ישראל אייכלר: של כמה ילדים?
<אברמי טורם: 105 בערך.
ישראל אייכלר: כל שבת?
<אברמי טורם: לא, שוב, אנחנו עובדים בשיטה מאוד מיוחדת.
<אברמי טורם: כל ילד אצלנו מקבל נופשון כזה אחת לחודש, אחת לחמישה שבועות הוא מגיע לנופשון.
<אברמי טורם: כל שבת מקבלים את זה קבוצה קבועה שרצה מגיל 9 עד גיל - - -
ישראל אייכלר: יש לך מקום לעוד ילדים?
<אברמי טורם: אחרי זה נורא חשוב לי להגיד את מה שרציתי.
ישראל אייכלר: אתה יודע מה, תזרום עם מה שרצית.
ישראל אייכלר: רק פשוט רציתי להבין, כי שמעתי פה שחסר מועדון.
<אברמי טורם: אז דבר ראשון, לנו אין מקום לשבתות.
<אברמי טורם: אנחנו מאוד מעוניינים לפתוח סניפים חדשים.
<אברמי טורם: דרך אגב, אנחנו בדיון על פתיחת בית חרדי כבר כמעט שנתיים, ואנחנו לא פותחים אותו, למרות שכבר מצאנו שותפים מהמגזר החרדי, בגלל שברור לנו שניכנס לבור תקציבי, ואנחנו לא עושים את זה.
<אברמי טורם: ויש צורך באוכלוסייה הזאת.
<אברמי טורם: אני חייב לתקן את כבודו רק במשפט אחד.
<אברמי טורם: אנחנו לא עושים פה חסד, זו זכות.
<אברמי טורם: ואני באמת מאמין גדול בזה.
<אברמי טורם: אני חושב שגם היום הרווחה לא מדברת במושגים האלה.
<אברמי טורם: זו זכות.
<אברמי טורם: זו חובה שלנו כחברה לעשות את העניין הזה.
<אברמי טורם: ולא כטובה, לא למשפחה ולא - - - אנחנו שנה מפעילים נופשונים בלי מכרז, כי לא זכינו במכרז האחרון על עניינים טכניים.
<אברמי טורם: אנחנו מפעילים את זה על חשבוננו.
<אברמי טורם: אנחנו לא יודעים מה יקרה ב-2016, אבל יש מצב שלא נצליח להפעיל את העניין הזה.
<אברמי טורם: לא הוזמנתי לדיון הקודם, וראיתי שמרבית הדיון עסק לא בילדים עם נכויות פיזיות.
<אברמי טורם: והילד עם הנכות הפיזית, חשוב להבין את זה, לא זכאי גם ל-15 ימי נופשון, כשנורא ברור פה היה בפרוטוקול שכל אחד זכאי ל-15, וטוענים שזה לא מספיק – לא כל הילדים זכאים ל-15 ימי נופשון.
<אברמי טורם: ואם אתם אומרים שיש 20,000 חבר'ה באגף השיקום, אז התקציב של הנופשונים, לפחות ממה שאני יודע, באגף השיקום, לא יכול לכסות כזה סכום.
<אברמי טורם: בעלות שלו הוא לא יכול לכסות את זה.
<אברמי טורם: נדמה לי שמדובר היום במספר מיליונים בודדים בתקציב אגף הרווחה לילדים עם נכויות פיזיות, קוגניציה תקינה.
ישראל אייכלר: נצטרך תשובה מכם לשאלה של האדון.
<קריאה: אין הבחנה בין המוגבלויות.
<אברמי טורם: ודבר נוסף, גם אם ילד ומשפחה מקבלת את ה-15 ימים האלה ויש תקציב מהרווחה, זה נופל על הרשות.
<אברמי טורם: הרשות צריכה לחתום שהיא מוכנה לתת 25%, ולצערי לא מעט ראשי רשויות פשוט לא מוכנים לחתום את זה.
<אברמי טורם: ביליתי שעות בחדרים של ראשי רשויות שלא מוכנים.
<אברמי טורם: ודרך אגב, זה מדהים שהגדולים לא מוכנים.
ישראל אייכלר: 15 הגדולות?
<אברמי טורם: מה?
ישראל אייכלר: יש 15 רשויות גדולות.
<אברמי טורם: אז הגדולות בדרך כלל לא מסכימות לעניין הזה.
<אברמי טורם: חשוב להן להשקיע בדברים אחרים ולא ב-25%.
ישראל אייכלר: קצת זיקוקים, תאורות - - -
<אברמי טורם: ואם ראש רשות לא חותם, גזבר רשות לא חותם, אני לא יכול לקבל גם את ה-75% ממשרד הרווחה.
<אברמי טורם: חשוב להבין.
<אברמי טורם: זאת אומרת, המשפחה לא זכאית ל-15 יום.
<אברמי טורם: וזו שיטה שאנחנו נאבקים - - -
ישראל אייכלר: כשאתה אומר הגדולים, למי אתה מתכוון שלא רוצים?
<אברמי טורם: עיריית חיפה – אני לא מצליח - - -
ישראל אייכלר: חיפה?
<אברמי טורם: כן, למשל.
<אברמי טורם: עיריית טבריה – אני לא מצליח לקבל מהם שנים.
ישראל אייכלר: ירושלים כן נותנת?
<אברמי טורם: בירושלים אנחנו כן מקבלים.
ישראל אייכלר: טוב, אנחנו מודים לך.
ישראל אייכלר: וניתן לנציגת אלו"ט, תמי בן דוד יונה.
ישראל אייכלר: הגיע אלינו אהרון ברגר, אתה רוצה להוסיף משהו?
<אהרן ברגר: אין לי הרבה מה להוסיף.
ישראל אייכלר: תיגש לשולחן.
ישראל אייכלר: הגברת תמי ביקשה שתדבר, אז היא ויתרה על זכותה.
ישראל אייכלר: רק אחר כך, בסדר.
<אהרן ברגר: אני הורה לילד עם אוטיזם.
<אהרן ברגר: אין לי הרבה מה להוסיף, אבל כמובן אתם רק שומעים, אנחנו מרגישים את זה.
<אהרן ברגר: ילדים כאלה מאוד מאוד קשים, הם לא מודעים לסכנות.
<אהרן ברגר: זה מצב שגם פיזית, גם גופנית, גם נפשית אנחנו צריכים את הנופשונים.
<אהרן ברגר: פה בירושלים נסגר הנופשון של "עלי שיח".
<אהרן ברגר: ומה ששמעתי, שיש איזה דו-שיח בעירייה על בניין כמו מוסד "דקלים", שהוא מוסד מאוד גדול, ויכולים לעשות הרבה כדי לפתוח לנו מה שיותר מהר מקום לנופשון.
ישראל אייכלר: איך קוראים למוסד?
<אהרן ברגר: "דקלים".
<קריאה: זה בית-ספר.
<אהרן ברגר: יכולים להכניס שמה, לפי מה שאני יודע, 200 ילדים.
<אהרן ברגר: לומדים שמה 40 ילדים.
<אהרן ברגר: ומה שיכולים לעשות פה יותר ברווחה, ומי שיכול שהמקום ייפתח.
ישראל אייכלר: יש מישהו שרוצה לפתוח את זה?
ישראל אייכלר: להפעיל את זה?
<אהרן ברגר: "עלי שיח" מוכן להפעיל את זה.
<אהרן ברגר: הם צריכים מבנה.
<יצחק מימוני: אבל עדיין זה לא מענה לחילונים.
<תמימה הנפלינג: הם מוכנים לקבל גם חילונים.
<יצחק מימוני: לא לא, אגיד לך למה.
ישראל אייכלר: שמעתי את הדברים שלך.
ישראל אייכלר: אבל יש לי תחושה שבמצב הזה, אני רואה בכל המוסדות שאין הבדל בין דתיים לחילוניים.
ישראל אייכלר: הגברת תמי בן דוד יונה.
<יצחק מימוני: - - - "עלי שיח" שהיה, בגלל שהם טוענים שהבן שלי שיחק במחשב, ו"עלי שיח" לא יתנו לו מחשב.
<יצחק מימוני: יש בזה - - -
ישראל אייכלר: בסדר, אבל אתה יכול לפתוח - - -
<יצחק מימוני: אי-אפשר לשים אותו סתם ב - - -
ישראל אייכלר: תמי בן יונה.
<תמי בן דוד יונה: אני רוצה לחדד.
<תמי בן דוד יונה: המצב הוא שבכל הארץ גם לא מנצלים את ה-15 יום האלה, כי הרשויות המקומיות לא נותנות מבנה.
<תמי בן דוד יונה: וזה שירות שהשלטון המקומי, מר קבלו, חייב לעשות את זה לאזרחים שלו.
<תמי בן דוד יונה: וקל וחומר גם בירושלים, כבודו מכיר את קלרה מנכ"לית שק"ל, ואת הרב פרקל מנכ"ל "עלי שיח", שנשברו.
<תמימה הנפלינג: שברו אותם.
<תמי בן דוד יונה: כי אפילו הכסף שהם מקבלים בשביל יומיים על שבת, כמו שציינתי גם בישיבה הקודמת, זה לא מכסה לפי החוק לשלם לעובדים, שלא לדבר על אוכל.
ישראל אייכלר: שכר מינימום.
<תמי בן דוד יונה: כן.
<תמי בן דוד יונה: עכשיו, המקומות האלה גם תפקדו על תקן של חירום, שאם חס וחלילה קרה משהו באיזשהו בית, היה צריך לפנות את הילד, אז המקומות האלה קלטו את הילדים האלה.
<תמי בן דוד יונה: עכשיו, שמעת, כבודו, המצב מאוד מאוד מאוד קשה בירושלים.
<תמי בן דוד יונה: ומר קבלו, אם אתה לא תעזור לנו ולא תמצא את הדרך, ולא תיקח אותנו לישיבה של השלטון המקומי כדי להסביר ולחייב את העיריות לתת לנו מקום, אז כל הדיבורים הם סרק.
<תמי בן דוד יונה: אני ממש לא אופטימית.
<תמי בן דוד יונה: זה עוד ישיבה.
<תמי בן דוד יונה: זאת אומרת, שההורים האלה, נוסף לבעיות הקשות שלהם, צריכים לרוץ ולהתחנן ולבקש על שירות בסיסי – בסיסי.
<תמי בן דוד יונה: הם רוצים להחזיק את הילדים בבית, אבל הם רוצים לאסוף כוחות, הם רוצים לתת קצת יחס לאחים במשפחה.
<פיני קבלו: לא נתייחס ספציפית לאיזה יישובים לא נותנים לכם מבנים?
<תמי בן דוד יונה: אני לא מכירה פה בארץ שלטון מקומי שנתן מקום.
<תמי בן דוד יונה: וירושלים שיש פי שניים ילדים נכים, אנחנו לא מצליחים לקבל מקום.
ישראל אייכלר: מר טורם, לתשומת לבך, העלתה תמי נושא שהעיריות לא רוצות לתת.
ישראל אייכלר: ושאל קבלו, שהוא הנציג של הרשויות המקומיות אצלנו והוא הנציג שלנו ברשויות המקומיות, לפי בחירתו, באיזה עיריות נתקלתם בבעיה.
<תמי בן דוד יונה: כל העיריות בארץ.
<תמי בן דוד יונה: אני לא מכירה עירייה - - -
<אברמי טורם: היא אומרת משהו אחר ממה שאני אמרתי.
<אברמי טורם: לי אין בעיה של מבנים, אני שוכר מבנים כל הזמן.
ישראל אייכלר: אה, טוב, אז לא הבנתי.
ישראל אייכלר: כי אתה אמרת הגדולות והיא אמרה - - -
<אברמי טורם: - - - משופצים.
<תמי בן דוד יונה: איך עמותות, איך "עלי שיח" או שק"ל בירושלים שהן עמותות מלכ"ר, לא לרווחים - - -
<פיני קבלו: המשרד הפריט את זה לגופים חיצוניים.
<פיני קבלו: והם אחראים גם על המבנים.
<ויויאן אזרן: ממש לא, קבלו.
<תמי בן דוד יונה: מה זה הפריט?
<תמי בן דוד יונה: הוציא מכרז כחוק.
<תמי בן דוד יונה: העמותות האלה, בשישי-שבת הן מקבלות 300 שקל ליום.
<תמי בן דוד יונה: איך הן יכולות גם לשכור מבנה?
<תמי בן דוד יונה: ואיפה החובה של הרשויות לאזרחים שלהן?
<תמי בן דוד יונה: הן אפילו לא מנסות לעשות מאמץ.
ישראל אייכלר: אז לפני שקבלו יענה, לפני שהשלטון המקומי יענה, אני רוצה את משרד הרווחה.
<תמי בן דוד יונה: השלטון המקומי מתנער מהנכים, מהאוכלוסיות החלשות.
<תמי בן דוד יונה: אני לא קוראת בשום מקום, אני לא שומעת בשום מקום שהשלטון המקומי מתאסף וחושב איך הוא יכול לעזור לאוכלוסיות בערים שלו.
<תמי בן דוד יונה: לא שמעתי פעם אחת ישיבה על זה.
ישראל אייכלר: במרכז השלטון המקומי?
<תמי בן דוד יונה: כן, וזה גוף רציני וחזק.
ישראל אייכלר: מה זה חזק.
<תמי בן דוד יונה: מה הוא עושה בשביל הנכים?
<תמי בן דוד יונה: מה הוא עושה בשביל החלשים?
<פיני קבלו: די, נו, את מדברת בהכללה.
<תמי בן דוד יונה: תגיד לי מקום אחד, עירייה אחת שנתנה.
<תמי בן דוד יונה: אין.
<תמימה הנפלינג: איפה כן יש?
<פיני קבלו: כאילו שאנחנו נמצאים – זה לא נכון.
<פיני קבלו: די.
<פיני קבלו: תדברי נקודות ספציפיות.
<תמי בן דוד יונה: מתי עשיתם ישיבה?
<תמי בן דוד יונה: מתי זימנתם אותנו?
<תמי בן דוד יונה: אתם לא מקשיבים לנו, אתם לא שומעים אותנו.
<תמי בן דוד יונה: לא עשיתם ישיבות בנושא.
<תמי בן דוד יונה: זה לא בראש מעיינכם, מצטערת.
<תמי בן דוד יונה: שליחי ציבור שלא עושים את העבודה שלהם, שמתעלמים מאוכלוסייה חלשה, אין לי מה להגיד.
<תמי בן דוד יונה: ואם זה לא יהיה, אז עוד ישיבה ועוד ישיבה, ואנחנו נבוא לפה, והמשפחות יתמוטטו, והזוגיות תתמוטט, והאחים ישלמו את המחיר.
ישראל אייכלר: הגברת בן דוד, שמענו את הקריאה שלך, ונרשום בבקשות, אם את רוצה לרשום - - -
<שלומית אבינח: ביקשנו את זה בדיון הקודם.
ישראל אייכלר: על מה ביקשנו?
<שלומית אבינח: מהשלטון המקומי - - -
ישראל אייכלר: לא, אז עכשיו אני מבקש שיקיימו דיון.
ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיה דיון במרכז השלטון המקומי על הנושא הזה.
ישראל אייכלר: אם את יכולה להעביר ליושב-ראש השלטון המקומי, שהוא אדם חזק מאוד, שולט במשרד האוצר - - -
<קריאה: בראבו.
<פיני קבלו: יש לנו שולחן משותף עם המשרד, אפשר להביא את זה לשם.
<פיני קבלו: אני מוכן להביא את זה.
ישראל אייכלר: אז נרשום את זה.
ישראל אייכלר: אבל עכשיו אני רוצה לעבור למשרד הרווחה.
ישראל אייכלר: שמעתם הרבה תלונות, אני רוצה תשובות.
ישראל אייכלר: הראשונה, גברת גלית גבע, מנהלת שירות טיפול ושיקום קהילתי.
<ליליאן שפרן: אולי אתחיל, כי השירות לאוטיזם נראה לי חזק פה.
ישראל אייכלר: ליליאן שפרן?
<ליליאן שפרן: כן.
<ליליאן שפרן: זה נראה לי הוגן.
ישראל אייכלר: לא לא, פשוט עשינו איזה סדר.
<ליליאן שפרן: לא, בסדר.
<ליליאן שפרן: אין בעיה.
<ליליאן שפרן: אבל מרוח הדברים.
ישראל אייכלר: סגנית מנהלת השירות לטיפול באדם עם אוטיזם.
<ויויאן אזרן: אבל אנחנו פה כולם, נענה כולם.
ישראל אייכלר: בבקשה בבקשה.
<ליליאן שפרן: יש דברים שבהחלט חותכים את כל המשרדים, אענה בהתייחס לאוטיזם, אבל יכול להיות שחלק מזה גם מתייחס לכול.
<ליליאן שפרן: קודם כול חשוב לי להגיד ולהתחבר למה שאמרת: באמת אנחנו לא חושבים שאנחנו עושים חסד, אני חושבת שזו זכות לכל אדם לקבל שירותים בקהילה.
<ליליאן שפרן: לגבי השאלה דיור או קהילה – אנחנו כאנשי מקצוע חושבים שעדיף להשאיר את הילדים בבית הוריהם קודם כול, ולנסות לתת להם מעטפת, באמת לסייע להם להישאר בקהילה ולא לצאת לסידור חוץ ביתי.
<ליליאן שפרן: זה בתפיסה מקצועית, וחשוב לי להגיד את זה.
ישראל אייכלר: שאלתי כמה עולה לכם.
<ליליאן שפרן: אגיד.
<ליליאן שפרן: העלות בדיור חוץ ביתי היא בערך במגזר הציבורי 14,000 ומשהו לחודש לאדם.
<ליליאן שפרן: זה הרבה כסף, כי זה סל תמיכות מאוד גדול.
<ליליאן שפרן: ובפרטי – 16,000.
<ליליאן שפרן: זה בממוצע 15,000 שקל לאדם לחודש.
<ליליאן שפרן: בקהילה זה מובנה כמובן מהמון שירותים, אז זה תלוי מה סך השירותים שהילד מקבל.
<ליליאן שפרן: השיקול הוא לא כספי.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, ברור לך שימי הנופשונים זה הדבר הכי זול.
<ליליאן שפרן: זה לא השיקול שלי.
<ליליאן שפרן: בוא נגיד, זה לא השיקול כמה עולה לי, כי זה לא - - -
ישראל אייכלר: לא, אותי – זה כן חשוב.
<ליליאן שפרן: כן, בסדר, זה יותר זול.
<ליליאן שפרן: לפעמים, תלוי.
<ליליאן שפרן: לפעמים זה גם לא יותר זול, אם אתה נותן גם שירותים נוספים.
<ליליאן שפרן: אבל זה לא העניין.
<ליליאן שפרן: העניין הוא שאנחנו חושבים שילדים – לפחות צעירים, אני לא מדברת על הבוגרים – רצוי שיהיו בבית הוריהם כל עוד המשפחה מסוגלת ויכולה.
<ליליאן שפרן: והמטרה של משרד הרווחה בפירוש לתת סל תמיכות להשאיר אותם בבית.
<ליליאן שפרן: שמעתי את כל מה שאמרו, ואני בטוחה שכל מי שאמר אמר את מה שהוא מרגיש ומה שבאמת, אבל יש לפעמים מגבלות שאני חייבת לציין אותן.
<ליליאן שפרן: אגיד כן בשירות לאוטיזם מה קרה.
<ליליאן שפרן: עד לפני שנתיים אין ספק שתקציב המדינה לשירות שלנו היה לא מותאם לקצב הגדילה.
<ליליאן שפרן: אני לא יודעת אם אתם יודעים, אוכלוסיית האוטיזם המוכרים במשרד הרווחה – כל שנה בעוד 15%, גדילה מואצת במיוחד.
<ליליאן שפרן: משרד הרווחה באמת לא הצליח לסגור את הפער בין הגדילה לבין פיתוח שירותים, אני חייבת להגיד, וגם תקציבית.
ישראל אייכלר: כמה גדל התקציב שלכם בשנתיים האחרונות?
<ליליאן שפרן: עכשיו, בשנתיים האחרונות, בעקבות כל מיני ועדות שהיו, קיבלנו תוספת תקציבית משמעותית, ולכן הסיפור של הכסף הוא לא ה-issue, אני חייבת להגיד.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, לאחר העברת התקציב גדל מספר המקומות?
<ליליאן שפרן: לא, רגע, אגיד איפה הבעיה.
<ליליאן שפרן: יש תקציב, הכסף הוא לא הסיפור כרגע, כי אני יכולה לתת, גם עכשיו קצת הגדלתי את התקציב של הנופשונים כבר בעוד כמעט 50%, זאת אומרת אם זה היה 2,000,000 – ל-3,000,000 כמעט.
<יצחק מימוני: 2,000,000 היה כבר לפני 15 שנה.
<יצחק מימוני: לא זז הסכום הזה.
<ליליאן שפרן: רגע.
ישראל אייכלר: לא להפריע.
ישראל אייכלר: באמת, אמרתם דברים קשים וצודקים, אנחנו צריכים לקבל תשובה.
<ליליאן שפרן: אני אומרת שאובייקטיבית התקציב עלה, ואם נצטרך, קיבלנו תוספת תקציב לקהילה.
<ליליאן שפרן: אוכל לנכס עוד כסף לנופשונים, אם צריך.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, במקום 343 שקלים ליום - - -
<ליליאן שפרן: לא, לא את זה אני אומרת.
ישראל אייכלר: לתת עוד ימים?
<ליליאן שפרן: אז אסביר.
<ליליאן שפרן: יש לי אפשרות לתת עוד ימים, כי יש לי יותר תקציב.
ישראל אייכלר: כן, את יכולה לתת עוד ימים?
ישראל אייכלר: כמה ימים תוכלו להוסיף?
<ליליאן שפרן: אז אמרתי.
<ליליאן שפרן: מ-5,000 לינות שנתנו בערך ב-2015, נוכל השנה לפי התקציב שייעדנו כרגע – כ-8,000 לינות.
<אברמי טורם: חשוב לחדד.
<אברמי טורם: את מדברת רק על - - -
ישראל אייכלר: רק על האוטיסטים.
<ליליאן שפרן: רק על האוטיסטים, כי רוב הדברים - - -
<ויויאן אזרן: בסדר, תיכף נתייחס גם - - -
ישראל אייכלר: כן כן, היא מדברת על האגף שלה.
<ליליאן שפרן: אני אומרת שלנו ניתנה תוספת תקציבית, ואם נצטרך, גם אוכל לנתב עוד כסף.
<ליליאן שפרן: לא הייתה בשנה שעברה בעיה תקציבית של נופשונים.
<רחל פוקס: אז למה לא רצו להביא עוד ימים?
<מרים ג'ייקובס: בטח שהייתה.
<ליליאן שפרן: רגע, אגיד.
<רחל פוקס: למה לא רצו להביא - - -
<קריאה: תנו לה להסביר.
ישראל אייכלר: רבותי, אני לא שומע.
<ליליאן שפרן: מבטיחה שאתייחס לכל השאלות שעלו.
<ליליאן שפרן: מבטיחה.
<ליליאן שפרן: עכשיו, התעריף הוא תעריף של ה-343, אני מסכימה, והמשרד גם מבין את זה, שהתעריף כנראה לא מספיק, ואני מתחברת למה שתמי יונה חברתי אמרה, בגלל שהסיפור הוא המבנים, כי המדינה לא מספקת מבנים לשירותים.
<ליליאן שפרן: אנחנו עושים את המכרז, המדינה לא נותנת מבנים.
<ליליאן שפרן: ולכן אנחנו מצפים שהרשויות ייתנו את המבנים או הגופים עצמם שמפעילים ישיגו את המבנים.
<ליליאן שפרן: למשל, אחד המפעילים שזכה, שהוא אלו"ט, גוף גדול, יכול להקים בכל מקום נופשון.
<ליליאן שפרן: הוא לא פותח כי אין לו מבנים.
<ליליאן שפרן: יש לי מפעילים שיפעילו, אבל הם לא פותחים בגלל הסיפור של המבנים.
<פיני קבלו: האם במחיר שאתם נותנים להם זה כולל מבנה?
<ליליאן שפרן: לא.
<ליליאן שפרן: הרשות צריכה.
ישראל אייכלר: 340 שקל.
<תמימה הנפלינג: 340 שקל לילד.
<פיני קבלו: האחריות של הפעולה הזאת היא שלכם.
<פיני קבלו: למה אתם זורקים את זה לפתחנו?
<פיני קבלו: תתנו להם תקציב לבנות מבנים.
<קריאה: אבל על-פי החוק אתם צריכים לתת - - -
<פיני קבלו: תתנו להם תקציב למבנים, אין לרשויות מבנים.
<קריאה: חסר?
<פיני קבלו: כן, חסר.
<ליליאן שפרן: אגיד שאפילו בירושלים, יש לי שיח מול ירושלים לחפש מבנה, כדי לדאוג - - -
<פיני קבלו: לגלגל אלינו את ה - - -
<ויויאן אזרן: לא מגלגלת.
<ליליאן שפרן: הלקוחות הן לקוחות של הרשות המקומית.
<ליליאן שפרן: אנחנו עושים את המכרז.
<פיני קבלו: הפעולה היא של משרד הרווחה, לא של הרשות המקומית.
<פיני קבלו: אנחנו קבלני משנה שלכם.
<פיני קבלו: אז אל תזרקו לפתחנו את העניין.
<ליליאן שפרן: אני לא זורקת, אני מציינת את העובדות.
<ליליאן שפרן: המדינה לא מממנת מבנים, זו עובדה.
<ליליאן שפרן: וברור שהרבה גופים לא יכולים להפעיל את המסגרות האלו.
<קריאה: בדיוק, זה גם לא הדבר - - -
<ליליאן שפרן: לא, לא הדבר, הסיבה לא רק שמה.
<ליליאן שפרן: עכשיו, מה שקורה, שבאמת מבחינת נגישות - - -
ישראל אייכלר: מה שקרה פה עכשיו ביניכם, אולי לא שמתם לב - -
<ליליאן שפרן: שמתי לב.
ישראל אייכלר: - - אני כחבר כנסת רואה פה סיפור של מיליונים, אולי מאות מיליונים.
ישראל אייכלר: כי אם המדינה צריכה לתת מבנים – זה מיליונים, מאות מיליונים.
ישראל אייכלר: אם העיריות צריכות לתת את זה, זה שוב מאות מיליונים.
ישראל אייכלר: זה לא היה סתם דו-שיח מי אחראי.
ישראל אייכלר: אני לא יודע מה החוק אומר, אולי חברת הכנסת סופה תוכל לעזור לי.
<גלית גבע: אין חוק, זאת הבעיה.
ישראל אייכלר: מישהו צריך לבנות את המבנים.
<פיני קבלו: אנחנו זרוע מבצעת של משרד הרווחה.
סופה לנדבר: אבל כדי לבנות הם צריכים כסף.
סופה לנדבר: בעצם מישהו במדינה אומר: חלק אממן וחלק תלכו לעזאזל, סליחה על הביטוי.
<פיני קבלו: אנחנו גם מבצעים את החינוך.
<פיני קבלו: מי נותן את הכסף לחינוך?
ישראל אייכלר: 75% משרד החינוך.
<פיני קבלו: מפעל הפיס או משרד החינוך נותן.
<פיני קבלו: אנחנו את ה-25%.
ישראל אייכלר: אז אותו הסדר צריך להיות גם עם זה.
<פיני קבלו: אנחנו מחויבים תמיד ל-25% בכל פעולה.
ישראל אייכלר: בוא נהיה ספציפיים.
ישראל אייכלר: הזכירו פה מוסד בשם "דקלים", שיש שם מקום.
<תמי בן דוד יונה: זה בית-ספר עם 100 ילדים, מישהו פה טעה.
<ישעיהו שטראוס: אין שם מקום.
<ישעיהו שטראוס: אני בוועד הורים שם, אין שם מקום.
ישראל אייכלר: אין מקום להקים שם נופשון?
<ישעיהו שטראוס: זה לא נכון.
<ישעיהו שטראוס: אין מקום לילדים שם.
ישראל אייכלר: טוב, חשבתי שאולי אפשר לפתור את הבעיה.
<ליליאן שפרן: אם יהיה מבנה וגוף מפעיל יסכים להפעיל אותו אז אנחנו נפעיל את הנופשון.
<ליליאן שפרן: אנחנו כן בתהליך חשיבה.
<ליליאן שפרן: בתשובה שלא קיבלתם – כי אנחנו כתבנו תשובה, משום מה לא הגיעה אליכם, אז בתשובה כתוב שבהחלט יש נכונות ורצון לעבוד על התעריף של ה - - -
<שלומית אבינח: זה אמרתם בדיון הקודם כבר, לפני התקציב.
<ליליאן שפרן: זה מה שאני יכולה להגיד.
ישראל אייכלר: בכמה אתם מעלים את זה?
<ליליאן שפרן: את רוצה לענות על זה?
<ויויאן אזרן: לא, עוד לא, כרגע רק יושבים ברמה לבדוק באמת עלויות, גם של נופשון הקלה.
<ויויאן אזרן: נופשון הקלה הוא בעצם סוג של נופשון חדש שאנחנו מפעילים, שזה בבתים של משפחות של ילדים שהם - - -
<תמימה הנפלינג: הוא לא חדש, הוא ישן מאוד.
<מרים ג'ייקובס: הוא לא מתאים לילדים שלנו.
<ויויאן אזרן: שנייה, רגע, אבל אני עונה עכשיו לשאלה.
ישראל אייכלר: סליחה, אני רוצה להבין מה זה נופשון הקלה.
<ויויאן אזרן: נופשון הקלה זה סוג של נופשון שבעצם ילדים הולכים למשפחות.
ישראל אייכלר: אחרות?
<ויויאן אזרן: כן.
<ויויאן אזרן: הם נמצאים שמה בשישי-שבת או נמצאים שמה באמצע השבוע.
ישראל אייכלר: ואתם משלמים למשפחות האחרות על האירוח?
<ויויאן אזרן: לארגון מפעיל ומשלמים לאירוח.
ישראל אייכלר: זה ארגון או שכל משפחה - - -
<ויויאן אזרן: מי שזכה זה "עזר מציון".
<תמימה הנפלינג: כבר שנים.
<ויויאן אזרן: והסוג הזה של הנופשון זה עוד אלטרנטיבה, שהיא מתפתחת עכשיו, מעבר לעניין של להוציא את האנשים, בגלל המצוקה גם של המבנים והאחזקה.
<ויויאן אזרן: והסתבר שלפחות ילדים קטנים עד גיל מסוים, לא מעבר לגיל 18, זאת דווקא מסגרת שהיא מאוד טובה.
<ויויאן אזרן: וכרגע אנחנו בודקים, יש ממש עכשיו ועדה שבודקת את העלויות – כמה עולה להחזיק ילד בנופשון וכמה עולה להחזיק ילד במשפחת הקלה.
<ויויאן אזרן: ויחד עם זה, ברשותכם, אם כבר נתת לי את רשות הדיבור, אני רוצה ברשותך לענות על השאלות.
ישראל אייכלר: רק תגידי את השם.
ישראל אייכלר: אה, ויויאן אזרן, מנהלת שירותי קהילה.
<ויויאן אזרן: שמי ויויאן אזרן, ואני מאגף למוגבלות שכלית התפתחותית.
<ויויאן אזרן: אז ברשותכם, אענה על השאלות אחת לאחת.
<ויויאן אזרן: כמו שדיברנו כרגע על התעריף, אני רוצה לדבר על נושא של מקומות.
<שלומית אבינח: לגבי התעריף, סליחה שאני מתפרצת, פשוט בדיון הקודם, והרב אייכלר לא היה, מה שאמרתם, שיש מכרז, שגם המכרז מתייחס לתעריף.
<ויויאן אזרן: לא לא לא, רגע.
<ויויאן אזרן: אתייחס למכרז, הוא לא מתייחס.
<ויויאן אזרן: אסביר מה זה תעריף.
<ויויאן אזרן: תעריף – יושבת עכשיו ועדה ובודקת כמה עולה להחזיק ילד בנופשון, מה המשמעות, איזה תשומות ומה סל הצרכים.
<ויויאן אזרן: ואז לפי זה רואים, האם ה-343 - - -
ישראל אייכלר: מה זה עכשיו יושבת?
<ויויאן אזרן: ישבה כבר ישיבה אחת.
<פיני קבלו: כולל המבנים בתוך זה?
<ויויאן אזרן: לא, המבנה לא.
<תמי בן דוד יונה: כולל שכר דירה?
ישראל אייכלר: מתי יהיו תשובות?
<ויויאן אזרן: התשובות יכולות להיות בתוך כמה חודשים.
<פיני קבלו: למה המבנה לא?
<ויויאן אזרן: ככה, כי - - -
<פיני קבלו: אז איפה אתם רוצים לעשות את זה?
<תמימה הנפלינג: אבל יש הבדל בילדים.
ישראל אייכלר: אני עדיין בשאלה ששאלה חברת כנסת לנדבר.
ישראל אייכלר: כמה זמן צריך לשבת ולחשב את זה – חודש, חודשיים?
<ויויאן אזרן: בוא נגיד שזה לוקח זמן, כי אתה צריך לשמוע גם את הארגונים שיש שמה את הנופשונים, אתה צריך גם לשמוע וגם לעשות את כל החישובים.
סופה לנדבר: אז תוך שבוע אפשר להתחיל ולסיים.
<ויויאן אזרן: נכון, אם עושים רק את זה.
ישראל אייכלר: לא תיאמתי עם חברת הכנסת לנדבר – שבוע ימים.
<ויויאן אזרן: אם עושים רק את זה, חברת הכנסת.
<ויויאן אזרן: אם עושים רק את זה, אז אפשר תוך שבוע.
סופה לנדבר: את יודעת, כאשר ניהלתי את משרד העלייה והקליטה, הפקידים ידעו לעבוד יפה מאוד, וידעו שאם אני רוצה משהו אז את זה צריכים לעשות שלשום.
<ויויאן אזרן: בסדר, אנחנו גם עושים שלשום.
סופה לנדבר: אני לא חושבת, רבותי, ועכשיו אני מדברת עם כעס.
<ויויאן אזרן: אבל אנחנו עוד לא ענינו.
<ויויאן אזרן: בסדר, אתם רק רוצים להטיח בנו.
סופה לנדבר: תשמעו, יושבים כאן סביב השולחן לפני חודש, עכשיו.
סופה לנדבר: אנחנו נחזור על זה עוד חודשיים.
<ויויאן אזרן: כן, אבל אנחנו רוצים להגיב, גם על כל השאלות האחרות.
ישראל אייכלר: אתם צריכים להבין, שכשאנחנו כאזרחים שומעים את רשויות השלטון – אחרי שאת הולכת הביתה את לא מייצגת את רשויות השלטון אז את גם באזרחים – אנחנו חושבים שמנגנוני השלטון, יש להם את כל הזמן שבעולם ואת כל הכסף שבעולם, רק לאזרחים זה לא מגיע.
ישראל אייכלר: זו תחושה כללית במדינה.
ישראל אייכלר: אם ועדה כזאת, שצריכה לבדוק כמה עולה נופשון, אני אומר לך שאם את לוקחת מנהל חשבונות ועוד מישהו לשלושה ימים, הוא מדבר עם כל הארגונים ועם כמה הורים, והוא יודע בדיוק כמה זה עולה.
<מרים ג'ייקובס: ואם הוא יטעה בכמה שקלים אז לא יקרה שום דבר.
<ויויאן אזרן: כבוד היושב-ראש, אנחנו יכולים להמשיך לענות?
<ויויאן אזרן: בסדר, קיבלנו את ההערה.
<ויויאן אזרן: קיבלנו את ההערה.
ישראל אייכלר: לא, אני לא רוצה להפריע לה.
ישראל אייכלר: עד שהם קיבלו רשות דיבור נעצור?
<ויויאן אזרן: אבל בסדר, נענה.
<פיני קבלו: כי הם יושבים עכשיו על התקציב ללא מבנים, וזאת הבעיה.
ישראל אייכלר: מבנים בסעיף 2 היה.
ישראל אייכלר: רצית לדבר על זה, שיתוף הפעולה לגבי מבנים, אישור מקומות.
<ויויאן אזרן: לא, אני רוצה להגיד משהו אחר, שהתחייבנו פעם שעברה לצאת למכרז לגבי מקומות חדשים.
ישראל אייכלר: נו.
<ויויאן אזרן: ויצאנו למכרז.
<ויויאן אזרן: ונכון לעכשיו, אנחנו רוצים לבשר לכולם, לפחות האגף שלנו, שהסתיים המכרז ונבחרו 85 מפעילים, והולכים להיות 90 מקומות חדשים של נופשונים.
ישראל אייכלר: מה זה 90 מקומות?
ישראל אייכלר: 90 מיטות?
<ויויאן אזרן: לא, מסגרות חדשות לאנשים עם מוגבלות שכלית ברחבי כל הארץ.
ישראל אייכלר: מתי מתחילים?
<תמי בן דוד יונה: פיגור?
<ויויאן אזרן: פיגור.
<ויויאן אזרן: מוגבלות שכלית.
<ויויאן אזרן: אין ככה.
<ויויאן אזרן: רק דקה.
ישראל אייכלר: סליחה, תנו לה לדבר.
ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לשמוע אותה.
ישראל אייכלר: אם נשמע את עצמנו לא נעשה כלום.
<ויויאן אזרן: גם אם אנחנו עושים דברים טובים, אז גם רוצים לנגח אותנו.
ישראל אייכלר: 90 מקומות מתי מתחילים?
<ויויאן אזרן: שנייה, אני רוצה להסביר לכבוד היושב-ראש דבר אחד, שהוא אולי מה שעושה הבדל גם בינינו לבין האוטיסטים וקצת להסביר את זה.
<ויויאן אזרן: הבנו שהנושא הזה של נופשונים צריך להתבסס על תשתיות של מסגרות קיימות, למשל כמו במעונות וכמו במסגרות יום.
<ויויאן אזרן: במקום להתחיל עוד פעם לחפש מבנים, ובמקום עוד פעם לבנות מקומות ולעשות את זה, לקחנו מפעילים שיש להם את המבנים כבר בעצם.
<ויויאן אזרן: ואז בתוך המבנים האלה אפשר לעשות - - -
<גלית גבע: שהם מפעילים שירותים אחרים.
<ויויאן אזרן: הם מפעילים שירותים.
<ויויאן אזרן: ואז הם עושים שם.
<גלית גבע: וזה מה שקורה גם באגף לשיקום.
<ויויאן אזרן: יש לנו פה רשימה, יש רשימה חדשה, 85 מפעילים חדשים.
<ויויאן אזרן: למשל, אתן לך דוגמה, ודווקא אני רוצה כן לסנגר על הרשויות המקומיות בעניין הזה.
<ויויאן אזרן: למשל ארגון כמו "רפואה וישועה", שכן זכה במכרז, עיריית בני-ברק נתנה לו מקום מאוד גדול בעיר והוא מפעיל את הנופשון שם.
<ויויאן אזרן: למשל עיריית ראשון-לציון לקחה מבנה, נתנה לאקי"ם להפעיל שמה בכל זאת נופשון.
<ויויאן אזרן: עיריית חיפה, אותו כנ"ל, לארגון חדש שעכשיו זכה, ממש עכשיו במכרז שלנו – נתנה.
<ויויאן אזרן: זאת אומרת, שיש רשויות שיכולות, יש רשויות שלא יכולות.
<ויויאן אזרן: זה דבר אחד.
סופה לנדבר: בירושלים יש?
<ויויאן אזרן: חברת הכנסת לנדבר, בירושלים אין לך אפילו מבנה אחד.
<ויויאן אזרן: גם מסגרות – לא רק לנופשון, למרכזי יום אין.
<ויויאן אזרן: לצערנו, הרשות הזאת - - -
סופה לנדבר: איזה ראש עיר יש לנו, חברתי מאוד.
סופה לנדבר: מחפש מקום בליכוד.
סופה לנדבר: הייתי מעיפה אותו בכלל - - -
<ויויאן אזרן: אז קודם כול יש בכל זאת איזושהי בשורה טובה שאנחנו כן יכולים - - -
ישראל אייכלר: מתי ה-90 מסגרות מתחילות לפעול?
<ויויאן אזרן: דקה.
<ויויאן אזרן: הם עכשיו נמצאים בחתימת הסכמים.
<ויויאן אזרן: ומה שאני כן יכולה להגיד, כמנהלת השירות לקהילה בתחום של מוגבלות שכלית, בגלל המצוקה שיש גם לאוטיסטים וגם לשיקום, יהיו מקומות מסוימים, מתוך המקומות שאנחנו עכשיו נפעיל, שנוכל לתת גם סמלים תואמים.
<ויויאן אזרן: מה זאת אומרת סמלים תואמים?
<ויויאן אזרן: זה אומר שיהיו גם חלק מהמקומות שנאפשר, לא באופן גורף, אבל באופן נקודתי, במקומות שיש מצוקה, כן לאפשר לאוכלוסיית האוטיסטים ולאוכלוסיית השיקום להיכנס.
<ויויאן אזרן: כמובן במגבלות, שלא תהיה פגיעה באנשים חסרי ישע.
ישראל אייכלר: מתי זה מתחיל?
<ויויאן אזרן: כרגע הם קיבלו כולם את התשובות, מי זכה במכרז.
<ויויאן אזרן: הם כולם העבירו כבר את ההסכמים חתומים על ידם.
<ויויאן אזרן: אנחנו עכשיו צריכים לעשות את כל החתימות.
<ויויאן אזרן: ואנחנו מקווים שתוך חודש, חודש וחצי – אני לא מגזימה, הילה?
<ויויאן אזרן: חודש וחצי?
<ויויאן אזרן: כמה זה ייקח?
<הילה רכס מליק: הרבה יותר.
<הילה רכס מליק: יש ביטוחים.
<ויויאן אזרן: הביטוחים.