GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מלי שטריגלר: לכן כל טענה של מטפלת משפחתון מופנית כלפי המפעיל שלה, המפעיל יכול להיות רשות מקומית ויכול להיות זכיין - - -
ישראל אייכלר: וטענת המפעיל היא כלפיכם.
<מלי שטריגלר: בהחלט.
<מלי שטריגלר: טענת המפעיל יכולה להיות כלפינו.
ישראל אייכלר: הנפגעת היא מנהלת המשפחתון.
<מלי שטריגלר: לא בהכרח נפגעת.
<מלי שטריגלר: זאת אומרת, אנחנו מסבסדים הורים בהתאם לקריטריונים.
ישראל אייכלר: הוא נפגע ואנחנו רוצים לציין את העובדה שהוא נפגע.
<מלי שטריגלר: אחריות משרד הכלכלה לדאוג לניהול תקין של מערך המשפחתונים על פי זכיינים או רשות.
<מלי שטריגלר: פיקוח, לוודא שעובדים לפי רגולטור - - -
ישראל אייכלר: רגולטור?
ישראל אייכלר: גלדיאטור לגבי אותה אימא.
<מלי שטריגלר: ולסבסד את הזכאויות שנבחנות אצלנו.
<מלי שטריגלר: אנחנו דואגים לסבסוד.
<מלי שטריגלר: בעצם הרשות בידה - - -
ישראל אייכלר: אל תיקחי את זה אישית, זה ממשלתיים.
ישראל אייכלר: הממשלה מתעמרת במטפלות באמצעות תשובות חוקיות למהדרין.
<מלי שטריגלר: למה לומר מתעמרת?
<מלי שטריגלר: הרשות בידה להיות עצמאית ולא מוכרת.
<מלי שטריגלר: היום אין חוק שדורש ממנה להיות עצמאית.
סופה לנדבר: כמה דרגות יש?
<מלי שטריגלר: יש דרגות שונות של סבסוד.
<מלי שטריגלר: זה עובד לפי קריטריונים, לפי הכנסה, לפי נתונים.
<שלומית אבינח: אבל אם היא לא מפוקחת היא לא יכולה לקבל דרגות סבסוד.
<שלומית אבינח: כלומר, אם רוצים - - -
<מלי שטריגלר: יפה, לכן היא בוחרת.
<מלי שטריגלר: הרשות - - -
ישראל אייכלר: אם היא פרטית היא לא מקבלת סבסוד, אז למה את אומרת שיש לה בחירה?
<רחל אברהם: אין בחירה בכלל.
<מלי שטריגלר: הרשות ביד כל מנהלת משפחתון, לבחור האם היא בוחרת מסלול עצמאי לחלוטין.
<מלי שטריגלר: שוב, את הסבסוד בלאו הכי לא היא מקבלת אלא ההורים מקבלים.
<מלי שטריגלר: יש מנהלות משפחתון שאומרות: "לא מדובשך ולא מעוקצך, תודה רבה.
<מלי שטריגלר: לא צריכה את הסבסוד להורים כי בלאו הכי ההורים שבאים אלי לא מבקשים סבסוד ולא אכפת להם כי אני מנהלת משפחתון כל כך טובה, לא רוצה אתכם.
<מלי שטריגלר: בלי רגולציה ובלי פיקוח".
<מלי שטריגלר: מותר לה, היום אין חוק שמחייב אותה אחרת.
<מלי שטריגלר: יש לה כן את האפשרות לומר שהיא כן רוצה את הסבסוד שלנו כי זה מגנט שמושך הורים.
<מלי שטריגלר: בתמורה לסבסוד הזה היא צריכה לעמוד בכללי הרגולציה שקובעים א', ב', ג'... יב'.
<מלי שטריגלר: וזהו אלו הכללים.
סופה לנדבר: מה סכום הסבסוד שמקבל הורה?
סופה לנדבר: זה מסכום מסויים עד לסכום מסויים?
<מלי שטריגלר: בהתאם להכנסה שלו.
ישראל אייכלר: אלכסנדר לא פירט כאן.
<איטה עטייא: יש 12 דרגות סבסוד.
<מלי שטריגלר: חשוב להבחין, שבצעם מנהלת משפחתון נמצאת בבית בניגוד למטפלת במעון.
<מלי שטריגלר: המעון מקבל עבורה תקצוב שלוקח בחשבון הדרכה והכשרה ודברים שוטפים וכל מיני דברים שנכנסים לסל שהמעון מספק.
<מלי שטריגלר: מנהלת משפחתון כבר מקבלת, בניגוד למטפלת במעון אנחנו נותנים.
<מלי שטריגלר: במעון רק הילדים מתוקצבים והמעון עצמו לא מתוקצב בכלל בשום דרך דרכנו.
<מלי שטריגלר: למשפחתון אנחנו כן מעבירים 2,000 שקל דמי הקמה למשפחתון חדש ועוד 400 שקל בשוטף בשנה.
<מלי שטריגלר: כלומר, יש את התקצוב הנוסף שמועבר.
<מלי שטריגלר: ספציפית מקבלים תוספת עבור הדרכה למשפחתון.
<מלי שטריגלר: זה מועבר למפעיל.
<מלי שטריגלר: שוב, המפעיל מקבל עבור משפחתון חדש 2,000 שקל.
<מלי שטריגלר: בתוך התעריף שמעון מקבל עבור כל ילד מגולמים מרכיבים נוספים כמו למשל הדרכה ולכן אין מה להשוות בין התעריפים.
<מלי שטריגלר: לעומת זאת למנהלת משפחתון הנושאים הנוספים האלה לא מגולמים בסבסוד עבור כל ילד, הם מועברים בנפרד למפעיל.
ישראל אייכלר: 500 שקל בכל חודש פער לכל ילד?
ישראל אייכלר: מה שאמרת, זה ממש חסר פרופורציה.
<מלי שטריגלר: הדברים נבחנו, סל התעריפים מעובד ונבחן משנה לשנה.
<מלי שטריגלר: בשנה החולפת קרתה תקלה בגלל הבחירות.
<מלי שטריגלר: קודם כל השכר של מנהלות משפחון צמוד לשכר המינימום וכידוע הוא עלה באפריל.
<מלי שטריגלר: היינו עסוקים בבחירות בתקופה זו.
<מלי שטריגלר: שכר המעונות צמוד לשכר הציבורי.
<מלי שטריגלר: שכר הציבורי הספיק להיות מעודכן, ושכר המינימום למרות שהוא עודכן ההצמדה או הביטוי למעשה לא יצא לפועל.
<מלי שטריגלר: שר הכלכלה נפתלי בנט הספיק לחתום לפני הבחירות, שר האוצר יאיר לפיד בדיוק סיים קדנציה וראש הממשלה נכנס במקומו, שר האוצר לא חתם ולא עודכן התעריף.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, שאת מסכימה אתנו שיש כאן עוול של פער של 500 שקל חוץ מה-400 שקל בשנה שהמפעיל - - -
<מלי שטריגלר: זה עוד 2,000 שקל להקמה.
ישראל אייכלר: מה זה חד-פעמי?
סופה לנדבר: יש שר חדש, יכולים לדרוש.
ישראל אייכלר: הוא יכול להחזיר רטרואקטיבית מאז שחתם?
<מלי שטריגלר: לא יודעת, על זה תשאל את שר האוצר.
<מלי שטריגלר: לא יודעת ולא מתערבת, אני חושבת שנוצרה כאן לקונה וחשוב לי להסביר אותה.
ישראל אייכלר: טוב שאת אומרת, צריך לכתוב לשר הכלכלה ולשר האוצר.
<מלי שטריגלר: לשר האוצר.
ישראל אייכלר: לשר האוצר ולשר הכלכלה ביחד.
סופה לנדבר: יש רציפות שלטונית?
ישראל אייכלר: יש רציפות שלטונית.
ישראל אייכלר: את היית שרה בממשלה, לא אמרת אף פעם שהחלטת השר הקודם לא מחייבת אותך.
סופה לנדבר: פעלתי עם ה"בּרוֹך" שהוא השאיר לי.
ישראל אייכלר: חשוב לתקן את העוול כלפי המטפלות.
<מלי שטריגלר: שוב, אני מבקשת לסיים את המשפט.
<מלי שטריגלר: הלקונה הזאת שנראה לי שחסרה פה היא בגלל שכל הנושאים ההיקפים, התוספות בשכר המעונות כן מגולמים ולכן התעריף לילד הוא אחר.
<מלי שטריגלר: לעומת זאת במשפחתונים הם נמצאים אצל המפעיל.
<מלי שטריגלר: זה נפרד ולא אמור להיות מגולם בפנים.
<מלי שטריגלר: יש פער טבעי - - -
ישראל אייכלר: את אומרת שהמטפלת מוכה כפליים, גם לא מקבלת הדרכה וגם לא מקבלת תוספת - - -
<מלי שטריגלר: מקבלת.
ישראל אייכלר: המפעיל מקבל, לא נותן לה כלום.
ישראל אייכלר: מה הוא נותן לה?
<מלי שטריגלר: מחובתו לתת לה.
ישראל אייכלר: הוא נותן לכם משהו?
<רחל אברהם: הוא נותן הדרכה ואני גם משלמת על ההדרכה.
<רחל אברהם: 50 שקל בחודש יורדים לי כל חודש, על הדרכה שהיא מספרת.
<רחל אברהם: אני עוד משלמת על ההדרכה.
ישראל אייכלר: מלמדים אותך לחתל ילדים.
<מלי שטריגלר: תורת הטיפול בגיל הרך, היא לא דבר כל כך קטן ופעוט כמו לחתל ילדים.
ישראל אייכלר: אני לא מזלזל בהדרכה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לעקור את האמירה שכאילו נותנים לה הטבה כשמדריכים אותה.
ישראל אייכלר: לזה התכוונתי.
ישראל אייכלר: זו לא הטבה.
ישראל אייכלר: כשהיא מגיע למכולת היא מגיעה עם 500 שקל פחות לכל ילד מחברתה שעובדת במעון.
ישראל אייכלר: אלו עובדות שאת מודה בהן.
<מלי שטריגלר: שוב, אנחנו לא משלמים את שכר המטפלות במעונות.
<מלי שטריגלר: מי שמשלם להן זה המפעילים.
<מלי שטריגלר: המפעילים בוחרים כמה משלמים להן, אנחנו לא קובעים להם כמה לשלם.
<מלי שטריגלר: אתם יכולים להוסיף לתעריף של המטפלות?
<מלי שטריגלר: רגע, אתם יכולים לבחור להוסיף.
ישראל אייכלר: אני מתנצל על כך שנקצר ונסיים.
ישראל אייכלר: פתחנו את הדיון בשעה 14:00, עד 15:30 ולדעתי זה מספיק.
ישראל אייכלר: בבקשה אם תרצי להוסיף משפט נוסף שלא הבנו בבקשה.
<ליאור גבאי: הרב אייכלר בבקשה אני מבקש להעיר.
<ליאור גבאי: שכר המטפלות צמוד לשכר התשומות שעדיין לא עודכן.
<ליאור גבאי: שכר התשומות לא עודכן גם בעקבות שינוי שכר המינימום.
<ליאור גבאי: שכר המטפלות במשפחתונים נפגע פעמיים כי לא עודכן הסעיף הזה וגם בגלל דבר נוסף שאי אפשר להתעלם ממנו.
<ליאור גבאי: בפועל הנושא של העסקת מטפלות במשפחתונים זו פונקציה קצת בעייתית כי היא לא מועסקת של המעסיק ולא של המשרד.
<מלי שטריגלר: אבל אני חושב שיש נתון חשוב והוא שהיא לא משלמת מס הכנסה ומע"מ.
ישראל אייכלר: מס הכנסה, כי אין לה.
ישראל אייכלר: היא לא עומדת בסכום.
<מלי שטריגלר: אין לה?
<מלי שטריגלר: 8,500 שקל, אי אפשר להגיד שאין לה.
<רחל אברהם: יש הוצאות תפעול.
<מלי שטריגלר: היא פטורה ממס הכנסה וממע"מ.
<רחל אברהם: פטורה רק אחרי שהגענו לוועדת הכספים, הם רצו שנהייה עוסק מורשה וכאן הסתבכנו.
ישראל אייכלר: כאזרח המדינה אני מבקש לומר, חזקה על מס הכנסה שאם היה פה מאיפה לקחת הם לא היו מוותרים.
ישראל אייכלר: לסיכום: הוועדה מבקשת לפנות לשר האוצר ולשר הכלכלה שלא יורידו משכר המטפלת את הדרגה שנשללה מהילד, התינוק, מההורים עד לבירור העניין, שרק אז להתקזז איתן.
ישראל אייכלר: כלומר, לא שהמטפלת תצטרך לממן את הפער בתקופה הזאת, אלא שהרשות, המתנ"ס או הארגון יממן.
ישראל אייכלר: שמשרד הכלכלה ימשיך לשלם והיה שההורה לא זכאי שיתקזזו בחשבונות הבאים עם המפעיל או עם המטפלת.
<מלי שטריגלר: כשזה מופסק, זה רק אחרי סיום הבירור.
ישראל אייכלר: מפסיקים מיד, לא היית כאן בדיון.
ישראל אייכלר: ברגע שהיא יולדת מפסיקים מיד.
ישראל אייכלר: אם היית כאן היית שומעת דברים והיית מזדעזעת.
<שלומית אבינח: היא מנהלת האגף, היא צריכה להכיר את זה.
<מלי שטריגלר: למי שלא זכאי מפסיקים את הסבסוד.
ישראל אייכלר: גם ליולדת מפסיקים.
ישראל אייכלר: אני יודע שזה נורא, גם אנחנו נאנחים.
ישראל אייכלר: הדבר השני שאני מבקש - - -
<מלי שטריגלר: אלכס, לא הסברת להם שיולדת - - -
<אלכסנדר בלונוגוב: הסברתי בפרוטרוט.
ישראל אייכלר: הוא הסביר לנו ואנחנו חשבנו שאנחנו מקבלים תוספת "אורוול האח הגדול 1984".
ישראל אייכלר: הדרישה האחרונה שלנו לשר הכלכלה ולשר האוצר היא שישוו בין שכרן של מטפלות במשפחתונים לבין שכרן של מטפלות במעונות.
<מלי שטריגלר: אבל אתה לא מדבר על מוצרים שווים.
<מלי שטריגלר: זה לא נכון להשוות.
ישראל אייכלר: שהשר יגיד לי ואני אענה לו.
ישראל אייכלר: אני פונה לשר.
ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לכם שהייתם אתנו.
ישראל אייכלר: נקווה שבפעם הבא נוכל לשבח יותר - - -
<שלומית אבינח: מה עם הבעיה שלה, אתם פותרים את הבעיה?
סופה לנדבר: אלכס, לא אמרת לי מאיזה סכום עד איזה סכום.
<אלכסנדר בלונוגוב: החל מ- 318, שזו ההשתתפות הכי נמוכה, עד 1,537 שקל.
<אלכסנדר בלונוגוב: זה הסבסוד עם חלוקה לפעוט ותינוק.
ישראל אייכלר: שלום, אני רוצה לפתוח את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור, בנושא ימי נופשונים לילדים בעלי צרכים מיוחדים.
ישראל אייכלר: אנחנו מחכים לנציגי משרד הרווחה שיצטרכו לענות לשאלות.
ישראל אייכלר: חלק מהתשובות הם כבר נתנו, יש פה 13 סוגי תשובות.
ישראל אייכלר: קראתי את החומר שקיבלתי גם מהפונים וגם מהמשרדים.
ישראל אייכלר: יש לנו תחושה שציבור הזכאים לא מודע או שיש לו סיבות לא להשתמש בנופשונים, צריך להבין מדוע.
ישראל אייכלר: בתשובות שקיבלנו מדובר בקבוצה של 11 אלף או 9,800 שזכאים לדבר הזה, אבל כשאנחנו רואים כמה אנשים השתמשו בשירות הזה אנחנו מבינים שבשנת 2014 ניצלו 785 - - -
<הילה רכס מליק: אתה מדבר רק על האוטיסטים, אלו שלושה שירותים שונים: אוטיסטים, שיקום - - -
ישראל אייכלר: אבל ה-11 אלף כוללים את כולם.
<הילה רכס מליק: ממש לא.
<הילה רכס מליק: רק באגף שלי יש 24 - -
ישראל אייכלר: אז זה יותר חמור ממה שאני חושב.
ישראל אייכלר: בואו נתמקד באוטיסטים.
<הילה רכס מליק: אבל נציגת האוטיסטים עדיין לא הגיעה.
ישראל אייכלר: אני מבקש לפתוח את הישיבה בינתיים.
ישראל אייכלר: אם בשנת 2014 רק 785 ילדים, מתבגרים ובוגרים, ניצלו את הזכאות, אם כך אני עדיין לא מבין אם 785 ניצלו את כל ה-15 יום או שזה 785 ימים של אותם ילדים.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, שעוד פחות השתמשו בדבר הזה.
סופה לנדבר: חישבנו שסך הכול לפי הסכום שהם העבירו לוועדה, מדובר ב- 460 ילדים.
ישראל אייכלר: זה אומר שיש איזה כשל בסיסי.
ישראל אייכלר: אולי תסבירו אתם מהי הסיבה שאנשים לא משתמשים בנופשון הזה.
ישראל אייכלר: הרי אנחנו יודעים, וגם נשמע כמה אנשים זקוקים לסיוע הזה.
ישראל אייכלר: יש כאן פער עצום בין המציאות לבין הצורך.
ישראל אייכלר: <קריאה:> יש הורים שלא משתמשים בזה.
ישראל אייכלר: 15 ימים ל- 365 ימים, זה אולי 15%.
ישראל אייכלר: כמנהגנו, ניתן קודם לפונים את רשות הדיבור.
ישראל אייכלר: אהרון ברגר בבקשה תאמר לוועדה מה הבעיה.
<אהרון ברגר: נותנים לילדים 15 ימי נופשון לשנה שהיא 365 יום.
<אהרון ברגר: לי נראה שזה כמה אחוזים בודדים.
<אהרון ברגר: אנחנו מקבלים את הימים, יש לנו שבועיים של חופש שמגיע עכשיו.
<אהרון ברגר: הורים חושבים על יום כיפור, על תשעה באב ושאר ימים כמו יומיים שיש שמחה בבית ודברים דומים.
<אהרון ברגר: למשל הייתה לנו נסיעה לחו"ל.
<אהרון ברגר: יש לי אח שיש לו בן יחיד שכולם רצו לנסוע והנה כבר הלך שבוע ימים.
<אהרון ברגר: אני לא יודע אם כולם יודעים, תחת ההגדרה ילדים אוטיסטים נכללים כל מיני סוגי ילדים.
<אהרון ברגר: יש ילדים מאוד מאוד קשים עם אובססיות והפרעות מאוד קשות.
<אהרון ברגר: הילד שלי הוא ילד עם הפרעות, הוא לא מודע לסכנות ולשום דבר.
<אהרון ברגר: הוא בגיל 13.
<אהרון ברגר: אספר סיפור שהיה לנו לפני שנה.
<אהרון ברגר: יש לי אח באשדוד ונסענו אליו לשבת.
<אהרון ברגר: הילד הגיע, הוא התכווץ.
<אהרון ברגר: כל השבת היינו בבית החולים קפלן ברחובות.
<אהרון ברגר: הילד אחרי שעתיים-שלוש התעורר לחיים רגילים.
<אהרון ברגר: לילד יש אובססיות מאוד קשות שאחת מהן היא למעליות.
<אהרון ברגר: הוא יכול לעמוד במעלית 12 שעות.
<אהרון ברגר: בשעה 12:00 בשבת בצהריים הוא התעורר, הוא ישב כמה שעות ליד המעלית.
<אהרון ברגר: משעה 08:00 עד למוצאי שבת הילד ישב ליד המעלית, לפתוח לסגור, לפתוח לסגור.
<אהרון ברגר: האנשים ראו אותי והם לא הבינו איך אני יכול להתמודד בעמידה 12 שעות עם הילד.
<אהרון ברגר: המזל שלי שהאח שלי הגיע חצי שעה לפני שבת ועזר לי כמה שעות.
<אהרון ברגר: אבל הילד עמד 12 שעות ליד המעלית.
<אהרון ברגר: הוא עם אובססיות קשות ועם עם הפרעות, הוא לא מודע לסכנות.
<אהרון ברגר: לפני שבועיים הייתי אתו בשוק, הוא ראה כלב, הוא התיישב ולא הייתה חסרה שנייה שהוא יכניס את היד לפה.
<אהרון ברגר: יש לו הפרעות מאוד קשות.
<אהרון ברגר: זה לא רק הבן שלי, זה אצל הרבה ילדים.
<אהרון ברגר: העזרה הזאת של - -
ישראל אייכלר: הילד נמצא בבית?
<אהרון ברגר: בלילה.
<אהרון ברגר: במהלך היום הוא לומד במוסד ובלילה מגיע הביתה.
<אהרון ברגר: אנחנו גרים בירושלים.
<אהרון ברגר: ימי הנופשון האלה מאוד עוזרים לנו, שתהייה לנו קצת רווחה.
<אהרון ברגר: ברוך ה' אנחנו מטפלים בו יפה.
<אהרון ברגר: הוא בן 13, אבל מגיעים השבתות.
<אהרון ברגר: עכשיו מגיעים ימי הנופשון להם אנחנו מאוד זקוקים, 15 ימים זה ימים בודדים.
<אהרון ברגר: כמו שאמרתי זה לא עוזר לנו בחגים ושבתות.
<אהרון ברגר: תודה ובתקווה להבנה.
ישראל אייכלר: השאלה שעומדת בפני ואולי הראשונית.
ישראל אייכלר: מי שהגיש לנו נייר עמדה הוא ארגון אהב"ה (ארגון נכים בישראל המיוחד), דפנה אזרזר, אולי תביעי עמדה וגם תסבירי מהי הסיבה שאנשים לא משתמשים בשירות הזה.
<דפנה אזרזר: אני חייבת לציין שיש כאן מספר דברים שצריכים לעלות כדי שתבינו את התמונה הכללית.
<דפנה אזרזר: המון הורים לא יודעים בכלל על ימי נופשונים, כמה מגיע, למי מגיע ומה מספר הימים שלהם.
<דפנה אזרזר: המון הורים לא מיישמים מהמקום הזה.
<דפנה אזרזר: אני אדבר מהמקום שלי, את הבן שלי שהוא עם פיגור עמוק אני לא אשלח לעולם לבד מכיוון שהוא בדרגת תפקוד כל כך נמוכה שאף אחד לא ידע מתי כואב לו, אף אחד לא יבין ומה הוא רוצה כשהוא בוכה.
<דפנה אזרזר: אני לעולם לא אדע איך יטפלו בו ואני לא סומכת על אף אחד – זו העמדה שלי.
<דפנה אזרזר: אני מאמינה שמפה זה מגיע לעוד הרבה הורים.
<דפנה אזרזר: או, קיי, זה יכול להיות אוטיזם, פיגור או כל לקות שקיימת, מהמקום הזה ההורים לא מיישמים את הנופשונים.
<דפנה אזרזר: מפניות שמגיעות אלינו אני שומעת מהורים שגם הורים שמגיע להם, כשהם מגיעים לרווחה והם מבקשים את ימי הנופשון אומרים "נגמר, אין יותר, לא יישמת בזמן, כולם השתמשו בזה".
<דפנה אזרזר: עכשיו לפי הנתונים אני לא מצליחה להבין.
<דפנה אזרזר: בכלל לא מבינה מתוך הנתונים איך כולם יישמו את זה.
<דפנה אזרזר: אבל בסדר, נגיד ש- - -
ישראל אייכלר: איך אפשר לומר שנגמר תקציב של שני מיליון שקל כשמדובר כאן על 400 או 500 ימים?
ישראל אייכלר: הרי לפני הנתונים שנמסרו לנו כל יום עולה 300 שקל.
סופה לנדבר: עלות של 343 ₪.
ישראל אייכלר: אז איך זה מגיע לשני מיליון?
<דפנה אזרזר: אלו נתונים שאני לא מצליחה להבין.
<דפנה אזרזר: דבר נוסף שחשוב להתייחס אליו, למשל ההורה שדיבר כאן על המצוקה והוא כן שולח את הילד לנופשון וזה כן עוזר.
<דפנה אזרזר: זאת אומרת שצריכה להיות אופציה שההורה יחליט אם הוא שולח את הבן שלו ואז אם הוא מגיע לבד זה מגיעים לו 30 יום, בהנחה שפחות הורים מיישמים.
<דפנה אזרזר: ואם הוא רוצה מלווה שיגיעו לי 7 ימים.
<דפנה אזרזר: צריכה להיות אופציה להורים כן להוציא את הילד ביחד עם ליווי צמוד.
<דפנה אזרזר: אני כל הזמן טוחנת את הראש איפה הכסף.
<דפנה אזרזר: זה כסף צבוע שמגיע לרשויות המקומית, איפה הכסף הזה אם כולם לא מיישמים אותו?
<דפנה אזרזר: מה קורה אתו?
ישראל אייכלר: כם, אני רוצה להעביר את ניהול הוועדה לחברת הכנסת סופה לנדבר.
ישראל אייכלר: לפני כן, אני מבקש שתוצג השאלה ואולי גם החלטה שאם הורה לא השתמש בכל ה-15 ימים, או אם הורים אחרים לא ישתמשו, שהפקידים יהיו יותר גמישים ויוכלו להוסיף ימים למקרה מסוים, או לאפשר מלווה.
ישראל אייכלר: להיות יותר גמישים.
<דפנה אזרזר: אני חושבת שבמקרה של הרווחה, כשאנחנו יודעים בדיוק איך מתנהלים, לא צריכה להיות אופציה.
<דפנה אזרזר: צריך להיות משהו ברור, כתוב, מסודר לפי מספר ימים.
<אבנר עורקבי: יש בעיה מרכזית בסיפור הזה.
<אבנר עורקבי: אין בכלל מקומות, אין בכלל מבנים מתאמים לנופשון לילדים האלה כי העלות שלהם - - - <קריאה:> אתה מכיר את השכונה הר- נוף בירושלים?
<אבנר עורקבי: (היו"ר סופה לנדבר)
סופה לנדבר: רבותיי אני מבקשת להגיד שברבע לשלוש אני יוצאת מכאן, בואו נהייה ענייניים.
<יצחק מימוני: תודה.
<יצחק מימוני: אני אב לילד אוטיסט בן 18 בתפקוד נמוך.
<יצחק מימוני: נתחיל עם השאלה: "למה אנחנו צריכים את הנופשון?".
<יצחק מימוני: גם כשנותנים לנו את הנופשון, אין לנו איפה לשים את הילד כי אין בכלל מבנים.
<יצחק מימוני: למשל, בירושלים היה "שקל".
<יצחק מימוני: "שקל" שנסגר כי אין מי שמתקצב אותו, הוא פעל רק עם תרומות.
<יצחק מימוני: אחר כך יש את "עלי שיח", שגם הוא נסגר.
<יצחק מימוני: יש לי היום ימים שלא ממשתי אותם - - -
סופה לנדבר: מאיפה אתה מקבל את הרשימה של הנופשונים?
<יצחק מימוני: בדרך כלל העירייה עוזרת ונותנת את השמות של מי שפועל.
<יצחק מימוני: למשל בירושלים אלו שלושה גופים שרובם הם במגזר החרדי: "עלי שיח", "שיח סוד" ומשפחות שמוכנות לקחת את הילד.
<יצחק מימוני: אני בסך הכול - - -
סופה לנדבר: בוועדה קיבלנו מידע, שיש 11 ספקים, במקום אחד 48.
סופה לנדבר: אני ארצה לדעת כמה בכלל.
<יצחק מימוני: במרכז אני כלל לא מכיר, אם יש שניים הם לא בכלל לוקחים, אין להם גופים כי לא כדאי ולא משתלם להפעיל נופשון.
<יצחק מימוני: מה שקורה, 15 יום הוא צריך לקחת את הנער, מי שמחזיק בנופשון צריך לקחת דירה ולתחזק אותה כל השנה.
<יצחק מימוני: מתי מגיעים אליו כל האנשים?
<יצחק מימוני: בחודש אוגוסט, כי אתה שומר את זה לימי החופשה.
<יצחק מימוני: אני למשל, לא מבקש לטוס לחו"ל, אני בסך הכול רוצה לעבוד.
<יצחק מימוני: 40 יום בשנה יש לנו חופשות של הילדים, אני רוצה לעבוד.
<יצחק מימוני: אני ואשתי עובדים ואתה כל הזמן צריך או לרמות או לתמרן ולא יודע מה לעשות.
<יצחק מימוני: הילד שלנו זה לא שמישהו יכול להחזיק אותו, זה לא בייביסיטר, אתה לא יכול.
<יצחק מימוני: איזה מעסיק מוכן להעסיק?
<יצחק מימוני: אני עובד במגזר הפרטי, המעסיק אומר לי "שמע, יש לך המון בעיות, תמצא מה לעשות כי אני לא יכול שלא תבוא 40 יום".
<יצחק מימוני: זה בעניין החופשה ומה קורה כשהוא חולה?
<יצחק מימוני: זה בלי קשר למחלות, זה רק חופשות.
סופה לנדבר: מה הבקשה שלך?
<יצחק מימוני: א - שיסבסדו.
<יצחק מימוני: שיביאו מקום, שהעירייה או משרד הרווחה ידאגו שיהיה קודם כל מקום או לבוא ל"עלי שיח".
<יצחק מימוני: אגב, "עלי שיח לא מתאים למגזר החילוני.
<יצחק מימוני: למה אני משתמש ב"עלי שיח"?
<יצחק מימוני: כי אין לי בררה.
<יצחק מימוני: כשאני שם אותו אני מרגיש כאילו אני שם אותו בכלא.
<יצחק מימוני: למה, כי אני גם מוציא אותו ממני וזה כואב לי שאני יוצא לאיזה מקום והוא לא נהנה אתי כשאני יוצא.
<יצחק מימוני: אני שם אותו שם, אין לו טלוויזיה, אין לו שום דבר כי שומרים על קדושת השבת.
<יצחק מימוני: כלום, הוא לא יכול לעשות כלום.
<יצחק מימוני: אני בוכה.
<יצחק מימוני: אני אומר שאני לא שם אותו, אני בוכה.
<יצחק מימוני: אם אני יוצא לטיול, אשתי כל הזמן אומרת "מסכן, מה הוא עושה עכשיו?
<יצחק מימוני: " כל הזמן הוא במחשבה.
<יצחק מימוני: סליחה, גם הטיול הוא לא- - - אני בוכה כשאני שם אותו.
<יצחק מימוני: למה לילדים האלה לא מגיע?
<יצחק מימוני: אני שואל, למה לילדים האלה לא מגיע מקום?
<יצחק מימוני: גם כך אלו ילדים שהגורל שלהם התאכזר אליהם.
<יצחק מימוני: תנו לנו להם קצת ליהנות מהחיים ולא יותר מזה.
סופה לנדבר: תודה רבה לך, ליבי אתך.
סופה לנדבר: אני רוצה לומר, שבשנת 1975 נולד לי ילד שהיה עם שיתוק.
סופה לנדבר: אני יודעת בדיוק מה עובר כל הורה עם ילד כזה, ליבי אתכם, אני מבינה את הצרה.
סופה לנדבר: אתם שולחים את הילדים לא לחופש, כי המציאות קשה ביותר.
סופה לנדבר: זה מגיע לכם וגם מדינת ישראל נתנה לזה כסף.
סופה לנדבר: אני גם רוצה לדעת, לאן נעלמים הכספים של הורים שלא מסוגלים לנצל את הנופשון.
<יהושע בידר: גם אני אבא לילד אוטיסט, ילד קשה שצריך 60 שניות בדקה שמירה, 60 שניות לא מספיקות.
<יהושע בידר: הוא מסוגל לכול.
<יהושע בידר: הוא כמעט בן 11.
<יהושע בידר: אני גם "זכיתי" לקבל מכתב פיטורים מהעבודה בשבילו, כי הוא מסכן את עצמו ולא פעם זה גורם למצב שאני צריך לקחת אותו לבית החולים כתוצאה מכך.
<יהושע בידר: ימי נופשון בשבילי, הם ממש מרווח נשימה לאחיו, לאשתי ולי.
סופה לנדבר: גם לילדים האחרים מגיע.
<יהושע בידר: גם לילדים האחרים מגיע, כדי שיהיה להם קצת את האבא.
<יהושע בידר: אני עדיין לא בדמיון של יציאה לחופשה.
<יהושע בידר: אני עדיין רחוק מזה.
<יהושע בידר: רק מעט בשביל לחיות בבית ועם המשפחה מבלי שגם הילדה שלי בת הארבע תהייה בתורנות שמירה, כי אין שום אפשרות אחרת.
<יהושע בידר: אין שום מסוגלות ללכת שנייה לשירותים כשהוא בבית.
<יהושע בידר: לי אין את הפריבילגיה של הורים רגילים לעשות כוס קפה כשהילד בבית.
<יהושע בידר: לי אין את ה פריבילגיה הזאת.
<יהושע בידר: אנחנו ממש צריכים את ימי הנופשונים האלה.
סופה לנדבר: מה בקשתך?
<יהושע בידר: בשנים עברו, אני מדבר בעיקר על העירייה אצלנו ומודיעין עילית, אם הייתי אלוף הצלחתי לקבל 8 ימים, זה היה הישג אדיר.
<יהושע בידר: בכל הפעמים האחרות "אין תקציב, נגמר.
<יהושע בידר: תתקשר למשרד הרווחה".
<יהושע בידר: לא פתחתי משרד בשביל הדברים האלה.
<יהושע בידר: התקשרתי לרווחה ושולחים אותי מפקידה לפקידה, אם הייתי מחבר ספר מהתשובות שקיבלתי זה היה ספר עב כרך עם המון כרכים.
<יהושע בידר: כל פקידה נתנה לי תשובה אחרת.
סופה לנדבר: גם לנו נתנו מיליון תשובות.
<יהושע בידר: השנה אמרו לי, שבכלל אין.
<יהושע בידר: עכשיו אם אני ארצה לשלוח אותו לשבועיים נופשון בחופשה, 5 ימים לנופשון התשובה: "אין לנו לתת לכם השנה כלום".
<יהושע בידר: למה?
<יהושע בידר: "שמענו שיש כסף ברווחה לאוטיסטים ומשום מה זה לא מגיע".
<יהושע בידר: <קריאה:> הפקידים של הרווחה בעיר שלי בסדר אתי, אבל הם אומרים לי "אין לי איך לעזור לך".
<תמר יונה בן דוד: בכל הארץ כמעט ואין מבנים לנופשונים.
<תמר יונה בן דוד: אני שואלת איפה הנציג של השלטון המקומי.
<תמר יונה בן דוד: הוא כן נמצא כאן.
<תמר יונה בן דוד: למה אנחנו לא מקבלים מבנים ציבוריים למטרות האלה?
<תמר יונה בן דוד: זה הקצה של הקצה של סבל האנושי.
<תמר יונה בן דוד: אלו משפחות שצריכות לאסוף את כל הכוח כדי לתפקד, כדי לעבוד, כדי לחיות, כדי לשבת שבעה, כדי לטפל באחים.
<תמר יונה בן דוד: למה השלטון המקומי, קרי העיריות בארץ לא מקצות מבנים להכי חלשים בחברה?
<תמר יונה בן דוד: ההורים פה לא מבקשים יותר מדי.
<תמר יונה בן דוד: מה זה 15 יום?
<תמר יונה בן דוד: והנה, עכשיו הילדים שלהם יהיו שבועיים בחופשה מהמסגרות והם יצטרכו לקחת את הילדים ולצאת לחופשה, וגם באמצע השנה יש שבת פה ואחד שם.
<תמר יונה בן דוד: למה השלטון המקומי לא נותן?
<תמר יונה בן דוד: אני חושבת שעד שהוא לא ייתן צריך לחייב גם את העיריות וגם את משרד הרווחה לתת מבנים או לקנות מבנה, לבנות או להשכיר מבנה.
<תמר יונה בן דוד: העלות שמקבלים עבור ילד בנופשון עומדת על 300 שקל - - -
סופה לנדבר: 343 שקל.
<תמר יונה בן דוד: איך אפשר לממן עובדים בסכום הזה, כשאתה צריך לממן לו משמרת אחה"צ ומשמרת לילה?
<תמר יונה בן דוד: אגב, מעבר לתוספת של ההורים יש את התוספת הזאת.
<תמר יונה בן דוד: גם זה קיים.
<תמר יונה בן דוד: אני אומרת שאם הייתי הולכת למלון דן פנורמה הייתי משלמת את אותו דבר.
<תמר יונה בן דוד: העמותות לא יכולות לקיים את הדבר הזה, או שהן עוברות על החוק ולא משלמות לעובדים לפי החוק.
<תמר יונה בן דוד: שיחייבו את הרשויות המקומיות, את השלטון המקומי ואת הרווחה לתת מבנים או להשכיר מבנים.
<תמר יונה בן דוד: שנית, לעלות את התעריף שיהיה מציאותי.
<תמר יונה בן דוד: לא יכול להיות שהמדינה, הרווחה, השלטון המקומי קובעים חוקים שהעמותות צריכות לעמוד בהם, אבל הוא לא נותן להן כסף כדי לקיים את זה.
<תמר יונה בן דוד: מה קורה, אני ירושלמית, שתי העמותות האחרונות "שקל" ו"עלי שיח" שזכו בעיר החזירו את המכרז כי הם לא יכולים לעמוד בזה.
<רויטל לן כהן: אני בדיוק רוצה להתייחס לדברים שלא נאמרו.
<רויטל לן כהן: אם תשימו לב, אנחנו מדברים כאן רק על אוכלוסיית האוטיסטים ובעצם זה כל מי ששייך לאגף מוגבלות והתפתחותית.
<רויטל לן כהן: עדיין הם לא מקבלים.
<רויטל לן כהן: יוצא שיש ילדים רבים שבכלל זכאים, והם לא מדברים אתם, הם לא פחות מורכבים והם לא פחות עם צרכים מיוחדים וקשים ועדיין לא מדברים עליהם.
סופה לנדבר: במשרד הרווחה יש רשימה מי זכאי לנופשון.
<רויטל לן כהן: דיברנו על ציבור הנכים, לא דיברנו על - - -
סופה לנדבר: עכשיו אנחנו לא צריכים לדבר על אוכלוסייה מיוחדת.
סופה לנדבר: אנחנו יודעים שבמשרד הרווחה יש רשימה של זכאים.
סופה לנדבר: מי שזכאי צריך לקבל.
<רויטל לן כהן: ויש מי שלא זכאי.
<רויטל לן כהן: שנית, אני מבקשת לדבר על כך שגם בכנסת הקודמת וגם בזו שלפניה דיברנו על כך שיש ילדים עם צרכים מיוחדים שהיכולת, דרגת הקושי היא לא ברמה שהם צריכים באמת מסגרת שאליה הם הולכים לבד, כדי לתת הקלה להורים.
<רויטל לן כהן: יש את הילדים המשולבים שגם להם יש חופשות.
<רויטל לן כהן: בגלל שהם במערכת החינוך הרגילה כמות ימי החופשה, הם רבים יותר.
<רויטל לן כהן: דיברנו כבר כמה פעמים לאפשר להם לקבל את הדבר הזה כואוצ'ר בקייטנות קיימות.
<רויטל לן כהן: <קריאה:> הם מקבלים.
<רויטל לן כהן: רק אוטיסטים והם מקבלים את זה רק בקייטנות של הרשות המקומית.
<רויטל לן כהן: אז מה יוצא?
<רויטל לן כהן: ילד יותר גדול, למשל הבן שלי שבמקרה הוא אוטיסט ואני אראה לכם איך הוא לא מקבל, הוא בן 12.
<רויטל לן כהן: אין קייטנות יומיות לגיל 12, אבל יש קייטנות לילדים בגילו שאליהן הוא כן יכול לצאת.
<רויטל לן כהן: לא, לשם הוא לא יכול כי הם תחת פיקוח של משרד החינוך, לא.
<רויטל לן כהן: לא משנה מה.
<כרמל אבנד: יש הנחייה חדשה, שמדובר בקייטנות באישור של משרד החינוך.
<רויטל לן כהן: אני אומרת בצורה ברורה, זה עדיין לא קורה כי זה לא כתוב בצורה מפורשת.
<רויטל לן כהן: זה שיצאה הנחייה, הם חוזרים חזרה למסמכים שלהם, לתקנות ואומרים "אין".
<רויטל לן כהן: לכן אני אומרת שראשית צריך להסתכל למי לא מגיע בכלל, שהוא כביכול בכלל לא נמצא בדיון הזה.
<רויטל לן כהן: שנית, גם להסתכל על ילדים שצריכים את דווקא הקייטנות האלה כדי להישאר בתוך קהילת הילדים הרגילה, אחרת בחופשות הם יוצאים מחוץ לקהילה וכשהם חוזרים בתחילת השנה הם מחליפים.
סופה לנדבר: מובן מאליו שאם אנחנו נבקש אופציה להורים, כמו שביקש היושב ראש, אנחנו גם נבקש לתת וואוצ'ר במידת הצורך.
סופה לנדבר: אני חושבת שזה מאוד נחוץ.
<רויטל לן כהן: דבר אחרון וקטן, אני מאוד מתחברת פה לכאב של הורים אחרים גם כהורה.
<רויטל לן כהן: לפעמים הייתי רוצה שהילד יצא אתי, אבל כשהוא יוצא אתו ואני רוצה להיות גם עם הילדים האחרים שלי, בבית יש לי את האמצעים ובמקום אחר יש לי פחות.
<רויטל לן כהן: אם היו נותנים לי את הואוצ'ר הזה בתור תמיכה של מישהו שיכול לסייע לנו, הרבה פעמים זה היה מאפשר לנו להיות גם כמשפחה יחד, כמובן עם עזרה.
<נירית סעדון: לכל מה שנאמר כאן אני מתחברת.
<נירית סעדון: הדבר שאני מתחברת לדבריה של רויטל, אני מייצגת כאן הילדים שקוגניטיבית הם בסדר.