GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב גיל: אפילו אירועים מתוכננים מראש, לא רק שביתות בהפתעה, ולא רק אירועים ביטחוניים מפתיעים – המידע לא מצליח להגיע לציבור.
יעקב גיל: נכנסים לאתרים, אפילו האתרים של אותן חברות – "אגד תעבורה" וחברות אחרות, ואין את המידע הבסיסי איזה שינויים יש, איזה קווים יבוטלו.
יעקב גיל: לא שאנחנו בעד שיבוטלו קווים אבל אם כבר יש איזה משהו פתאומי – איך המידע על זה מגיע לציבור?
יעקב גיל: יש היום המון דרכים להגיע לציבור, הוזכר הפייסבוק, ויש הרבה אפליקציות, אבל אין שום היערכות כוללת ואין הנחיות ברורות של משרד התחבורה בנושא הזה.
יעקב גיל: בסופו של דבר, עם כל הביקורות שיש לנו על מפעילי התחבורה הציבורית, אם משרד התחבורה לא יישב על המדוכה ויחליט, וגם יתקצב, ויהיה מעורב בנושא הזה, אז אנחנו לא סומכים על כל מפעיל ומפעיל שהוא יעשה את זה בעצמו.
יעקב גיל: אני, כמובן, מתחבר לכל הנושא של מצוקת הנהגים.
יעקב גיל: הנהגים בהחלט נמצאים במצוקה, באשר הם.
יעקב גיל: הם חווים הרבה מאד קשיים ביום יום.
יעקב גיל: אנחנו בהחלט בעד להוריד מהנהג את העומס הרב שיש עליו- להיות גם אחראי על פניות הציבור, גם אחראי על הכרטוס, התשלום, גם על האבטחה באוטובוס, אחראי על כל ההיבטים.
יעקב גיל: ללא כל קשר לאירועים שקורים עכשיו זה לא צריך לקרות.
יעקב גיל: אני רק מבקש שנוכל לקבל תשובות ברורות בנושא הזה, ואם יש יוזמה של חקיקה שיכולה להקל, זה יכול להיות מצוין.
יעקב גיל: אנחנו בהחלט חושבים שהנושא של התרעה לפני שביתה – 68 שעות זה אולי קצת יותר מדי זמן, אבל בהחלט צריך לבדוק את הנושא של התרעה.
יעקב גיל: אגב, אולי אירוע שקצת חמק מהרדאר – לפני שבוע או שבועיים היתה באשכול חשמונאים באזור מודיעין גם שביתה פתאומית, ובית המשפט קבע שצריך לתת התרעה.
יעקב גיל: זה כבר לא עזר, אבל אם זה לא מספיק ברור, אז שיהיה בחקיקה.
יעקב גיל: באמת, השורה התחתונה – אני לא הייתי רוצה להגיע למצב ששוב הנהגים – הרי בסוף תמיד מאשימים את הש.ג.
עדי קול: היועצת המשפטית רוצה להגיד לגבי המצב המשפטי היום.
<ורד קירו זילברמן: רק לשים דברים על דיוקם.
<ורד קירו זילברמן: לגבי שביתה, ככל שהשביתה היא מאורגנת וחוקית, אנחנו לא מדברים על שביתה בלתי חוקית או פראית – לא מתחילים שביתה מיד.
<ורד קירו זילברמן: צריך להכריז על סכסוך עבודה, ואז יש פרוצדורה בחוק, כדי לאפשר תהליכים של גישור ובוררות, ורק אחרי כל התהליכים האלה, באמת, אם פורצת שביתה, צריך להבין שאנחנו - - -
ישראל אייכלר: לכן דיברתי על התחכמות.
ישראל אייכלר: מה ההתחכמות?
ישראל אייכלר: – הם מכריזים על סכסוך עבודה כמעט כל חודש, ואז, בכל רגע נתון את שומעת שפתאום פרצה שביתה.
יעקב גיל: אבל חשוב להבין שציבור הנוסעים – מעניינת אותנו ההיערכות.
יעקב גיל: תקלות קורות, דברים קורים, אבל צריכה להיות היערכות כמו שקורה בהרבה תחומים אחרים, ואין שום סיבה שנוסעי התחבורה הציבורית יסבלו.
<יעקב הסה: כבר הבנתי שרוב הדברים לובנו, אבל אני רוצה להגיד כמה דברים.
<יעקב הסה: דבר אחד, אלה שיושבים פה סביב לשולחן, אני חושב שרובם הם בעלי רכב פרטי.
<יעקב הסה: אתם צריכים לדעת מה עובר אדם שאין לו רכב פרטי, בכל ימות השנה, כמה זמן עובר עליו ביום כדי להגיע ליעד שהוא צריך.
<יעקב הסה: אני עכשיו הגעתי הנה משכונת "בית ישראל".
<יעקב הסה: הייתי צריך שלושה כלי רכב, ושלוש פעמים לחכות, אבל זה בימים רגילים, שקורה כזה דבר.
<יעקב הסה: אבל מה שהיה בשבוע שעבר, מי שראה בתחנות – היו דברים ממש מזעזעים.
<יעקב הסה: אני בלילה עמדתי, בגבעת שאול, באזור האולמות.
<יעקב הסה: אנשים נדחסו באוטובוס והצרחות של הילדים שהיו בפנים – זה היה משהו שלא מתאים למדינת ישראל.
<יעקב הסה: זה מתאים לאיזו רפובליקה באפריקה, שעולים שם על הגג.
<יעקב הסה: אנשים נדחסו ונדחסו.
<יעקב הסה: בדרך כלל, כשהאוטובוס מלא, הנהג אומר לסגור את הדלת, ונוסעים.
<יעקב הסה: אבל בשבוע שעבר ידעו שבעוד שעה יגיע האוטובוס הבא, וראו כל מיני מראות לא נעימים ולא מכובדים.
<יעקב הסה: לעצם הדבר.
<יעקב הסה: כולם מדברים על פתרונות.
<יעקב הסה: עצם הדבר ש "אגד" בירושלים, ואם אני לא טועה יכולים לתקן אותי אנשי "אגד" – שמחזיק 200 נהגים ערבים, מתוך 800 הנהגים 200 הם ערבים.
<יעקב הסה: אני לא לאומני.
<יעקב הסה: יש בבניין הזה אנשים אחרים שיודעים להתעסק בעניין הלאומני.
<יעקב הסה: אני אפילו אגיד שיש עדה אתיופית, שאני מאד מכבד ואוהב אותם – אם הם יחליטו יום אחד לעשות שביתה, זאת אומרת שיש סקטור מסוים שהוא חונק את ירושלים.
<יעקב הסה: זה יכול לקרות כל פעם.
<יעקב הסה: הדבר הזה צריך בירור, אם זה יכול להמשיך, כזה דבר, ש-200 נהגים ערבים יאחזו את ירושלים.
<יעקב הסה: מה שכן, תשאלו אותי את השאלה – מה עושים?
<יעקב הסה: הרי אין, אין.
ישראל אייכלר: אני רוצה להדגיש שוב את מה שהדגשת – לא משנה אם הוא ערבי או חרדי - - -
<יעקב הסה: לא, אני מדבר על אתיופי שהחליט - - -
ישראל אייכלר: לא, לא אתיופי, ולא אף אחד - - -
<יעקב הסה: או מישהו אחר - - -
ישראל אייכלר: כל נהג – לא משנה מאיזה גזע, איזה עם, איזו דת – בכל נהג שעושה שביתה פראית ופוגע באנשים, צריך לטפל.
ישראל אייכלר: כל קבוצה – זה מסוכן.
ישראל אייכלר: אתה צודק שאם קבוצות יחליטו - -
<יעקב הסה: אבל יש קבוצה גדולה - - -
ישראל אייכלר: - - אבל כדי שלא יישמע, חלילה, אנחנו בימים רגישים, שלא יישמע - - -
<יעקב הסה: אני לא מדבר על זה.
<יעקב הסה: אני מדבר שלא ייתכן שקבוצה מסוימת תחזיק את ירושלים בגרון.
<קריאה: עצם ההתייחסות לערבים כאילו הם מחזיקים את ירושלים בגרון - - -
ישראל אייכלר: לא, לא, הוא לא התייחס - - -
<יעקב הסה: לא, אני אומר – יכול להיות שמחר גם אחרים.
<יעקב הסה: הדגשתי את זה.
<יעקב הסה: אני לא מתכוון לערבים.
<יעקב הסה: קבוצה מסוימת - - -
אורי מקלב: אם הוא היה אומר "משספים בגרון" אז זה היה ביטוי לא נכון - - -
<יעקב הסה: אני רוצה לספר לך עוד יותר - - -
עדי קול: אני עוצרת אותך ולוקחת ממך את רשות הדיבור, כי נראה לי שמיצית את דבריך.
<יעקב הסה: אני רוצה עוד דבר אחד להגיד.
<יעקב הסה: חייבים לחשוב מחדש על השכר של הנהגים השכירים.
<יעקב הסה: היו הרבה אנשים שכירים שהכרתי, נהגים, שנכנסו למערכת, והם יצאו ממנה, מכמה סיבות.
<יעקב הסה: אחת הסיבות היא השכר.
<יעקב הסה: הפער הגדול בין חברים לשכירים הוא גדול מאד, ולכן – הטענה של "אגד" למה אנחנו מכניסים רק סקטור אחד, היא בגלל שאחרים לא רוצים לעבוד.
<יעקב הסה: לא רוצים לעבוד, בגלל שהשכר הוא לא הולם, גם היחס לא הולם, וגם על זה צריך לתת את הדעת כדי לראות שיקבלו יחס יותר טוב, משכורת יותר טובה – ואז תראו הרבה יותר אנשים בתוך העבודה הזו.
<יעקב הסה: תודה.
עדי קול: נציג הנהגים, עורך הדין אוסאמה איברהים.
<אוסאמה איברהים: שלום לכם.
<אוסאמה איברהים: אני לא נציג הנהגים, אני מייצג לא מעט נהגים מ "אגד", ערבים ויהודים כאחד.
<אוסאמה איברהים: אני רוצה לספר על מה שאני עובר בחצי השנה האחרונה אתם.
אורית סטרוק: מה זאת אומרת שאתה מייצג?
אורית סטרוק: אתה מייצג אותם מול מה?
<אוסאמה איברהים: אני מייצג אותם בתביעות נזקי גוף, תאונות – בכל מה שקשור לתביעות מול הביטוח הלאומי, תאונות דרכים למיניהן, בעיקר בכל מה שקשור לתחום נזקי הגוף.
<אוסאמה איברהים: אני יכול לומר שבחצי השנה האחרונה הגיעו אלי למשרד לא פחות מ 50-40 נהגים ערבים שהותקפו בירושלים על רקע לאומני.
<אוסאמה איברהים: הנהגים, צריך לדעת, נהגים ערבים במיוחד, נמצאים בסיטואציה לא נעימה, משני הכיוונים.
<אוסאמה איברהים: הם נכנסים לעיר העתיקה – רוגמים אותם באבנים.
<אוסאמה איברהים: עוברים למערב העיר – הם עוברים השפלות מילוליות יום יומיות.
<אוסאמה איברהים: אני יכול לבוא ולומר שהגיעו אלי אנשים, מתוך ה 50-40 האלה, לא פחות מחצי גמרו עם נכות.
<אוסאמה איברהים: אני מדבר על שברים בארובות העיניים, אני מדבר על חבלות ראש, חבלות צוואר וגב, חבלות רציניות שהותירו אותם עם נכות צמיתה.
אורית סטרוק: ממה?
אורית סטרוק: כתוצאה ממה?
<אוסאמה איברהים: מתקיפות שבוצעו על ידי נוסעים, על ידי המון ש - - -
אורי מקלב: מגישים תלונות?
אורי מקלב: הם הגישו תלונות למשטרה?
<אוסאמה איברהים: הגישו תלונות.
<אוסאמה איברהים: הגישו גם תביעות לביטוח הלאומי.
<אוסאמה איברהים: התביעות, אגב, מוכרות לא במסגרת פעולות איבה, הן מוכרות במסגרת פגיעה בעבודה.
<אוסאמה איברהים: זו גם נקודה, נוספת.
<אוסאמה איברהים: עכשיו, הסיבה האמיתית למצב או לשביתה שהיתה בימים האלה, אחרי ההתאבדות של אותו נהג היא לא הרקע הלאומני, האם הוא נרצח או לא.
<אוסאמה איברהים: הסיבה האמיתית מאחורי כל ההשבתה הזו היתה, וזה גם מה שמפורסם באתר הרשמי של "אגד", זה אבל של נהגים על מות חברם לעבודה, זה אחד.
<אוסאמה איברהים: שתיים, הם מגיעים לעבודה בבוקר – אף אחד מהם לא בטוח שהוא בסוף היום יחזור הביתה בריא ושלם.
<אוסאמה איברהים: עד כדי כך.
<אוסאמה איברהים: אם אני מדבר, לא כל הפניות בעניין הזה מגיעות אלי.
<אוסאמה איברהים: אני מניח שיש הרבה פניות שלא מגיעות אלי ומגיעות לעורכי דין אחרים, אבל אני לבד, משרד קטן, קיבלתי בחצי השנה האחרונה לא פחות מ 50-40 פניות של נהגים שעברו את הדבר הזה.
<אוסאמה איברהים: מכאן, מאירוע חד פעמי להשבתה כזו שבאה על רקע של מצב מאד מאד בעייתי בתקופה הזו – כולנו ניזוקים מהדבר הזה, להרחיק לכת ולהגביל זכות שביתה, ולשים כל מיני מגבלות על האנשים האלה, במקום לחפש את הפתרון האמיתי ולהבין את הבעיה האמיתית של הנהגים האלה, זה מרחיק לכת בעיניי.
<אוסאמה איברהים: צריך להסתכל עלה נהג הקטן, שלמעשה, אין לו פתרון לדבר הזה.
<אוסאמה איברהים: אני מניח, ואני יודע בוודאות, שהאנשים האלה פנו ל "אגד" מספר רב של פעמים בחצי השנה האחרונה בתלונות בהקשרים האלה, ו "אגד", מסיבותיה, סיבות כלכליות או סיבות אחרות – לא דאגה למצוא פתרון אמיתי לבעיה הזו, לתת לנהג, לעובד שרוצה לצאת לעבודה ביטחון שהוא יחזור בסוף היום בריא ושלם בלי נכות צמיתה.
<אוסאמה איברהים: זה מצב שצריך לפנות ל "אגד" בבקשה לחקור את הנושא הזה, להגיע לפתרונות, ויש פתרונות.
<אוסאמה איברהים: אפשר להפריד את הנהג, הוצעו פה כל מיני הצעות שיכולות להיות בהחלט הצעות יעילות, ושצריך לבחון אותן.
<אוסאמה איברהים: אני סומך על "אגד" בעניין הזה, שברגע שבאה קריאה מהוועדה ל "אגד", שתבחן את הנושא הזה לעומק, יכול מאד להיות שיימצאו פתרונות שהם ריאליים ומעשיים.
<אוסאמה איברהים: יש לנו את הדוגמה של הרכבת הקלה, שהנהג הוא מופרד, ולא מטפל בכל מה שקשור לנוסעים, וזה אפשרי גם כן באוטובוסים.
<אוסאמה איברהים: יש את הנושא של המצלמות, וגם זה דבר שהוא רלבנטי, אבל מפה ועד הגבלת זכות השביתה, זה אנשים שהם לא מאוגדים, לא מאורגנים כנהגים ערביים.
<אוסאמה איברהים: אם יש בעיה לציבור הנהגים הערביים – הם חלק מהוועד הכולל של "אגד".
<אוסאמה איברהים: אלה לא אנשים שמאוגדים באופן ספציפי, וגם לא צריך שיהיו מאוגדים באופן ספציפי.
<אוסאמה איברהים: בעיות מהסוג הזה יכולות היום בקלות לעבור מנהג לנהג, ואיכשהו להתארגן חלק ולהגיד – אנחנו לא מגיעים לעבודה, מחר.
אורית סטרוק: זה התארגן באופן ספונטני, ה - - הזה?
<אוסאמה איברהים: ספונטני, אפשר להתארגן.
<אוסאמה איברהים: אני לא יודע אם אפשר להגביל את הדבר הזה, בחקיקה.
<אוסאמה איברהים: אבל הפתרון הוא לא שם.
<אוסאמה איברהים: הפתרון הוא בלראות את הבעיה האמיתית של אותו נהג.
<אוסאמה איברהים: בואו נסתכל על ההיסטוריה.
<אוסאמה איברהים: אני לא זוכר מקרה אחד שבו נהג ערבי ב "אגד" היה מעורב באופן פעיל או באופן ישיר בפיגוע חבלני כזה או בפיגוע אחר.
<אוסאמה איברהים: אלה אנשים שנאמנים למקום העבודה שלהם, למקום שבו הם חיים, נותנים שירות, וככה הם רואים את הדברים האלה.
אורי מקלב: היו נהגים שהוזהרו לא להגיע למקום העבודה?
אורי מקלב: קודם כל, אני לא - - את זכות השביתה.
אורי מקלב: אנחנו מדברים פה על שביתה, לא הזדהות של שעתיים עם מות נהג כזה או אחר.
אורי מקלב: מדובר כאן על שביתה מתמשכת במשך כמה ימים, שלא הגיעו לעבודה.
אורי מקלב: זה לא שהם הגיעו לעבודה ושבתו.
אורי מקלב: לא הגיעו לעבודה בכלל.
אורי מקלב: אז צריך להציג את התמונה הנכונה.
אורי מקלב: לא שעתיים אלא במשך כמה ימים, יומיים או שלושה.
אורי מקלב: דבר שני, אני שואל – האם ידוע לך על תופעה שנהגים הוזהרו על ידי גופים כאלה או אחרים, על ידי ארגונים כאלה ואחרים, לא להגיע לעבודה?
<אוסאמה איברהים: לא ידוע לי על שום התארגנות מהסוג הזה.
<אוסאמה איברהים: לא ידוע לי על איזשהו מישהו שהוביל אותם להחלטה הזו.
<אוסאמה איברהים: זה היה דברים שקשורים להם אישית, לבעיות היומיומיות מהן הם סובלים, וזו הבעיה האמיתית ועל זה צריך - - -
עדי קול: אני רוצה לעצור אותך לרגע.
עדי קול: אנחנו לא מדברים כרגע על השביתה, ועל הסיבה שלה.
עדי קול: אנחנו מנסים להתמודד עם הבעיה שנוצרה בשתי חברות התחבורה, "אגד" ו "אגד תעבורה", ואנחנו מדברים עליהן.
עדי קול: אין שום סיבה לנסות להבין מה היה - - השביתה, כי זה לא הנושא כרגע.
אורי מקלב: שביתה של שכר זה משהו אחר, וזו שביתה אחרת.
אורי מקלב: כל שביתה יש לה את הממדים שלה.
אורי מקלב: הטיפול הוא שונה.
עדי קול: אבל הטיפול בוועדה לפניות הציבור הוא על בעיה שקרתה לציבור הנוסעים.
עדי קול: הם נתקלו בבעיה מאד מאד חמורה, וזה לא משנה להם מה הסיבה לשביתה.
אורי מקלב: את צודקת, וזאת אומרת שאנחנו יכולים לקיים דיון גם, בוועדה לפניות הציבור, על כך שמתנכלים לנהגים.
אורי מקלב: על ביטחונם של הנהגים.
אורי מקלב: זה גם נושא חשוב שצריך לדון בו.
עדי קול: אנחנו יכולים אבל כרגע זה לא הנושא.
אורי מקלב: אני חושב שזה נושא שצריך לקבל את ה – input הנכון.
אורית סטרוק: תראי, גברתי היושבת ראש.
אורית סטרוק: זה קודם כל מאד ראוי שכינסת את הדיון הזה, לשמוע את המצוקות של האנשים שנתקעו בתחנות.
אורית סטרוק: יחד עם זה, אני חושבת שמה שקיבלנו בשביתה הזו, שהשם "שביתה" לא ממש ראוי לה, עלול להיות רק פרומו למשהו הרבה יותר חמור.
אורית סטרוק: אני מצטערת שאין בדיון הזה אנשים שמופקדים על הביטחון.
אורית סטרוק: מכיוון שאין, אז לפחות אתם, שמופקדים על התחבורה –נציגים של "אגד", "אגד תעבורה", ועירית ירושלים, לפחות אתם צריכים לקחת את הדברים ולפנות אתם למי שמופקדים על הביטחון.
אורית סטרוק: מה שתיאר לנו כאן עורך הדין הנכבד זה לא שביתה.
אורית סטרוק: מה שהוא מספר לנו כאילו שאנשים פשוט מתוך הזדהות ומתוך אבל בבת אחת מאות אנשים חלמו בלילה על אותה צורה של אבל, כולם היה להם איזה חזון נבואי באמצע הלילה, והחזון הזה אמר לכל אחד בנפרד – שהוא צריך מרוב אבל לא להגיע לעבודה שלושה ימים.
אורית סטרוק: זו לא שביתה, זו התקוממות עממית של אנשים שעם כל הצער על מה שאתה מתאר על מה שהם עוברים - -
עדי קול: קודם כל סליחה – אני מזכירה לך את נושא הדיון.
עדי קול: הפגיעה שנעשתה בציבור הנוסעים.
אורית סטרוק: בסדר, הבנתי, את יכולה לקחת רשות דיבור מאנשים - - -
עדי קול: אני יכולה לקחת רשות דיבור ממי שאני רוצה, אני יושבת ראש הוועדה.
אורית סטרוק: טוב, אז תיקחי.
עדי קול: לכן אני אומרת – אם את רוצה עכשיו להפוך את הנושא הזה לדיון על השביתה והמקורות שלה – זה לא המקום, אז אני מבקשת ממך לעצור.
עדי קול: את מדברת כאן על התחבורה הציבורית.
אורית סטרוק: אני מבקשת ממך שתתני לי להשלים את דבריי.
אורית סטרוק: אני הקשבתי בסבלנות מכולם.
עדי קול: שוב, אני יושבת ראש הוועדה הזו ולכן זכותי להפסיק אותך ולתת לך רשות דיבור מתי שאני רוצה.
עדי קול: לכן, אם את הולכת עכשיו לעשות מזה דיון פוליטי - - -
אורית סטרוק: זה לא פוליטי, אלא זה מתרה ומתריע בפני הבאות.
עדי קול: אז הנה, התרעת ועכשיו השאלה אם את רוצה - - -
אורית סטרוק: משום שאם אנחנו, יש לנו עסק עם מאות אנשים שיושבים על ההגא ושבצורה מאורגנת, על ידי איזה שהוא קול שקורא לכולם, ואולי גם מאיים על חלקם - - -
<תמיר ניר: אורית, מה את מציעה לנוסעים?
<תמיר ניר: בואי תדברי על הנוסעים.
אורית סטרוק: אני מציעה באופן ספציפי שאתם תעשו בדיקה של כל הנהגים שהשתתפו בשביתה הזו, בדיקה רצינית, ביטחונית, לראות איפה הם עומדים, איפה ההזדהות שלהם עומדת, אולי גם אם הם עלולים לייצר דברים חמורים יותר משביתה.
עדי קול: שמענו את הדברים.
עדי קול: היית רוצה להתייחס גם לנושא הדיון?
אורית סטרוק: אני חושבת שזה חלק מנושא הדיון כי בסופו של יום הנושאים האלה שבפעם אחת הם נתקעו בתחנות - - -
עדי קול: תסלחי לי, את לא היית פה בתחילת הדיון.
עדי קול: פתחתי את הדיון ואמרתי – הוועדה לפניות הציבור מתכנסת כאן בגלל רצון הציבור, בגלל פניות ציבור.
עדי קול: הגיעו לכאן אנשים ופנו, ותיארו את המצוקה שלהם.
אורית סטרוק: בסדר, אבל האנשים האלה שיושבים מולנו, שנתקעו בתחנות, בפעם הבאה המצוקה שלהם עלולה להיות לא בתחנות אלא בתוך האוטובוס עצמו.
עדי קול: יכול להיות, אבל זה לא נושא הדיון.
עדי קול: אני מבקשת שתעצרי את הדברים שלך, אם זה הנושא שאת רוצה לדבר עליו.
אורית סטרוק: אז סתימת פיות בתוך הכנסת.
עדי קול: אתה רוצה לדבר עכשיו?
עדי קול: ושוב, אני מזכירה את נושא הדיון.
אורי מקלב: אני מודה על עצם קיום הדיון ואני גם מכבד את בקשתך.
אורי מקלב: כדי למנוע זליגה לנושאים אחרים שאת לא מעוניינת שנדבר עליהם, ובצדק, אני אדבר בעיקר על החלק השני בכותרת של הדיון – שהנוסעים מחכים בתחנות.
אורי מקלב: ככה, אולי, אם אתמקד בזה, אז גם אם אגלוש קצת, זה לא יגיע עדיין לדברים אחרים - - -
אורית סטרוק: אני בכל זאת מציעה לכם, המופקדים על התחבורה, לבדוק את העניין הזה.
אורי מקלב: אני אגיד לך – אני גם מכבד את היושבת בראש, בגלל שעצם הדיון בנושא הזה שהוא רגיש, צריך בזה אומץ ציבורי, והיא עשתה את זה מכיוון שהיא ראתה את סבל הנוסעים והיא לא רצתה לקחת את זה למקומות אחרים.
אורי מקלב: אני מכבד את היושבת ראש - - -
אורית סטרוק: צריך אומץ ציבורי לראות את הסכנה האיומה שיש למאות אנשים שנשמעים לאיזה שהוא קול מכווון.
אורי מקלב: יש אנשים שלא עושים בכלל דיון בעניין הזה.
אורי מקלב: ברשותכם, אני רוצה לדבר בעניין הזה, שהנוסעים מחכים בתחנות, משלושה היבטים.
אורי מקלב: קודם כל, אנחנו יודעים שנוסעי התחבורה הציבורית בכלל נחשפים להשקעות אדירות של משרד התחבורה וגם החברות, בהשקעה בתשתיות וגם השקעה בהתארגנויות חדשות, ו - - חדשים, ויש רצון כן לשפר את המצב.
אורי מקלב: אבל מנגד, אני חושב שכלל הנוסעים בתחבורה הציבורית הם מלומדים בקשיים גדולים בתחבורה הציבורית, גם כשהם מתמשכים וגם קשיים מקריים.
אורי מקלב: אבל הנושא הזה שנוסעים מחכים בתחנות, אנחנו רוצים להתמקד עכשיו מעבר לסטנדרט, במקרים מיוחדים שמדובר בעצם קיום הישיבה אפילו, כדי לדעת להזדהות עם מה שהנוסעים עברו ועוברים, כשהם לא יודעים למה לצפות, כמה זמן לחכות.
אורי מקלב: הם לא מודעים, בכלל, שיש איזה שיבושים בתחבורה.
אורי מקלב: לא כולם מודעים, והם מחכים.
אורי מקלב: הם לא יודעים שאוטובוס יוצא רק פעם בשעה, במקום פעם בעשר דקות.
אורי מקלב: ואז, ממילא, כשאוטובוס יוצא פעם בשעה, אז כפי שאמר מר הסה – נדחסים כסרדינים, ואז גם אוטובוסים חולפים על פניהם, ואז הם שואלים – מה הלאה?
אורי מקלב: ואני תמיד מקבל את זה.
אורי מקלב: מי שלא נוסע בתחבורה הציבורית לא מכיר ולא יכול לחוש את מה שהם עוברים, אבל ודאי וודאי – גם אם יתנו לי בחצי שעה רשות דיבור, אני לא אצליח להביא לידי ביטוי את הסבל, את מה שהם עוברים, באמת – סבל רב, שאנשים שמחכים, ילדים, קשישים, מה הם עוברים בעקבות כך ומה הם הפסידו בעקבות כך.
אורי מקלב: כל ההשלכות האמיתיות שלא צריך הרבה דמיון וכושר דמיון להבין את זה.
אורי מקלב: אבל אני מבקש לדבר על ההיבט השני – איך מתמודדים עם דבר כזה.
אורי מקלב: כשזה קורה, איך ההתמודדויות?
אורי מקלב: מי לוקח את האחריות, האם זה משרד התחבורה?
אורי מקלב: האם זה אותה חברה שאצלה יש תופעה עכשיו שהנוסעים מחכים הרבה זמן לאוטובוסים?
אורי מקלב: איך המידע שעובר לנוסעים בזמן הזה?
אורי מקלב: מה הפתרונות?
אורי מקלב: מי באמת בודק שהחברה עשתה את המקסימום שהיא יכולה לעשות כדי לפתור את הבעיה.
אורי מקלב: האם כאשר קורה דבר כזה צריך לעשות איזה מימון?
אורי מקלב: שיהיה, בתוך החוזים שיש בין חברת התחבורה למשרד התחבורה משהו שמתייחס למצב כזה או אחר בעקבות מה שלא יהיה, שנוסעים יודעים כבר מראש שהם יחכו זמן רב, לאורך כל היום או יומיים?
אורי מקלב: כשהיתה שביתה ברכבת, מה שאמרו פה – חברת הרכבת העמידה אוטובוסים לנוסעים שלה.
אורי מקלב: אפשר להעמיד אוטובוסים לאוטובוסים.
אורי מקלב: אני לא אומר להעמיד רכבת במקום אוטובוסים, אבל אפשר להעמיד תחליפים, של חברות האוטובוסים של הנוסעים שאמורים להגיע.
אורי מקלב: זה יכול להיות מחברה אחרת, נהגים אחרים – הפתרונות שיש.
אורי מקלב: מגיע לציבור.
אורי מקלב: גם אם עשינו את הישיבה הזו כדי להודיע לציבור שאנחנו מזדהים, חשים במשהו את מה שעברו הנוסעים – גם דיינו, קל וחומר שלציבור מגיעה תשובה בעניין הזה.
אורי מקלב: הוא רוצה לדעת האם יש מי שמבקר את מה שנעשה.
אורי מקלב: האם החברה אומרת שהיא עשתה את הכל?
אורי מקלב: האם באמת נעשה הכל?
אורי מקלב: האם יש פתרונות?
אורי מקלב: האם יש מענה?
אורי מקלב: האם יש משהו שאתם קבעתם לעצמכם, שיש כזה דבר שאנשים מחכים הרבה זמן בתחנות, יש פתרונות?
אורי מקלב: יש, מה שנקרא "שעת חירום", אז גם שעת חירום בתחבורה הציבורית.
אורי מקלב: הדבר האחרון, שאני גם חושב שהוא חשוב, ואני אדבר הכי בעדינות: מה העתיד?
אורי מקלב: גם הציבור מבקש לדעת.
אורי מקלב: מה אנחנו יכולים היום לעשות בוועדה להגיד לנוסעים מה יכול לקרות, מה הצפי לגבי העתיד.
אורי מקלב: זכותם לדעת לגבי הדבר הזה.
אורי מקלב: אני אומר שהיחס לנהגים הוא חשוב, אבל אם זה חס וחלילה תופעה שיכולה לקרות, זה לא מקרה.
אורי מקלב: ואם יש אפילו חשש לתופעה כזו שיכולה לקרות, ולא משנה איפה, בכל מקום בארץ – תופעה שנוסעים מחכים זמן רב בתחנות מסיבות לא מקריות, בעקבות תופעות – מה העתיד שלהם?
אורי מקלב: מה ההיערכות שיש, ומה התשובות שאנחנו נותנים?
עדי קול: אני רוצה לתת לנציגי "אגד" את ההזדמנות לדבר.
עדי קול: אני רוצה להתמקד שוב בשתי שאלות, וחבר הכנסת מקלב עשה את זה באופן מאד ראוי.
עדי קול: יש לנו כמה שאלות מאד בסיסיות.
עדי קול: דבר ראשון – האם הסתיימה השביתה?
עדי קול: דבר שני – אם היא לא הסתיימה, מה היא הדרך שבה אתם מתמודדים עם השביתה הספציפית הזו?
עדי קול: איך מודיעים לציבור?
עדי קול: אני יודעת שאתם פרסמתם את זה באתר שלכם, אבל נוסעי האוטובוסים לא נכנסים בכל יום לאתר של "אגד", אלא הוא פשוט הולך לתחנה הוא מחכה לאוטובוס, ולכן הפתרון של פרסום באתר הוא לא פתרון מספיק הולם.
עדי קול: אני מצטרפת גם לשאלה של חבר הכנסת מקלב – איך מונעים את הבעיה הזו בעתיד?
<חגי יציב: אני מנהל התנועה ב "אגד" בירושלים.
<חגי יציב: באופן תיאורטי השביתה הסתיימה.
<חגי יציב: יש ועד כלשהו של אותם נהגים ערביים שיעגן את אותם הנהגים.
<חגי יציב: לכאורה, ביום חמישי, השביתה היתה אמורה להסתיים.
<חגי יציב: מיום חמישי ועד היום לא מגיעים לעבודה כ-100 נהגים.
אורי מקלב: ובאחוזים?
<חגי יציב: מהשובתים או ממספר הנהגים?
<חגי יציב: מהשובתים זה 25%.
עדי קול: זה 10% מציבור הנהגים שלכם, בערך.
<חגי יציב: כן.
<חגי יציב: חלקם – הודיעו שהם עוזבים.
<חגי יציב: אני לא מתייחס לפרסומים באינטרנט או במקומות כאלה ואחרים, אני אומר את זה בצורה ודאית: שום נהג לא פוטר, אבל מעל 40 נהגים הודיעו על התפטרותם, ועוד 60 נהגים ניתקו קשר, ולא עונים לטלפונים.
<חגי יציב: זה אומר שיש פחות 100 נהגים בשירות.
עדי קול: אפשר להגיד שרובם נהגים שפועלים בירושלים?
<חגי יציב: אני מדבר על "אגד".
<חגי יציב: כולם בירושלים.
עדי קול: זאת אומרת שזו מכה קשה של פגיעה של 10% בשירות.
<חגי יציב: אמת.
<חגי יציב: פגיעה של 10% בשירות.
<חגי יציב: אני לא פתחתי ואמרתי אבל אני רוצה להתנצל בפני כל הנוסעים שלנו שנפגעו במהלך השבוע שעבר מחוסר השירות, ההמתנות.
<חגי יציב: אני באמת מצטער על זה ומקווה שזה לא יקרה להבא, ובאמת – אנחנו צריכים לעבוד על תכנית חירום, של מה קורה אם, ובהנחה ונגיע למצב כזה.
עדי קול: התחלתם לעבוד על תכנית כזו?
<חגי יציב: אנחנו עובדים אתה כבר היום.
<חגי יציב: מיום ראשון אנחנו כבר עובדים אתה.
עדי קול: מה היא תכנית החירום?
<חגי יציב: אני אכנס לנושא קצת אחר, אבל יש לו קשר.
<חגי יציב: בתקופה של הפיגועים במהלך החודש האחרון, וכלה בפיגוע בהר-נוף, כמות הנוסעים ירדה בעשרות אחוזים.
<חגי יציב: בתיאום עם משרד התחבורה אנחנו מצד אחד צמצנו את כמות השירות באותם מקומות שאנחנו יודעים שכמות הנוסעים ירדה בהם.
<חגי יציב: אנחנו צריכים לעשות מספר תיקונים בשכונות כאלה ואחרות, אבל צמצמנו.
<חגי יציב: במקביל, גייסנו את כל הנהגים שלנו שהם לא עובדים במשרה מלאה, אלא יושבים במשרדיהם, עושים עבודת משרד – ב "אגד" כולנו נהגים, ומציעים עבודות נהיגה במהלך היום, ותוגברנו בנהגים מאזורים אחרים של "אגד" על מנת לבצע את השגרה, עד כמה שניתן.
עדי קול: האם השגרה מתבצעת כרגע?
<חגי יציב: אנחנו מאתמול עובדים בלו"ז שעדכנתי אותך.
<חגי יציב: אני לא אומר שהכל מושלם ואני לא אומר שהכל טוב.
<חגי יציב: יש מספר נקודות שאנחנו צריכים לבוא ולתקן, אנחנו בקשר - - -
עדי קול: המדיניות שלכם לגבי עדכון ציבור הנוסעים, לגבי השביתה, קודם כל, ולגבי כל שינוי שנעשה בשירות - - -
אורי מקלב: היו תופעות קשות אתמול, גם כן, שאנשים המתינו שעה וחצי בתחנה.
<חגי יציב: אמרתי שלא הכל מושלם, כבוד הרב.
<חגי יציב: אנחנו, במהלך יום שני בצהריים עדכנו את אתר האינטרנט שלנו, לכל הגופים, על מנת להודיע שיש שיבושים - - -
עדי קול: מה זה "לכל הגופים"?
<חגי יציב: אין לנו מערכת, לצערי - - -
עדי קול: לא היו הודעות - - אתה יודע, לתלות הודעה בתחנה המרכזית?
עדי קול: לא היה שם שום מידע, לא מדיילים שיעדכנו.
עדי קול: יש תקשורת.
עדי קול: לפרסם בתקשורת שיש בעיה.
<חגי יציב: פורסמה בתקשורת - - -
עדי קול: לא ביום שני.
<חגי יציב: ביום שני, במהלך הערב, אני יכול להראות לך.
<חגי יציב: פורסמה הודעה גם בתקשורת על שיבושים בקווי השירות בירושלים.
<חגי יציב: לשים שילוט על תחנות – יש 1,500 תחנות בירושלים.
<חגי יציב: זה דבר, אני לא אומר שזה תקין - - -
עדי קול: זה לא מסובך לשים הודעות.
<חגי יציב: לא מסובך?
אורי מקלב: תשים על חלק, תשים על שליש – זה יעבור.
עדי קול: דיברנו על תחנה מרכזית – תחנה מרכזית זו תחנה אחת.
<חגי יציב: בתחנה המרכזית לא היתה פגיעה.
<חגי יציב: בשירות העירוני – אני מדבר על "אגד" ירושלים.
<חגי יציב: מדובר על השירות העירוני, לא על השירות הבינעירוני.
<חגי יציב: בשירות הבינעירוני לא היתה פגיעה.
עדי קול: אז צריך לשים הודעות על שירות עירוני בתחנה המרכזית.
אורי מקלב: יש תחנות מרכזיות, גם בתוך השירות העירוני.
אורי מקלב: יש את התחנות העמוסות, הצפופות.
עדי קול: אתם יודעים איך לעשות את זה.
עדי קול: אתם לא עשיתם.
<חגי יציב: אנחנו צריכים לקחת את המקרה הזה, ולדעת אם חס וחלילה יקרה מקרה כזה בעתיד, איך אנחנו מודיעים, דבר ראשון, לציבור, שהם קהל לקוחותינו, איך אנחנו מעדכנים אותם.
<חגי יציב: יש מספר ורסיות שצריך לבדוק אותן.
<חגי יציב: אם אתם נוסעים בירושלים אתם שמים לב שיש תחנות שיש בהן מידע מתי מגיע האוטובוס הבא.
<חגי יציב: אפשר להכניס את זה לטכנולוגיות.
<חגי יציב: כמו שברכבת הקלה יודעים לפרסם על שביתה, על חפץ חשוד, וכו' – צריך לעבוד בכיוון הזה.
<חגי יציב: אנחנו נעבוד, נשב עם הגורמים האחראים, ונראה.
עדי קול: ושאלה של היערכות, תגבור של הנהגים?
<חגי יציב: אנחנו מתוגברים.
עדי קול: אחרי שבוע.
<חגי יציב: פחות.
<חגי יציב: אחרי 4 ימים התחלנו להיערך.
<חגי יציב: בימים הראשונים באמת, אמרתי – אני מתנצל, המצב לא היה נעים.
עדי קול: והנה השאלה – איך אנחנו מונעים את המצב הזה בפעם הבאה?
עדי קול: 4 ימים שאנשים לא מגיעים לעבודה, לבתי חולים, לבית משפט לדיון.
עדי קול: 4 ימים זה נזק משמעותי מאד.
<קריאה: מי יפצה את האנשים?
<חגי יציב: אנחנו צריכים לשבת עם נציגי משרד התחבורה על מערך חירום שמהיום למחר נוכל להפעיל אותו.
<חגי יציב: זה לא היה קיים.
<דרור גנון: - - מפספסים את העניין פה.
<דרור גנון: לא מדובר פה על מערך חירום.
<דרור גנון: מערך חירום זה מערך שלא עובד במתכונת מלאה, עובד במתכונת חירום.
<דרור גנון: חירום זה מצב שבו עובדים בחצי כוח או בכוח כפול, במצבים שהם קיצוניים.
<דרור גנון: כאן היה מדובר במצב שהוא לא היה צפוי.
<דרור גנון: גם בהשתלשלות העניינים, החל מיום ראשון, שהיה יום גשם כבד, והיו לנו שיבושים בעקבות עומסי תנועה מאד מאד גדולים בכבישים, שגרמו לאיחורים בהגעת אוטובוסים, לזמני נסיעה מאד ארוכים באוטובוסים וחוסר יכולת לקשור את הנסיעות משני הצדדים.
<דרור גנון: על זה קרה המקרה של הנהג, שכולנו יודעים אותו, בערב, ולמחרת בבוקר, בלי התרעה מוקדמת, היו חסרים בכל האזור הזה בתחבורה הציבורית קרוב ל-400 נהגים.
<דרור גנון: אין שום דרך בעולם להתמודד עם בעיה כזו.
עדי קול: אבל יש דרך להודיע לציבור.
<דרור גנון: יש דרך להודיע לציבור.