GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נמרוד רחמימוב: זה ממש לא מדויק.
<נמרוד רחמימוב: הוא אמר שהוא לא רוצה לפטר אותם.
<רותי יפרח: זה לא נכון.
<נמרוד רחמימוב: הוא אמר שהוא לא רוצה לפטר אותם, אבל אם פותרים לי את הבעיה של התורנויות אז אני מוכן שיפטרו אותם.
<רותי יפרח: לא, אז פרופ' בורנשטיין - - -
<נמרוד רחמימוב: אני דיברתי איתו בעצמי.
<רותי יפרח: גם אני.
<רותי יפרח: פרופ' בורנשטיין דיבר איתי, מנהל בית החולים דיבר לפני נסיעתו עם פרופ' בורנשטיין בטלפון, ששוהה במקסיקו, אני נכחתי בשיחה והוא אמר 'אני מסתדר עם התורנויות, אני לא זקוק לתורני חוץ נוספים'.
<קריאה: יש לי מנהלת מחלקה שזה ד"ר - - -
<רותי יפרח: כן, ראיתי, אבל שם היא לא כותבת שהיא זקוקה לתורנית חוץ, אם אני זוכרת נכון את מה שקראתי.
<קריאה: היא מפחדת לכתוב.
<רותי יפרח: אנחנו קיבלנו החלטה.
<רותי יפרח: מאחר שמנהל בית החולים לא פה - - -
<נמרוד רחמימוב: סליחה, הם עובדים כתורני חוץ בבית החולים בנהריה.
סופה לנדבר: עד כה בבית החולים היו זקוקים לתורנויות חוץ.
סופה לנדבר: היום, כאשר פיטרו את הרופאים האלה, אתם לא זקוקים.
<רותי יפרח: אנחנו לא פיטרנו.
<רותי יפרח: אנחנו ביטלנו את הפיטורים.
<רותי יפרח: אנחנו הודענו להם שמכתבי ה - - - אנחנו הודענו שמכתבי הפיטורים - - - ההזמנה לשימוע, לא הפיטורין, מכתבי ההזמנה לשימוע בוטלו, הם ממשיכים לעבוד.
<רותי יפרח: יחזור מנהל בית החולים מחופשה, הנושא יעלה לדיון והוא יחליט מה שיוחלט על ידו.
<רותי יפרח: נכון לעכשיו הם לא מפוטרים.
<נמרוד רחמימוב: זה כבר טוב, זו בשורה טובה מאוד.
<נמרוד רחמימוב: אבל כדי שלא נחזור למצב הזה שוב, זה שנגיד ומנהל המחלקה שלהם לא זקוק להם או יש לו, יש הרבה מחלקות אחרות שצריכות תורני חוץ, שמשוועות לתורני חוץ.
<רותי יפרח: זה נושא בגדול.
<רותי יפרח: אני מדברת על הרופאים הספציפיים.
<נמרוד רחמימוב: אין סיבה לפטר אותם מבית החולים בכלל.
<נמרוד רחמימוב: זאת אומרת נגיד שבמחלקת נשים לא צריך, יש עוד מחלקות בבית החולים.
<רותי יפרח: אתה תשים גניקולוגית באורתופדיה?
<נמרוד רחמימוב: אני לא אשים אף אחד בשום מקום, אני חושב שהם צריכים לעבוד איפה שעבדו עד עכשיו, לא צריך לפטר אותם בכלל, אבל להגיד מראש 'לכו הביתה', כי יש מישהו אחר שיעשה את התורנויות זו לא שיטה.
<רותי יפרח: אבל, ד"ר רחמימוב, אנחנו עובדים באותו בית חולים - - -
<רוזה מיכלין: הוא אמר לי אישית שהוא מרוצה מהעבודה שלי.
<רותי יפרח: אז אני נתתי הסבר ואמרתי שמנהל המחלקה אמר שהוא לא צריך יותר תורני חוץ, כי יש לו מתמחים שממלאים את השורות.
<רותי יפרח: פעלנו לפי מה ש - - -
סופה לנדבר: רותי, אני הייתי ממליצה, בכל זאת אנחנו מדברים, בזמן שהרופאים האלה יושבים כאן בוועדה - - -
<רותי יפרח: אני מעריכה אותם כי הם עובדים הרבה שנים.
סופה לנדבר: אני בתור מחליפה של יושב הראש מרגישה מאוד לא נוח.
סופה לנדבר: את יודעת ואתם יודעים, בתור שרת העלייה והקליטה, לא פעם אחת נסעתי לצרפת, נסעתי למדינות חבר העמים, פיתחתי תכנית להביא לכאן רופאים ואני מרגישה כל כך לא נוח מול הרופאים האלה שניצלו אותם, ניצלו אותם, רבותיי, לעבוד כל כך קשה.
סופה לנדבר: תשמעו, אני מתביישת, אני פשוט מתביישת.
סופה לנדבר: אנחנו יכולים בצורה בירוקרטית להגיד 'אני לא אחראי, אני אחראי על מדיניות', ומישהו אחראי כאן בכנסת על חקיקה וכל אחד לא אחראי, אבל מישהו העסיק את הרופאים האלה, מישהו ניצל את הידע שלהם.
סופה לנדבר: הם פשוט הצילו את מדינת ישראל, הצילו את מדינת ישראל.
סופה לנדבר: אם העלייה הזאת לא הייתה מגיעה למדינת ישראל אני לא יודעת איפה היינו יכולים להיות.
סופה לנדבר: כל אחד דואג רק לעצמו.
סופה לנדבר: אני מתביישת מול הרופאים האלה.
סופה לנדבר: הם עבדו בבית החולים, הם תרמו לבית החולים, לא יכול להיות שיתעסקו עם הרופאים האלה 'מישהו יחזור', 'מישהו לא יחזור', 'מישהו נסע לחו"ל', 'הוא נסע לחו"ל'.
סופה לנדבר: כאשר אני דיברתי עם אחד מהרופאים האלה הוא אמר 'במשך שנים אני לא יצאתי לחו"ל', 'במשך שנים לא יצאתי לחופש' - - -
<יעקב צ'ובניק: אף פעם ב-24 לא יצאתי, אולי יכולתי.
<יעקב צ'ובניק: אבל זה כמו שרותי אמרה, המנהל אמר לי שאין צורך בי ואצלנו המצב הוא מה שרותי תיארה, יש מתמחים, יש שלושה מומחים, יש שני רופאים, שבעה רופאים במחלקה של 30 מיטות.
<יעקב צ'ובניק: יחד עם זה אני יודע כמה הקדשתי למחלקה וכמה עשיתי למחלקה כדי להחזיק אותה.
סופה לנדבר: וכמה אתה עוד יכול לעשות למחלקה.
<רוזה מיכלין: אבל פרופ' ברנשטיין אישית אמר לי שהוא מאוד מרוצה מהעבודה שלי, הלוואי שכולם יעבדו - - -
<לאוניד אידלמן: עורכת דין מיכל פומרנץ, היא מלווה את הסקטור הזה והרופאים הספציפיים הרבה זמן והיא יודעת באמת את ההיסטוריה והפרטים הקטנים שאני אבקש ממנה להשלים.
<מיכל פומרנץ: אז רציתי קודם להתייחס באמת לנושא של תורני חוץ ולמה שיוני וציון אמרו.
<מיכל פומרנץ: הסיבה שחתמנו על הסכם תורני החוץ, כשבאמת המשא ומתן לקח עשר שנים, הייתה העובדה שהמדינה ויתר המעסיקים לא הסכימו להחיל עליהם את ההסכמים הקיבוציים של הרופאים.
<מיכל פומרנץ: לאורך כל הדרך אנחנו טענו שהם רופאים לכל דבר ועניין וצריך לתת להם את כל הזכויות ואם היו עושים את זה היה להם פנסיה והיו להם את כל הזכויות קודם.
<מיכל פומרנץ: המדינה, ולא רק המדינה, כל מעסיקי הרופאים, טענו שההסכמים הקיבוציים של הרופאים לא חלים על תורני החוץ, סירבו להחיל עליהם ואז הם אומרים 'המחוקק רק ב-2008 קבע פנסיה'.
<מיכל פומרנץ: נכון, אבל לכל הרופאים הייתה פנסיה תמיד, כפי שהייתה צריכה להיות פנסיה גם לרופאים שהם תורני חוץ, פשוט המדינה בחרה להגיד שהם לא חלק מההסכמים הקיבוציים.
<מיכל פומרנץ: אני חייבת להגיד שהיו תביעות של תורני חוץ שזכו בבתי הדין, כשזה הגיע לבתי הדין הם קיבלו זכויות על פי ההסכמים הקיבוציים, אבל הבעיה, כמו שאמרנו, זה הפחד.
<מיכל פומרנץ: הרופאים מפחדים לתבוע, בטח כל עוד הם עובדים, ואז יש בעיה אחרת שהיא בעיית ההתיישנות, שזה אולי כן דבר שהכנסת יכולה לעשות.
<מיכל פומרנץ: אם היום הרופאים האלה רוצים לבוא ולתבוע בגין 24 שנים שהם עבדו יש להם בעיה, גם בעיה של התיישנות בכלל שלא ניתן לתבוע מעבר לשבע שנים וגם שבקופות גמל אתה לא יכול להפריש כספים מעבר לשנה אחת אחורה.
<מיכל פומרנץ: אם הייתה היום אופציה ולעמדתי לפחות יש להם עילה משפטית, אבל הם מנועים בגלל הנושא של הזמן שעבר.
<מיכל פומרנץ: זה כמובן לא מאפיין, אמרתם שזה לא רק רופאים עולים, אל"ף, מרבית העובדים ואצל רופאים בפרט, יש חוסר רצון להתעמת עם המעסיק, בטח כל עוד אתה מועסק על ידו, ולכן כשהם כבר יוצאים ואז יש להם את האפשרות לתבוע הם מנועים מעילות אחרות.
<מיכל פומרנץ: עוד דבר שצריך להגיד לגבי העולים.
<מיכל פומרנץ: גם הנושא של המלגות, שהתייחסו אליהן, גם פה היה ניצול לרעה מאוד גדול.
<מיכל פומרנץ: כעיקרון המלגה הייתה אמורה להיות לחצי שנה שבמהלכה באמת היה שכר יותר נמוך, אבל לקחו המעסיקים, בין אם זה בבתי החולים, אני לא יודעת פה מה המעורבות של הנציבות, אבל בפועל רופאים הועסקו כאילו על ידי מלגות לאורך שנים ארוכות ולא קיבלו זכויות וגם לא פנסיה.
<ג'קי אשרוב: הייתה התניה למלגה.
<ג'קי אשרוב: היו שתי התניות, אחת, שבית החולים ישלים להם את הכסף למשרה מלאה, ושתיים - - -
<רותי יפרח: לא, זה בקרן שפירא.
<ג'קי אשרוב: כן, הם לא עשו את זה, אבל זו הייתה ההתניה.
<ג'קי אשרוב: ההתניה השנייה הייתה שבגמר המלגה יש להם מקום עבודה בבית החולים.
<ציון לוי: אבל בעידן התקציבית פתרנו את זה.
<מיכל פומרנץ: אנחנו נתקלנו ברופאים שעבדו עשר שנים על מלגה, שקיבלו שכר של 1,000 שקל בחודש.
<מיכל פומרנץ: אלה מקרים שהגיעו.
<מיכל פומרנץ: הייתה גם תביעה גדולה של רופאים עולים שהם הצליחו לקבל זכויות, אבל לא תורני חוץ, רופאים שעבדו גם בשעות הבוקר וקיבלו באמת שכר זעום כן הלכו ותבעו וקיבלו איזה שהוא פיצוי במסגרת פשרה.
<מיכל פומרנץ: הבעיה היא שמרבית הרופאים העולים כמה שנים הועסקו במלגות, אחר כך נקלטו, חלק בצורה כזאת, חלק בצורה אחרת, והעובדות הן שאנשים עובדים עשרים ומשהו שנים ואין להם פנסיה.
<מיכל פומרנץ: אפשר להפיל את זה על המחוקק, אבל זה לא, כי תורני החוץ, היה אפשר להפעיל עליהם את הסכמי הרופאים והייתה להם פנסיה מהרגע שהם נקלטו בבית החולים.
<הרולד בר: משרד הבריאות היה שותף לפעילות להסדיר את התנאים של הרופאים הללו.
<הרולד בר: הצגת הנושא מביאה אותנו ללפני עשרות שנים, כך שדיון בדברים שקרו בעבר, כל אחד זוכר מקטעים מסוימים.
<הרולד בר: לגופה של השאלה, אנחנו מיישמים היום את הסכם תורני החוץ, לגבי האופן הפרטני של שלושת הרופאים שמלווים אותנו בדיון הזה, זו סוגיה שהיא מעבר לשלושת הרופאים ואני שמח שהנהלת בית החולים נהריה מצאה לנכון לפתור את הבעה, כי, כמו שהיא אומרת, אותה הנהלה היא זו שמחליטה אילו רופאים היא תשלב ואילו רופאים היא לא תשלב.
<הרולד בר: עצם הדו שיח שהתפתח עם נציג הרופאים, שהוא סגן יושב ראש ארגון רופאי המדינה, והדיאלוג שהייתה גרסה א' וגרסה ב' מצביעה על כך שהדיון הוא פנים הנהלת בית החולים נהריה ולהנהלת משרד הבריאות אין מעורבות בקביעה ברמת ההעסקה של הרופא הפרטני, כך שלא בדיון של שלושת הרופאים הללו ולא בדיונם של עשרות רופאים נוספים שמועסקים כתורני חוץ בבתי חולים אחרים.
<הרולד בר: הסמכויות נמצאות בניהול המשאב האנושי בהנהלת בית החולים בכל בית חולים ממשלתי.
<הרולד בר: לגבי שירותי בריאות כללית, אין לנו מידע, גם על כך ראוי לעדכן אותך, גברתי ואת הוועדה, אין לנו מידע על ניהול המשאב האנושי בשירותי בריאות כללית מכיוון שהם מנהלים את המשאב האנושי באופן עצמאי.
<הרולד בר: גם הדין ודברים שהם מנהלים מול משרד הקליטה לגבי מלגות, הוא מתנהל ברמה ישירה, כמעסיק נפרד שמקיים מדיניות נפרדת ממשרד הבריאות כמתפעל שירות.
<שלומית אבינח: משרד הכלכלה, אתה רוצה להגיד משהו?
<אבראהים כילאני: כן.
<אבראהים כילאני: עלו פה מספר נקודות, אני רוצה רק להעיר לגביהם.
<אבראהים כילאני: אל"ף, לעניין העסקת עובדים לאחר גיל פרישה.
<אבראהים כילאני: אמנם לפי החוק עובד שהגיע לגיל פרישה מעסיק רשאי לחייב אותו לפרוש מהעבודה, אבל לפי החלטת בג"צ האחרונה מעסיק חייב לתת לעובד להשמיע את דבריו.
<אבראהים כילאני: הוא צריך לשקול את הדברים של העובד בלב פתוח ונפש חפצה וגם לשקול את השיקולים האישיים שלו ולתת החלטה פרטנית.
<אבראהים כילאני: זה לגבי העסקה מעל גיל פרישה.
<אבראהים כילאני: לגבי הפנסיה, אני לא ארחיב כי כבר דיברו על זה שהעובדים הועסקו בתקופה שקדמה לפנסיית חובה לכן, לצערי, אין להם זכאות מבחינת פנסיית החובה.
<אבראהים כילאני: מעבר לזה אין לי עוד הערות.
<ציון לוי: זכאות לפיצויים, צריך לזכור את זה, שתדעו את זה, אני מקווה שזה לא יקרה אבל בסוף זה קורה, אתם זכאים לפיצויים על התקופה הזאת ואתם צריכים לפנות לנציבות שירות המדינה.
<ציון לוי: אנחנו מאשרים לכם פיצויים ובדרך כלל על תורני חוץ אנחנו מאשרים ביד רחבה.
<ציון לוי: אנחנו מאשרים מעבר למה ש - - -
סופה לנדבר: זאת אומרת כאשר יפטרו אותם - - -
<ציון לוי: כשהם יסיימו לעבוד, לא חייבים לפטר אותם, הם יכולים לבד גם.
<ציון לוי: על התקופה שלא הפרישו המדיניות שלנו היא לבוא לקראתם ולתת להם מעבר למה שכתוב בחוק.
<שלומית אבינח: מי יודע על זה?
סופה לנדבר: מאיזה כסף זה?
<ציון לוי: כסף של המדינה.
סופה לנדבר: אבל איך רופאים אחרים, חוץ מהרופאים שעכשיו נמצאים בישיבה, יודעים על כך?
<ציון לוי: כל בתי החולים יודעים את זה.
סופה לנדבר: גם הרופאים יודעים על כך?
<ציון לוי: אני לא עובד עם רופאים, אנחנו עובדים עם משאבי אנוש של בתי החולים ומשרד הבריאות ופונים אלינו, יש לנו פניות לא מעטות של רופאים שהגיעו לגיל ועוזבים מרצונם, דרך אגב, לאו דווקא מקרים כאלה, אבל כמובן שיש תנאים.
<ציון לוי: שוב פעם, אני לא רוצה להיכנס, זה אחד שלא עבד במקביל, שזאת עבודתו היחידה, אנחנו בוחנים את כל הדברים ואז מאשרים.
<רותי יפרח: אז שלא יובן שרופאים לא יודעים.
<רותי יפרח: כל עובד שמסתיימת העסקתו מסיבה כלשהי מגיע למחלקה למשאבי אנוש, יושב עם הרפרנט בנושא, מקבל את כל המידע לגבי פרישתו, מה מגיע לו, ואנחנו גם דואגים מול הנציבות - - -
סופה לנדבר: ידעתם?
<רוזה מיכלין: קיבלנו מכתב 'להתראות' וזהו.
<רותי יפרח: כן, כי ביטלנו את הזימון לשמוע, אז גם לא המשכנו את התהליך.
<רותי יפרח: אנחנו פועלים בהתאם להנחיות, פונים לנציבות, יש מנהלת משאבי אנוש שהעובד מוזמן, הוא מקבל ממנה את כל המידע ואנחנו בהחלט מחויבים לתת את כל מה שמגיע לעובד.
סופה לנדבר: בבקשה, לסיום.
<ג'קי אשרוב: יש מה שנאמר, אל תשים מכשול בפני עיוור.
<ג'קי אשרוב: כאשר נותנים פיצויים שהם 8%, 3%, מאיזה סכום?
<ג'קי אשרוב: כשנותנים את זה מסכום אפס זה אפס, וכשנותנים את זה מסכום מקובל זה סכום מקובל.
<ג'קי אשרוב: כאן להם זה יהיה מסכום אפס ולא חשוב כמה אחוזים.
<ציון לוי: סכום אפס?
<ציון לוי: סכום אפס זה אפס.
<ג'קי אשרוב: נכון, זה מה שתיתן להם.
<ציון לוי: מתמטיקה פשוטה.
סופה לנדבר: אז תסביר לנו.
<ציון לוי: יש להם שכר שאנחנו מגדירים אותו כשכר לפיצויים.
<ציון לוי: הוא לא אפס - - -
<ג'קי אשרוב: 1,800.
<ציון לוי: לא, הוא לא אפס, הוא נקבע בהסכם ולפי - - -
סופה לנדבר: אנחנו ניתן לך תלוש, שאני אבין מאיזה משכורת אתה מדבר.
<ג'קי אשרוב: הבסיס צריך להיות כמו שכר של כל רופא.
<ציון לוי: סליחה, ד"ר אשרוב מתבלבל קצת, הערתי לך, זה תחום מאוד מאוד מורכב.
<ציון לוי: פרופ' אידלמן מסכים איתי, הסכום לפיצויים זה לא הסכום לפנסיה.
סופה לנדבר: תיקח את התלוש ותסביר לנו.
<רוזה מיכלין: המשכורת שאני מקבלת, לא נותנים אחוזים שעכשיו מגיע בכל משכורת.
<רוזה מיכלין: אמרו שמשרד הבריאות החליט על סכום בסיסי, 50%.
סופה לנדבר: בבקשה, תסביר לי.
<רוזה מיכלין: ככה אמרו שמשרד הבריאות החליט, סכום בסיסי וחצי.
<ציון לוי: יש לה שכר פה, אני לא נכנס לנטו, אבל זה השכר השוטף שלה.
<ציון לוי: קרן השתלמות זה חופף לנושא הפיצויים, כי זה מתחת ל-80, אז לפי זה.
סופה לנדבר: לפי מה?
סופה לנדבר: לפי 8,000?
<ציון לוי: אנחנו נגדיל את זה גם.
סופה לנדבר: 8,000 ₪, מנקה מקבלת יותר מרופא עם 50 שנות ניסיון במדינת ישראל.
<ציון לוי: שחקן כדורגל מקבל יותר, נכון?
סופה לנדבר: רבותיי, בסיום הדברים אני מציעה, אנחנו נסיים את הישיבה היום אבל אנחנו לא נסיים את הנושא.
סופה לנדבר: אנחנו פתחנו אותו ועד כמה שאני רואה יש פה בעיה רצינית מאוד, אפילו אני לא תיארתי לעצמי עד כמה הבעיה רצינית.
סופה לנדבר: אנחנו פונים להנהלת בית החולים לבטל את הפיטורים לאלתר ולא 'כאשר הוא יחזור וכאשר אתם תזמינו' - - -
<רותי יפרח: הפיטורין בוטלו, הם קיבלו מכתבים.
סופה לנדבר: בינתיים לבטל את זה - - -
<רותי יפרח: בוטלו.
סופה לנדבר: אני פונה לסגן השר ליצמן עם המלצה לאפשר לרופאים אחרי גיל פרישה, עד שהם רוצים לעבוד שיעבדו.
סופה לנדבר: בן אדם שכשיר לעבודה ומסוגל לתרום למערכת במצב הנוכחי של מערכת הבריאות יכול לעשות את זה והמערכת חייבת לתת לזה אישור.
סופה לנדבר: אני מבקשת מהנציבות את כל הנתונים שדרשה הוועדה לפני זה, כמה רופאים במערכת הבריאות מועסקים בלי תנאים, על בסיס של תורנויות חוץ, וכמה אנשים צפויים לצאת לפנסיה בלי פנסיה.
סופה לנדבר: אנחנו רוצים לקבל את הנתונים האלה.
סופה לנדבר: אנחנו נתייעץ גם עם ההסתדרות, גם עם הגורמים שהיו, עם כל מי שירצה על חקיקה נוספת, כי אני חושבת שנצטרך לעשות תיקון לחקיקה בגלל שאנשים עבדו כל החיים, עבדו כעבדים ולא יכול להיות ולא ייתכן שבמדינה של יהודים הם יוצאים לפנסיה בלי פנסיה ועבדו במערכת כעבדים.
סופה לנדבר: לא נעים לי לבטא את המילים האלה, אבל הם היו עבדים במערכת.
סופה לנדבר: לא יכול להיות שבגיל פרישה הם ימשיכו לחיות כעניים במדינת ישראל.
סופה לנדבר: נצטרך לעשות, יחד עם הנציבות, המון עדכונים בחוק הנוכחי כדי שהחוק ישרת את הציבור וייתן לציבור את התשובה בגיל הזהב.
סופה לנדבר: תודה שהגעתם.
סופה לנדבר: נתבקשתי על ידי יושב ראש הוועדה חבר הכנסת ישראל אייכלר לנהל את הישיבה.
סופה לנדבר: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור בנושא סכנת החלקה, כימיקלים מסוכנים במוצרים להחלקת שיער.
סופה לנדבר: ישיבת מעקב לישיבה הוועדה מיום 3.11.94.
<מישל מרסייה: תודה.
<מישל מרסייה: אנחנו פה בדיון המשך, בתקווה שהכנסת תחזיק קצת יותר מעמד, אנחנו מקווים בשבילנו שהכנסת תחזיק מעמד, אני מבין שיש עוד בעיות, בעיות שוטפות שהן לא פחות חשובות.
<מישל מרסייה: עם כל הבעיות שיש לנו בעולם, זורים לנו כל הזמן חול בעיניים.
<מישל מרסייה: את הדברים שלנו מנהלים בעצלתיים ולדעתי, בצורה מכוונת.
<מישל מרסייה: אני כאן כדי לדאוג שהדברים יפסיקו לקרות.
<מישל מרסייה: אנחנו נעשה כמיטב יכולתו להסביר.
<מישל מרסייה: משרד הבריאות מודע לבעיות שלנו, גם משרד הכלכלה מודע לבעיות שלנו, אולם הוא לא מסכים אתנו בכל המחלוקת.
<מישל מרסייה: אנחנו מנסים להגיע להבנה מסוימת, שמסדירה את תחום מקצוע עיצוב השיער במדינת ישראל, כפי שנהוג במדינות מערב מתוקנות.
<מישל מרסייה: ללא קשר לתחרות, אנחנו לא מנסים לשנות דבר בנושא תחרויות.
<מישל מרסייה: אנחנו מנסים להגיד, שבכל ענף קיים הצורך ללמוד בצורה מסודרת את התחום שהוא עוסק בו.
<מישל מרסייה: שהמדינה תנפיק לכך תעודה, שמאשרת שהנ"ל למד את מקצוע הספרות ומסוגל לעסוק בו, כמו בכל תחום אחר.
<מישל מרסייה: אמרו לנו "לא, אנחנו לא מסוגלים לסדר את ענף הספרות, מאחר ומשרד הבריאות אחראי על חלק ממנו, משרד הכלכלה אחראי על חלק אחר ומשרד הפנים על חלק אחר".
<מישל מרסייה: כל מה שאנחנו מנסים לומר, שיש לעשות איזה הסדר.
<מישל מרסייה: הסדר שיודע לתת לנו מענה לכך שחומרים לא חוקיים לא יסתובבו במספרות, שבעלי מקצוע שלמדו את המקצוע לא יצטרכו לעבוד בכל מיני חומרים אסורים.
<מישל מרסייה: יש לנו כאן הרבה מאוד דוגמאות, כמו למשל כאשר אותה גברת מגיעה למספרה שלה, שלא תהיה איזו תאונה, כתוצאה מהעבודה של בחור שיצא מבית הספר אחרי שבעה חודשים ושהנפיקו לו תעודה.
<מישל מרסייה: מה לעשות, הוא עדיין לא ספר, הוא סטז'ר, הוא לא עורך דין.
<מישל מרסייה: גם בחור שלומד רפואה באוניברסיטה, כשהוא מסיים את הלימודים, למחרת הוא לא מקבל את הניתוח הבא שלו.
<מישל מרסייה: נדרש ניסיון.
<מישל מרסייה: אנחנו מבקשים שהענף הזה יהיה מוגן, אנחנו גם דורשים שלאחר קבלת התעודה, בעצם היה ויכוח על מספר השעות שבנאדם צריך ללמוד כדי לקבל תעודה, אם בכלל, ומי ינפיק את התעודה ומי ידאג לאכיפה כשתהייה לו תעודה.
<מישל מרסייה: כל הדברים האלה הביאו אותנו למקום שהוא בינתיים מקום ללא מוצא.
<מישל מרסייה: צריך שכל אחד ימלא את חלקו בתפקיד.
<מישל מרסייה: כולנו פה פועלים על פי חוק, אם אין את החוק אז לפחות לדאוג להעביר את החקיקה, אם לא, לעשות תיקונים בדברים מעוותים.
<מישל מרסייה: זה מעוות.
<מישל מרסייה: הייתי רוצה לדעת, מה יצא מישיבתנו האחרונה שהתקיימה ב-3.11.14?
<מישל מרסייה: בישיבה הזאת נתקבלו מספר משימות, לפחות היינו צריכים לדעת.
<מישל מרסייה: היושבת ראש אז הייתה חברת הכנסת דאז עדי קול, גם משרד הבריאות, גם משרד הכלכלה וגם אנחנו קיבלנו משימות בישיבה זו.
<מישל מרסייה: אני מבקש לדעת, מה מעודכן אצל כל אחד מהגורמים האלה?
<מישל מרסייה: אנחנו העברנו לכולם, כל מה שנדרשנו להעביר.
<מישל מרסייה: אני רוצה לדעת מה התקדם, כדי שנוכל לקדם את הנושא הזה ושסוף סוף נסיים אותו.
סופה לנדבר: אני חושבת, שכל הדרישות הן מאוד הגיוניות.
סופה לנדבר: אני רוצה לשאול, מה עם הדרישות שהוטלו על משרד הכלכלה?
סופה לנדבר: בבקשה שלומית תקראי לפרוטוקול.
<שלומית אבינח: אני מקריאה לפרוטוקול את סיכום הדיון של הישיבה הקודמת.
<שלומית אבינח: "...
<שלומית אבינח: אני רוצה לסכם את הדיון.
<שלומית אבינח: אני חושבת שהרבה דברים נשארו פתוחים, חסרים כאן אנשים כדי להביע את העמדה הרלוונטית.
<שלומית אבינח: בישיבה הקודמת לא נכחו נציגי משרד הפנים, גם בישיבות המקצועיות.
<שלומית אבינח: למעשה, שלומית אבינח מנהלת הוועדה, לקראת הדיון שלחנו שאלות, קיבלנו תשובות.
<שלומית אבינח: בכל הפרוטוקול לא נכח נציג משרד הפנים..." אנחנו הזמנו את נציגי משרד הפנים, הוא כאן בפעם הראשונה.
סופה לנדבר: בפעם הראשונה, מי שנותן רישיון ומי שאחראי להעניק רישיון.
סופה לנדבר: מה התפקיד שלך במשרד הפנים?
<אלעד זכות: אני עובד במטה מינהל לשלטון מקומי ומייצג את ראש אגף רישום עסקים, אשר גלר.
<שלומית אבינח: הוא גם קיבל את החומר לקראת הדיון.
<שלומית אבינח: הסיכום: "...
<שלומית אבינח: אנחנו נפנה למשרד הכלכלה ולמשרד הפנים בבקשה ליצור פיקוח על מקצוע הספרות דרך סיווג, סיווג 1 או סיווג 2 או 3 כפי שהוצג כאן, או כל סיווג אחר.
<שלומית אבינח: אנחנו מבקשים שיפקחו על רישוי עסקים של מספרות באופן מוחלט".
<שלומית אבינח: צריכים להחליט מי יעשה.
<שלומית אבינח: יש כאן שאלה: "משרד הכלכלה או משרד הפנים.
<שלומית אבינח: איך עושים את זה ובאיזה אופן מעשי ומהו הסיוג.
<שלומית אבינח: אנחנו קוראים לעשות את זה.
<שלומית אבינח: אני קוראת גם לכם.
<שלומית אבינח: יש לכם נוסח הצעת חוק ואתם רוצים להעביר לי אותה, להעביר את הכול כדי שאוכל להגיש אותה כהצעת חוק פרטית.
<שלומית אבינח: אנחנו נקיים ישיבת מעקב בעוד חודש...".
<שלומית אבינח: <קריאה:> ואז הכנסת התפרקה.
<שלומית אבינח: כן, אבל יש רציפות שלטונית ויש ניהול וועדה.
<שלומית אבינח: אנחנו כאן.
סופה לנדבר: אני אספר היסטוריה.
סופה לנדבר: בקריירה הפוליטית שלי, הייתי פעמים יושבת ראש וועדה.
סופה לנדבר: בשנת 2001 העברתי חוק לבניית בית חולים באשדוד, קיימתי 12 ישיבות בנושא הזה וסוף סוף קם בית חולים באשדוד.
סופה לנדבר: אני אשדודית וכשאני נכנסת לאשדוד, אני רואה מצד שמאל שני בניינים ושהכול מוכן.
סופה לנדבר: אני אומרת "אנחנו עקשנים".
סופה לנדבר: בלי ספק, אתם צודקים בדרישה .
סופה לנדבר: השוק של הספרות פרוע והדרישות הגיוניות ביותר.
סופה לנדבר: אני חושבת שעכשיו אנחנו נפנה את האצבע למשרד הכלכלה, לא משנה איזו ממשלה, גם במשרד הכלכלה ומשרד הבריאות - - -
<שלומית אבינח: נשאלו גם שאלות ואני מוכנה להקריא אותן.
סופה לנדבר: הממשלה אומנם נפלה, אבל הפקידים ממשיכים לעבוד, מקבלים משכורת וממשיכים גם במשרד הכלכלה, גם במשרד הפנים, גם במשרד הבריאות, בכל משרדי הממשלה עובדים.
סופה לנדבר: אני שואלת מה קרה.
<שלומית אבינח: אני אקריא לפרוטוקול.
<שלומית אבינח: לקראת הדיון, שלחנו שאלות לכל המשרדים לגבי הסוגיות שעלו בדיון הקודם בנושאים: קורס ספרים מקצועי, העדר תקינה.
<שלומית אבינח: בעצם כולן נענו לישיבה לפני, אבל אלו הנושאים שעלו בישיבה הקודמת.
<שלומית אבינח: לגבי קורס ספרים מקצועי קיבלנו את התשובה שיש הסכמה רק משרד הכלכלה ומשרד הבריאות.
<שלומית אבינח: העדר תקינה על מוצרים להחלקת שיער, פיקוח ואכיפה של מנהל תקינה בנושא – גם על זה קיבלנו תשובה.
<שלומית אבינח: עמדת המשרדים לגבי חלוקת האחריות בין משרד הכלכלה ומשרד הבריאות.
<שלומית אבינח: רישוי עסקים, משרד המשפטים – זה הנושא החדש ויש את האכיפה והפיקוח...".
<שלומית אבינח: אלו הנושאים שנתבקשתם לענות עליהם.
<שלומית אבינח: התשובות התקבלו, אבל שכל נציג יציג את העמדה שלו.
<מישל מרסייה: אם אפשר, הייתי מוסיף עוד משהו.
<מישל מרסייה: כדי לפשט את הדברים צריך תמיד להציע דרך, יש לי דרך.
<מישל מרסייה: אני חושב שבין שלושת הגופים המוזכרים כאן, משרד הבריאות, משרד הכלכלה ומשרד הפנים, נמצא הפתרון.
<מישל מרסייה: זה באמת עובד כך בכל העולם המערבי, זה לא עובד שונה.
<מישל מרסייה: יש מישהו שצריך לאשר את הכלל ולאחר מכן צריך לפקח.
<מישל מרסייה: אין יותר טוב, משרד הבריאות יודע טוב מאוד מה מותר ואסור.
<מישל מרסייה: יש רשימה ידועה על כימיקלים שנדרשים שיושבת אצלכם.
<מישל מרסייה: בנוסף לכך, כרגע משרד הכלכלה הוא הגוף היחיד שיש לו מניעה לתת יד לזה, זה בתיאום, ולדעתי זה לא רלוונטי - - -
<שלומית אבינח: הוא כאן, למה אתה מדבר במקומו?
<שלומית אבינח: הם פה.
סופה לנדבר: הוא ממליץ.
<מישל מרסייה: אני רק אומר את הדרך, אני רק ממליץ.
<מישל מרסייה: הם כאן וכל אחד ידבר.
<מישל מרסייה: אני רק מציין מהו הקושי שבו נתקלנו עד עכשיו.
<מישל מרסייה: משרד הכלכלה תופס את זה כמניעת תחרות בשוק חופשי, לדעתי זה לא קשור.
<מישל מרסייה: בהמשך אחרי שאשמע מה חדש בדברים שהם הולכים להציג כאן אני גם אוכל לנמק.
<מישל מרסייה: כמובן, שמשרד הפנים עם הכלי היחיד שלו, כשבא בנאדם לפתוח מספרה והוא רוצה לקבל רישוי אז בבקשה שיציג שהוא למד ויש לו רישיון מוכר מטעם המדינה.
<מישל מרסייה: כי אם אין לו תעודה זה אומר שהוא לא למד ואם הוא לא למד משרד הפנים לא יכול לתת לו רישיון כי זה החוק במדינת ישראל.
סופה לנדבר: מה הבעיה היום?
סופה לנדבר: איך משרד הפנים נותן היום רישיון?
סופה לנדבר: אני מגיעה היום ואני רוצה לפתוח מספרה, אני אוכל לפתוח אותה?
<זאב פיש: אני אעזור כאן.
<זאב פיש: בין ההישגים של גברתי בשתי ישיבות, אני חייב לומר את זה כי היית שותפה לעניין של עשרות עולים חדשים אקדמאיים, שעלו מברית המועצות לשעבר, עשינו להם קורס הסבה בתוך משרד הבריאות על חשבוננו האישי, בזמני החופשי האישי.
<זאב פיש: הקורסים האלה, נותנים מענה כמעט לכל נושא בריאות הציבור במדינת ישראל.
<זאב פיש: אפשר לעשות דברים.
<זאב פיש: אני חושב שמשם אנחנו מכירים בפעם הראשונה וזו הייתה הכרות פורייה.
<זאב פיש: לגבי העניין הזה, אני אענה גם כמשרד הפנים מהטעם הפשוט, כי אני חבר בוועדה הבין-משרדית יחד עם אשר גרנר, שמטפלת בכל רישוי עסקים במדינת ישראל כולל הרפורמה המאוד מאוד חשובה, שאנחנו מובילים עצם ימים אלה.
<זאב פיש: אני מאוד מקווה שאנחנו נצליח ליישם אותה כי זה יציב את מדינת ישראל, בתוך זה גם את הטיפול הרפואי בגוף האדם כולל מספרות ואחרים, בשורה הראשונה בעולם.
<זאב פיש: בינתיים אנחנו עובדים לפי המתכונת הקיימת.
<זאב פיש: לא נכון שפותחים מספרה ללא שום דרישות.
<זאב פיש: ישנן תקנות לעסקים לטיפול רפואי בגוף האדם ויש בהן את כל הדרישות התברואיות, ולא רק התברואיות של משרד הבריאות ביחד עם הרשויות המקומיות.
<זאב פיש: ב"צו רישוי עסקים" רשום באילו עסקים צריך את אישור משרד הבריאות ובאילו עסקים לא צריך את אישור משרד הבריאות.
<זאב פיש: כשלא צריך את אישורו של משרד הבריאות הפיקוח נעשה על ידי הרשויות המקומיות.
<זאב פיש: הן עובדות על סמך התקנות שמשרד הבריאות כתב.
<זאב פיש: זאת אומרת, אם מגיע מפקח של רשות מקומית הוא חייב לעבוד עלפי התקנות של משרד הבריאות.
<זאב פיש: בתקנות משרד הבריאות כתובים כל התקנות התברואתיות.
<זאב פיש: בנושא הספציפי שבשמו נתכנסנו כתוב לגבי תמרוק או כל חומר כימי שנמצא, על זה מלינים ובצדק ידידיי מההתאחדות, אם אין לו אישור של משרד הבריאות אסור לו להיות שם, וזו אחת מהדרישות למתן עסק.
<זאב פיש: כלומר, כל מפקח בינוני פלוס, סביר שהוא מתסכל, בודק ורואה שלחומר הזה אין אישור של משרד הבריאות - - -
<שלומית אבינח: בדיון הקודם, נטען שיש רק שישה מפקחים מטעם משרד הבריאות שמפקחים.
<זאב פיש: אני לא מדבר על מפקחים של משרד הבריאות, אני מדבר על רשות מקומית.
<זאב פיש: לא.
<זאב פיש: אני לא יודע מאיפה לקחו את השישה מפקחים, למשרד הבריאות יש יותר משישה מפקחים.
<זאב פיש: אין מפקח לתמרוקים ומפקח לאוכל, מפקח למים ומפקח לביוב.
<זאב פיש: יש מחלקות ובכל מחלקה לפי סדר העדיפויות שלה.
<זאב פיש: במקרה של מספרות ב"צו רישוי עסקים" משרד הבריאות בכלל לא לאישור, הוא לידיעה.
<זאב פיש: הפלוס הוא שאנחנו נותנים אישור ולעיירה אסור לתת רישיון עסק ללא אישור של המשרד הבריאות.
<זאב פיש: יש פלוס בסוגריים שאותו משרד ממשלתי, במקרה הזה הוא משרד הבריאות, הוא לידיעה.
<זאב פיש: ויש תחומים שהמשרד הממשלתי הוא בכלל לא בעניין.
<זאב פיש: אנחנו במעמד של ידיעה.
<זאב פיש: אנחנו עושים מבצעים על פי סדר העדיפויות שלנו.
<זאב פיש: שוב, הרשות המקומית היא הנותנת את הרישיון והיא זו שמבצעת את הפיקוח ביום-יום.
<זאב פיש: הם עובדים אך ורק לפי התקנות כמו כל נותן אישור בכל נושא אחר.
<זאב פיש: זה בסדר.
<זאב פיש: ברשות
<זאב פיש: כם אני אגע בשתי הסוגיות, הסוגיה לגבי הדרישה של התאחדות מעצבי השיער בעניין הכשרה.
<זאב פיש: אני אומר את דעתי האישית ואני משוכנע שהיא גם הדעה של משרד הבריאות.
<זאב פיש: אני בכלל בעד הסמכה.
<זאב פיש: אני חסיד גדול של הסמכה כמעט לכל המקצועות.
<זאב פיש: בסוגיה של "חוק חופש העיסוק" נתקלו בה תוך ניסיון שלנו במשך עשרים שנה.
<זאב פיש: הייתה בעיה בבריכות שחיה, היו בזמנו הרבה נפגעים בבריכות שחיה בתחילה כתוצאה מזיהום מיקרוביאלי אחר, פתרנו את הבעיה מבחינה טכנית באופן בכלל לא רע.
<זאב פיש: לאחר מכן, כשהכנסנו כל מיני דרישות לחדרי המכונות, אני לא אלאה אתכם, לנהל בריכת שיחה הפך להיות כמו לנהל מפעל.
<זאב פיש: זה חדר מכונות, עם סינון וחיטוי וכל מיני דברים כאלה.
<זאב פיש: כחלק מתנאי הרישיון, דרשנו שהוא יהיה בוגר קורס של מפעילים מוסמכים לבריכות שיחה.
<זאב פיש: בעוונותיי הרבים, אני הגיתי את הרעיון ולא היה יועץ משפטי בתוך ומחוץ למשרד שלא טען: "יש חוק חופש העיסוק, מי סמך?