GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אילן אבוחצירא: אותו כנ"ל גם בספורט.
<אילן אבוחצירא: בזה חייב לטפל ולא להשאיר את זה ליועץ המשפטי.
<אילן אבוחצירא: כמו שאתה אומר, אתם המחוקקים, תעשו חוק.
<אילן אבוחצירא: תעשו חוק שיהיה אסור לשחק בשבת.
<אילן אבוחצירא: גם אני, כנער, גם נפגעתי בנושא הזה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לומר שמה שאתה מספר מזכיר לי.
ישראל אייכלר: היה עיתונאי בשם אמנון דנקנר.
ישראל אייכלר: כולכם הכרתם אותו בטח.
ישראל אייכלר: הוא כתב מאמר נדמה לי בעיתון הארץ, לפני המון המון שנים – האח של רמלר.
ישראל אייכלר: מדובר בבחור שרצה להיות ספורטאי בכדורגל, היה אח של כדורגלן.
ישראל אייכלר: סיפור ארוך מאד והוא מספר על כל ייסורי הנפש שלו, עד שהוא הוריד את הכיפה והתחיל לחלל שבת.
ישראל אייכלר: אז אם אתה עמדת בניסיון הזה ולא יכולת לשחק ונשארת שומר שבת – יש לך זכות גדולה מאד.
<אילן אבוחצירא: אבל לך יש את הזכות הגדולה יותר לתקן את הנושא הזה, כדי שעוד ילדים לא יעברו את הדבר הזה.
ישראל אייכלר: משרד הכלכלה, מילה אחרונה.
<אור רוזנמן: אגב, לגבי תחרויות אני חושב שהיום הפסיקה כבר לא מחייבת, אבל לא ניכנס לזה.
<אור רוזנמן: זה לא הנושא שלנו כאן.
<אור רוזנמן: בנושא הפרשנויות של סעיף 9 א', משרד הכלכלה הנחה את הלשכה המשפטית לבחון את שתי הפרשנויות האפשריות.
<אור רוזנמן: צריך להגיד שבדיון שנערך בזמנו אצל היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז, לא הגיעו שם להכרעה וכיום אנחנו בוחנים את שתי הפרשנויות האלה, לפי הנחיית שר הכלכלה.
<אור רוזנמן: לגבי הנושא של ההבדלה בין דתי לבין לא דתי, אז אמנם חוק שעות עבודה ומנוחה אכן מבדיל בין דתי ללא דתי, אבל חוק שוויון הזדמנויות אינו מבדיל, ולכן אדם מסורתי שנפגע בשל העובדה שהוא לא רוצה לעבוד בשבת, אז אני לא יודע איך לפרסם את זה, אבל בהחלט אפשר לגשת לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, והם - - -
<ריקי שפירא: אבל בתי הדין לא מפרשים את זה ככה.
<אור רוזנמן: לא, את חוק שעות עבודה ומנוחה.
<ריקי שפירא: בית הדין לעבודה לא מפרש - - -
<אור רוזנמן: את חוק שוויון הזדמנויות לא.
<אור רוזנמן: אבל זאת עמדתנו שחוק שוויון הזדמנויות בעבודה לא מבדיל בין דתי לבין מסורתי.
<אור רוזנמן: בזאת אני סיימתי את דברי.
ישראל אייכלר: אני רוצה להגיע לסיכום.
ישראל אייכלר: הסיכום הוא ככה: הוועדה לפניות הציבור דנה בנושא של אפליית שומרי שבת בתעסוקה.
ישראל אייכלר: כל אזרח במדינת ישראל צריך לדעת שאסור להפלות או להתנות קבלתו של אדם לעבודה כתנאי לעבוד בשבת, וודאי שלא לכפות על אדם לעבוד בשבת.
ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת ממשרד הכלכלה להגיש תוך חודש דו"ח על הקנסות והאכיפה שנעשו בחודשים האחרונים, במקביל למה שהיה בשנים הקודמות.
ישראל אייכלר: הוועדה תשקול, יחד עם חברי כנסת שכבר הגישו הצעות חוק לתיקון אותם פרצות שנעשו על ידי פרשנות משפטית שבמשך השנים ערערה על החוקים של חוק שעות עבודה ומנוחה וחוקים למניעת אפליה בעבודה.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים מהאזרחים לפנות למשרד הכלכלה, לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, על כל מקרה שבו לא התקבל אדם או חשש שהוא לא יתקבל לעבודה, בגלל היותו שומר שבת או בגלל רצונו לא לעבוד בשבת.
<מאיר דוד: הם יכולים לפנות גם למינהל הסדרה ואכיפה.
ישראל אייכלר: אפשר לפנות גם למינהל הסדרה ואכיפה על כל פרצה ואפליה בעבודה.
ישראל אייכלר: הוועדה מציינת כי הנושא נדון על ידי כל החברים, בלי קשר להבדלים פוליטיים, כי מדובר בניצול עובדים ויצירת מעמד של עבדות על ידי אנשים שיושבים בבית ומעסיקים אנשים שצריכים לעבוד בשבת.
ישראל אייכלר: מדובר בעובדים שעובדים בסך מינימום, בשעה שאנשים אחרים עושים עליהם קופה.
ישראל אייכלר: הוועדה קוראת לאזרחים לדעת כי כאשר הם באים בשבת לרכוש מוצר כלשהו, שיידעו שהם גורמים לכך שאדם אחר עובד בשבת, שלא ברצונו, לפעמים שלא ברצונו, כדי לשרת אותם ויש בזה אפקט בלתי מוסרי ובלתי ערכי.
ישראל אייכלר: הוועדה מצפה שמדינת ישראל תשמור על שלטון החוק לא רק בחוקים האחרים, אלא גם בכל החוקים הנוגעים לזכויות העובד, לזכויותיהם של בעלי העסקים הקטנים ובביצוע וביישום חוק שעות עבודה ומנוחה וכן החוקים המונעים אפליה בתעסוקה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לאחל מזל טוב למנחם פולק, ליום ההולדת שלו – העובד המסייע לשלומית ומירב, ולכל עובדי הוועדה לפניות הציבור.
ישראל אייכלר: תודה רבה לכולכם.
ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור, בעניין המחסור במבחני נהיגה מעשיים.
ישראל אייכלר: אני רוצה לקדם בברכה את חברת הכנסת נורית קורן וחבר הכנסת חמד עמאר שבאו לדיון.
ישראל אייכלר: אני מאד שמח על הדיון הזה, מהסיבה ורגע, לפני שאני פותח את הדיון אני רוצה להגיד שחשבתי מה הקשר בין מה שקורה היום לבין דיון על טסטים ועל נהיגה במשרד התחבורה.
ישראל אייכלר: נכון שהחיים צריכים להימשך, אבל כאשר יש מצבים כאלה, זה נראה קצת סוריאליסטי, שאנחנו עוסקים בחיי היום יום הכל כך פשוטים כמו טסטים.
ישראל אייכלר: אז הדבר היחיד שמצאתי בקשר הוא, שגם בנהיגה וגם כאשר שאנחנו הולכים ברחוב, אנחנו זקוקים למלאכי שמים שישמרו עלינו, מעבר למה שאנחנו צריכים לשמור איך אנחנו נוהגים ולשמור על בטיחות ותנאי בטיחות ותנאי כביש ותנאי רכב והתנהגות הנהג.
ישראל אייכלר: יש פסוק אחד שמחבר בין הנהיגה לבין המצב הביטחוני, והפסוק אומר כך: "כי מלאכיו יצווה לך לשמרך בכל דרכיך, השם ישמור צדך ובואך מעתה ועד עולם".
ישראל אייכלר: אני חושב שזה הדבר שצריך לפתוח בו את הנושא.
ישראל אייכלר: ובאמת חשוב מאד שאתם דואגים – ואני מדבר עכשיו על הפונים ועל האנשים שאינם מקצועיים וזו לא הפרנסה שלהם - שדואגים בעצם לאחרים.
ישראל אייכלר: כי בסופו של דבר, כל נהג מתוסכל שעובר את כל התהליך הזה, של עד קבלת רישיון, ברגע שהוא קיבל את הרישיון, אז הוא שוכח את כל מה שהוא עבר והוא לא ילך אף פעם להתלונן ולעשות בלגנים על מה שהיה, כדי לעזור לאחרים.
ישראל אייכלר: וזו אחת הבעיות של חוסר ערבות הדדית בנושא הבירוקרטיה.
ישראל אייכלר: בכל משרדי הממשלה ובכל רשויות השלטון, הפקיד נשאר והאזרח אומר – אני כבר גמרתי, עברתי את כל הסבל, הולך הביתה, אומר תודה שהוא הגיע הביתה ולא בא להתלונן בשביל אחרים.
ישראל אייכלר: כך בנושא האוטובוסים למשל, כשהאוטובוס לא מגיע.
ישראל אייכלר: אני אומר לנוסעים שפונים אלינו לוועדה, תגיד לי, אתה טרחת לפחות לכתוב כמה שורות למשרד התחבורה, למישהו, להתלונן?
ישראל אייכלר: תעזוב אותי, עד שהגעתי הביתה עם הילדים.
ישראל אייכלר: אמרתי לו עד שהגעת הביתה, אז מישהו אחר עומד עכשיו בתחנה.
ישראל אייכלר: ולכן גם העניין הזה של הטסטים.
ישראל אייכלר: הטסטים זה אחד הסיוטים של הצעירים ואני לא מזמן קיבלתי רישיון נהיגה, בשנת 1977.
ישראל אייכלר: זה נראה לכם מזמן, אבל לי לא.
ישראל אייכלר: אני עוד זוכר את כל הסיוטים האלה, אבל אז זה לא היה ממוחשב, זה היה יותר אנושי והייתי יודע מי עשה ומה עשה.
ישראל אייכלר: היום הכל ממוחשב, הכל קר ואני יודע כל השנים שיש סבל.
ישראל אייכלר: אנחנו גם יודעים ואני לא רוצה להאריך בפתיחה, שזו ממש סכנה חמורה מאד לתת רכב לאדם שלא רק שהוא לא יודע לנהוג, הוא לא יודע את הסכנה שברכב.
ישראל אייכלר: אני אומר על הולכי הרגל, שלא יודעים עד כמה הרכב הוא כלי מוסכן.
ישראל אייכלר: זה כלי נשק.
ישראל אייכלר: זה כמו שנותנים רישיון להחזקת כלי נשק, שוב, אפרופו לאקטואליה.
ישראל אייכלר: לתת רכב בידי נער או מבוגר, שהולך לנהוג, צריך לדעת שהוא נושא כלי נשק.
ישראל אייכלר: כלי נשק יכול להגנה ויכול להיות רחמנא ליצלן כלי משחית.
ישראל אייכלר: אגב, אחד הדברים שהצדיקים אמרו כסגולה להצלה מהכלי המשחית הזה, לקיים את מצוות הכנסת האורחים בתוך הרכב.
ישראל אייכלר: היום אין הרבה אנשים שמסתובבים בין הכפרים והערים ואין להם איפה לאכול ואתה מקיים הכנסת אורחים שאתה מזמין אותו הביתה אליך לאכול.
ישראל אייכלר: אבל אנשים שאין להם רכב והם זקוקים להגיע ואתה מכניס אותם לרכב שלך, קיימת מצוות הכנסת אורחים.
ישראל אייכלר: זאת מצווה שהיא סגולה לנסיעה בטוחה, להביא אורחים אל תוך הרכב.
ישראל אייכלר: ועכשיו לעצם העניין.
ישראל אייכלר: אנחנו נשמע מהפונים, מחברי הכנסת, מהמומחים ומאנשי המקצוע איך אפשר לפתור את הבעיה.
ישראל אייכלר: אני מבין שהוועדה הזאת כבר דנה לפני שנים והדיון מתקיים בעקבות פניות של אזרחים בכמה טענות.
ישראל אייכלר: קודם כל, זמן ההמתנה למבחן נהיגה מעשי.
ישראל אייכלר: אני מבין שהזמן צריך להיות חודש ולמעשה ממתינים בין שלושה לארבעה חודשים.
נורית קורן: סליחה שאני מפריעה לך, אדוני יושב הראש.
נורית קורן: התקיים במושב הקודם דיון בנושא הזה, בהצעה לסדר שאני קיימתי ובוועדת הכלכלה.
נורית קורן: זמן ההמתנה, לפי התקנות, הוא עד שישה חודשים.
נורית קורן: מה שאני עשיתי בעקבות הדיון, אנחנו פנינו למשרד התחבורה, אבל הפנייה שלכם כרגע למשרד התחבורה הייתה ממש מפורטת ואני מברכת אתכם על כך ואני מברכת בכלל על הדיון הזה, זאת פעם שנייה.
ישראל אייכלר: אז תיכף ארצה לשמוע מה שהיה, אני רק אסיים.
ישראל אייכלר: הטענה העיקרית היא שאין מספיק בוחנים.
ישראל אייכלר: אנחנו נבחן את הטענה הזאת, שאין מספיק בוחנים.
ישראל אייכלר: אני יודע שברקע יש את הדיון על הרפורמה, אבל זה פחות נוגע לאותו נהג, השאלה שאנחנו נדון בה.
ישראל אייכלר: תשובת משרד התחבורה היא שהמשרד שוקד על גיוס בוחנים.
ישראל אייכלר: אני מבין גם שאם יהיו עוד 10 או 20 בוחנים, זה יכול לפתור הרבה בעיות ברוב הארץ.
ישראל אייכלר: חברת הכנסת קורן וחברים אחרים, יש בעיה שצריך לבדוק איך מונעים ממורים להעמיד נהגים למבחן, כשהם לא בשלים, כדי לקבל הכנסה גבוהה יותר, כי כאשר הוא משכיר את רכב לנבחן הוא מקבל – בעבר זה היה 400 שקלים, היום זה כבר יורד ולשני נהגים זה 800 שקלים, בשעה שעל שעת שיעור יש לו הרבה פחות.
<קריאה: 265 ₪.
ישראל אייכלר: אז צריך לראות שהמורים באמת יגישו למבחנים רק נהגים שהם בשלים, כי הם – ועד כמה שאני מבין מהנתונים של משרד התחבורה – רק 40% בערך עוברים טסט, אני לא יודע איך זה בעולם, אבל לא נשמע לי סביר ש-60% מהנהגים הצעירים הם כאלה, תסלחו לי, אני לא אגיד איזה ביטוי לא פרלמנטארי – שלא יכולים לעבור טסט.
חמד עמאר: אני לא יודע איפה קיבלת נתון של 41%.
ישראל אייכלר: בצפון למשל זה 32% לפחות.
חמד עמאר: במענה לשאלת מה אחוז העוברים בטסט ראשון, חלוקה לפי מחוזות – חיפה – 13.9%, ירושלים 22%, תל אביב 28.4%, באר שבע 24.9%.
חמד עמאר: נתונים מזעריים.
<קריאה: זה בטסט הראשון.
ישראל אייכלר: אתה מדבר על טסט ראשון?
<שלומית אבינח: זה טסט ראשון.
ישראל אייכלר: אתה יודע מה, טסט ראשון - - -
חמד עמאר: אני אדבר בזמן שלי, אבל זו לא סיבה להגיד טסט ראשון.
חמד עמאר: זה אותו נהג, אותו מי שמעלים אותו לטסט ראשון, הוא אחרי 28 שיעורים, אחרי טסט פנימי שעושים לו בבית הספר שלו, ואם אחרי הטסט הפנימי שלו זה מגיע רק ל-13.9% שהוא עבר את הטסט הפנימי, אז משהו גרוע ביותר.
<קריאה: אני מסכים איתך.
<קריאה: זה הרבה פעמים אחרי הרבה יותר מ-28 שיעורים.
ישראל אייכלר: אני עדיין לא פתחתי את הדיון, אני עוד בדברי הפתיחה.
חמד עמאר: אני לא רוצה להפריע לך בדברי הפתיחה.
ישראל אייכלר: אנחנו ניתן לכל אחד לדבר.
חמד עמאר: פתחת עם נתון מעולה, 40%.
ישראל אייכלר: אלה הנתונים שקיבלתי בסך הכל – 40% מכלל הנבחנים.
ישראל אייכלר: לא אמרתי טסט ראשון.
ישראל אייכלר: ואני לא מתבייש להגיד לך שאני עברתי יפה מאד את התיאוריה ואת הכל.
ישראל אייכלר: בטסט ראשון נסעתי מצוין, אבל הבוחן אמר לי, רק שכחת לפתוח את בלם היד.
ישראל אייכלר: אבל שלטתי כל כך טוב על הקלאץ' והגז, שהצלחתי לנסוע כשבלם היד כמעט סגור ולכן הוא הכשיל אותי והוא צדק.
ישראל אייכלר: זאת אומרת לא נורא לטסט ראשון, אבל טסט שני זה כבר יותר מכריע.
ישראל אייכלר: אני כבר מסיים את דברי הפתיחה, כי אני רואה שהציבור כבר רוצה לדבר.
ישראל אייכלר: ממידע שהגיע לוועדה עולה כי מועסקים 128 בוחנים - - -
<ציון מזרחי: היום אנחנו קצת יותר.
ישראל אייכלר: קצת יותר, אני מבין שממש עוד שניים-שלושה.
ישראל אייכלר: 80,000 תלמידים לומדים נהיגה מדי חודש.
ישראל אייכלר: הבוחנים מבצעים בין 14 טסטים ליום.
ישראל אייכלר: פה כתוב 14-16, אבל זה 14.
ישראל אייכלר: הבוחנים עובדים כולל ימי שישי.
ישראל אייכלר: 400,000 מבחני נהיגה היו בשנת 2014, רובם על רכב פרטי.
ישראל אייכלר: אני לא אמשיך יותר, אני אתן את רשות הדיבור.
ישראל אייכלר: מנהלת הוועדה אומרת שצריך להתייחס לעניין של התכנית במשרד התחבורה להפריט את התחום, ואפילו יש מכרז לביצוע מבחני הנהיגה.
ישראל אייכלר: אבל האינטרס של המכון יהיה להעביר כמה שיותר תלמידים וזה עלול להגביר את התחרות ולהפחית את איכות הנבחן ואת הלומדים ואת הנהגים החדשים, ויכול להיות שיש פה עניין של סכנה.
ישראל אייכלר: אני יודע איזה אינטרסים יש בצד הזה ובצד הזה, ולכן אני לוקח את זה כדבר שני בדיון.
ישראל אייכלר: הדבר הראשון צריך להיות האזרח, הלקוח, הנהג, הצעיר שרוצה לא לעמוד בתור הרבה זמן ולא לשלם למורים כל כך הרבה כסף על מבחני סרק, מה שנקרא.
ישראל אייכלר: לכן אני רוצה לתת את רשות הדיבור קודם כל לחברת הכנסת נורית קורן, בגלל שהיא כבר עשתה בנושא.
ישראל אייכלר: אין חכם כבעל ניסיון.
ישראל אייכלר: תני לנו מהתובנות שיש לך מהדיון הקודם.
נורית קורן: אז ככה, בדיון הקודם מה שקרה שכולם דיברו וכולם הגיעו, ואז גיליתי שגם במושב הקודם, שנתיים קודם, דנו בדיוק באותו דבר ושום דבר לא השתנה.
נורית קורן: יש 160 תקנים של בוחנים.
נורית קורן: מאוישים – 136 תקנים בלבד.
נורית קורן: כששאלנו את משרד התחבורה אם הם מכשירים עוד כדי למלא את התקנים, אז הם אמרו שיש להם שישה בדרך.
נורית קורן: אלה התקנים שהם יוסיפו בעתיד.
נורית קורן: התשובה שאתם קיבלתם לכל השאלות ששאלתם, ואתם הגשתם שאלות מאד מפורטות, אני לא רואה שיש תשובה איך הם מאיישים עוד המשך של התקנים שיש להם וגם ראיתי כאן שבעצם הם כותבים שהם הוציאו מכרז וניגשו 230.
נורית קורן: הם לא רשמו אם העבירו אותם, לא העבירו אותם.
נורית קורן: אני רוצה לדעת מה קורה עם ה-230 אנשים האלה.
נורית קורן: זה בשאלה 10.
<ציון מזרחי: אנחנו נענה.
נורית קורן: רק הגשתם.
נורית קורן: בסדר, אני שאלתי.
<ציון מזרחי: אני חושב שהנתונים קצת לא בדיוק נכונים.
נורית קורן: בסדר, אבל לצערי לא רואים פה את האזרחים ואת טובת האזרח וזו בעיה.
נורית קורן: מה שקרה, אנחנו ביקשנו תשובות ואני ביקשתי שבמקום שיהיו התקנות, שעד שישה חודשים שאפשר לחזור על טסט שני ושלישי, זה יופחת בחודש אחד.
נורית קורן: ועדת הכלכלה שלחה מכתב.
נורית קורן: התשובות לא היו תשובות ענייניות בעליל.
נורית קורן: במעמד הדיון אני הגשתי הצעת חוק וביקשתי להגביל עד חודש, שיהיה אפשר להגיע לטסט שני.
נורית קורן: ההצעה הוגשה, כבר קיבלתי פ' וזה ממתין לתור שלי להעלות הצעות חוק בוועדת שרים, שם זה עומד כרגע.
נורית קורן: לאור כל התשובות ולאור זה שעדיין אנשים ממשיכים לפנות, משרד התחבורה רוצה להפריט.
נורית קורן: עכשיו, מה עושים כדי לקבל אישור של הציבור להפריט?
נורית קורן: לוחצים, לוחצים, לוחצים, לא מעבירים כספים, לא ממלאים תקנים, עושים הכל בכוונה כדי להפריט.
נורית קורן: אפשר להפריט, אבל לטסט יהיו בוחנים של משרד התחבורה.
נורית קורן: בכל זאת הם לא יצטרכו להעביר?
נורית קורן: לא שום דבר?
נורית קורן: אבל יצטרכו להשאיר בוחנים?
נורית קורן: יהיו בוחנים?
<חנן אהרון: ייקחו בוחנים מבחוץ, ישלמו להם שכר מינימום והם יהיו תלויים ב - - -
ישראל אייכלר: תיכף ניתן לך את רשות הדיבור.
נורית קורן: תיכף נשמע אותך.
נורית קורן: אם מפריטים את כל הטסטים, אז אנחנו צריכים לדעת את זה שאם אתם רוצים להפריט, אז בבקשה, אז כבר תפריטו.
נורית קורן: למי אתם ממתינים?
ישראל אייכלר: את בעד הפרטה או נגד?
נורית קורן: אני חושבת שלא.
נורית קורן: אני חושבת שזה צריך להישאר במשרד התחבורה, כי אני רוצה שיהיה פה טוהר המידות.
נורית קורן: לא שאני באה בטענות למישהו, אבל אני חושבת שזה צריך להישאר כמו שצריך.
נורית קורן: אלא אם כן ימצאו איך, אתה יודע, שמור לי ואשמור לך, שהבוחן עם המורה נהיגה, כדי שיהיה לו שם טוב, אז הוא יעביר את כל התלמידים שלו ואז נקבל עוד יותר תלמידים שלא מיומנים.
ישראל אייכלר: את יודעת שבארצות הברית, אם נותר לי בנימה הזו, יש בתי חולים שמדורגים לפי מספר המתים שיצאו משם ומספר הבריאים.
ישראל אייכלר: אז כשמגיעים חולים קשים, הם פשוט שולחים אותם לבתי חולים אחרים.
ישראל אייכלר: הם לא רוצים שזה יהיה אצלם.
סופה לנדבר: גם ברוסיה.
ישראל אייכלר: גם ברוסיה?
נורית קורן: גרוע ביותר.
ישראל אייכלר: ואנחנו לא רוצים שזה יקרה גם בטסטים, שייקחו רק את הנהגים האלה.
ישראל אייכלר: כמנהגנו, נפנה בראשונה לפונים.
ישראל אייכלר: הפונה הראשון, איתי לורי, שהוא תלמיד נהיגה.
<איתי לורי: אני באתי לפה בתור תלמיד נהיגה.
<איתי לורי: אני עדיין תלמיד, עדיין אין לי רישיון, אחרי מספר לא קטן של טסטים.
<איתי לורי: אני עכשיו סיימתי מכינה קדם צבאית ואני לפני גיוס.
<איתי לורי: אני מתגייס בנובמבר ונוצרה בעיה שלמרות שהיה לי זמן בין המכינה לגיוס, יש כרגע סכנה שאני אתגייס בלי רישיון.
<איתי לורי: וזה אחרי שאני הלכתי למכינה בלי רישיון, גם בגלל המחסור הזה.
<איתי לורי: היה אמור להיות איתי פה איציק סנדלר, שהוא יושב ראש העמותה לשיפור הבטיחות בנהיגה, אבל הוא תקוע במודיעין, כי כל הדרכים לירושלים סגורות.
<איתי לורי: רציתי להבהיר את הבעיה הזאת, שכולם פה באים בתור מייסדי עמותה וזה באמת מאד חשוב.
<איתי לורי: אתה נתת את הדוגמא למישהו שגם אחרי שהוא סיים לחכות שעתיים לאוטובוס, הוא עדיין דואג שהאוטובוס לא יאחר גם לבאים.
<איתי לורי: אני עדיין מחכה לאוטובוס הזה.
נורית קורן: אני מאד מקווה שתתגייס וכבר יהיה לך רישיון ואז הצבא לא ישחרר אותך, אם לא יהיה לך, כדי לבוא להגיד שלום.
<איתי לורי: תודה.
ישראל אייכלר: בוא תגיד לי איפה אתה רואה את הבעיה, כתלמיד.
<איתי לורי: הבעיה בלי ספק, תראה, כתלמיד פחות רואים את הבעיה.
<איתי לורי: אני רואה מה המספרים שיש מחסור גדול בטסטרים.
<איתי לורי: אין צפיפות מאד גדולה במשרד הרישוי, ואני יודע, כי הייתי שם הרבה פעמים.
<איתי לורי: אז לא מאד צפוף שם מבחינת אנשים שבאים לעשות טסט.
ישראל אייכלר: כמה פעמים לא עברת טסט?
<איתי לורי: לא עברתי חמש פעמים בינתיים וממשיכים לספור.
ישראל אייכלר: יש לך תחושה שבאמת המורים ממהרים להכניס תלמידים?
<איתי לורי: ממש לא.
<איתי לורי: אני חושב שעברתי בערך 50 שיעורים לפני הטסט הראשון, וממש לא הייתה שום מהירות.
<איתי לורי: אני גם לא אוהב להעיד על עצמי, אבל אני כן חושב שאני נוהג די טוב בשיעורים, ויחד עם זה אני כן חושב שבטסטים שנכשלתי בהם, הכישלון היה מוצדק.
ישראל אייכלר: כמה זמן חיכית בערך בין טסט לטסט?
<איתי לורי: אני חושב שלושה חודשים, לפעמים שלושה וחצי חודשים.
<ציון מזרחי: כל הזמן?
<ציון מזרחי: תמיד?
<ציון מזרחי: לכל חמשת הטסטים המתנת שלושה וחצי חודשים?
<איתי לורי: כן, אני לא ספרתי, אבל בעיקרון כן.
<ציון מזרחי: אם אנחנו נספור את הזמן, אנחנו נגיע לשנה וחצי.
ישראל אייכלר: אני מתחיל להרגיש בחקירה.
<ציון מזרחי: רגע, רגע, זה נשמע לא הגיוני שנגיע לשנה וחצי.
<קריאה: הוא לא ממציא.
<איתי לורי: שנייה, אני רוצה לענות, כי הוא אומר שאני לא מדייק.
<איתי לורי: הטענה שהבנתי זה שאני לא מדייק, כי זה לא הגיוני, כי אז הייתה עוברת שנה וחצי.
<איתי לורי: אני לפני שנתיים כבר הוצאתי את הטופס הירוק הראשון שלי.
<איתי לורי: לפני חודשיים הוצאתי עוד פעם טופס ירוק, כי אחרי שנתיים פג תוקף של טופס ירוק.
<איתי לורי: אז כן, אז מסתבר ששלושה חודשים זה מאד הגיוני, אבל אני אגיד עם זה שהייתה הפוגה של 10 חודשים בין הטסט הרביעי לחמישי, כי אני הייתי במכינה הקדם צבאית.
ישראל אייכלר: זה אומר שזה לא היה בגלל משרד התחבורה.
<איתי לורי: העשרה חודשים האלה לא היו בגלל משרד התחבורה.
ישראל אייכלר: תודה רבה לך, מר איתי לורי.
ישראל אייכלר: חבר הכנסת חמד עמאר ביקש לדבר, בבקשה.
<שלומית אבינח: כל הפונים שביקשו לדבר רשומים.
ישראל אייכלר: כן, כולם ידברו.
ישראל אייכלר: נלך אחד-אחד.
ישראל אייכלר: רק לקצר וכולם יוכלו לדבר.
חמד עמאר: קודם כל אני רוצה להודות לך על קיום הדיון.
חמד עמאר: אנחנו קיימנו את הדיון הזה בוועדת הכלכלה במושב הקודם.
חמד עמאר: אני לא ראיתי שהשתנו הרבה דברים מאז הדיון, עד הדיון הזה, אבל אני כאן רוצה להתמקד בכמה דברים.
חמד עמאר: אני חושב שלגבי נושא ההפרטה, שאתה אמרת שזה דבר משני, השאלה הנשאלת למשרד התחבורה אם הוא לא מאייש את התקנים בגלל שהוא רוצה ללכת להפרטה?
חמד עמאר: אז הבעיה תהיה של משרד התחבורה וההחלטה של השר על ההפרטה.
<ציון מזרחי: אם יושב הראש ירשה לי, אני אענה.
חמד עמאר: אני נגד ההפרטה.
חמד עמאר: אני אמרתי יותר מפעם שאסור להפריט את זה, וכל הדברים האלה שמדברים על פיקוח, אנחנו רואים את הפיקוח עכשיו בנושא של התיאוריות, אנחנו רואים את הפיקוח בנושא של מכוני הרישוי, ששם אין פיקוח וגם שם אין פיקוח.
חמד עמאר: הייתי שמח לקבל מידע כמה מפקחים יש עכשיו בנושא של התיאוריות וגם כמה מפקחים יש במכוני הרישוי.
חמד עמאר: הנקודה השנייה, אני בא בטענות למורי הנהיגה.
חמד עמאר: כשרוצים להגיש לטסט ילד או ילדה, בחורה צעירה או בחור צעיר, לא יכול להיות שנתון של 13.9% עוברים בטסט הראשון.
חמד עמאר: לא יכול להיות מצב כזה, כאשר היום אותו מורה נהיגה מחויב ואני רוצה לדעת איזה פיקוח יש על מורי נהיגה.
חמד עמאר: האם הנושא הזה הוא רק כספי, איך לסחוט מאותם תלמידים?
חמד עמאר: או באמת מורה הנהיגה בגלל הלחץ של התלמיד שולח אותו לטסט.
חמד עמאר: יש 28 שיעורים - וזו הטענה שלי אליכם – יש את הטסט הפנימי שמחייב את הילד לשלם ואני הובלתי את כל הנושא של שימוש ברכב לטסט.
חמד עמאר: אני הבאתי את הנושא בהצעת חוק והורדתי את זה בתיאום עם משרד התחבורה.
חמד עמאר: הורדנו את זה במקום 400 ו-500 ל-250.
חמד עמאר: אבל עם כל זה - - -
ישראל אייכלר: זה עדיין לא 250.
<ציון מזרחי: זה אמור להגיע.
<ציון מזרחי: יש שלוש פעימות.
<ציון מזרחי: זה אמור לרדת.
<קריאה: זה יגיע ל-229 שקלים.
חמד עמאר: אבל כשאתה קורה נתון כזה, שבמחוז חיפה 13.9% עוברים בטסט הראשון, אתה אומר – כאן צריך לבדוק.
חמד עמאר: איפה כאן הבעיה.
חמד עמאר: מחוז חיפה והצפון, זה ביחד.
חמד עמאר: 22% גם לא מספיק וגם 28% לא מספיק.
חמד עמאר: ילד שמגישים אותו למבחן, צריך להיות לו סיכוי מעל 50% שהוא יעבור במבחן הראשון.
חמד עמאר: בשביל זה להגיש אותו למבחן.
חמד עמאר: זה הנקודה הראשונה, שצריך לבדוק מתי אותו מורה נהיגה מביא לי את הילד הזה למבחן בשביל שיעבור את הטסט, בטסט הראשון.
חמד עמאר: וזה גם סיפור של מורי הנהיגה, בתי הספר לנהיגה וגם של משרד התחבורה והפיקוח של משרד התחבורה.
חמד עמאר: הנקודה השנייה, בשנת 2014 היו לנו 149 תקנים.
חמד עמאר: אנחנו לא גדלנו?
חמד עמאר: אנחנו גדלנו ב-2 מיליון.
<ציון מזרחי: המדינה גדלה, התקנים הצטמצמו.
חמד עמאר: וגם הגיל לקבלת הרישיון ירד, גם האוכלוסייה גדלה ב-2 מיליון ונשארנו עם תקן של 149 ואנחנו לא מצליחים לאייש אותם.
חמד עמאר: אני הולך לפי משרד התחבורה - יש 134 תקנים היום.
חמד עמאר: אני הולך לפי מה שאתם אומרים, אני לא מבין מה שאת אומרת.
חמד עמאר: אני אומר יש להם 134 תקנים, חסר לי תקנים ל-149, אבל איך לא הוספנו בכל השנים האלה?
חמד עמאר: או שיש הפרטה, אבל לפי החישוב שאני עשיתי עכשיו, חישוב קצר, כל בוחן עושה מעל 10 טסטים.
חמד עמאר: כמה משלם אותו ילד, אותה משפחה על כל מבחן?
חמד עמאר: 141 שקלים.
חמד עמאר: תכפילו את זה ב-10, זה 1,400 שקלים.
חמד עמאר: כמה אתם משלמים יומית לאותו טסטר?
חמד עמאר: אז משרד התחבורה מרוויח, המדינה, האוצר, מקבל המון כסף.
חמד עמאר: אז מה?
חמד עמאר: השר החליט שהוא רוצה להעביר את זה לידיים פרטיות?
חמד עמאר: לאיזה ידיים פרטיות רוצים להעביר את זה?
חמד עמאר: אנחנו המדינה מרוויחים.
חמד עמאר: למה אנחנו כמדינה רוצים לתת למישהו אחר להרוויח?
<קריאה: להרוויח 70 מיליון.
חמד עמאר: אני אומר לכם כאן, אדוני יושב הראש, אני חושב ש-119 חברי כנסת צריכים לעמוד על הרגליים כאן.
חמד עמאר: לא לאפשר את ההפרטה של נושא הטסטים.
חמד עמאר: אין אפשרות לאפשר את ההפרטה של הטסטים.
ישראל אייכלר: אתה ציינת את ה-58 מיליון שקלים שהמדינה מרוויחה בשנה מזה?
חמד עמאר: אני אמרתי את זה.
חמד עמאר: אני עשיתי חישוב קטן.
ישראל אייכלר: זה כתוב פה.
חמד עמאר: גם כתוב כאן, אז למה רוצים להפריט?
חמד עמאר: למי יש אינטרס לתת את ה-156 מיליון שקלים?
חמד עמאר: למי?
חמד עמאר: למי יש את האינטרס הזה?
חמד עמאר: המדינה מרוויחה.
חמד עמאר: אם המדינה הייתה מפסידה היינו אומרים תשמע, המדינה מפסידה.
חמד עמאר: אם המדינה הייתה עומדת בתקנים ושמה את כל התקנים ומורי הנהיגה היו מגישים את הילדים מוכנים למבחנים, יותר מוכנים, כי האחוז של הנכשלים מעיד, הייתי בא בטענות לילדים.
חמד עמאר: אבל כאן אני בא בטענות למדינה, לפיקוח של משרד התחבורה.
חמד עמאר: איפה משרד התחבורה נרדם כאן?
חמד עמאר: איפה נרדם משרד התחבורה בכל הנקודה הזאת של הבוחנים?
חמד עמאר: האם משרד התחבורה היום, אנשי המקצוע שם משרתים את המטרה של השר להפריט?
חמד עמאר: זו המטרה שלכם?
חמד עמאר: אנשי מקצוע יושבים שם.
חמד עמאר: אנשי מקצוע שצריכים לדאוג לאזרח הקטן, לאותה משפחה שבקושי יכולה לגמור את החודש, שמשלמת המון כסף לילד שלה, שיעבור ולילדה שלה שתעבור את הטסט.
חמד עמאר: לאותו בחור צעיר שלפני הצבא רוצה להגיע לצבא עם רישיון.
חמד עמאר: בזה אני רוצה לראות אתכם.
חמד עמאר: בזה אני רוצה לשמוע אותך עכשיו.
ישראל אייכלר: חבר הכנסת עמאר, תודה לך.
ישראל אייכלר: יש פה נציג של משרד האוצר, מורן מזור, אני רוצה תשובה לשאלה.
ישראל אייכלר: אני רוצה שתתייחס לשאלה שהציג פה חבר הכנסת עמאר.
ישראל אייכלר: לפי החישוב שעשתה מנהלת הוועדה, 58 מיליון שקלים בערך, מדינת ישראל מרוויחה מהעניין הזה.
ישראל אייכלר: מה העניין שלכם באוצר להפריט, מבחינה כלכלית?
<מורן מזור: אז אלף אין פה רק כלכלה מאחורי ההפרטה ואין לנו גם כוונה, עדיין לא התגבשה החלטה גמורה להפריט את מערך הבוחנים.
<מורן מזור: חשוב להבין, הסוגיה הזאת היא על שולחן הממשלה כבר תקופה די ארוכה.
<מורן מזור: לאורך השנים משרד התחבורה ומשרד האוצר מנהלים בצורה כזו או אחרת, משא ומתן עם הבוחנים במשך שנים.
<מורן מזור: אופן ניהול של מערך הבחינות הוא כנראה מתבצע בצורה שהיא לא מספיק טובה ואנחנו רואים את התוצאות.
<מורן מזור: הילדים פה באים ומספרים לנו באמת שיש פערים בבחינות בין בחינה לבחינה, שכנראה אנחנו מבינים שאנחנו לא רוצים לתת שירות כזה לילדים האלה.
ישראל אייכלר: אל תתווכח איתו על העניין הזה, אלא העניין הכלכלי.
ישראל אייכלר: 58 מיליון שקלים זה המון כסף בשביל האוצר, עד כמה שאני יודע.
<מורן מזור: זה גם החישוב שאני עשיתי, אבל אני רוצה לוודא בדיוק מה ההכנסות.
<מורן מזור: אנחנו מתעמקים בסוגיה והסוגיה הזאת, אפשר לפתור בכמה אפשרויות.
<מורן מזור: יש כמה חלופות.
<מורן מזור: אתם מצביעים על אופציה אחת, שזה להגדיל תקנים.
<מורן מזור: אני לא בטוח שזה נדרש.
<מורן מזור: זו שאלה שאנחנו בוחנים אותה.
<מורן מזור: יכולה להיות גם אופציה אחרת, שמנסים במהלך כמה השנים האחרונות, שזה פשוט לשפר את מערך הניהול של הבחינות ושל הבוחנים, שזו גם אופציה שעומדת על הפרק ולצערי פשוט לא קורית.
<מורן מזור: ולכן אנחנו הולכים גם לחלופות אחרות, לבחינה של חלופות אחרות.
<מורן מזור: בין היתר עומדת היום על הפרק, ממה שאני מבין, בחינה של חלופה של הפרטה של מערך הבחינות ושל הטסטים, הבחינות של נהיגה בפועל.
ישראל אייכלר: כמה האוצר ירוויח מההפרטה?
<מורן מזור: לא, לא להיפך.
<מורן מזור: אני לא בטוחה שהאוצר-.
<מורן מזור: אני לא רוצה - - -
ישראל אייכלר: חברות לא ישלמו זיכיון על זה?
<מורן מזור: אז אני רוצה להגיד, אלף אני ממש לא משוכנע שהאוצר ירוויח כסף מהמהלך, אולי להיפך, בהנחה שנלך לכזה מהלך, כשהמטרה של כזה מהלך, בכל מקרה, היא לשפר את השירות בצורה דרמטית ולתת שירות לילדים בצורה טובה יותר וגם לפקח בצורה טובה יותר על הבחינות.
<מורן מזור: אני מסכים, גם חלק מהאמירות פה כנראה נכונות - - -
<קריאה: מה זה כנראה נכונות?
<מורן מזור: לא, אני לא יודע, שנייה.
<מורן מזור: אני לא רוצה להגיד שום דבר שהוא עובדה גמורה.
<מורן מזור: כמו שאומר חבר הכנסת, שיכול להיות שהפיקוח על המורים שמגישים ילדים בפעם הראשונה לטסט כשהם עדיין לא מוכנים, יכול להיות שגם לזה צריך לתת מענה באחת מהחלופות שאנחנו נלך עליה.
<מורן מזור: אבל צריך להתייחס לסוגיה הזאת - - -
ישראל אייכלר: שים לב שבהפרטה המערך יגבר, כי גם החברות יהיו מעוניינות להגיד למורים תביא לי, תביא לי, אני אתן לך תנאים טובים, תביא לי עוד יותר.
<מורן מזור: אני לא משוכנע, זה תלוי איך מודדים אותם ומכרזים, כמו שאתם בוודאי יודעים, אפשר להכניס בהם כל מיני תמריצים כלכליים ואני לא בטוח שהתמריץ הכלכלי יהיה פה על מספר נבחנים או בטח לא על מספר העוברים.
<מורן מזור: זה תלוי.