GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: אנחנו נשמע גם את המתלוננים, גם את הפונים, את משרד התקשורת, וגם את חברות פלאפון, הוט, סלקום, פרטנר, המועצה הישראלית לצרכנות, כולם הגיעו?
<שלומית אבינח: המועצה לצרכנות עוד לא.
ישראל אייכלר: נתחיל להציג את האנשים באופן כללי.
ישראל אייכלר: (סבב הצגת הנוכחים(
ישראל אייכלר: אז כמנהגנו נתחיל בפונים, לפי הסדר הזה.
ישראל אייכלר: ממש בקצרה, כדי שנוכל לתת לכולם לדבר.
ישראל אייכלר: יוסף סגל, בבקשה.
<יוסף סגל: כן, הניסיון שלי הוא, אני מדבר על בלבול ואני מדבר לא ברוח מה שאומרים, אלא ברוח מה שלא אומרים.
<יוסף סגל: אני ואשתי היינו בפגישה עם נציג של פלאפון.
<יוסף סגל: בסיום הפגישה מגישים לנו שקית ושם היו שני טאבלטים, בלי להסביר לנו שום הסברים, אומרים זה מן הטבה של פלאפון.
<יוסף סגל: אחרי שקיבלנו את החשבון מסתבר שמדובר פה בהוצאה של 6,400 שקלים בפרישה לשלוש שנים, 3,200 שקלים כל אחד.
<יוסף סגל: זה אפילו לא נראה בא בחשבון שימכרו לך סחורה בסכום של אלפי שקלים בלי להגיד לך אף מילה – שזה מה שזה עולה לך, בפגישה פנים אל פנים.
ישראל אייכלר: ואתה חתמת?
<יוסף סגל: אני חתמתי, אבל היה שם כזה משהו שאתה לא רואה בדיוק על מה אתה חותם, וגם כן אפילו אם חתמתי, ברקע שאומרים - - -
ישראל אייכלר: לא חתמת על נייר?
<יוסף סגל: אני לא זוכר את זה, זה היה לפני שבעה חודשים, אבל בכל אופן, גם אם חתמתי, כשאדם נכנס לחנות - - -
ישראל אייכלר: לא, אני שואל עובדתית אם החתימו אותך.
<יוסף סגל: כן, אבל בלי להגיד לי אף מילה מה אני קונה.
<יוסף סגל: ואחרי זה, כשבאתי להחזיר את זה מה מתברר?
<יוסף סגל: אומרים לך אתה יכול להחזיר רק אחרי 15 יום.
<יוסף סגל: הבעיה שאני את החשבונות של פלאפון קיבלתי אחרי יותר מ-15 יום, כך שלא יכולתי להחזיר את זה, כי עד שקיבלתי את החשבון, לא ידעתי שאני משלם על זה.
ישראל אייכלר: לא ידעת שזה מחויב בכלל.
<יוסף סגל: כן.
<יוסף סגל: ויש לי עוד הערה.
<יוסף סגל: כשנפגשתי והצגתי את טענתי, הם אמרו לי – לא, לא, לא, יש הקלטה של השיחה ובשיחה נוכיח לך שכן אמרנו לך.
<יוסף סגל: אחרי חודש ימים של הלוך ושוב אומרים לא, בעצם אין הקלטה.
<יוסף סגל: אחרי שאמרו לי שיש הקלטה.
ישראל אייכלר: הוועדה פנתה?
<שלומית אבינח: הפניות של כל הפונים שנמצאים כאן הועברו לחברות.
<שלומית אבינח: בחלק מהפניות החברות כן נענו.
<שלומית אבינח: במקרה של יוסף סגל החברה לא נענתה, כלומר הפנייה לא טופלה לשביעות רצונו.
ישראל אייכלר: בבקשה, רינה אטיאס.
<ג'וליה וידר: רינה אטיאס זאת אמא שלי.
<ג'וליה וידר: קודם כל אני רוצה להתחיל עם זה שבאמת בעקבות פנייה של הוועדה לפניות הציבור לחברת פלאפון, באופן מאד מפתיע ואני לא מייחסת את זה לטוב לב של אף אחד בחברה, אישרו לנו ביטול עסקה.
<ג'וליה וידר: אז נתחיל בזה.
<ג'וליה וידר: ואכן אתמול הלכתי עם ההורים שלי לחברת פלאפון להחזיר את המכשירים.
<ג'וליה וידר: האמת שהיחס שקיבלנו היה מחפיר ומתחת לכל ביקורת, מאד שונה מהיחס שאתה מקבל כשאתה רוכש טלפון.
<ג'וליה וידר: לא קיבלנו העברת זיכרונות כמו שביקשנו, לא קיבלנו אישור ביטול עסקה.
<ג'וליה וידר: בסך הכל נתנו לנו את טופס החזרת פריט שנראה כמו תעודת משלוח ועל סמך זה אני אמורה להאמין, או לקוות, שאכן אושר ביטול העסקה.
<ג'וליה וידר: עכשיו, כל העניין הזה הוא הכל טוב ויפה, אבל לקח חודשיים וחצי של מיילים בלתי פוסקים.
<ג'וליה וידר: אני רוצה קצת לסדר את הסיפור.
<ג'וליה וידר: אמא שלי איבדה את הפלאפון שלה, היא ניגשה לחברת פלאפון על מנת לרכוש מכשיר חדש.
<ג'וליה וידר: כשהם ניגשו לחברת פלאפון, איך שהוא נציגת השירות אמרה להם שהם משלמים המון המון כסף והיא מציעה להם עסקה מאד משתלמת, ובסוף העסקה הם יצאו עם שני מכשירי סלולר פלוס שני טאבלטים מתנה, שהם לא היו צריכים, שכל שווי העסקה היה 6,470 שקלים.
<ג'וליה וידר: אני חייבת לציין שלאורך העסקה הם ציינו שלאבא שלי יש עדיין פלאפון שהוא רכש לפני שנה וחצי ועדיין משלם עליו עוד 18 תשלומים ויש לו טאבלט שהוא קיבל במתנה לפני שנה וחצי ועדיין משלם עליו 18 תשלומים – על המתנה.
<ג'וליה וידר: כל זה בסופו של דבר יוצא שהם משלמים על חמישה מכשירים, כי יש להם עוד ניידים ישנים ו-3 טאבלטים.
<ג'וליה וידר: בקיצור, לא אלאה יותר מדי בפרטים, אבל זה מה שיצא בסופו של דבר.
<ג'וליה וידר: כשהם חזרו הביתה, ביקשו לבטל את העסקה, באמת לפי הסעיף שתוך 14 יום אתה יכול לבטל, הם חזרו לחברה שם אמרו להם אי אפשר, מכיוון במכשירים נעשה בהם שימוש.
<ג'וליה וידר: זו הונאה, מכיוון שבחברה, ברגע שאתה רוכש מכשיר, מעבירים לך זיכרונות, כבר נעשה שימוש ואין אפשרות לבטל.
<ג'וליה וידר: אז הם נתקלו בסירוב.
<ג'וליה וידר: ומפה והלאה, אמרתי, זה היה טלפונים ופנינו למועצה לצרכנות ופנינו אליכם ואל פניות הציבור של פלאפון העברנו לפחות 4 מכתבים, שלא קיבלנו תשובות עליהם.
<ג'וליה וידר: אז בעצם הרגשנו שאנחנו נלחמים בטחנות רוח.
<ג'וליה וידר: כמו שהוא מציג נכון, האדון לצידי, לא מציגים את כל העובדות.
<ג'וליה וידר: כשראינו שאנחנו לא מצליחים להילחם, ניסינו אפילו לגשת – ראיתי באתר שיש אפשרות לשלם לא 36 תשלומים על המכשיר אלא 12 תשלומים, דבר שמוזיל את העסקה ב-1,500 שקלים.
<ג'וליה וידר: אבל הפקידים חשבו ש-1,500 שקלים זה ממש לא כסף גדול ולמה לוותר, ולא אנחנו עושים ותפנו לטלפון ששם אפשר לטפל בעניינים כספיים ועד עכשיו לא קיבלנו תשובה האם אפשר לשנות את זה ל-12 תשלומים.
<ג'וליה וידר: לא משנה, אני מספרת את זה כי בסופו של דבר רק שבוע שעבר - - -
<שלומית אבינח: בזכות הוועדה.
<ג'וליה וידר: קיבלנו תשובה של אישור ביטול, בזכות הוועדה הזו.
<ג'וליה וידר: חבל שצריך להגיע למצב כזה.
<ג'וליה וידר: המון לקוחות היו פורשים באמצע הדרך.
<ג'וליה וידר: אנחנו באמת בלי הפסקה, גם אני, גם אחותי, מכתבים, טלפונים, הרבה עצבים.
<ג'וליה וידר: אז אני באמת רוצה להודות לוועדה קודם כל, ואני מקווה שהבעיה שלי נפתרה, כי לא קיבלתי אישור ביטול.
ישראל אייכלר: סליחה שאני מפסיק אותך באמצע.
ישראל אייכלר: אחד הדברים שדיברנו, שלומית המנהלת, שאנחנו צריכים להביא למצב שהחברה תודיע על סיום החשבון.
ישראל אייכלר: את זוכרת?
<שלומית אבינח: זה הנושא השני.
ישראל אייכלר: זה הנושא השני, אבל אני חושב שזה הפתרון גם לזה.
ישראל אייכלר: הם באו אתמול וסגרו, אז היו צריכים לקבל אישור – נסגר חשבון.
<ג'וליה וידר: והבטיחו לנו החזר על התשלומים האלה.
<ג'וליה וידר: הם לא הסכימו לתת את זה.
<ג'וליה וידר: הם אמרו לנו לא, תפנו לפניות הציבור.
<דולי דדון-אייזנברג: יש חובה של חשבון סופי ברישיון.
<ג'וליה וידר: אז הם לא הסכימו לתת.
<ג'וליה וידר: הם נתנו לנו טופס שנקרא טופס החזרת פריט עם מספר קטלוגי.
<ג'וליה וידר: איך אני יודעת אם יזכו אותי על התשלומים?
<דולי דדון-אייזנברג: זה לא מגיע מיידית.
<דולי דדון-אייזנברג: זה נשלח עד חודשיים אחרי.
ישראל אייכלר: אבל חייב להישלח אישור.
<דולי דדון-אייזנברג: חייב להיות חשבון סופי עם השם – חשבון סופי, וזה נשלח עד חודשיים.
ישראל אייכלר: כי לי יש איזה מכתב שאני מקבל פעם בכמה חודשים מאיזו חברה, שאני לא חייב לשלם, אלא מזכירים לי שהחזרתי משהו, חלק אחרון.
ישראל אייכלר: אני רואה את המכתב כבר נהיה לי רע, מה יש לי?
ישראל אייכלר: אה, רק החזרתי, לאשר שהחזרתי, תודה רבה.
ישראל אייכלר: זה היה כמה וכמה פעמים.
ישראל אייכלר: אני לא יודע מה המחשב שם עושה.
<דולי דדון-אייזנברג: אי אפשר אחרי החשבון הסופי לגבי שירות, לשלוח חשבונות נוספים, למעט דרך אגב ציוד כזה.
ישראל אייכלר: אה, על זה אני מדבר.
<דולי דדון-אייזנברג: על ציוד קצה כן אפשר.
<דולי דדון-אייזנברג: אם התשלומים ממשיכים לרדת, כן אפשר לשלוח - - -
ישראל אייכלר: לא, אבל הם כותבים לי שאין צורך בתשלום כי החזרתי את זה.
ישראל אייכלר: אולי זה משהו אחר.
ישראל אייכלר: בכל אופן, את נציגת משרד התקשורת?
<דולי דדון-אייזנברג: משרד התקשורת.
ישראל אייכלר: אז אני מבין מנציגת משרד התקשורת שאת אמורה לקבל בעוד שבוע-שבועיים.
<דולי דדון-אייזנברג: עד חודשיים מקסימום.
<דולי דדון-אייזנברג: צריכים לקבל חשבון שכתוב חשבון סופי ושם הפירוט של הכל.
<ג'וליה וידר: והחזר רטרואקטיבי על התשלומים ששולמו.
ישראל אייכלר: נעבור לאבנר עורקבי, בבקשה.
<אבנר עורקבי: שלום.
<אבנר עורקבי: אני אבנר עורקבי.
<אבנר עורקבי: אני רוצה קודם כל לעשות הקדמה מסוימת.
<אבנר עורקבי: ברגע שאתה נכנס לאיזו חברה מסוימת, חברת סלקום, פלאפון, אורנג', אתה סומך על החברה הזאת.
<אבנר עורקבי: אתה אומר בעיניים סגורות חתמת על חוזה, אתה הולך, כל מה שאומר לך הפקיד – אוקיי, נכון, הכל טוב ויפה, תודה רבה.
<אבנר עורקבי: אתה מדבר עם הפקיד, אתה משוכנע שלא משקרים אותך.
<אבנר עורקבי: אתה בטוח שלא עובדים עליך, כי זו חברה בעלת שם, יש מאחוריה גב כלכלי רציני.
<אבנר עורקבי: אתה לא חושב שיעבדו עליך פה.
<אבנר עורקבי: אני מנוי בחברת סלקום, אבל לא שייך לסלקום, סלקום תעזבו אותי בשקט, הכל בסדר איתכם.
<אבנר עורקבי: אני נכנסתי מנוי בחברת פלאפון.
<אבנר עורקבי: עם חברת פלאפון נתקלתי לא פעם איתם באי נעימות, לא משנה במה, אבל לאחרונה הגעתי לתקן את המכשיר שלי, ביקשתי שיתקנו אותו.
<אבנר עורקבי: פתאום אני רואה מביאים לי שלושה מכשירי טאבלטים.
<אבנר עורקבי: יש לי שלושה קווים.
<אבנר עורקבי: אומרים לי או - - -
ישראל אייכלר: אני מקדם בברכה את חבר הוועדה, זוהיר בהלול, ממפלגת העבודה.
ישראל אייכלר: שמור לך הכסא.
זוהיר בהלול: כל כניסה לוועדה שבראשותו של הרב אייכלר, ברכה בשביל זה שמגיע.
<אבנר עורקבי: אז מה שקורה, בא אלי מישהו ואומר לי יש לך שלושה מכשירים מתנה.
<אבנר עורקבי: מה שלושה מכשירים מתנה?
<אבנר עורקבי: מה זה מתנה?
<אבנר עורקבי: הוא אומר לי זה טאבלטים, כדאי לך, תיקח.
<אבנר עורקבי: אני אומר למה אני צריך טאבלטים?
<אבנר עורקבי: יש לי מחשב נייד, אני לא צריך טאבלטים.
<אבנר עורקבי: הילדים שלי לא צריכים טבלאט, למה אני צריך טאבלט?
<אבנר עורקבי: לא, תיקח, זה מתנה וזה יוזיל לך את החשבון ואל תדאג, אבל אני לא רוצה.
<אבנר עורקבי: לא, תיקח, נותנים לך, תיקח.
<אבנר עורקבי: אתה לקוח ותיק וכל מיני סיפורים.
<אבנר עורקבי: בסדר.
<אבנר עורקבי: בטוח שזו מתנה?
<אבנר עורקבי: לא תחייבו אותי?
<אבנר עורקבי: בוודאי שלא יחייבו אותך, זו מתנה, אין בעיה.
<אבנר עורקבי: אמרתי יופי, לקחתי את זה.
<אבנר עורקבי: אף פעם לא הסתכלתי על החשבונות, אני מסתכל רק על הטוטאל הסופי.
<אבנר עורקבי: לקוח מסתכל על הטוטאל הסופי, זה מה שמעניין אותי.
<אבנר עורקבי: רק מה, יש להם מן דבר כזה בחברה, שאתה צריך לחתום עליו.
<אבנר עורקבי: לחתום.
<אבנר עורקבי: על מה לחתום?
<אבנר עורקבי: קיבלתי, לא רוצה לחתום.
<אבנר עורקבי: אומרים לא, תחתום שקיבלת מתנה.
<אבנר עורקבי: בשביל מה אני צריך?
<אבנר עורקבי: אבל אתם לא מחייבים אותי.
<אבנר עורקבי: לא, לא, אתה חותם בשבילנו שנדע במלאי כמה טאבלטים ירדו.
<אבנר עורקבי: אוקיי, מאה אחוז.
<אבנר עורקבי: אז לקחתי את הטאבלטים שלי.
<אבנר עורקבי: הבנות שלי מאד התלהבו, אבא הביא לנו טאבלט חדש.
<אבנר עורקבי: וזהו, אוקיי.
<אבנר עורקבי: לקחתי.
<אבנר עורקבי: אני לא משתמש בהם.
<אבנר עורקבי: אני אגיד לך את האמת, אני לא משתמש גם בטאבלט, הוא נמצא אצלי פה.
<אבנר עורקבי: אני כמעט לא משתמש בו.
<אבנר עורקבי: אחרי כמה חודשים אני מסתכל, החשבון שלי עולה-עולה.
<אבנר עורקבי: אני לא מקבל פירוט חשבון.
<אבנר עורקבי: ביקשתי פירוט חשבון, אני מסתכל, רואה מחייבים אותי בשלושה טאבלטים.
<אבנר עורקבי: מתקשר לשירות, אומר הלו, מה קרה?
<אבנר עורקבי: מה עשיתי?
<אבנר עורקבי: עשיתי עסקת חינם.
<אבנר עורקבי: לא, אתה חתום על זה.
<אבנר עורקבי: מה חתום על זה?
<אבנר עורקבי: אני לא חתמתי על זה, חתמתי על מתנה.
ישראל אייכלר: בכמה חייבו אותך על זה?
<אבנר עורקבי: היום מחייבים אותי על שלושה טאבלטים, 4,500 שקלים ומשהו, אפילו יותר.
<אבנר עורקבי: אני מחויב כל חודש.
ישראל אייכלר: על מכשיר?
<אבנר עורקבי: על שלושה מכשירים.
ישראל אייכלר: אבל כמה זה יוצא לך כל חודש?
<אבנר עורקבי: 1,400 שקלים.
<אבנר עורקבי: זה 36 תשלומים.
<אבנר עורקבי: אני לא ידעתי.
<אבנר עורקבי: תראה, אני לא ידעתי בכלל על מה אני חותם.
<אבנר עורקבי: חתמתי על מתנה, זה מה שאני יודע.
<אבנר עורקבי: שולחים אלי הביתה במייל בעצם שחתמתי ומתברר לי עכשיו למעשה שאני חתמתי על רכישה.
<אבנר עורקבי: ולא רכשתי.
<אבנר עורקבי: במי אתה צריך לתת אמון?
<אבנר עורקבי: במי?
<אבנר עורקבי: במי אם לא בחברת פלאפון?
ישראל אייכלר: ראשית כל משרד התקשורת.
<אבנר עורקבי: אם הם מרמים אותי בצורה כזאת, כי זאת רמאות, זאת הונאה למעשה ואני שוקל באמת בראש כבד לגשת למשטרת ישראל, להתלונן על הונאה כנגד חברת פלאפון.
<אבנר עורקבי: יש לי בבית מוכנה כבר תביעה משפטית בנושא הזה.
<אבנר עורקבי: לא יתכן שאני בתור לקוח שלכם, שנותן בכם אמון מלא, איפה אני נמצא?
<אבנר עורקבי: אני לא נמצא במקום אחר, בזנזיבר.
<אבנר עורקבי: אני נמצא במתקן של פלאפון, שירות פלאפון.
<אבנר עורקבי: הפקיד עובד עלי בעיניים?
<אבנר עורקבי: לא יכול להיות דבר כזה.
<אבנר עורקבי: זה המינוי שלכם?
<אבנר עורקבי: זה הפנים של פלאפון?
<אבנר עורקבי: פניתי לאמון הציבור וביקשתי שיטפלו בזה.
<אבנר עורקבי: התלוננתי אצלם.
ישראל אייכלר: זה ארגון וולונטרי.
<אבנר עורקבי: ארגון וולונטרי שמטפל בתלונות של הציבור.
<אבנר עורקבי: ביקשתי מהם שיטפלו בזה, קיבלתי תשובות.
<אבנר עורקבי: קיבלת אדוני, חתמת.
<אבנר עורקבי: מה חתמתי?
<אבנר עורקבי: חתמתי, נכון, אבל חתמתי על דבר שהיה ברור לי שזה מתנה.
<אבנר עורקבי: הטעו אותי.
<אבנר עורקבי: הטעו אותי מפורשות.
<אבנר עורקבי: לא הראו לי.
<אבנר עורקבי: לא ראיתי שכתוב לי, לא ראיתי את החיוב.
<אבנר עורקבי: אם הייתי שמחייבים אותי – לא הייתי חותם.
<אבנר עורקבי: הייתי מחזיר להם במקום.
<אבנר עורקבי: לא, תחתום, זה בסדר, תחתום.
<אבנר עורקבי: עד היום אני עם הטבאלטים.
<אבנר עורקבי: אני הייתי מוכן להחזיר להם את זה, אבל אין איך.
ישראל אייכלר: אנחנו תיכף נשמע תשובות על השאלות הקשות שהצגת לנו.
ישראל אייכלר: משה בר, יו"ר עמותת תנו יד לחירש, בבקשה.
<משה בר: אני רוצה להעלות מספר דברים.
<משה בר: קודם כל מגיע סוכן שלהם.
<משה בר: מחתים אותך.
<משה בר: ואני כבר זהיר, אני אומר לו תן לי מכתב גם ממך.
<משה בר: ואפילו שהוא נותן לך מכתב ממנו, שהוא מתחייב, אתה נתקע בבעיה, אין עם מי לדבר.
<משה בר: אבל אני אומר זה נציג שלכם, יש לי את זה בכתב.
<משה בר: אומרים לא מעניין אותנו, הוא לא נציג שלנו.
<משה בר: אז איך הוא מגיע כנציג שלכם?
<משה בר: איך אני מקבל מכם את המוצרים?
<משה בר: אני אומר לך, פה זה ממש רמאות לציבור וזה בצורה בריונית שהם עושים.
<משה בר: הם מנצלים אנשים נכים, אנשים מבוגרים, כל מיני אנשים חלשים ולא איכפת להם.
<משה בר: אני מכיר נכה שיש לה טלפון חדש כמעט.
<משה בר: היא נתנה אותו לתיקון, אבד הטלפון, לא מוכנים לתת לה טלפון אחר, אפילו שהיא עדיין משלמת עליו.
<משה בר: אני אומר לך, החברות האלה עברו כל דבר שנראה לעין.
<משה בר: צריכים לעשות סדר עם החברות.
<משה בר: אני חושב שחברות שמתנהגות ככה לציבור צריכות לשלם מחיר די יקר.
<משה בר: זה לא יכול להיות שתהיה הפקרות.
<משה בר: יש לנו אמון בחברות האלה, אנחנו לא יודעים מה הם עושים.
<משה בר: הם לא מעדכנים אותך בשום דבר ואני יודע שהרבה אנשים שפנו אלי גם בנושא הטבלאטים האלה, הם אמרו תשמע, הגעתי, מה זה עבדו עלי.
<משה בר: ירדו עלי, הסבירו לי, עשו לי שטיפת ראש.
<משה בר: חתמתי, לא ידעתי שזה זה.
<משה בר: אנשים שהם בקושי חיים.
<משה בר: אנשים שחיים מ-2,600 שקלים בחודש.
<משה בר: אמרו יופי, סוף סוף יהיה לנו טאבלט במתנה.
<משה בר: אנחנו יכולים לתת לנכד, לילד.
ישראל אייכלר: משה, אנחנו שמענו.
<אבנר עורקבי: אני רק רוצה להוסיף.
<אבנר עורקבי: בשבוע האחרון ניידתי את הקווים שלי מפלאפון לאורנג', לצערכם הרב.
<אבנר עורקבי: אחרי יום אחד אני מקבל טלפון מפלאפון, אני שילמתי 105 שקלים כל חודש על כל מכשיר.
<אבנר עורקבי: המחיר שלהם ירד ל-39 שקלים.
<אבנר עורקבי: עכשיו רגע, שנייה, וכל מיני הטבות, רק כדי שאני אחזור אליהם.
<אבנר עורקבי: חזרתי אליהם.
<אבנר עורקבי: אז שולחים לך במייל את התנאים.
<אבנר עורקבי: זה לא תנאים.
<אבנר עורקבי: אני מבטל את העסקה, חוזר חזרה לאורנג'.
<אבנר עורקבי: עוד הפעם, שולחים לי תנאים.
<אבנר עורקבי: עד שלא עמדתי על שלי, לא קיבלתי את התכנית שלהם אלא הייתי עוד חוזר בחזרה לאורנג'.
<אבנר עורקבי: למרות שמגיע לאורנג' שאני אחזור אליהם.
ישראל אייכלר: אני רוצה לפנות לעורכת הדין יעל כהן-שוחט, המועצה הישראלית לצרכנות, בבקשה.
ישראל אייכלר: את בטח שמעת את כל הדברים האלה אצלכם, כמו שאנחנו מקבלים.
<יעל כהן-שוחט: בהחלט.
<יעל כהן-שוחט: המצב מאד מאד עגום.
<יעל כהן-שוחט: אלה תלונות שאנחנו מכירים כבר חודשים רבים.
<יעל כהן-שוחט: הן פורסמו גם בתקשורת.
<יעל כהן-שוחט: לצערנו הפרסום והעובדה שזהו, השיטה מוכרת, החברות כנראה לא מנסות לתקן.
<יעל כהן-שוחט: תלונות כאלה אנחנו קיבלנו במועצה לצרכנות, אני יכולה להעריך, מאות.
<יעל כהן-שוחט: אני רוצה לומר שני דברים מאד חשובים.
<יעל כהן-שוחט: הדבר האחד, הרגולטור ניסה בעצם למנוע כל אי הבנה בין ספק הסלולר ללקוח שלו.
<יעל כהן-שוחט: כדי למנוע אי הבנה, ואני לא מדברת על הטעיה חמורה כפי שאנחנו שמענו עכשיו, כדי למנוע אפילו ספק של אי הבנה, משרד התקשורת קבע את הדבר הבא: כשהלקוח בא לחתום על חוזה, אז הוא צריך לחתום על עיקרי פרטי התכנית.
<יעל כהן-שוחט: עיקרי פרטי התכנית זה דף שאמור לסכם ארבעה חמישה נושאים מאד מצומצמים – הפרטים של הלקוח, איזה תכנית הוא קנה, מה המחיר שהוא אמור לשלם, באיזה אופן הוא ישלם, על איזה ציוד הוא משלם, כמה ואיזה הטבות הוא מקבל.
<יעל כהן-שוחט: זה אמור להיות מאד פשוט.
<יעל כהן-שוחט: תראו היום על מה מחתמים אנשים.
<יעל כהן-שוחט: שלושה עמודים רבי מלל, ש-90% מהחומר הזה לא קשור ללקוח הזה, לא קשור לתכנית ולא קשור לעסקה.
<יעל כהן-שוחט: וברור שאי אפשר להבין מזה מה קניתי ומה קיבלתי מתנה.
<יעל כהן-שוחט: הדבר השני שכבר קיים ברישיון וגם אמור לפתור לנו את הבעיה זה הנושא של החתימה האלקטרונית.
<יעל כהן-שוחט: החתימה האלקטרונית זה דבר שאמור היום, מ-2011, מאז הרפורמה הזאת, זה אמור להיות בטוחה לצרכן שחתם על הצרכן הזה ולא נעשתה העתקה של החתימה שלו ממסמך למסמך.
<יעל כהן-שוחט: זה אמור להיות אימות חתימה, בהתאם להוראות החוק.
<יעל כהן-שוחט: ומה שאנחנו רואים היום, זה מה שהיה מאז ומעולם, חתימה מקושקשת, ללא שום אימות וללא שום דבר.
<יעל כהן-שוחט: אז אני אומרת שני דברים.
<יעל כהן-שוחט: אחד, היום אנחנו לא אמורים לראות - - -
זוהיר בהלול: הם צריכים למנוע מהצרכן להתלוות לסוללה של עורכי דין, להצטייד בכל מיני מסמכים.
זוהיר בהלול: זה יפה מה שאת אומרת, אבל - - -
ישראל אייכלר: בזכוכית מגדלת.
ישראל אייכלר: האותיות הקטנות.
זוהיר בהלול: כן, נכון, אדוני הרב.
זוהיר בהלול: יש דברים שהם באמת מעל ליכולתו של הצרכן התמים, שבא לעשות עסקה ופתאום מעמיסים עליו – תחתום פה ותביא מסמכים כאלה ואחרים ושים לב לאותיות הקטנות.
זוהיר בהלול: זו מעמסה כבדת משקל.
<יעל כהן-שוחט: לא, לא, אדוני.
<יעל כהן-שוחט: הנושא מוסדר ברישיון.
<יעל כהן-שוחט: אנחנו מבקשים, החברות מתבקשות לתת את העיקר של העיקר בעמוד פרטי התכנית, לא את המלל.
<יעל כהן-שוחט: והדבר הזה, לצערי הרב, זה לא מה שנעשה.
<יעל כהן-שוחט: אם הייתי רואה פה שהמכשיר שנתנו לי חינם הוא בעצם בתשלום ועוד בעשרות אחוזים של ריבית, בוודאי שלא הייתי חותמת על זה, דיגיטלית או לא דיגיטלית, דרך אגב.
<יעל כהן-שוחט: לא הייתי חותמת.
<יעל כהן-שוחט: כך שהנושא הזה צריך להיבדק לעומק.
ישראל אייכלר: את נגד החתימה הדיגיטלית או בעד?
<יעל כהן-שוחט: אני נגד.
<יעל כהן-שוחט: העמדה של המועצה היא שקודם כל צריך מסמך נייר, אבל מה?
<יעל כהן-שוחט: יש חריג ברישיון, שאפשר לא להחתים על מסמך נייר, אם החתימה הדיגיטלית מאובטחת ואפשר להיות בטוח שזה נעשה.
<יעל כהן-שוחט: אפילו צריך רישום של השעה והשנייה.
<דולי דדון-אייזנברג: רגע, אני רוצה לתקן פה.
<דולי דדון-אייזנברג: בעסקה פרונטאלית, הרישיון מדבר על כך שמעבר לחתימה דיגיטלית חייבים לתת למנוי הסכם חתום על ידי הנציג ביד.
<דולי דדון-אייזנברג: אז כל מה שאת אומרת פה הוא לא רלבנטי.
<דולי דדון-אייזנברג: לא מדובר פה על עסקאות מכר.
<יעל כהן-שוחט: הם לא נותנים את זה.
<יעל כהן-שוחט: אני לא מדברת על - - -
ישראל אייכלר: אני לא רוצה להסיט את הנושא מהנושא שאנחנו מדברים עליו לנושא החתימה הדיגיטלית.
ישראל אייכלר: רק רציתי להבהיר מה העמדה שלכם והבנתי שחתימה דיגיטלית לפי מה שאת אומרת זה רק דרך הטלפון.
<דולי דדון-אייזנברג: טלפונית, באינטרנט.
<דולי דדון-אייזנברג: זה לא חייב להיות פרונטאלית.
ישראל אייכלר: בפרונטאלי צריך להיות מסמך ברור וחד משמעי.
<דולי דדון-אייזנברג: חתום.
<יעל כהן-שוחט: הנושא אמור להיות מוסדר בעמוד עיקר פרטי התכנית.
<יעל כהן-שוחט: רשימת מכולת מה אני קונה, כמה אני משלמת, איך.
<יעל כהן-שוחט: זה לא מה שקורה היום.
ישראל אייכלר: אני חושב שזה המקום לתת לחברות הטלפון להשיב לשאלה הראשונה – האם יכול להיות מצב שמישהו אומר ללקוח קבל מתנה ללא תשלום ובסוף הוא ימצא איזה שהוא תשלום בחשבון.
ישראל אייכלר: זו השאלה הכי מכרעת ואחרי זה על העניין הזה של לא ראיתי ולא הבנתי.
ישראל אייכלר: אז אנחנו נאפשר לעורך הדין עידו רוזנברג לענות על השאלות ובעיקר על השאלה הזאת.
ישראל אייכלר: בוא נאמר ככה, השאלה הראשונה זו השאלה הזאת ואחר כך תשובות לשאלות נוספות.
<עידו רוזנברג: אני אתייחס לכל מה שצריך.
<עידו רוזנברג: אני אתחיל ואומר שבניגוד לרמיזות עד הטענות שנשמעו פה, אין שום הנחיה של חברת פלאפון כחברה, לנציגים או לכל מי שעומד מטעמה, לא להונות לקוחות אלא להיפך.
<עידו רוזנברג: הנציגים מונחים, מודרכים בשלל דרכים, כמו שציינו בפני הוועדה בשאלות שנשאלו, כיצד לבצע את המכירה באופן ההוגן והגלוי ביותר, לרבות אזכור מחירי המכשירים, ואני תיכף אתייחס לזה גם לגבי התלונות שנשמעו כאן באופן ספציפי.
<עידו רוזנברג: עכשיו, מעבר לדברי הנציג כפי שנמסרים ללקוח, כמו שצוין כאן, הלקוח גם חותם על הסכם.
<עידו רוזנברג: ניתן כמובן לזלזל בהסכם, אבל בסופו של דבר ככה המדינה עובדת, ככה עובדים דברים, כך עובדים עסקים.
<עידו רוזנברג: כשנמסר ללקוח הסכם בין עמוד וחצי, לא שלושה עמודים ולא יותר - - -
<יעל כהן-שוחט: זה הסכם של פלאפון, אני יכולה להראות.
<עידו רוזנברג: אני לא הפרעתי לך, אני מבקש שתתני לי לסיים.
ישראל אייכלר: אני רוצה לחזור עוד פעם על שאלתי.
ישראל אייכלר: האם יתכן שהגברת ג'וליה וידר ואמא שלה רינה אטיאס באו ואמרו לה את מקבלת מתנה חינם.
<עידו רוזנברג: אז אם כך, אז אני אתייחס ספציפית למקרה הזה.
<שלומית אבינח: שלושה מקרים.
<עידו רוזנברג: כן.
זוהיר בהלול: אדוני הרב, סביר להניח שהחברה לא מחלקת מתנות שכאלה, אבל - - -
ישראל אייכלר: ברור, אבל השאלה היא אם יתכן שזה קרה.
זוהיר בהלול: מכיוון שהסוכנים מחויבים לעשות כמה שיותר עסקאות ואין עליהם רגולציה, ביקורת ופיקוח, אז הם נמצאים בשוק לבדם, ללא שום פיקוח ואז הם מרמים את הלקוחות התמימים, כמו שקרה עם הבחור שיושב כאן לידי.
<עידו רוזנברג: אני לחלוטין לא מקבל את מה שאדוני אומר.
<עידו רוזנברג: הם לא מרמים, הם לא משקרים ותיכף אני גם אתן את הדוגמאות שנשמעו פה.
<ג'וליה וידר: הם לא מרמים אבל - - -
<עידו רוזנברג: גברת, אני אתייחס גם למה שאת אמרת.
<ג'וליה וידר: לא, תשובה של נציג.
<ג'וליה וידר: מנהל בסניף ירושלים אמר לי מטרת החברה להרוויח כמה שיותר.
<עידו רוזנברג: גברתי, מטרת החברה היא להרוויח, וזה כתוב בדיני החברות שמטרת חברה להרוויח.
<עידו רוזנברג: זה עדיין לא רלבנטי ואני אתייחס למקרה שאת תיארת, אפילו לפרטי פרטים, מכיוון שאת לא נכחת במעמד העסקה - - -
<ג'וליה וידר: אתה צודק.
<ג'וליה וידר: אני ביקשתי לשמוע הקלטה של העסקה, שאמרו לי שאני יכולה לשמוע.
<ג'וליה וידר: במשך שבועיים ביקשתי לשמוע את ההקלטה של העסקה עם ההורים שלי, ולא הסכימו לתת לי לשמוע.
<ג'וליה וידר: כנראה שהיה משהו לא הוגן.
<עידו רוזנברג: אם תתנו לי, אני אתייחס.
<עידו רוזנברג: אני אתייחס לגופה של טענה.
ישראל אייכלר: אני רוצה להבהיר פה משהו.
ישראל אייכלר: הדיון הזה הוא לא רק על שלושת האנשים.
ישראל אייכלר: הם דוגמא לתופעה ולכן אני מבקש תשובות על התופעה.
ישראל אייכלר: אם אתה יכול להתייחס גם לעובדות שעלו כאן, בבקשה, אבל אני רוצה תשובה שתניח את דעתנו שזה לא קורה ובוודאי שזה לא יקרה.
<עידו רוזנברג: כמו שציינתי, ההנחיות לנציגים מאד מאד ברורות.
<עידו רוזנברג: כפי שהבהרתי, הן כוללות הצגה מלאה של כל פרטי התכנית.
<עידו רוזנברג: אני לחלוטין דוחה על הסף כל ניסיון לטעון שהנציגים מרמים או שיש להם אינטרס לרמות - - -
<יוסף סגל: בשביל לשבת עם הנציגים - - -
<עידו רוזנברג: אם לא תתנו לי לסיים משפט, יהיה לי קשה להתקדם.
<עידו רוזנברג: לא רק זה שהנציגים לא מרמים, אלא גם לא נכון לומר שאין עליהם פיקוח.
<עידו רוזנברג: יש עליהם פיקוח ופיקוח הדוק.
<עידו רוזנברג: אגב, את שיטות הפיקוח אף ציינו בפני הוועדה.
<עידו רוזנברג: חלקן מהן, לצורך הדוגמא, זה עריכת שיחת טלפון עם הלקוח מיד בתום העסקה או תוך כדי, על ידי גורם חיצוני, לא אותו איש מכירות, שמוודא מול הלקוח כי אכן נמסרו לו כל הפרטים ורק לאחר שהלקוח מאשר שנמסרו לו כל הפרטים ומאשר את העסקה, רק אז נחתמת העסקה.
<עידו רוזנברג: זו דוגמא אחת לפיקוח.
<עידו רוזנברג: קיימות צורות פיקוח שונות.
<עידו רוזנברג: עכשיו אני אתייחס ברשותכם, אם אפשר, למקרים הספציפיים.
ישראל אייכלר: כן, אני מאד אשמח, כי מה שאמרת נראה מאד יפה, אבל האם הגברת קיבלה טלפון, האם היא אישרה?
<עידו רוזנברג: לגבי הגברת, זה למעשה לא היא, אלא זה הוריה.
ישראל אייכלר: הוריה קיבלו טלפון?
<עידו רוזנברג: להוריה, במסגרת העסקה, לא רק שלא הונו אותם או רימו אותם, אלא מסרו להם את כל הפרטים לפרטי פרטים.
<עידו רוזנברג: מסרו להם מה המחיר של כל טאבלט – 89 שקלים, מסרו להם שזה נגבה במשך 36 תשלומים.
<עידו רוזנברג: החתימו אותם על הסכם - - -
ישראל אייכלר: תסתכל עלי, אתה מדבר אלי.
ישראל אייכלר: כל השאר הם אורחים.
<עידו רוזנברג: בסדר גמור.
<עידו רוזנברג: אז כמו שאמרתי, לא רק זה, אלא - - -
זוהיר בהלול: אמנם אנחנו לא בשיא נעורינו, אבל אתה יכול רק להסתכל עליהם.
ישראל אייכלר: לא, כדי שלא תיווצר דיסקוסיה.
<עידו רוזנברג: טוב, בסדר גמור.
<עידו רוזנברג: לא רק שציינו את המחיר, אלא כשהנציגה נשאלה, אז היא אמרה בצורה מאד מאד ברורה – אין מתנות ואין חינם – זה ציטוט.
<עידו רוזנברג: עכשיו, מאד קל לבוא כעת ולמסור דברים אחרים מצד מי שלא היה שם, אבל הדברים נאמרו.
<אבנר עורקבי: אבל אני הייתי שם.
<יוסף סגל: אבל גם אתה לא היית שם.
<עידו רוזנברג: כמדומני גם אתה לא היית בעסקה של גברת אטיאס.
<אבנר עורקבי: אבל אני הייתי שם בעסקה שלי.
<עידו רוזנברג: אני לא מדבר עכשיו על העסקה שלך.
ישראל אייכלר: סליחה, יש פה פטיש שבדרך כלל עומד בצד, אז אל תתנו לי להשתמש בזה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול אותך, מה שאמרת עכשיו, בטח בררת לפני שבאת להגיד את זה לוועדה.
ישראל אייכלר: מניין לך שאכן נאמרו לה הדברים?
<עידו רוזנברג: השיחה הוקלטה.
<עידו רוזנברג: חלק מהשיחות מוקלטת וקיימת הקלטה של השיחה.
ישראל אייכלר: היא כן קיימת?
<רינה אטיאס: אז כמה פעמים אני אומרת שאני לא רוצה את זה ובעלי לא צריך את זה ואמרתם לי – לא, עסקת חבילה.
ישראל אייכלר: עכשיו לגבי מר סגל, שגם עם חברת פלאפון.
ישראל אייכלר: יש לך תשובה גם לגביו?
<עידו רוזנברג: לגבי מר סגל, סגל פנה מספר חודשים אחרי שהוא רכש את המכשיר וטען שפנה לנציג שביצע מולו את המכירה ושאל אותו לגבי המחיר של המכשיר.
<עידו רוזנברג: שאל האם הוא חתם על הסכם, אכן חתם - - -
<יוסף סגל: זה לא מה ששאלתי.
<עידו רוזנברג: אכן חתם על הסכם, חתמת על הסכם וכולנו יודעים את זה.
<יוסף סגל: תראה, הטענה שלי הייתה שהוא לא אמר לי אף מילה.
<יוסף סגל: לא מספיק לחתום, הוא צריך להגיד לי על מה אני חותם.
<יוסף סגל: הוא לא אמר לי כלום.
<עידו רוזנברג: אבל אם תיתן לי לסיים את המשפט - - -
<יוסף סגל: אתה יודע מה הוא אמר לך, אתה לא יודע מה הוא אמר לי.
<עידו רוזנברג: אם תיתן לי לסיים את המשפט, תוכל להתייחס בצורה מושכלת לכל מה שאני אומר ולא לעצור אותי באמצע.
ישראל אייכלר: כן, אני מבקש לתת לו את זכות הדיבור ובאמת לא להפריע.
ישראל אייכלר: בוועדות אחרות שאני נמצא יושבים עשרות אנשים והיושב ראש אומר – מי שלא מדבר ברשות דיבור יוצא, ויש איזה סדרן שמוציא.
ישראל אייכלר: פה אין סדרן והכל בסדר, אבל אני מבקש לתת לכל אחד לדבר.
ישראל אייכלר: אני בלי נדר אתן לכל אחד לדבר, אבל לא להפריע אחד לשני.
ישראל אייכלר: אני מבין את הרגשות.
ישראל אייכלר: אני עושה אתנחתא הומוריסטית, קומית.