GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב גיל: זאת אומרת שלעת ביצוע המכרז לא גויסו הנהגים בצורה הנאותה, כולל ההדרכה - - -
יורי ברונשטיין: אני לא מקבל את זה לחלוטין.
יורי ברונשטיין: אלה המסקנות שלך.
יעקב גיל: אלה המסקנות שלנו.
יעקב גיל: אני השתדלתי לא להתפרץ לדבריכם, אז בבקשה תכבדו את דבריי.
יעקב גיל: לא יכול להיות מצב שמשרד התחבורה לא מעודכן לקראת הביצוע מה הם החוסרים ומה הם הדברים שלא הושלמו.
יעקב גיל: זו פשוט שערורייה וזה משהו שצריך לתת עליו את הדעת.
יעקב גיל: אנחנו מבקשים, מעבר להליכי האכיפה ומעבר לליווי צמוד שמשרד התחבורה, אנחנו מבינים שהוא נכנס והתעשת לתת אותו, אנחנו מבקשים שתועמד לרשות הציבור, אפרופו אתם חושבים שהלקוח הוא מספר אחת ורוצים לשקם את האמון, אנחנו חושבים שצריך לעמוד לרשותם איזה שהיא אפשרות לקבל פיצוי על כל מי שלקח מונית, כל מי שהיה צריך להוציא מכספו האישי במשך תקופה מסוימת, להוציא כסף עבור שירות שהיה אמור להינתן.
יעקב גיל: זה משהו שמקובל כשפונים לתחבורה ציבורית והיא לא ביצעה נסיעה.
יעקב גיל: אתה יכול לפנות, רוב החברות נותנות פיצוי.
יעקב גיל: שחברת דן בדרום תודיע לציבור שהיא נותנת את הפיצוי הזה לציבור.
יעקב גיל: זה משהו שחייבים לעשות אותו.
יעקב גיל: אנחנו היינו מבקשים שהוועדה - - -
חיים ילין: הוועדה לא דנה בסוגיות כאלה.
חיים ילין: הכוונה היא לא להוציא כסף מחברה פרטית בשביל להעביר על עוגמת נפש, אלא - - -
יעקב גיל: זה, אגב, לא כסף פרטי, זה גם כסף של המדינה.
חיים ילין: עזוב, גיל, זה לא עובד.
שלומית אבינח: אלה פניות שמגיעות לוועדה ומופנות לחברה.
יעקב גיל: אני חושב שהוועדה כן צריכה לדרוש ממשרד התחבורה הבהרה לגבי הליך ההכנה למכרז וגם לשקול את האפשרות לתמוך בקריאתו של ישראל כץ, שאנחנו תומכים בה, להקפיא את הזכייה של דן בדרום במכרז של באר שבע, מכיוון שמכרז תלוי גם בניקוד על ביצוע וביצוע קודם, ואנחנו חושבים שכרגע, במצב העניינים הנוכחי, צריך להקפיא את הזכייה במכרז ולברר איך בדיוק נערכים לדברים האלה.
יעקב גיל: זה ממש חמור שמשרד התחבורה לא נוקט בצעדים האלה.
חיים ילין: מאה אחוז, גיל.
חיים ילין: נורית, את אחרונה ואני מסכם.
נורית בראור: אני רוצה לומר קודם כל שאפו למשרד התחבורה ולכנסת שבכלל חשבו והקדימו לנו ושדרגו אותנו, ולדן בדרום, אני לא רוצה לבעוט ולהרוג לגמרי, באמת שלא, אבל יש המון המון כשלים, בתור פעילה חברתית במסגרת של מזח, מרכז לזכויות חברתיות בשדרות, באופקים וכו', אנחנו היינו מעורבים בהכנת הפרויקט במכרז הזה, אנחנו היינו בקשר עם עדליא ואנחנו ראינו את הנתיבים.
נורית בראור: משהו השתבש בין ההוצאה של התכנית למכרז להוצאה לפועל, משהו השתבש שם וקווים השתנו.
נורית בראור: אנחנו ראינו את זה, עד היציאה לחופש הגדול היה קו וכיום יש לנו מצב כזה למשל, שיש לנו שכונה שלמה, של אתר חירום, שמנותקת מהעיר.
נורית בראור: אין לה אוטובוס שמביא אותה למרכז.
נורית בראור: אנשים קשישים צריכים ללכת כמו אנו באנו - - -
נורית בראור: אתר חירום בשדרות.
קריאה: גם באופקים היה.
נורית בראור: יש בעיה מאוד מאוד חמורה בנושא הזה של כל הכרטיסיות.
נורית בראור: אנחנו עכשיו בשטח חיים על זה, יש לנו בעיה מאוד מאוד חמורה וצריך לבדוק, גם הכרטיסיות הישנות של אגד תעבורה, הם לא קולטים אותם אצלם.
חיים ילין: הוא אמר.
נורית בראור: אוקיי, אני מנסה לדלג מהר מהר על מה שנאמר פה.
חיים ילין: דווקא על הדבר הזה שמעתי תשובה שהיא בסדר.
נורית בראור: יש לנו בעיה שקשורה יותר למשרד התחבורה, אבל זה קשור למכרז ולדן בדרום, בתור אנשים של עוטף עזה אין לנו מיגוניות.
נורית בראור: יש הרבה תחנות חדשות שאין מיגוניות.
עמי גל און: חסר.
נורית בראור: חסר, אין.
קריאה: יש תחנות שבהן אין.
דינה נבו: הרוב יש.
נורית בראור: יש גם בעיה, בתור אחת שגר בעוטף עזה, אתה יודע שמיגוניות זה עניין של חיים ומוות, אף אחד לא נתן את הדין על זה, אבל יש המון המון תחנות חדשות שאין מיגוניות, אין מקום לשבת, אנשים מבוגרים.
חיים ילין: אבל זה לא פה.
נורית בראור: אני אומרת, זה קשור למשרד התחבורה.
חיים ילין: זה לא משרד התחבורה, זה רח"ל, זה מישהו אחר.
נורית בראור: אוקיי.
נורית בראור: ועוד דבר, יש עכשיו מצב בפועל גם לגבי קווים בין עירוניים.
נורית בראור: למשל, דוגמה, 364, זה קו שנוסע מאשקלון לבאר שבע, אבל הוא נוסע דוּך, לא נכנס בערים.
נורית בראור: אני זכיתי לראות אותו פעמיים באותו יום, שני מפעילים נוסעים עליו.
נורית בראור: זאת אומרת גם את אגד תעבורה באוטובוס ירוק וגם באוטובוס כחול.
נורית בראור: אני ראיתי את זה.
נורית בראור: יש בעיה של ידע מבחינת זה שיש עדיין מפעילים ביחד.
חיים ילין: אתה האחרון.
אלי שלי: אני קודם כל מייצג את התושבים ולא את העירייה.
אלי שלי: יש בעיות שהפכו את אופקים לעשירון עליון, זה אומר שהיום, אם אני צריך לנסוע הביתה לכל מקום אני צריך שני אוטובוסים.
אלי שלי: לדוגמה, מרכז השיקום - - -
חיים ילין: יורי, תקשיב בבקשה למה שאומרים.
יורי ברונשטיין: אם אפשר ברשותך, עוד הפעם.
שלומית אבינח: מה שאני מבקשת, הפניות הפרטניות, מבחינת הדיון למעקב תעביר למייל של הוועדה.
אלי שלי: זה קשור לכל העיר, זה לא פרטני.
יורי ברונשטיין: על איזה עיר אתה מדבר?
חיים ילין: על אופקים.
אלי שלי: הקווים פעם היו עוצרים בכל התחנות, היום אתה צריך להגיע לאיזה שהוא מקום, אתה צריך לקחת שני אוטובוסים.
אלי שלי: הבעיה העיקרית, לדוגמה, זה עם עובדי השיקום.
אלי שלי: היום הם צריכים לנסוע לרכבת, לחכות שם עד שהאוטובוס יתאים, כי לא כל אוטובוס שעובר שם עוצר.
אלי שלי: אנשים כאלה, תאר לך, אני מחכה שעה בשבילו, גם ככה הם מקבלים שני שקלים בקושי לשעה, אבל הזמן שלהם, הם סך הכול נכים שסובלים מזה.
אלי שלי: זה קורה בכל העיר.
אלי שלי: כל הדברים שהיו, כבר ישבתם עם ראש העיר והכול, אבל הסבב של התחנות.
אלי שלי: האוטובוס עובר, שיעצור וייקח אנשים או שיוריד.
אלי שלי: היה לי נכה שאמר לי 'תשמע, אני עולה באוטובוס, אני אומר לו תעצור לי פה, הוא אומר לי, לא, זה לא תחנת הורדה, אסור לי לקחת אותך, אני מוריד אותך עוד שלוש תחנות'.
אלי שלי: יש אנשים שהולכים שתי תחנות ברגל, כי האוטובוס לא עוצר ואז הם עולים תחנה אחת.
אלי שלי: האוטובוס עובר, האוטובוס עושה הכול, אז למה לא לעשות חשיבה מחדש?
אלי שלי: האוטובוס עובר, למה לא לעצור?
קריאה: בנתיבות כל 1,000 מטר יש תחנות, למה שלא יהיה להם?
אלי שלי: אני לא מעלה עוד יותר את הבעיות העיקריות.
חיים ילין: קודם כל תודה לכל מי שהגיע.
חיים ילין: זה לא פשוט לזכות במכרז ולעמוד בסטנדרטים שנדרשים.
חיים ילין: מה שאנחנו נעשה, לא שבוע, אנחנו ניתן שבועיים למעקב, ניתן שבוע שאתם תסיימו את כל העבודה ואת כל הפערים שאתם שמעתם פה.
חיים ילין: במסגרת השבוע, ואני מבקש מכם, שאתם גם נציגי ציבור, במשך השבוע הזה תתאפקו בסבלנות, כל דבר שיגיע שבעצם לא מראה על שום שיפור ועל שום דבר, זה מאותו דבר.
חיים ילין: ניתן לחברה לעשות את השבוע.
חיים ילין: משבוע הבא תתחילו לשלוח את התלונות לפה, אנחנו נאסוף אותן במשך אותו שבוע ובעוד שבועיים נקיים את ישיבת המעקב.
חיים ילין: המטרה היא מאוד פשוטה, אני אומר את זה לך, יורי, לא שיפור, אני לא רוצה לראות אתכם פה, לא רוצה לשמוע את התלונות, יש לנו מספיק עבודה, באמת אני אומר לך.
חיים ילין: דווקא בגלל שהמכרז צריך להביא שיפור לעומת מה שהיה קיים אנחנו רוצים לחוש אותו.
חיים ילין: זה אחת.
חיים ילין: דבר שני, אין מצב שלא נכנסים לתוך היישובים.
חיים ילין: אין מצב כזה, אני אומר לך, יורי, לא קיים דבר כזה שאתם משאירים על 232 זקנה שלא יכולה להיכנס לתוך היישוב.
חיים ילין: אין מצב.
חיים ילין: אין נהג כזה.
יורי ברונשטיין: ברשותכם, אני רוצה להגיד דבר אחד.
יורי ברונשטיין: ביישובים שאנחנו צריכים להיכנס ואנחנו לא נכנסים, אני אשמח לקבל תלונות ישירות אלינו.
חיים ילין: תקשיב, כשאני ישבתי עם עמיחי ועם דרור הובהר ככה, שכל הקו של אגד תעבורה, שכל יישוב שהוא נכנס, גם במכרז הוא ייכנס.
חיים ילין: אני אגיד לך מה לא היה שם, יישובים חדשים, אבל יישובים חדשים זה בתוך התקנות.
חיים ילין: אני לא מייצג היום רק את אשכול, אני מייצג היום את כל הדיון שיש במערב הנגב, זה גם שער הנגב, בחלק מהדברים זה גם שדות נגב.
חיים ילין: אני גם מקבל מנתיבות, מאופקים, אני מקבל משדרות, אני מקבל מכולם.
חיים ילין: אני מכיר את מה היה לפני שאתם נכנסתם לפה ואני מבין בדיוק מה קורה, אבל הכניסה ליישובים זה דבר שהוא מבחינתנו ערך עליון.
חיים ילין: לוח זמנים והתודעה של לוח הזמנים והאמינות של התחבורה.
חיים ילין: חבר'ה, תקשיבו, זה כמו הביצה והתרנגולת, אם יש אמון בחברה ובשעות ובשירות עוד אנשים יבואו ויעלו על האוטובוסים ואתם תידרשו להביא עוד קווים ועוד קווים ועוד קווים, זה רווח נקי שלכם.
חיים ילין: לא תיתנו את השירות, אני מודיע לכם, אני יושב על ישראל כץ באוזן, אני אעשה את כל מה שאני יכול בשביל לבטל את המכרז.
חיים ילין: אני אומר לכם את זה בשיא הרצינות.
חיים ילין: לא רוצה לעשות את זה, אני מקבל את הגישה של דרור, נתנו לכם את הצ'אנס, תשפרו את עצמכם.
חיים ילין: בעוד שבועיים לא שיפור, אני לא רוצה לשמוע את ה-300, כי ה-300 האלה זה לא 1,800, נכון, אבל ה-300 האלה זה אותו אזור של ה-60 יישובים שאתה לא נכנס אליהם.
חיים ילין: אני מבטיח לך.
חיים ילין: מה שעשית בבאר שבע ובאופקים, כל השינויים והשיפורים שעשית, זה לא נוגע לדיון שאנחנו מקיימים אותו פה עכשיו.
חיים ילין: זה צריך להיות ברור.
חיים ילין: בעוד שבועיים אנחנו נפגשים פה, אני מאוד מקווה שיהיה שינוי משמעותי, לא שיפור, שינוי משמעותי ואתם תעמדו בכל היעדים שלכם.
ישראל אייכלר: אנחנו נעסוק היום בנושא, אנחנו הרי מאמינים שאין מקרה בעולם.
ישראל אייכלר: ישנם יהודים זקנים שיש להם מנהג בערב שבת, לעשות דג חי.
ישראל אייכלר: דגים חיים.
ישראל אייכלר: כולם היו עושים את זה פעם, אבל בשנים האחרונות אנשים כבר קונים מוכן ויש עוד אנשים שעושים את זה.
ישראל אייכלר: והוא כל הזמן בא ואומר לי, איך ביטלו את העניין הזה של הדג החי?
ישראל אייכלר: אני צריך לאכול זבחי מתים כל הזמן.
ישראל אייכלר: כל הדגים מתים.
ישראל אייכלר: תן לי איזה דג חי.
ישראל אייכלר: התברר לי, והגשתי כבר לשר החקלאות שמיר, שאלה, והוא הסביר לי שאין שום מניעה מצד משרד החקלאות או משרד הבריאות נגד הדגים החיים, אבל זה היה נוח פשוט לבעלי הבריכות, למובילים והם מקפיאים את הדג וזה בסדר גמור.
ישראל אייכלר: היום, בזכות הפונה שלנו ירון לוי ויש עוד פונים, אז אנחנו דנים לא ממש בנושא הזה, אבל משהו מאד קרוב.
ישראל אייכלר: אנחנו נשמע את הפנייה עצמה, אבל מדובר בכך שצרכן קונה דג קפוא בסופר, הוא מפשיר את הדג ולאכזבתו לא נשאר הרבה מהדג ויש לו הרבה מים בעניין.
ישראל אייכלר: אולי אתם תפרטו בהמשך, אני לא צריך לפרט, אבל פשוט לצורך הדיון: החוק מתיר הזרקת מים לבשר בסך 10%.
ישראל אייכלר: אומרים שכלכלית לא כדאי להם והם מוסיפים יותר מים מאשר החוק מתיר.
ישראל אייכלר: בנושא הדגים, היה תחקיר לפני 6 שנים על תעשיית הזרקת המים והפוספטים לדגים, ודובר אז שמוספים 40% מים לדגים.
ישראל אייכלר: עלתה השאלה של תוספים שמוסיפים לדג בתהליך העיבוד והפוספטים, ועלתה טענה שזה גורם למחלות שונות, ביניהן אוסטאופורוזיס.
ישראל אייכלר: יש חובה שהמשקל הנקי של הדג הקפוא יהיה 80% לפחות מהמשקל הכולל.
ישראל אייכלר: השאלה האם יש לנו פה הונאה ורמייה של צרכנים והאם יש סימון מתאים מה אחוז המים וכו'.
ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על יוקר המחיה בארץ ויוקר המוצרים שמהווים נטל כלכלי, ויכול להיות אנשים שבשבילם זו שאלה של מחיר משמעותי מאד, מחיר המים.
ישראל אייכלר: אגב, היום, אם אתה משתמש במים ומאז שהוקמו התאגידים, יכול להיות שכבר יותר זול לקחת מים מהדגים מאשר מהברז.
ירון לוי: יש מים בטעמים, טעם סלומון.
ישראל אייכלר: כן, בכל הטעמים.
ישראל אייכלר: אני לא רוצה להאריך בפתיחות ובשאלות.
ישראל אייכלר: יש לנו שורה של שאלות שהכינה לנו פה המנהלת של הוועדה.
ישראל אייכלר: אנחנו נתמקד בשאלה האם יש חיידקים שמצטרפים עם המים אל תוך המוצר.
ישראל אייכלר: וחוק ההסדרים החדש, מה הוא חידש לנו בעניין הזה.
ישראל אייכלר: את זכות הראשונים ניתן לפונה, ירון לוי, שייתן לו את הבעיה.
ירון לוי: תודה רבה, אדוני יושב הראש, חבר הכנסת אייכלר.
ירון לוי: ראשית, אני חייב להודות לוועדה ולעומד בראשה.
ירון לוי: אני בא כירון, כאזרח, אני פעיל חברתי.
ירון לוי: יש מאחורי עשרות רבות של פניות, אבל אני יודע, כי אנחנו בסנכרון מלא עם הוועדה, לוועדה הזו מגיעות מאות פניות וזה לא יום, לא יומיים, לא שנה ולא שנתיים ואני מביא את זה ואני מקווה שבעזרת השם מפה יצא משהו.
ירון לוי: הכותרת, אני חושב, לצערנו זו הונאה.
ירון לוי: מעבר לזה אני אחד שאני גם בעברי קצב, במשך עשור שנים, אז כך שאני מכיר לפני ולפנים.
ירון לוי: אם פעם היו מדברים על לפחות 80% דג, אז יש 20% קרח, אז היום יש לך קרח בציפוי דג.
ירון לוי: ואני אומר את זה בוודאות מבדיקות שאני עשיתי ועשרות אנשים.
ירון לוי: אני מסתובב בסופרים ואני מצלם, אני שוקל, אני מפשיר את הדג, יש את הנוסחה הזו והיא ידועה לכולם, איך בודקים את זה.
ירון לוי: זה מגיע ל-40%-45% עד 47% מים, שזו הונאה קשה מאד.
ישראל אייכלר: מאיפה אתה יודע את האחוזים?
ירון לוי: אני בודק.
ירון לוי: יש נוסחה שמפורסמת בתקנה.
ירון לוי: אני לוקח את הדג, אני מפשיר את הדג.
ירון לוי: אסור לשטוף אותו במים.
ירון לוי: שם אותו במים פושרים, נותן לו לרדת, הוא מפשיר בעצמו.
ירון לוי: כל המים יורדים ממנו.
ירון לוי: אני שוקל אותו לפני כן, שוקל אחר כך את המים ויש לי את הנתון.
ישראל אייכלר: עשית את הניסוי הזה?
ירון לוי: בוודאי.
ישראל אייכלר: בתור מה?
ישראל אייכלר: אתה לא סוחר דגים ולא יבואן.
ירון לוי: אני הייתי קצב, אבל זה פשיטה.
ירון לוי: אם אני לוקח את הדג ואני שם אותו, מפשיר אותו, שיפשיר מאליו, לא תחת מים
ישראל אייכלר: אתה שם אותו בסיר עם מים?
ירון לוי: לא, לא, אני שם אותו בסיר.
ישראל אייכלר: בסיר ריק?
ירון לוי: כן.
ירון לוי: נותן לו להפשיר מאליו.
ירון לוי: ואז אני שוקל.
ירון לוי: קודם כל אני שוקל אותו איך שהוא בא.
ישראל אייכלר: והגעת ל-40%?
ירון לוי: ומעל 40%.
ירון לוי: אני לא מדבר פה על סקטור זה או אחר.
ירון לוי: זה כולנו פה סביב השולחן הזה, הנשים שלנו יושבות ומבשלות דגים לכבוד ערב שבת וההורים שלנו וזה לכל המגזרים.
ירון לוי: זה קשה מאד.
ירון לוי: זה לא לעני או לעשיר, אין הבדל בין אף אחד.
ירון לוי: זה דבר שחייב להיפתר ואני ממש פונה לוועדה שבאמת תביא לסיום ההונאה הזו.
ירון לוי: גם לבשר מזריקים.
ירון לוי: אם אני אחזור לרגע לדג, אז אומרים שיש לפחות 80% דג ויש את ה-20% מים, אבל איפה המחלות?
ירון לוי: מים שהם בפנים הם חייבים לייצר כל מיני, לא יודע, ידברו פה.
ישראל אייכלר: נדמה לי שהקיפאון, דווקא הקפוא הורג את החיידקים, אם אני לא טועה.
ירון לוי: אבל הבעייתיות של המים.
גידי ציפורי: הוא לא הורג, הוא שולח אותם לישון.
ירון לוי: מקפיאים אותם.
ירון לוי: כשאתה מפשיר אותם הם מתעוררים לחיים.
ירון לוי: אני מכיר את זה גם בנושא הבקר.
ירון לוי: עבדתי - - -
ישראל אייכלר: כמו דובי החורף.
ירון לוי: עבדתי הרבה עם בקר, עם בשר טרי גם אז אני מכיר את הנושא.
ירון לוי: יש איזו בדיקה שמתאפשרת ומן הסתם משרד הבריאות עושה בדיקות למכולות שמגיעות לארץ, לבונדד באשדוד.
ירון לוי: יש איזו בדיקה שהם עושים, אבל איך אפשר להטות את התוצאה?
ירון לוי: פשוט מאד אתה מוסיף אם זה פוספטים או אם זה כל חומרים אחרים.
שלומית אבינח: הם ידברו לבד, משרד הבריאות.
ירון לוי: לא, זה מטעה את התוצאה הסופית.
ירון לוי: אתה לא יכול לנתק, להגיד כמה אחוזי מים, כי הם מוסיפים את זה ואז המים נעלמים בעצמם.
ישראל אייכלר: אנחנו נשמע.
ישראל אייכלר: בשביל זה הגיעו האנשים החשובים פה ממשרד הבריאות ואנחנו נשמע אותם.
ירון לוי: זה מאד חשוב לי ואני פונה לוועדה.
ישראל אייכלר: אני רוצה להקריא עוד פנייה, מלבד שלך.
ישראל אייכלר: שוב, אותה טענה.
ישראל אייכלר: הם אומרים שעולה 40 שקלים קילו דג?
ירון לוי: הרב אייכלר, תסתכל בבקשה, אני רוצה שתראה.
ירון לוי: זה דג, זה צד אחד, פה רואים את הגוש קרח שבו.
ישראל אייכלר: כן, אבל מה אני רואה?
ישראל אייכלר: אני לא רואה כמה אחוז זה.
ירון לוי: לא, אתה לא רואה כמה אחוז, אבל הנה, זה צד אחד שלו ופה כל זה גוש קרח.
ישראל אייכלר: כן, אבל כמה זה?
ירון לוי: זה 50% זה.
ישראל אייכלר: אתה אומר בתמונה, אבל זו תמונה.
ירון לוי: כן, פשוט רציתי להראות גם תמונה.
ישראל אייכלר: בכל אופן, יש עוד פנייה כזאת שטוענת שהמים היקרים ביותר זה המים של הדג, כי מים לא עולים 40 שקלים לקילו, ופה, כשהוא קונה כמות דגים, אז יש לו קילו מים וזה ממש יקר.
ישראל אייכלר: הם גם כותבים שלפי החוק מותר לחרוג עד 10% כשזה כשלעצמו המון, אבל החברות אינן מסתפקות בזה ומזריקות לבשר, הוא מדבר גם על הבשר, 30% מים ובנוסף מצפות, אה, הוא מתכוון לבשר של הדג.
ישראל אייכלר: ובנוסף מצפות סביב הדג קרח.
ישראל אייכלר: לפעמים הוא אומר, בדגים מסוימים זה חצי דג וחצי מים.
ישראל אייכלר: הוא כותב משהו שאני לא יודע, אני מתנצל על זה.
ישראל אייכלר: "חוץ מדג טונה שקשה להזריק בו מים, כל דג שתיקחו ישר מהאריזה ותשימו בסיר, ישר מהשקית, תחממו מעט ותראו כמה מים יוצאים.
ישראל אייכלר: כולם שותקים".
ישראל אייכלר: "החברות טוענות שהמים נספגו בדג בצורה טבעית, כשהוא היה חי במים", זיכרונו לברכה, זה אני מוסיף.
ישראל אייכלר: "אבל בדיקה פשוטה של דג חי מראה שכמות הנוזלים שהוא מפריש מזערית מאד.
ישראל אייכלר: הפתרון היחיד זה לשנות בחוק את ההיתר של 10% ל-0% מים, לאסור מכירת דג עם מים או קרח.
ישראל אייכלר: גם אם כותבים על השקית מצופה קרח בתוספת מים, באיזו זכות מחייבים אותי לשלם 40-60 שקלים לקילו ליטר מים".
ישראל אייכלר: "היום שווה לקנות עוף או בשר יותר מאשר דג".
ישראל אייכלר: מה הוא מציע?
ישראל אייכלר: שתהיה הצעת חוק שאסור להוסיף מים.
ישראל אייכלר: נשמע את המומחים, מה הם אומרים על זה.
ישראל אייכלר: אני רק רוצה לספר משהו כאדם שלא יודע בזה.
ישראל אייכלר: אני פעם דרשתי ממישהו, אני רוצה בשר, בשר.
ישראל אייכלר: לא רוצה בשר שאתם שמים בו פוספטים ומים, אני רוצה להיות לרגע אורגאני כזה.
ישראל אייכלר: מכרו לי בשר כזה.
ישראל אייכלר: זה לא היה להכניס לפה.
ישראל אייכלר: הייתי צריך שיניים של כלב או חתול - - -
קריאה: הצבע שלו היה אדום בוהק.
ישראל אייכלר: זה היה נורא ואיום.
ישראל אייכלר: זה לא היה בשר, זה היה עץ.
ישראל אייכלר: אז אולי תסבירו לי גם את העניין הזה.
עמיחי גלר: יש לי הצעה לסדר.
עמיחי גלר: בדגים הטריים במדינת ישראל אין בהם טיפת מים.
עמיחי גלר: הטריים והמצוננים.
עמיחי גלר: הזכרת קודם את מגדלי הדגים, זה אנחנו.
עמיחי גלר: אנחנו לא מוכרים דגים קפואים.
עמיחי גלר: עמיחי גלר.
ישראל אייכלר: תיכף אני אתן לך את זכות הדיבור.
ישראל אייכלר: אנחנו נתחיל עם אינג'ינר אלי גורדון, שהוא מנהל שירות המזון הארצי.
שלומית אבינח: יש עוד פונים ברשימה.
ישראל אייכלר: יש עוד פונים?
ישראל אייכלר: סליחה, אדוני.
ישראל אייכלר: דבר ראשון נשמע את הפונים.
ישראל אייכלר: ד"ר רפלוביץ' הוא פונה?
שלומית אבינח: הוא לא פונה, אבל הוא גם מדבר בנושא ומגדלי הדגים והמשמר החברתי רוצים, ואז משרד הבריאות יענה על הכל.
ישראל אייכלר: פשוט רציתי לדעת את הנושא.
ישראל אייכלר: ד"ר משה רפלוביץ', אני חשבתי שאתה מצד משרד הבריאות.
ישראל אייכלר: אתה לא היית פעם במשרד הבריאות?
משה רפלוביץ': לא.
משה רפלוביץ': אני יושב שם לפעמים, אדוני, אבל - - -
ישראל אייכלר: מה התפקיד שלך?
משה רפלוביץ': אני יושב ראש ארגון הרופאים הווטרינריים ברשויות המקומיות.
ישראל אייכלר: משום מה נתפסת אצלי לא כפונה, אלא כאיש ממסד, אז אני מתנצל.
משה רפלוביץ': אבל לפחות הממסד תמיד תופס אותי ככה.
משה רפלוביץ': אבל כן, אני בעצם חלק מהממסד, אדוני, אבל גם כשיש לי ביקורת על הממסד, אני טורח להגיד אותה.
משה רפלוביץ': מניסיון של הרבה שנים בתחום הזה, אני חושב שהפונים שפנו לכאן, יודעים על מה הם מדברים, גם אם האחוזים לא תמיד מדויקים.
משה רפלוביץ': קשה למדוד כמות מים מוספים בדג מזה שמפשירים אותו, כי כשמפשירים דג, גם חלק מהמים האורגינאליים שלו, שנמצאים בתוך הרקמה של הדג, גם הם יוצאים החוצה.
משה רפלוביץ': ואם ההפרש הוא 50%, ברור שהמים שהוספו לדג הם פחות מהחצי הזה.
משה רפלוביץ': הכמות היא קטנה יותר.
משה רפלוביץ': זו לא שיטת בדיקה שהיא מקובלת והיא לא מהימנה.
משה רפלוביץ': היא נותנת איזה שהוא כיוון, אבל אי אפשר לפי זה לקבוע דעה בנושא.
ישראל אייכלר: מה הסיבה שבכלל מוסיפים מים?
ישראל אייכלר: אני קונה דג, למה אני צריך מים?
משה רפלוביץ': בדגים קפואים, בחלק מהדגים הקפואים, מצפים אותם, עושים להם ציפוי של קרח בשביל לשמור על הדג.
משה רפלוביץ': לשמור עליו מהתיישבות, ממכות ושהוא לא ייהרס מכוויות קור.
משה רפלוביץ': יש לזה סיבה טכנית בעיבוד של דג.
משה רפלוביץ': כמות מסוימת של מים צריכה להיות שם.
משה רפלוביץ': קטנה, צריכה להיות שם.
משה רפלוביץ': המחוקק קבע שם כמה צריך להיות וזה בסדר.
משה רפלוביץ': אם היו מקפידים על החוק, אם מקפידים על החוק, אז זה בסדר.
ירון לוי: אי אפשר בוואקום?
משה רפלוביץ': לוואקום יש את התפקידים שלו ולציפוי קרח יש את התפקידים שלו.
משה רפלוביץ': כשזה נעשה מסיבות של טכנולוגיה של מזון, זה בסדר.
משה רפלוביץ': יש דברים שצריך לעשות אותם בשביל לשמור על המזון.
ישראל אייכלר: וזה מגיע עד 10% מים, הצרכים האלה?
משה רפלוביץ': ואם ישימו 20% ומצהירים על זה באופן מבוקר, זה בסדר גם.
משה רפלוביץ': כל זמן שזה מוצהר וזה בסדר וזה כדי לשמור על המוצר, אני קצת פחות מוטרד הדבר הזה.
משה רפלוביץ': אלא מה?
משה רפלוביץ': שבמדינה כמו שלנו, מה שאתה שומר עליו, ברגע שאתה מתיר דבר הוא פורץ גבולות ואנחנו רואים את זה בתחומים אחרים וגם בתחום הזה.
משה רפלוביץ': הוועדה הזאת דנה בנושא הזה, ברשותך, אני מזכיר נשכחות, לפני בערך 15 שנה, אז דובר יותר על הזרקת מים למוצרי בשר.
משה רפלוביץ': אנחנו ראינו את התופעה הזאת קורית במוצרי בשר ובעיקר בבשר בקר, כשהמחיר של בשר בקר הוא מאד יקר.
משה רפלוביץ': משחילים פנימה מים בכמויות גדולות ואז מוכרים לציבור ליטר מים במחיר של בין 60 שקלים ל-150 שקלים לקילו.
ישראל אייכלר: כמה שנים יש מהדיון הזה?
משה רפלוביץ': אני מעריך שאיזה 15 שנים בערך.
שלומית אבינח: בתקופת כהונתו של אייכלר בכנסת הקודמת.
ישראל אייכלר: 2003, 2004.
משה רפלוביץ': משהו כזה.
קריאה: התופעה קיימת משנת 1993.
משה רפלוביץ': אנחנו מגלים תופעה שמוכרים לציבור בעצם מים, קרח, במחיר של שמפניה, אולי שמפניה מאד איכותית.
משה רפלוביץ': זה התופעה שקורית שם.
משה רפלוביץ': זה התחיל באמת והנימוקים אנחנו שומעים מהתעשייה, זה שהבשר, כמו שאדוני אמר, שהבשר הוא קשה מאד וצריך לרכך אותו.
משה רפלוביץ': בשר קשה זה בשר לא איכותי.
משה רפלוביץ': אני לא מדבר על הבטיחות שלו.
משה רפלוביץ': הוא בשר כנראה מנתח פחות טוב שמכרו לך, אבל כאוכלים בשר טוב, בכל מקום בעולם, אף אחד לא מזריק לו מים והוא בשר איכותי.
ישראל אייכלר: אה, לא מקובל בכל העולם להזריק מים?
משה רפלוביץ': לא, זה ממש לא קיים.
משה רפלוביץ': אני אספר מהניסיון שלנו, או שד"ר ציפורי תיכף יספר.
משה רפלוביץ': אנחנו בשנת 2003 אני חושב, שלחנו דגימות של בשר למכוני בדיקה של ממשלת גרמניה, בשר מוזרק והתוצאות שקיבלנו שם היו מחרידות.
משה רפלוביץ': זה היה עד 80% מים בתוך הבשר.
משה רפלוביץ': הם שאלו אותנו עוד פעם ועוד פעם האם מדובר על בשר בכלל.
משה רפלוביץ': האם אנחנו בטוחים שזה בשר מה ששלחנו להם.
משה רפלוביץ': החומר הזה ששלחנו אליהם.
משה רפלוביץ': הם לא האמינו לנו שזה בשר שנמכר פה לצרכנים.
משה רפלוביץ': אנחנו דרשנו אז כמובן, לא דרשנו, ביקשנו אז מהוועדה לקדם תקנות שיאסרו בכלל הזרקה של מים למוצרי מזון.
משה רפלוביץ': צריך להגיד שהעניין הזה של הזרקה, נולד מפסטרמות, מנקניקים ושם יש למים תפקיד טכנולוגי חשוב וצריך את זה שם.
ישראל אייכלר: בתוך ייצור המוצר.
משה רפלוביץ': בתוך ייצור המוצר.
משה רפלוביץ': זה חלק מתהליך הייצור.
משה רפלוביץ': מצאו פה בארץ שיטה להכניס את ההזרקה הזאת גם למוצרי בשר רגילים, שהם לא מוצרים מעובדים.
משה רפלוביץ': לא נקניקים ודומיהם.
משה רפלוביץ': התהליך הוא תהליך, גם מבחינה היגיינית, הוא לא תהליך טוב, למרות שהוא משתפר בשנים האחרונות תחת משרד הבריאות, תחת עיניו הפקוחה הוא הולך ומשתפר התהליך, אבל עדיין התהליך בחלק מהמפעלים איננו תהליך היגייני.
משה רפלוביץ': אבל הבעיה היא לא רק בהיגיינה, היא לא בסכנה הגדולה ממחלות, אלא בעצם יש כאן עבודה בעיניים.
משה רפלוביץ': ממש.
ישראל אייכלר: אתה אומר שזה התחיל בשנת 1993?
משה רפלוביץ': כן.
ישראל אייכלר: אז אם יותר לי פסק זמן של הומור קצת.
ישראל אייכלר: אני מכיר יהודי, הרב שלוימל'ה.
ישראל אייכלר: נדמה לי שהוא כבר בן 100.
ישראל אייכלר: הוא היה חלבן בימי הבריטים ותפסו אותו ועוד שני חלבנים ערבים שהם הוסיפו מים לחלב.
ישראל אייכלר: בטח אתם מכירים את הסיפור הזה.
משה רפלוביץ': אנחנו לא היינו בירושלים, אבל מכירים את זה מערים אחרות.
ישראל אייכלר: נו, מה היית עונה לשופט?
גידי ציפורי: אני לא פרה.
גידי ציפורי: פרה נותנת חלב, אני לא.
ישראל אייכלר: זה לא תשובה לשופט.
ישראל אייכלר: אני אתן לך תשובה מקורית שהוא נתן.
ישראל אייכלר: עוד לא שמעתי מקורית כמותה.
ישראל אייכלר: בקיצור, הערבי נכנס, וזה לא משנה אם הוא ערבי או רוסי.
ישראל אייכלר: החלבן האחר נכנס לשופט ואומר, אדוני השופט, אני נשבע לך בכל הקדוש, לא הכנסתי מים.
ישראל אייכלר: אז הפקח הבריטי אומר הוא כן הכניס מים.
ישראל אייכלר: נתן לו קנס.
ישראל אייכלר: השני, איזה סיפור אחר, נתן לו קנס קשה מאד.
ישראל אייכלר: אז הרב שלוימל'ה הזה נכנס, הוא אומר אדוני השופט, אני חושב שאני פה בטעות.
ישראל אייכלר: אני מוכר מים, אבל היות והאנשים שלי, אני רוצה לתת להם קצת טעם במים, שלא יהיו מים יבשים, אני מכניס קצת חלב.
ישראל אייכלר: אני לא חלבן.
ישראל אייכלר: אז השופט צחק, אתה לא חלבן?
ישראל אייכלר: הוא לא חלבן.
ישראל אייכלר: זה מזכיר את הסיפור שאתה אמרת, עם הבשר.
ישראל אייכלר: אם מכניסים 80% מים, מוכרים מים.
יוסי עמרם: אז בארץ מים בטעמים זה כבר קיים מזמן.
ישראל אייכלר: מים בטעם בשר.
ישראל אייכלר: שמעת פעם תגובה כזאת, כל כך מקורית?
משה רפלוביץ': האמת מקורי.
ירון לוי: אני מכיר את זה משנות ה-80, מהאטליז, הרב.
ירון לוי: כקצב, אני עבדתי עשור כקצב באטליז גדול מאד בפתח תקווה ואני יודע, מכיר את כל החלקים.
ירון לוי: הייתי מפרק עגלים טריים.
ירון לוי: אני יודע מה זה קפוא.
ירון לוי: והוא צודק ואני שמח שזה עולה ואני באמת באמת מקווה ואני יודע שזו ועדה סטטוטורית לכל דבר וכבוד יושב הראש, בעזרת השם ייצא מפה עם - - -
משה רפלוביץ': עוד כמה מילים, ברשותך, אדוני.
ירון לוי: בבקשה.
ירון לוי: מחילה.
ישראל אייכלר: אז אתה רוצה להעביר לגידי את רשות הדיבור?
משה רפלוביץ': עוד שתי מילים.
משה רפלוביץ': באותה אתנחתא קומית שאדוני הרשה לעצמו, אני מבקש גם להגיד איזו מילה.
משה רפלוביץ': אנחנו ביקשנו בזמנו מהוועדה להוציא תקן חדש למחרטות, כששמים את הבשר על האש, שהמים שיוצאים מהבשר לא יגלשו ויכבו את האש ותהיה סכנה להרעלה מהגז.
משה רפלוביץ': אבל זה אמרנו באופן קומי.
ירון לוי: זה גם הורס את הגחלים.
משה רפלוביץ': מה שאנחנו רואים בשטח, זה שבתעשיית המזון הישראלית יש אנשים מאד מסודרים וישרי דרך ויש גם תעשייה פחות מסודרת.
משה רפלוביץ': התעשייה המסודרת רוצה להביא בשר לשווקים ולא רוצה, אני לא הנציג שלהם ולא הסנגור - - -
ישראל אייכלר: כן, כי הם רוצים שם טוב במסחר.
משה רפלוביץ': כן, אבל ברגע שאחד מזריק 10% מים, בעצם מחיר המוצר שלו יורד ב-10% וזה למראית עין לפחות.
משה רפלוביץ': השני חייב להזריק קצת יותר בשביל לעמוד בתחרות, וככה לא מוצאים בסוף על המדפים בשר שהוא כמעט לא מוזרק.
משה רפלוביץ': יש כזה, הוא מעט.
משה רפלוביץ': בתוך המדפים בסופר אנחנו רואים את הבשר הלא מוזרק, אבל הוא מעט.
משה רפלוביץ': ואנחנו חושבים, אני רוצה להגיד על עצמי שאני חושב שצריך להשקיע שם יותר באכיפה.
משה רפלוביץ': קל לבדוק את זה.
ישראל אייכלר: מה עם הדגים?
ישראל אייכלר: מה אתה אומר?
ישראל אייכלר: לא צריך בכלל מים בדגים?
משה רפלוביץ': בחלק מהדגים צריך.
משה רפלוביץ': יש שם בעייתיות מסוימת בבדיקה.
משה רפלוביץ': צריך כמות מסוימת.
משה רפלוביץ': צריך לוודא שלא עוברים את הכמות.
גל לחוביץ: למה צריך?
משה רפלוביץ': כדי להגן עליהם מכוויות קור.
גל לחוביץ: למה?
משה רפלוביץ': למה מה?
גל לחוביץ: למה להגן עליהם מכוויות קור?
משה רפלוביץ': זה מה שקורה להם.
גל לחוביץ: איפה הם יקבלו את כוויות הקור בדיוק?
משה רפלוביץ': בכל תהליך ההובלה והקירור.
גל לחוביץ: זה ארוז בניילון.
גל לחוביץ: למה שהם יקבלו כוויות קור?
ישראל אייכלר: מר לחוביץ, עכשיו הצגת שאלה.