GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אסתר קרמר: בעיה שנייה, שקשורה לירושלים, יש לי עוד ילדים בעוד מסגרות, ילדים עם צרכים מיוחדים.
<אסתר קרמר: ירושלים היא עיר מאוד מפוצלת וההסעה היא שני קילומטר בקו אווירי.
<אסתר קרמר: יכול להיות שאנחנו גרים במרחק של חצי שעה נסיעה, אבל בקו אווירי זה שני קילומטר.
<אסתר קרמר: איך אני אגיע לבית הספר?
<אסתר קרמר: כאמור שני קילומטר בקו אווירי.
<אסתר קרמר: חוץ מזה שאני צריכה לפזר את כל שבעת הילדים שלי בבוקר למוסדות החינוך השונים ובין השאר גם לעבוד בשביל לממן הטיפולים של הילדים.
ישראל אייכלר: מה הבקשה למרות שזה שני קילומטר.
<אסתר קרמר: ששני קילומטר יהיו בכביש, שלא ימדדו קו אוויר.
ישראל אייכלר: איפה כתוב שזה צריך להיות בקו אווירי?
ישראל אייכלר: הרי אין תקנות.
<רויטל לן כהן: בחוזר מנכ"ל.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אדוני, חוזר מנכ"ל מצמצם את החוק.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני חושבת שצריכה להיות פניה לשר החינוך.
<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש חוזר מנכ"ל שהוא פשוט בניגוד להוראות החוק.
ישראל אייכלר: בהחלט, כדי שכל מדידה תהייה בשטח, לא באוויר ולא בחלל.
<שמעון אבני: מה שהן טוענות, באופן וודאי זה לא נכון, זה לא בקו אווירי.
<שמעון אבני: המערכת גם מודדת באמצעות GIS את הכביש.
<שמעון אבני: זה לא קו אווירי, כי אחרת היה נמתח קו ישר בין בית הספר למגורי הילד, זה קו אווירי.
<שמעון אבני: כשאתה מסמן, המערכת מראה לך בדיוק את הדרך - - -
ישראל אייכלר: זאת אומרת שזה כן בשטח.
<שמעון אבני: אפשר לסמן ברכב כבישים, המערכת מודדת בקו שהוא לא קו אווירי אלא מרחק בפועל.
ישראל אייכלר: אני לא יכול לסגור את הישיבה מבלי לקיים את הבטחתי לגברת רויטל, משפט סיכום.
ישראל אייכלר: אחר כך נסכם.
<רויטל לן כהן: אני מבקשת לתת שתי דוגמאות של שני פונים שלא נמצאים כאן.
<רויטל לן כהן: אחד, מדובר על ילד אוטיסט שנוסע בהסעה של עשרה ילדים.
<רויטל לן כהן: הוא זכאי למלווה כי בזמן ההסעה הוא נכנס ללחץ והוא זז גם עם הילדים.
<רויטל לן כהן: בגלל שהכניסו עוד ילדים עם כיסאות גלגלים, המקום שהוא ישב פעם ליד המלווה בזוג נתפס על ידי הכיסאות ולכן המלווה יושבת מאחוריו.
<רויטל לן כהן: כשהיא יושבת מאחוריו והוא משתולל, הילד בכיסא גלגלים לידו חוטף, לכן השעו אותו מההסעה והוא לא זכאי יותר להסעה.
<רויטל לן כהן: אבל אומרים "למה, יש מלווה באוטו", היא אומרת: "מהמקום ששמתם אותי אני לא יכולה לעזור לו" והוא מושע מההסעה.
<רויטל לן כהן: ילד נכה מושע מהסעה?
ישראל אייכלר: למה המלווה לא מושעה?
<רויטל לן כהן: אני אגיד לך יותר מזה, המלווה הזאת היא האימא שלו, היא רוצה לעזור, הם הושיבו אותה בכוח במקום אחר ברכב, היא אמרה להם: "משם אני לא יכולה לעזור לו".
<רויטל לן כהן: מקרה אחר, אדוני אני אזכיר מקרה שהיה לפני כמה שבועות בעיתונות: "הסעה עם עשרה ילדים על כיסאות גלגלים בנצרת עלתה באש ורק מלווה אחד היה בהסעה".
<רויטל לן כהן: אם אנשים טובים לא היו עוצרים בצומת ומפנים את עשרת הילדים מהאוטו, הדיווח היה על עשרה ילדים שרופים ברכב הסעה.
ישראל אייכלר: יש לך את הידיעה הזאת?
<רויטל לן כהן: אני אשלח לך.
ישראל אייכלר: אני אבקש את זה לוועדה, אני ארצה אותו במסגרת המכתב שנשלח למשרד החינוך.
<רויטל לן כהן: יצרנו קשר עם ההורים והם אמרו - - -
ישראל אייכלר: אני מסכם את הישיבה.
<חמוד סולימאן: אדוני אני מבקש להוסיף לגבי הרכב המחליף.
<חמוד סולימאן: ברגע שיש תקלה ברכב עצמו, עד עכשיו שנתון הרכב בכלל לא עומד בתנאים, בקריטריונים.
<חמוד סולימאן: הוא מאוד ישן.
<חמוד סולימאן: אני מאוד מבקש לעלות את זה.
<חיה הראל: שנתון 2005 עומד בתקנות עד דצמבר.
<חיה הראל: בית ג'אן יכולה לקום ולהגיד שיש להם כבר חוזה חדש עם רכב חדש, רכב ששני ילדים ישבו האחד מאחורי השני ועם המלווה לידם, זה כבר נאמר לי.
ישראל אייכלר: מנהל מחלקת החינוך בבית ג'אן יתייחס לדברייך.
ישראל אייכלר: שמענו כעת שיש לכם אפשרות בדצמבר כבר לגמור - - -
<חיה הראל: בספטמבר.
ישראל אייכלר: בספטמבר לגמור את החוזה הזה ולקחת חברה שיש לה כן רכב חדש וגם יש לה רכב חלופי.
<מהנא טאפש: לא רכב חדש.
<מהנא טאפש: הרכב שהסיע עד עכשיו הוא רכב שעמד בקריטריון, רכב עם רישיון, יש לו אישור הפעלה, קצין בטיחות, משרד התחבורה.
<מהנא טאפש: הוא עמד בכל הדרישות.
<מהנא טאפש: זה לא רכב חדש.
<מהנא טאפש: בשנת 2004-5 לא היה מסלול או מסילה שהושיבה ילד אחד אחרי השני.
<מהנא טאפש: התקנה הזאת יצאה אחרי 2007.
<מהנא טאפש: עכשיו יש מכרז חדש, יש מסיע חדש, יש כלי רכב חדשים.
<מהנא טאפש: תאמין לי, אם האדונים היו מחכים היינו יכולים להימנע מלהגיע לפה.
<תמר שי: אמרו לנו: "אני לא יכול להבטיח לך שמה-1 בספטמבר זה יהיה בסדר", אתה מבטיח מעל הבמה הזאת שזה כן יהיה בסדר?
<מהנא טאפש: אני יכול להבטיח דבר אחד והוא שאני נושם, אבל, ב-1 לספטמבר יש לנו מסיע חדש ויש לו מכרז חדש.
ישראל אייכלר: במכרז מופיע שיהיה - - -
<מהנא טאפש: במכרז מופיע שצריך להיות שנתון ורכב שעומד בדרישות.
ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים להוסיף שהילדים ישבו אחד מאחורי השני.
<מהנא טאפש: והילדים ישבו אחד אחרי השני.
ישראל אייכלר: אני מבקש לסכם.
ישראל אייכלר: אנחנו עוברים על התקנות, הישיבה צריכה להסתיים עד השעה 16:00.
ישראל אייכלר: אני אקבל נזיפה מהיושב ראש.
ישראל אייכלר: כדי לסכם אני צריך להתרכז וכדי להתרכז אני צריך שקט.
ישראל אייכלר: ראשית, הוועדה תפנה לשר החינוך.
ישראל אייכלר: לקחת את התקנות של משרד הרווחה על בסיס דוח צרפתי, להתאים אותן לצרכים ולעשות תקנות חד-משמעיות וברורות איך מסיעים ילדים ואיך לא.
ישראל אייכלר: שנית, לוודא שהקילומטר שנקבע, שהמדידה תהייה בשטח, כלומר הנסיעה בפועל וגם זמן הנסיעה ולא שום דבר אחר.
ישראל אייכלר: שלישית, לגבי הגברת ניקול, הוועדה רושמת את דרישת חברי הכנסת פה אחד שהילד של הגברת יקבל ליווי של אחות מהבית עד בית הספר.
ישראל אייכלר: כל מי שצריך לטפל בזה גם מבחינת העירייה וגם מבחינת משרד החינוך מתבקש לעשות את זה על פי בקשת הוועדה.
ישראל אייכלר: בית ג'אן, אנחנו רושמים את הודעת מנהל מחלקת החינוך - - - <קריאה:> אדוני, אנחנו ביקשנו שיהיה בנאדם מוכשר, בעל יכולת להתמודד עם הילדים, שיכניסו קריטריונים ולוח זמים.
ישראל אייכלר: אני לא יכול לפתוח את הדיון, אבל ממנהלת הכשרת המלווים דיברו על זה.
ישראל אייכלר: לוח זמנים אמרתי.
ישראל אייכלר: אומרת המנהלת שזה יהיה עד ה-1 בספטמבר.
ישראל אייכלר: בעזרת השם, באוקטובר נעשה דיון ונראה אם זה בוצע.
ישראל אייכלר: אנחנו מקווים שזה אכן יבוצע.
ישראל אייכלר: תעבירו את כל החומר למנהלת.
ישראל אייכלר: אני מבקש להודות לכולם על הגעתכם, הישיבה נעולה.
ישראל אייכלר: אנחנו בדיון על בדיקת היערכות משרד התחבורה וחברות התחבורה הציבורית להסעת נוסעים לירושלים וממנה בחגי תשרי.
ישראל אייכלר: אנחנו כבר באמצע אלול, ומשנה לשנה אנחנו יודעים שכשמגיע חודש תשרי – וזה דבר מפתיע שזה מגיע פעם בשנה בלי להודיע, יש אנשים שאין להם עדיין את הלוח של השנה הבאה ושל השנה החדשה - בכל מקרה, שוב ושוב אנחנו עדים לכך שמגיעים החגים ויש עומס בתחנות, יש מחסור באוטובוסים, יש אי התאמה בין שעות הפעילות של האזרחים בחגים לעומת התכנון לפי התאריך הלועזי של מערכת ההיסעים, ושוב ושוב אנחנו באים ומנסים למנוע את הדבר הזה.
ישראל אייכלר: יש שיפורים משנה לשנה ואני מקווה שגם הפעם.
ישראל אייכלר: ישבנו כמה שבועות לפני החגים כדי שזה יעזור למנוע את התחנות העמוסות ואת התסכולים של הנהגים ושל הנוסעים.
ישראל אייכלר: הדיון הזה הוא לא דיון ראשון, מדובר בדיון שלישי בנושא התחבורה הציבורית.
ישראל אייכלר: דיברנו כבר על בעיות הכותל המערבי, אני יכול לעדכן אתכם שאותו שלט מסכן שצריך לעזור לאנשים קשישים ואזרחים שבאים מכל רחבי הארץ לבקר במקום החשוב ביותר לעם היהודי, הכותל המערבי, שוב אינם יודעים מתי האוטובוס יעלה עד למעלה ומתי הוא עוצר בשער האשפות, האם הם צריכים לרדת לתחנה או לעלות.
ישראל אייכלר: אתמול ישבתי בישיבה מקדימה על כל הנושאים עם מנכ"ל משרד התחבורה והצוות המנהיג של משרד התחבורה, ומתברר שיש לפעמים בעיה.
ישראל אייכלר: לפעמים יש למישהו חצץ בנעל והוא הולך במצעד, ואף אחד לא יודע למה הוא עצבני – סך הכול סללו לו את הדרך, עשו את הכול, קנה נעליים טובות, רק נכנס לו חצץ קטן בנעל.
ישראל אייכלר: השלט הזה בכותל המערבי, שכבר עיריית ירושלים דיברה על זה, בדיונים קודמים דיברנו על זה, משרד התחבורה אומר שהוא כבר השקיע בשביל זה כסף, שום דבר לא עוזר אל מול המציאות שבה השוטרים מחליטים לפי הצרכים שם בשטח הקטן כן להכניס ולא להכניס, ואין מי שיודיע לנוסעים.
ישראל אייכלר: כל המערכת הטכנית והמחשבים, אפשר לשלוח הודעות לחלל, לאלה שיושבים בספינות החלל אבל אי אפשר להודיע על המסך – השלט שהוצב או שהוקצב בכותל המערבי – האם האוטובוס עולה או לא.
ישראל אייכלר: זה דבר שהוא אומנם מקומי אבל הכותל המערבי הוא מקום של כל אחד, וירושלים לא נתחלקה לשבטים, כולם באים לירושלים, בפרט בחגים, וצריך לראות מה עושים.
ישראל אייכלר: מטרת הדיון היא לבדוק כיצד משרד התחבורה וחברות התחבורה מתגברים את השירות לנוסעים.
ישראל אייכלר: המילה והפתרון הוא תגבור.
ישראל אייכלר: אני יודע שזה לא פשוט, לא עומדים אוטובוסים במחסנים שאפשר לתגבר אבל בשביל זה חברות ציבוריות הן חברות ציבוריות ולא פרטיות, שכשהרכב במוסך, אדם פרטי אומר, הרכב במוסך, אין לי בררה.
ישראל אייכלר: תחבורה ציבורית לא יכולה להגיד "הרכב במוסך", צריכים לספק את השירותים ואם צריך לתגבר, צריך לתגבר.
ישראל אייכלר: לא תמיד יש תחושה שמתגברים מספיק.
ישראל אייכלר: אני לא מדבר על כך שיש מקומות שיש שם בעיות אובייקטיביות של פקקים וצירים חסומים, נדבר גם על זה.
ישראל אייכלר: דובר על אפשרות הזמנת נסיעות מראש.
ישראל אייכלר: הארכת שעות הפעילות זה דבר שהוא הכרחי.
ישראל אייכלר: לא ייתכן שבמדינה שמשקיעה עשרות מיליונים, אם לא מאות מיליונים, בקווי הלילה שרובם ריקים, בכל רחבי הארץ, לא יכולים במקומות שבהם יש המוני נוסעים, לירושלים וממנה.
ישראל אייכלר: בירושלים, בחגים למשל, בשעה אחת מסתיימים השידורים והנסיעות.
ישראל אייכלר: אני מקווה אחרי הדיון של אתמול שבאמת בחגים תהיה איזושהי גמישות בעניין הזה, לא להשאיר אנשים בתחנות בלילות – אם זה שמחת בית השואבה ואם זה ביקורים בכותל וסיורים, וגם סיורי סליחות דיברנו, נקווה שעוד נספיק, הסליחות כבר עוד מעט מסתיימות, יש לנו עוד עשרה ימים, 12 יום.
ישראל אייכלר: דיברנו על פרסום באמצעי התקשורת השונים בתחנות עצמן, שילוט בירושלים על דרכי הגעה לכותל והמקומות הקדושים, ושוב, מה שאני קורא קווי לילה כדי למצוא מקבילה בחוק אבל האמת היא שצריך פשוט לראות מתי אנשים נוסעים.
ישראל אייכלר: לא מדובר פה על הזרמת אוטובוסים ריקים, אף אחד לא רוצה שאוטובוסים ריקים ייסעו עם נהגים ולשלם הוצאה, אבל כשיש אנשים והם משלמים וצריך לתת להם שירות, צריך לעשות את זה.
ישראל אייכלר: אנחנו נדבר גם – אני אומר לכם את הדברים כדי שתוכלו להתייחס לזה – על נושא התמחור החדש.
ישראל אייכלר: יש אבסורדים במחירי הנסיעות.
ישראל אייכלר: אתמול הראיתי, ויש לי פה את הדוגמה של אזרח שבדק למשל מאשדוד לבני ברק או לתל-אביב, יש פערים בין שלוש חברות שמסיעות מאשדוד לשם.
ישראל אייכלר: אני לא רוצה להגיד מספרים כי אין לי את זה כרגע מול העיניים, אבל ממש פערים אדירים בין חברה אחת לחברה שנייה, אולי חמישה שקלים, ארבעה שקלים הבדל בין חברה אחת לשנייה באותו מסלול, באותה נסיעה, באותה תחבורה ציבורית שמסובסדת על-ידי משלם המסים.
ישראל אייכלר: אנחנו נתייחס גם לחברת סיטיפס, שמובילה 140,000 אנשים ביום.
ישראל אייכלר: מישהו גילה איזה סוד – תגידו לי אם זה נכון – שרכבת ישראל כולה לא מובילה הרבה יותר אנשים ביום מאשר הרכבת הקלה בירושלים, תתייחסו לזה.
ישראל אייכלר: ודווקא משום ההצלחה הגדולה הזאת, האחריות היא פי כמה וכמה.
ישראל אייכלר: אנחנו שומעים דברים מזעזעים על יחס של פקחים לאנשים, שבתום לב לא ידעו למשל שיש בעיה ברכבת, שהמכשירים שלה לא קוראים את שיטת התיקוף של כרטיס הרב-קו כמו האוטובוסים שבהם נסעו אנשים.
ישראל אייכלר: ולדוגמה אני אביא – זוג שבאו לירושלים לטיול, לנסוע ברכבת הקלה, זה הפך לאטרקציה בפני עצמה, הם שילמו באוטובוס ושאלו את הנהג אם אפשר לשלם לשניים.
ישראל אייכלר: הרי יש חוק, שאני מאוד נגדו ואני רוצה לשנות אותו כבר שנתיים, שרב-קו הוא אישי.
ישראל אייכלר: אסור שבן אדם שהוא באותו גיל, באותו מחיר, ייתן – ילדה לאחותה, או בעל לאשתו ישלם פעמיים.
ישראל אייכלר: אנחנו רוצים להגיע למצב - ואני אומר את זה בשידור חי ואני רוצה שהאזרחים גם ילחצו על חברי הכנסת בעניין הזה כי זה חוק כל כך צודק ונוגע לכל כך הרבה אנשים - שכרטיס רב-קו חייב להיות כמו כרטיס ויזה, כמו כרטיס ישראכרט, כמו כרטיס כאל, כל כרטיס אשראי.
ישראל אייכלר: אדם משלם כסף, שזה יהיה מה שנקרא צבור, הוא ישתמש בו לפי הקריטריונים החוקיים ואף אחד לא יגיד לו אם מותר לו או לאשתו, לילדיו או לחברו לקבל את הכרטיס ולנסוע אתו.
ישראל אייכלר: הבעיה היא שנהג האוטובוס אומר לו – ואני מבין שכך מקובל באוטובוסים, שהם יכולים לקרוא תשלום לשני אנשים, אני לא יודע איך – אבל ברכבת זה לא קורה.
ישראל אייכלר: אז בא הזוג הזה - ודיברתי על זה עם חברת סיטיפס, בשבחם ייאמר שהם יבדקו את העניין ברצינות - עולה זוג והפקח עולה, והוא שואל אותו האם זה בסדר, הוא רוצה לתקף בשביל אשתו והוא משחק עם זה ורואה שזה עובד.
ישראל אייכלר: הוא יושב ומחכה כמו במארב שהדלתות תיסגרנה, במקום שיגיד לו, אדוני, אי אפשר כאן לעלות ולשלם לשני אנשים ברב-קו אחד.
ישראל אייכלר: ברגע שהדלת נסגרה הוא אמר לו, מה עשית פה?
ישראל אייכלר: אמר, שילמתי בשביל ובשביל אשתי.
ישראל אייכלר: לא שהוא הכחיש משהו.
ישראל אייכלר: הוא אמר, אתה לא יכול לעשות דבר כזה.
ישראל אייכלר: אז הוא אמר, סליחה, אז איך אני משלם?
ישראל אייכלר: במקום להגיד לו, תרד בתחנה ותשלם, הוא אומר לו, לא אדוני.
ישראל אייכלר: אירוע, אירוע, אירוע, אירוע, היה פיגוע.
ישראל אייכלר: כשאומרים אירוע בעיני זה נשמע פיגוע.
ישראל אייכלר: בתחנה חיכו לו שוטרים והתנפלו עליהם, ביזו אותם, הורידו אותם, רשמו להם קנס, ואפילו אחראי המשמרת שם אמר:
ישראל אייכלר: אתם שמים לב שהייתה פה טעות טכנית של בן אדם?
ישראל אייכלר: אין דבר כזה, 180 שקלים.
ישראל אייכלר: ביררתי מה קרה, אז הבנתי שהרכבת הקלה לא יכולה לקרוא את הכרטיס באופן שהאוטובוס יכול לקרוא, שהוא יכול לשלם על השני.
ישראל אייכלר: אני לא מאשים את סיטיפס בצד הטכני של הדבר כי משרד התחבורה צריך לסדר איתם את הדברים האלה.
ישראל אייכלר: בדיון קודם, אם את זוכרת, גם היה איזשהו כשל טכני ברכבת אל מול משרד התחבורה.
<שלומית אבינח: באגד גם היה.
ישראל אייכלר: עם אגד גם.
ישראל אייכלר: האזרח לא חייב לשלם את מחיר הכשלים הטכניים של השלטון ושל חברות התחבורה הציבורית, אבל מה שאני כן בא בטענה זה שמעסיקים פקחים שאינם יודעים להבחין.
ישראל אייכלר: אני מצפה, כמו משוטר, כמו מפקח, שיבחין בין אדם שעושה בתום לב מעשה טכני שלא הצליח לו, או גנב שרוצה להתגנב לנסיעה.
ישראל אייכלר: ואם הפקח יכול לעשות דבר כזה, הוא לא ראוי להיות פקח.
ישראל אייכלר: אנחנו לא חיים במדינה – לא רוצה להגיד באיזה מדינה אנחנו לא חיים, נגיד במדינה איפה שאנחנו כן חיים – אנחנו לא מוכנים לקבל יחס כזה לאזרחים.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שאתמול בישיבתי עם ראשי משרד התחבורה הם אמרו שכתוב על הדוח שאפשר להגיש ערר במקרים חריגים.
ישראל אייכלר: יכול להיות – ואני רוצה את התייחסותכם – שצריך לעשות כך שאדם שפעם ראשונה קרה לו דבר כזה, הוא מקבל אזהרה.
ישראל אייכלר: אם במחשב רשום שהאיש כבר טעה פעמיים, אז שישלם את הקנס – בלי בושות, בלי אירוע – לא לכל זוג שבא עם תינוק ועם עגלה צריך להזמין 20 אנשים כאילו מדובר פה באיזה בריון שהולך לתקוף את הרכבת.
ישראל אייכלר: לגבי תקופת החגים – אנחנו חוזרים לזה – יש לי כמה שאלות שאני אציג אחר כך, איך מתארגנים, ואני רוצה להזמין את הצופים לפנות לוועדה בנושאי תחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לכם, רבותי, שהמנהג הזה שאדם שחיכה שעות בשמש או שנעשה לו עוול, או שהוא מתעייף ומגיע הביתה ואומר, טוב, אני כבר הגעתי הביתה - זה חוסר אחריות אזרחית.
ישראל אייכלר: אם אתה נפגעת, אם אתה חיכית, מישהו אחר גם יחכה, אז תכתוב מכתב תלונה למשרד התחבורה, לוועדה לפניות הציבור – יש דילוגי תחנות, יש כל מיני דברים שאתם יודעים.
ישראל אייכלר: יש לנו גם את הפקס ואת המייל לתת לכם: 02-6408931.
ישראל אייכלר: יש גם מייל: .
ישראל אייכלר: סדר הדוברים, אני מבקש שכל דובר יגיד מי הוא כי אנחנו בשידור חי.
ישראל אייכלר: נמצאים פה אנשים ממשרד התחבורה, מהמשרד לביטחון פנים, מעיריית ירושלים, מרכבת ישראל, מחברת אגד, קווים תחבורה ציבורית, חברת סיטיפס, קונקס, ויש לנו גם פונים כמנהגנו כי זאת ועדה לפניות הציבור אז זכות ראשונים לפונים.
ישראל אייכלר: אברהם יהושע בייער, בבקשה.
<אברהם יהושע בייער: שלום.
<אברהם יהושע בייער: ברשות היושב-ראש, בעצם כמעט כבר אמרת הכול אבל יש פה עוד הרבה מה להוסיף.
<אברהם יהושע בייער: אני, בתור אזרח שנוסע כמעט כל יום לכותל ואני נוסע עם תחבורה ציבורית, כמו שאמרת, הבעיה העיקרית זה שאנחנו יוצאים מהכותל, אני לא יודע אם יש אוטובוס, אין אוטובוס.
<אברהם יהושע בייער: אני יכול ללכת עם אשתי, עם ילדיי, אנחנו יורדים למטה וכשאנחנו יורדים למטה אנחנו רואים שאין אוטובוס או שהשוטר למעלה אומר לנו, תעלו למעלה.
<אברהם יהושע בייער: אני עולה למעלה, יורד למטה.
ישראל אייכלר: שאני אבין.
ישראל אייכלר: כשיש אוטובוס למעלה, ואתה אדם צעיר ויורד מחוץ לשער האשפות ומחכה, השאלה אם הוא עוצר לך גם שם למטה או שאז הוא לא עוצר.
<אברהם יהושע בייער: בוא נתחיל מהתחלה.
<אברהם יהושע בייער: אני מגיע לכותל, עומד חייל בשירות סדיר למטה.
<אברהם יהושע בייער: זה לוקח קודם כול שתי דקות עד שהוא מחליט, עד שנהג צופר לו ויש כבר עומס תנועה.
<אברהם יהושע בייער: הוא צריך לראות האם יש אוטובוס למעלה, אם אפשר להעלות את האוטובוס או לא.
<אברהם יהושע בייער: ברגע שהוא רואה שאי אפשר להעלות את האוטובוס, הוא צריך להגיד בקשר לשוטר אם אפשר לעלות.
<אברהם יהושע בייער: זה לבד לוקח לכל אוטובוס לפחות חמש דקות.
<אברהם יהושע בייער: כשאני נוסע כל יום אין שם תיאום בין החייל לשוטר.
<אברהם יהושע בייער: זה קודם כול קשור למשטרה.
<אברהם יהושע בייער: אני פניתי לחייל, אני יכול לשאול אותו אם עולה אוטובוס או לא, הוא אומר לי: תשאל את ה"כחולים" למעלה.
<אברהם יהושע בייער: אז כבר ראיתי שיש פה זלזול בין המשטרה למעלה לבין החייל למטה.
<אברהם יהושע בייער: זה נראה שהשוטר למעלה, אין לו כוח.
<אברהם יהושע בייער: הוא יושב בבקתה שלו, וכשהחייל צריך להגיד לו תעלה למעלה, עד שהוא קם.
<אברהם יהושע בייער: למה?
<אברהם יהושע בייער: כי הוא צריך לחסום את התנועה, מגיעים הרי למעלה מהעיר העתיקה.
ישראל אייכלר: רכב פרטי.
<אברהם יהושע בייער: רכב פרטי.
<אברהם יהושע בייער: אז עד שהוא קם מהמקום והוא חוסם את זה ועד שהוא אומר לחייל למטה, אתה יכול להתחיל עכשיו להביא את האוטובוס למעלה, לוקח כבר זמן, אבל זה לא עיקר הדברים שאני רוצה להגיד.
<אברהם יהושע בייער: מה שאני רוצה להגיד, אנחנו יוצאים – כמו שאמרת קודם, אין שילוט.
<אברהם יהושע בייער: אני לא יודע, אני יכול להגיע למעלה למשל ואני רואה כן אוטובוס, אני כן רואה אוטובוס אגד.
<אברהם יהושע בייער: אני שואל את הנהג מתי אתה יוצא, כל אחד שואל אותו.
<אברהם יהושע בייער: זה שאין שם עמדת אגד, שיש שם עמדת משטרה ואין שם עמדת אגד, זה לבד בעיה.
<אברהם יהושע בייער: אני לא מבין למה שם אין עמדת אגד שאני יכול לשאול אותו מתי יוצא אוטובוס, מתי לא.
<אברהם יהושע בייער: אז כל אחד פונה לנהג, מתי אתה יוצא.
<אברהם יהושע בייער: הנהג עונה, אני יוצא בעוד 20 דקות – מגיעה לי הפסקה, אני יוצא בעוד 20 דקות.
<אברהם יהושע בייער: מגיעה לו באמת הפסקה.
<אברהם יהושע בייער: תרד למטה, שם תראה אוטובוס כי אני עכשיו עליתי וראיתי אוטובוס למטה.
<אברהם יהושע בייער: אני יורד למטה, אין אוטובוס.
<אברהם יהושע בייער: אז מה אני עושה?
<אברהם יהושע בייער: אני עולה בחזרה.
ישראל אייכלר: למה אתה עולה בחזרה?
ישראל אייכלר: הוא לא יעצור לך כשהוא יגיע לשם?
<אברהם יהושע בייער: לא, כי אין אוטובוס למטה.
<אברהם יהושע בייער: הנהג למעלה אומר לי: עכשיו עליתי מלמטה ואני רואה אוטובוס למטה, תרד למטה, וכשאני יורד למטה האוטובוס כבר נסע, האוטובוס כבר יצא.
<אברהם יהושע בייער: הזמן שלו הגיע והוא כבר יצא.
<אברהם יהושע בייער: בעצם אנחנו לא יודעים.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, יכול להיות שהאוטובוס שיוצא נמצא למטה והאוטובוס שעדיין לא יוצא – לעשות שם תחנה, עשר דקות מנוחה – הוא עושה את זה דווקא ליד הכותל.
<אברהם יהושע בייער: נמצא למעלה.
<אברהם יהושע בייער: אז קודם כול אמרתי, לפני השילוט – אני לא יודע, כבר דיברו הרבה זמן שהולך להיות שילוט – קודם כול שתהיה שם עמדה של פקח אגד שהוא יגיד לנו מתי אנחנו כן יוצאים ומתי אנחנו לא יוצאים.
<אברהם יהושע בייער: זה דבר ראשון.
<אברהם יהושע בייער: אבל מה שאני כן רוצה לדבר עליו, הסיוט של השלושה חודשים האחרונים.
<אברהם יהושע בייער: מאז שהתחיל הרמדאן, שכמובן אגד שלח אוטובוסים לא דו-מפרקיים, אוטובוסים קטנים, כי הרי לא מגיעים דרך שער שכם בדרך הרגילה, מגיעים דרך הר ציון, הדרך העוקפת ואז הם לא שולחים אוטובוסים דו-מפרקיים.
<אברהם יהושע בייער: כמובן שהם יגידו שזה אשמת המשטרה, שהם לא יכולים, כמו שהם יגידו אשמת המשטרה שהם שולחים אחר כך אוטובוסים קטנים, אבל הם שולחים אוטובוסים קטנים.
<אברהם יהושע בייער: אני נסעתי לרמדאן כל יום, זה 30 ימים, לוקח לאוטובוס לרדת מלמעלה עד למטה 25 דקות.
ישראל אייכלר: דרך הר ציון?
<אברהם יהושע בייער: דרך הר ציון.
<אברהם יהושע בייער: המשטרה אומרת ככה: אני לא אחסום עכשיו את התנועה – כי האוטובוסים הרי צריכים להגיע מלמעלה וצריכים לחסום את הרכבים מלמטה – אני לא אשלח עכשיו כל אוטובוס בנפרד ונחסום את הכביש.
<אברהם יהושע בייער: אנחנו נחכה לשלושה אוטובוסים, יהיו שלושה אוטובוסים בבת אחת, אז אנחנו מורידים את כולם ואז אנחנו מעלים את הרכבים.
<אברהם יהושע בייער: אוקיי, את זה אפשר להבין.
ישראל אייכלר: חייבים לחסום?
<אברהם יהושע בייער: כן, כי זה חד-סטרי.
ישראל אייכלר: אולי מר מרציאנו יענה על שאלת הביניים הזאת.
ישראל אייכלר: חייבים לחסום את הכביש לגמרי?
ישראל אייכלר: יש שם שני מסלולים.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: דיברנו על זה כבר בדיון הקודם.
ישראל אייכלר: קודם כול, אני רוצה להודות לך בשידור חי שבהתרעה קצרה – כשבדיון הקודם עלתה הבעיה של לפנות בוקר שאנשים לא מקבלים את השירות הזה לעלות דרך הר ציון, והם צריכים ללכת ברגל דרך השוק, אז שימי מרציאנו אמר ועשה, וזה בוצע, ולא שמעתי תלונות אז חשבתי שהכול בסדר.
ישראל אייכלר: עכשיו אני שומע שצריך לחסום את כל הכביש.
ישראל אייכלר: למה אי אפשר לאפשר שני צדדים?
<סנ"צ שמעון מרציאנו: אי אפשר שני צדדים משום שהדרך משער האשפות לכיוון חטיבת ירושלים ביציאה היא חד-סטרית.
ישראל אייכלר: ואי אפשר להחליט שבשעה מסוימת זה לא חד-סטרי?
<סנ"צ שמעון מרציאנו: לא, משום שיש חניות בצדדים.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: דיברנו על זה כמו שאמרתי גם בהיערכות שלנו ברמדאן.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: הציר הזה משמש גם בציר חירום, אם חלילה יש שם אירוע שיצריך הגעה ויציאה של אמבולנסים, זה משמש אותנו לזה ולכן האוטובוסים, כשהם צריכים להגיע לשער האשפות הם נעמדים למעלה, בכניסה לחניון הר ציון, ואנחנו מורידים אותם למטה אחרי שאנחנו מפנים את הרכבים.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: 25 דקות, אני לא מקבל את זה בשום תנאי, אין עמידה יותר מאשר מספר דקות מועטות, והעמידה עצמה היא רק בגלל הולכי רגל.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: ההיערכות הזאת שהוא מדבר עליה היא לא נכונה ליום-יום.
<אברהם יהושע בייער: אני אסביר לך.
ישראל אייכלר: לא יצרתי פה ויכוח.
ישראל אייכלר: רק רציתי להתעדכן, שאני אבין מה קורה.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, אתה אומר שבאמת צריך לחסום.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: כן.
ישראל אייכלר: אולי בתקופה כזאת, שאתה יודע שאתה צריך להעלות אוטובוסים מהר ציון – זה לא מעשה של כל יום – אתה יכול להגיד לא להחנות באותן שעות?
<סנ"צ שמעון מרציאנו: לדעתי אנחנו גם חוטאים לדיון.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: הדיון הזה הוא דיון של רמדאן.
<אברהם יהושע בייער: אני כבר אגיע לזה, אגיד לכם למה אני אומר את זה.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: זה דיון שנוגע לרמדאן.
ישראל אייכלר: לא, שאלתי שאלה ספציפית.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: הוא דיון שנוגע למקרים שהם מקרי חירום בלבד, בימים שבהם אנחנו סוגרים את רחוב סולטאן סולימאן.
ישראל אייכלר: בדיוק, לזה אני מתכוון.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: אז אי אפשר להכניס את האוטובוסים המפרקיים דרך הרחוב הזה שהוא מדבר עליו כי אז האוטובוס לא יכול להסתובב.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: לכן יש אוטובוסים קצרים, ופה אני אסביר את העניין.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: אבל בימים שאנחנו דנים פה, בימים של חגי תשרי, אין את הסצנריו הזה.
ישראל אייכלר: יכול לקרות שתצטרך.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: יכול לקרות אבל אם זה יקרה, המצב שלנו יהיה פחות טוב.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: זה לא אמור לקרות, בשנים האחרונות זה לא קרה.
<סנ"צ שמעון מרציאנו: לכן אנחנו נערכים.
ישראל אייכלר: בסדר, אז נעבור, נסיים את העניין של הכותל כי בכל זאת הדיון לא היה רק לעניין הכותל.
<אברהם יהושע בייער: אני לא מאשים את המשטרה.
<אברהם יהושע בייער: אני רק אומר פה בקשר לכוח-אדם.
<אברהם יהושע בייער: משער האשפות עד למעלה יש רכבים שחונים, ומה אתה עושה ברגע שאוטובוס מתחיל לרדת, והרכב שחנה למעלה מחליט עכשיו לצאת, מה קורה?
<אברהם יהושע בייער: זה עשר דקות עכשיו.
<אברהם יהושע בייער: הוא צריך לנסוע אחורה.
ישראל אייכלר: אל תפרט מדי.
<אברהם יהושע בייער: הלאה.
<אברהם יהושע בייער: הגיע "בין הזמנים".
<אברהם יהושע בייער: פה אני מאשים באמת את חברת אגד.
<אברהם יהושע בייער: ברמדאן לא שלחו אוטובוסים דו-מפרקיים, ראו שאצל החרדים אפשר לנסוע "סרדינים", אז הם שלחו ב"בין הזמנים" יום-יום אוטובוסים לא דו-מפרקיים.
ישראל אייכלר: אחרי הרמדאן.
<אברהם יהושע בייער: אחרי הרמדאן.
<אברהם יהושע בייער: ב"בין הזמנים" יום-יום שלחו אוטובוסים לא דו-מפרקיים.
<אברהם יהושע בייער: לזכותם ייאמר שבשבוע האחרון הם כן שלחו אוטובוסים דו-מפרקיים, אני לא אגיד שלא.
<אברהם יהושע בייער: בשבוע האחרון, יכול להיות שהם ידעו שיש פה דיון אז הם כן שלחו, אבל בכל "בין הזמנים" היו אוטובוסים לא דו-מפרקיים.
<אברהם יהושע בייער: אני מדבר אתכם כשאני נסעתי בלילה – בשבע, שמונה – בשעות האלה היו אוטובוסים קטנים.
ישראל אייכלר: אתה מדי מפרט, אני מתנצל.
ישראל אייכלר: אם אתה יכול במשפט סיום.
<אברהם יהושע בייער: משפט סיום אחד.
<אברהם יהושע בייער: מה שקורה, למה מחכים המון זמן בתחנות?
<אברהם יהושע בייער: בגלל שיש אוטובוסים קטנים, אז כבר בהתחלה, בתחנות, הנהג רוצה לסגור את הדלת, הוא לא יכול לסגור את הדלת כי הרבה אנשים עולים, אז אוטומטית יוצא שאנחנו מחכים חצי שעה לאוטובוס.
<אברהם יהושע בייער: זה מה שקורה בעצם, שאנחנו מחכים, ואז כשכבר מגיע אוטובוס, מצטופפים.
<אברהם יהושע בייער: עיקר הבעיה היה במוצאי שבת ראש חודש אלול – בשביל זה באתי לפה, בשביל זה התקשרתי לרב אייכלר – חיכינו חצי שעה, שזה ראש חודש אלול, שהרבה אנשים מגיעים, ולא הגיעו אוטובוסים.
ישראל אייכלר: כמה זמן חיכיתם?
<אברהם יהושע בייער: אני חיכיתי חצי שעה, ויש פקח שיש לי את השם שלו.
ישראל אייכלר: היו הרבה אנשים בתחנות?
<אברהם יהושע בייער: אני מדבר למעלה בכותל, אני לא מדבר בתחנה.
<אברהם יהושע בייער: אני מדבר על היציאה מהכותל, מעל חצי שעה לא היו אוטובוסים.
ישראל אייכלר: אנחנו נחלק בין הפונים, ניתן גם לאנשים.
ישראל אייכלר: ניתן קודם למשרד לביטחון פנים, לסנ"צ שמעון מרציאנו, אני רוצה שתתייחס לכלל הדברים שהוזמנת אליהם.
ישראל אייכלר: לפני כן אני רוצה לציין שב-2 בספטמבר, אתמול, קיבלנו תשובה לשאלה שהוועדה כבר שואלת על דיון שהיה ב-30 ביוני.
ישראל אייכלר: התשובה לגבי הנושא שדיברנו עליו בפעם הקודמת, לגבי השלט בכותל המערבי, עכשיו עונים לנו שהעירייה ערוכה כעת להקמת השילוט האלקטרוני בסמוך לשער האשפות, אולם העירייה ממתינה לתיאום בין לשכת רב הכותל למשטרת ישראל על מנת להמשיך בעבודת ההקמה.
ישראל אייכלר: אז אני פונה מכאן למשטרת ישראל ולרב הכותל לסיים את התיאום תוך יום, יומיים, וביום ראשון שיהיה שלט כי לא יכול להיות שהוועדה תסכים, ב-30 ביוני סוכם שצריך לשים שלט, ועכשיו אומרים לי שתיאום בין שתי לשכות צריך לקחת במשך יולי, אוגוסט, ועכשיו אנחנו בספטמבר.
ישראל אייכלר: לגבי ההצעה שעלתה אז – ואני רוצה שתתייחס לזה, שימי – לאפשר לשני אוטובוסים רזרביים להחנות ליד שער האשפות - זו הייתה בקשה של אגד אני חושב - הנושא נמצא בימים אלה בבחינה, כוונתנו להשיב בנושא זה מייד לאחר החגים.