GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<משה רפלוביץ': אני מייצג כ-180 רופאים שנמצאים מדן ועד אילת, כמעט בכל הרשויות המקומיות.
<משה רפלוביץ': בחלק מהמקומות אנחנו נמצאים בכוח מאוד גדול, ובחלק מהמקומות אנחנו נמצאים, צריך להגיד, בכוח מאוד-מאוד קטן.
<משה רפלוביץ': אם אנחנו מדברים, עלה פה הנושא של מגזרים שבהם התופעה נפוצה יותר.
<משה רפלוביץ': צריך להגיד שבמגזרים האלה אנחנו מדברים ברוב המקרים על חלקיות משרה של הרופא שם.
<משה רפלוביץ': לצערי, זה המצב.
<ענבל פאינרו: אם בכלל יש וטרינר.
<משה רפלוביץ': יש וטרינרים כמעט בכל הרשויות, למעט שלוש-ארבע במגזר הערבי.
<משה רפלוביץ': אבל כמות המשרות שלהם נמדדת בשברירי משרה.
<משה רפלוביץ': אנחנו פנינו בעניין הזה גם למנהל השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות ופיתוח הכפר וגם למשרד הפנים.
<משה רפלוביץ': ביקשנו להגדיר שם, שיהיה כוח אדם ראוי שמתאים לגודל האוכלוסייה ולגודל הברוך שנמצא שם.
<משה רפלוביץ': זה נכון לא רק לכלבים מסוכנים, זה - - -
עדי קול: עוד בקשה שאנחנו נוציא מטעם הוועדה גם למשרד הפנים וגם למשרד החקלאות ופיתוח הכפר, להגדיל את אחוזי המשרה ולהבטיח - - -
<משה רפלוביץ': להגדיר אותם, אני חושב, לפני הכול, גברתי.
<משה רפלוביץ': כי צריך להגיד כמה צריך.
<משה רפלוביץ': כי היום המצב הוא שמחליט ראש רשות – זה מקרה מהשבוע האחרון – לצמצם מ-25% ל-11% ואין מישהו שיכול להתנגד לזה בכלל.
<משה רפלוביץ': אז זה נושא אחד שאנחנו מתמודדים איתו ביום יום שלנו.
<משה רפלוביץ': זה קורה לא רק במגזר הערבי, זה קורה גם במרכז הארץ הדבר הזה, שמורידים אחוזי משרה, ומכיוון שאין תקן ולא נקבעה איזושהי התייחסות אז אנחנו מוצאים את עצמנו בוויכוח שקשה מאוד לנצח בו.
<משה רפלוביץ': צריך להגיד אבל שאנחנו מערבים פה שני נושאים שהם לכאורה קשורים אחד בשני אבל הם בכל זאת קצת נפרדים: אחד, זה הכלבים המסוכנים; השני, זה קרבות הכלבים.
<משה רפלוביץ': נכון שהכלבים בקרבות באים מהכלבים המסוכנים ששייכים לאותם גזעים, אבל החוק הזה להסדרת הפיקוח על כלבים שבזמנו חשבנו שהוא לא נכון, החוק הזה, מה שהוא יצר, זה הוריד קבוצה שלמה של אוכלוסייה שמגדלת את הכלבים האלה, הוריד אותם מתחת לרדארים.
<משה רפלוביץ': הם לא מגיעים יותר, לא לחיסונים ולא לרישיונות.
<משה רפלוביץ': הם סוחרים בכלבים האלה מתחת לרדארים של כולנו.
<משה רפלוביץ': קשה מאוד להגיע אליהם.
עדי קול: התפקיד שלך על פי חוק הוא - - -
<קריאה: ולהגיע אליהם זה לא - - -
<ענבל פאינרו: קל מאוד להגיע אליהם.
עדי קול: התפקיד שלך על פי חוק הוא להגיע אליהם.
עדי קול: למצוא את האנשים שעושים את הסחר בבעלי חיים או את ההרבעה מתחת לפני השטח.
<משה רפלוביץ': החוק להסדרת הפיקוח על כלבים קבע את החובה הזאת על הרופאים הרשותיים מבלי לתת להם כלים לעשות את זה.
<משה רפלוביץ': זה נכון.
<משה רפלוביץ': אני חושב שהמצב הזה - - -
עדי קול: איזה כלים חסרים לך?
<משה רפלוביץ': תראי, אנחנו מתמודדים עם עבריינים שנמצאים מתחת לרדארים.
<משה רפלוביץ': הרופא הווטרינר העירוני הוא זה שמפקח על מזון בעיר והוא עושה עוד הרבה דברים אחרים.
<משה רפלוביץ': הוא לא בלש.
<משה רפלוביץ': הוא יכול להיעזר במקרה - - -
<נירית ציפורי: - - -
<משה רפלוביץ': הוא יכול במקרים מסוימים להיעזר גם במשטרה.
<משה רפלוביץ': וצריך להגיד שהמשטרה, כשפונים אליה לסיוע בעבודה, המשטרה מסייעת.
<משה רפלוביץ': לא רק האנשים הנכבדים שיושבים פה, גם בתחנות המשטרה, בהנחיה של הקצינים שיושבים כאן – המשטרה נרתמת ומסייעת.
<משה רפלוביץ': לא זאת הבעיה.
<משה רפלוביץ': הבעיה היא להגיע לאנשים האלה, והבעיה שתופעת הכלבים.
<משה רפלוביץ': אם אני אתאר בשתי מילים מקרה: יחד עם "תנו לחיות לחיות" הלכנו לתפוס כלבים כאלה.
<משה רפלוביץ': אז קבענו עם המוכרים שהיו ב-yad 2, קבענו איתם נקודת מפגש.
<משה רפלוביץ': בנקודת המפגש הייתה לנו שם נערת פיתוי, נקרא לה, והיה אחד האנשים מ"תנו לחיות לחיות" שהלך בתור קונה הכלבים.
<משה רפלוביץ': אז קבענו נקודת מפגש.
<משה רפלוביץ': בנקודת המפגש ישבנו עם בלשים כדי לשמור עליו גם.
<משה רפלוביץ': כשהגענו לנקודה, בטלפון אמרו לו: תלך לנקודה אחרת ועוד נקודה ועוד נקודה.
<משה רפלוביץ': ובמקרה הזה, באיזשהו שלב, באותה עיר, זה נגמר באותה עיר שמצאנו את הכלבים האלה ויכולנו להחרים אותם.
<משה רפלוביץ': בהרבה מקרים זה נגמר במעבר מעיר לעיר.
<משה רפלוביץ': וברגע שווטרינר רשותי, ברגע שהוא עובר את גבולות העיר שלו הוא לא יכול לפעול יותר, אין לו סמכויות יותר.
<משה רפלוביץ': הסמכויות שלו נגמרות בתחום הטריטוריאלי של הרשות המקומית.
<משה רפלוביץ': אנחנו פנינו - - -
עדי קול: אז רגע, אז יש בעיה.
<משה רפלוביץ': יש בעיה.
<משה רפלוביץ': אני מגדיר אותה.
עדי קול: אני רואה בעיה אחרת.
עדי קול: אני מניחה שיש עוד הרבה בעיות כאלה בדרך.
עדי קול: השאלה מה אתם עושים בשביל לפתור אותה.
<משה רפלוביץ': אז אני מציע הצעה לפתרון.
<משה רפלוביץ': אנחנו פנינו למשרד החקלאות ופיתוח הכפר וביקשנו להקים יחידה ארצית שתרכז את הטיפול בעניין הזה, מכיוון שאי אפשר להטיל את זה, לפזר את זה על כל השטח.
<משה רפלוביץ': פנינו אליהם עם הצעת חוק מסודרת.
<משה רפלוביץ': צריך להגיד: יחד עם הארגונים.
<משה רפלוביץ': בעיקר עם "תנו לחיות לחיות".
<משה רפלוביץ': עם הצעת חוק מסודרת, כדי שתהיה יחידת אכיפה.
<משה רפלוביץ': אנחנו כמובן ניתן את היד שלנו לעניין הזה.
<משה רפלוביץ': אני מרגיש כמו הנציגים של "תנו לחיות לחיות".
<משה רפלוביץ': לא נוח שאני יושב עם האנשים האלה, עם - - - האנשים הטובים שכן עושים את העבודה.
<משה רפלוביץ': אבל צריך להגיד שבמשרד החקלאות ופיתוח הכפר, האכפתיות לנושא הזה, לא של האנשים שיושבים פה, אבל האכפתיות לנושא הזה היא אכפתיות קטנה מאוד.
<משה רפלוביץ': היא לא מספקת.
<משה רפלוביץ': זה שאומרים שלא נעשה מספיק זה לא נגד האנשים שיושבים פה, אבל זאת עובדה שלא נעשה מספיק.
<משה רפלוביץ': צריך להבין שבכל משרד החקלאות ופיתוח הכפר יש שניים וחצי רופאים - - -
עדי קול: אז מי לא עושה מספיק?
<משה רפלוביץ': אני חושב, וככה אמרתי גם לצמרת המשרד, שהמשרד היה צריך להקצות לזה משאבים ולהקצות לזה גם מפקחים וגם רופאים וטרינרים כדי לטפל בתופעה הזאת ולעזור לנו גם לטפל בתופעות.
<משה רפלוביץ': אנחנו יודעים להתמודד עם העבריינים האלה בקטן.
<משה רפלוביץ': אנחנו לא אנשי.
<משה רפלוביץ': קשה לנו לרוץ אחרי עברייניים כאלה.
<משה רפלוביץ': המשטרה עוזרת לנו בחלקה, אבל צריך יחידה שתרכז את הדבר הזה.
<משה רפלוביץ': אז זו נקודה אחת, אבל יש עוד נקודה אחת שצריך להבהיר אותה פה: זה לא שהטיפול בכלבים המסוכנים לוקה בחסר במדינת ישראל, הטיפול בכלבים לוקה בחסר במדינת ישראל.
<משה רפלוביץ': והתוצאה של זה היא – וזה עלה פה, בדיון, אבל אף אחד לא אמר את האמת בעניין הזה – שכשמחרימים כלבים כאלה אין איפה לשים אותם.
<משה רפלוביץ': צריך להגיד את זה.
<משה רפלוביץ': אין כלביות.
<משה רפלוביץ': הכלביות - - -
<משה רפלוביץ': וזה נאמר ככה, אבל אין כלביות.
<משה רפלוביץ': הכלביות "מפוצצות".
<משה רפלוביץ': הכלבים האלה, אם לא מחזירים אותם לבעלים שלהם, הדילמה שאנחנו עומדים בפניה היא או להחזיר אותם לבעלים שלהם או להרוג אותם.
<משה רפלוביץ': אין מקום אחר.
<משה רפלוביץ': פעם הייתה עוד תקופה שיכולנו למסור לשירות בתי הסוהר.
<משה רפלוביץ': שירות בתי הסוהר "מפוצץ" בכלבים.
<משה רפלוביץ': אין מה לעשות איתם שם.
<משה רפלוביץ': ולא בכלבים מסוכנים.
<משה רפלוביץ': הכלביות שלנו "מפוצצות" בכלבים כי לא עוצרים את ההתרבות של כלבים במדינה.
<משה רפלוביץ': יש הזנחה בתחום הזה.
עדי קול: אבל האם אתם ביקשתם תקציב להקמת כלביות?
<משה רפלוביץ': בוודאי.
<אבי צרפתי: כל הזמן.
<משה רפלוביץ': אנחנו ביקשנו תקציב לכלביות, וביקשנו תקציב ליחידה, ואמרנו שצריך לטפל בהתרבות של הכלבים עם הצעות חוק של עיקורים וסירוסים חובה במדינה.
<משה רפלוביץ': הגשנו הרבה מאוד רעיונות.
<משה רפלוביץ': אנחנו נתקלים שם בחומה אטומה, צריך להגיד.
<משה רפלוביץ': נתק מהשטח, ולא מהאנשים שיושבים פה.
<משה רפלוביץ': אבל צמרת המשרד שם, לטעמי, מנותקת – צמרת השירותים הווטרינריים.
<משה רפלוביץ': לא רוצה להגן על משרד החקלאות ופיתוח הכפר.
<משה רפלוביץ': אבל צמרת השירותים הווטרינריים מנותקת מהשטח בעניין הזה.
<משה רפלוביץ': לא עושה את מה שהיא צריכה לעשות.
<משה רפלוביץ': והתוצאה היא שכלבים מומלטים, לא רק כלבים מסוכנים, מומלטים בקצבים מטורפים כאן.
<משה רפלוביץ': הכלביות של כולנו, כל מי שיש לו פה כלבייה, הכלביות שלנו סתומות.
<משה רפלוביץ': אין מקום להכניס סיכה פנימה.
<משה רפלוביץ': כשמגיע כלב מהרחוב מתחיל הבכי: על מי מוותרים עכשיו בשביל להכניס את הכלב הזה פנימה.
<משה רפלוביץ': אנחנו לא יכולים להגיד: הכלב הזה, לא מכניסים אותו לכלבייה.
<משה רפלוביץ': עכשיו אין לנו את הפריבילגיה הזאת.
<משה רפלוביץ': עכשיו צריך לדחוס אותו פנימה.
<משה רפלוביץ': אז הכלב השני והשלישי באותו תא, ובסוף זה מתפוצץ.
<משה רפלוביץ': יש גבול גם מה אפשר לדחוס שם.
<משה רפלוביץ': אז באים בטענות למשרד החקלאות ופיתוח הכפר, לעורכי הדין שהחזירו כלבים.
<משה רפלוביץ': תחשבו מה האלטרנטיבה רק.
<משה רפלוביץ': אני לא יודע מה היה במקרה הספציפי, כי אני לא רוצה להגיע למקרה הספציפי, כי אני לא מכיר.
עדי קול: בבקשה, עזבו את המקרה הספציפי.
<משה רפלוביץ': אז אני לא מדבר על הספציפי.
<משה רפלוביץ': גם אני לא מכיר אותו בכלל.
<משה רפלוביץ': אני מודה.
<משה רפלוביץ': אין לי מושג מה היה שם.
<משה רפלוביץ': אבל אין איפה להחזיק את הכלבים האלה.
<משה רפלוביץ': מה, עדיף להרוג אותם?
<משה רפלוביץ': אנחנו נמצאים בדילמה אמיתית.
<משה רפלוביץ': אני לא חושב שהפתרון של קרבות כלבים הוא הפתרון הנכון, אבל תבינו את הסיטואציה שאנחנו מתמודדים איתה, כולנו.
<משה רפלוביץ': אני אומר את זה כי אין דרך, והדרך היא טיפול מערכתי בכל נושא הכלבים במדינה.
<משה רפלוביץ': אין צוות שמרכז את הדבר הזה.
<משה רפלוביץ': אני רואה אדישות לצערי לנושא של סבל של בעלי חיים.
<משה רפלוביץ': חברת הכנסת תמר זנדברג שיצאה קודם אמרה שבנושא של חיות משק יש שני צדדים ולכן היא מבינה שמשרד החקלאות ופיתוח הכפר עושה כאן איזשהן התאמות כדי לרצות את שני הצדדים.
<משה רפלוביץ': בעניין של הכלבים האלה אין שני צדדים, אבל לצערי גם אין צד אחד.
<משה רפלוביץ': יש רק את הכלבים שסובלים שם.
<משה רפלוביץ': אין אף אחד מהצד השני שמתמודד עם זה חוץ, באמת, קומץ מצומצם של אנשים שיושבים פה ותחתם עוד מעט אנשים שעובדים בשטח.
<משה רפלוביץ': זה הקומץ של האנשים שמטפלים בנושא הזה.
<משה רפלוביץ': אני יכול להגיד בשקט שמדינת ישראל זנחה את הכלבים לאנחות.
<משה רפלוביץ': מה שעולה פה זה קצה הקרחון של תופעה נוראית שקורית כאן.
<משה רפלוביץ': אנחנו מתמודדים איתה ביום יום שלנו.
<משה רפלוביץ': ומי שיעשה סיור בכלביות שלנו יבין מה קורה שם.
<משה רפלוביץ': זה נכון לעמותות, זה נכון לרשויות, זה נכון לכולם.
עדי קול: אני רק שואלת איך אתה עובד ביום יום במסגרת כזו שבה אתה מרגיש שמעליך יושבים אנשים שלא מתעניינים בעבודה שאתה עושה?
<אתי אלטמן: ברור.
<אבי צרפתי: יום-יום.
<משה רפלוביץ': על זה אנחנו מלינים כל הזמן.
<משה רפלוביץ': מנותקים מאיתנו לגמרי.
<אתי אלטמן: כולנו מרגישים - - -
<יעל ארקין: כולנו - - -
<יונתן שפיגל: מקצועית.
<יונתן שפיגל: הם ממונים עליהם מקצועית.
<יונתן שפיגל: משרד החקלאות ופיתוח הכפר ממונה עליהם מקצועית.
<משה רפלוביץ': משרד החקלאות ופיתוח הכפר ממונה מקצועית על העניין הזה.
<משה רפלוביץ': זה לא מעניין אותו - - -
<יונתן שפיגל: - - - שלהם זה הרשויות המקומיות.
<משה רפלוביץ': למעט חלק מהאנשים שיושבים פה.
<משה רפלוביץ': צריך להגיד, עם האנשים שיושבים פה אנחנו עובדים ביום יום כתף אל כתף, מצח למצח, מזיעים ביחד בשטח בשביל לתפוס את הכלבים האלה.
<משה רפלוביץ': כן.
<משה רפלוביץ': אבל זה הצוות, צריך להגיד, עם עוד כמה אנשים.
<משה רפלוביץ': את כמות האנשים שמתעסקים בזה אפשר לספור ביד אחת או שתיים.
<משה רפלוביץ': זהו.
<משה רפלוביץ': זה הצוות.
<יונתן שפיגל: על כל מדינת ישראל.
<אבי צרפתי: אני מזכיר הארגון.
<אבי צרפתי: אני רוצה להגיד, להתחבר לקטע האחרון של מה שנאמר, זה שבהרבה מאוד מן המקרים אנחנו לא רק מרגישים שלא מתייחסים או לא אכפת להם ממה שאנחנו עושים בפועל בשטח, מפני שרופאים רשותיים הם בתכל'ס, בסוף היום, אלה שנמצאים שם.
<אבי צרפתי: הם צריכים להתעסק עם האוכלוסייה, עם בעלי הכלבים.
<אבי צרפתי: הם צריכים לפעול כדי למגר את התופעות האלה.
<אבי צרפתי: הרבה פעמים התחושה שלנו זה שמתנכלים לנו, לעבודה שלנו.
<קריאה: מפריעים.
<אבי צרפתי: ולא רק שלא מאפשרים לנו לבצע את זה בצורה נכונה, אלא גם את היכולות המעטות שיש לנו, את זה גם כן מנכים מאיתנו.
<אבי צרפתי: עכשיו, אני רוצה להגיד משהו לגבי הנושא של קרבות כלבים.
<אבי צרפתי: דובר פה, עכשיו, בחלק האחרון על הנושא של הסדרת הפיקוח על הכלבים, שזה נכון, אבל קרבות כלבים זה דבר, זה פשע.
<אבי צרפתי: זה פעולה עבריינית חוצת רשויות.
<אבי צרפתי: היא חוצת רשויות.
<אבי צרפתי: היא לא נמצאת רק ברשות שלי ועוברת למקום אחר.
<אבי צרפתי: האנשים האלה גם מכירים, כשאנחנו מגיעים להתעסק עם האנשים האלה, מדובר בעבריינים, בעבריינים ברורים כמו כל פעולה עבריינית, כמו כל סמים, גניבות, התפרצויות וכדומה.
<אבי צרפתי: ובמסגרת הזו, התהליכים האלה, אם הם לא יעבדו בצורה מרוכזת, על שטח גדול או על כל הרשויות בצורה חד משמעית במדינת ישראל, לא יהיה לזה פתרון.
<אבי צרפתי: אף אחד לא יכול להרים את זה בצורה פרטנית, להגיד שלרופא הווטרינר הזה, שהוא ילך להיכנס.
<אבי צרפתי: הוא יזיז.
<אבי צרפתי: הוא ילך בלילה.
<אבי צרפתי: הוא יפרוץ לבתים, יוציא כלבים מסוכנים, עם המשטרה, בלי המשטרה.
<אבי צרפתי: אף אחד מאיתנו אין לו כוח ימ"מ.
עדי קול: טוב, אני מבינה שהפנייה הכי משמעותית שהוועדה הזאת יכולה לפנות כקריאה למשרד החקלאות ופיתוח הכפר להקים, קודם כל, להקים את הצוות הבין רשותי הזה; ודבר שני, לתקצב אותו; כדי להסתכל על כל נושא הכלבים המסוכנים מההתחלה ועד הסוף: בנושא הסחר, בנושא ההרבעה ובנושא הקרבות.
<ג'ריס גנטוס: - - - בתקופה של קיצוצי תקציב?
עדי קול: שוב, זאת פנייה שתצא מפה.
עדי קול: אני יודעת שהפניות האלה לפעמים נופלות על אוזניים ערלות, כי אנחנו בתקופה של קיצוצי תקציב, בתקופה שלא יהיה תקציב למדינת ישראל והחודשים הקרובים - - -
<יונתן שפיגל: דווקא בבחירות מבטיחים הרבה.
<יונתן שפיגל: זו דווקא תקופת ההבטחות.
עדי קול: שוב, תקופת ההבטחות, זו שאלה על מה, באיזה נושאים.
<יונתן שפיגל: - - - את הכיסוי.
עדי קול: אבל אני רוצה לדעת מכם.
עדי קול: אנחנו, בהנחה, ואני יוצאת מנקודת הנחה; אנחנו נצא עם הפנייה הזאת.
עדי קול: אנחנו שומעים את הקול שלכם, אנחנו שומעים את האמירות האלה.
עדי קול: זו הבקשה הראשונה שאנחנו נצא מפה.
עדי קול: אבל השאלה היא: בהנחה שאנחנו כרגע, בתקציב הנוכחי.
עדי קול: מה אנחנו יכולים לעשות?
עדי קול: אנחנו נקים צוות משותף – אמר, ביקש עורך הדין יונתן שפיגל.
עדי קול: נציגים של הארגונים, נציגים שלכם, אנשים שאכפת להם.
עדי קול: מה צוות כזה יכול לעשות?
<אתי אלטמן: קודם כל, לעקר ולסרס.
<אתי אלטמן: לעצור את הילודה שלהם.
<יונתן שפיגל: שוב אני אומר, משרד החקלאות ופיתוח הכפר יכול ללוות.
<יונתן שפיגל: נכון שמי שהיום יש להם את הסמכויות הם הווטרינרים הרשותיים, אבל משרד החקלאות ופיתוח הכפר יכול לזהות כל מקרה, כמו שאנחנו מזהים אותו.
<יונתן שפיגל: לקבל מאיתנו מקרים ולהפעיל את אותם וטרינרים רשותיים, כמו שאנחנו לצורך העניין עשינו את זה.
<יונתן שפיגל: אני מודע לגמרי לבעיה שהאנשים שיושבים כאן, ויכול להיות שזה ייפול על כתפיהם, הם עמוסים במיליון דברים, וזה יהיה רק בתנאי - - - אני לא יכול לבוא מכאן ולהגיד לדוקטור נירית ציפורי או למישהו שאני יודע שהיום עובד 150% מהמשרה שלו, ואנחנו מכירים את זה כי אנחנו עובדים איתם.
<יונתן שפיגל: יצטרך שם מישהו להקצות את אותו כוח אדם, מועט מאוד לדעתי.
<יונתן שפיגל: בן אדם אחד על כל הארץ יכול לפתור את העניין הזה.
<יונתן שפיגל: עם רצון טוב אני בטוח שחלק גדול מהעבודה תצטרך להיות.
<יונתן שפיגל: אבל בסוף יצטרך להיות אותו אדם שיטפל בזה.
<יונתן שפיגל: אם הם רוצים, שייתנו לנו את התקציב – אנחנו נעסיק עוד אדם אצלנו - - -
עדי קול: הבעיה היא היעדר תקציב.
<גלי דוידסון: גלי דוידסון מהמשרד להגנת הסביבה.
<גלי דוידסון: קודם כל, אני רוצה להתחבר לסוף דבריו של דוקטור אבי צרפתי, לגבי החשיבות של הראייה הארצית של הטיפול בנושא הזה.
<גלי דוידסון: משום שהנושא הזה הוא נושא שחשוב שיטופל ברמה הארצית ולא ברמה הנקודתית של רשות כזאת או אחרת.
<גלי דוידסון: חשוב במקביל לדעתי גם כן לקדם את הנושא של התיקון של החקיקה של הסדרת הפיקוח, שהגורם האוכף הנוסף שיוכל להיות זה משרד החקלאות ופיתוח הכפר.
<גלי דוידסון: ולגבי היכולת לאכוף: שוב, אז הכיפה הזאת שצריכה להיות ברמה הארצית יכולה לעבוד בשיתופי פעולה, כמו שכולנו יודעים לעבוד ברמה של התכל'ס בשביל לפעול ולאכוף, גם במצב הנתון כיום שאין את הסמכויות, להוציא את הצווים באמצעות.
<גלי דוידסון: אם יש את הרופאים הרשותיים באותו מקום אז להפעיל אותם.
<גלי דוידסון: אם לא, באמצעות המשטרה.
<גלי דוידסון: אבל התכלול של כל פעילות האכיפה צריכה להיות ברמה הארצית עם מדיניות אחידה לצורך תפקוד יעיל.
עדי קול: שוב, בגלל זה אני מדברת על צוות כזה, שולחן עגול כזה יכול ליצור את שיתוף הפעולה ויכול להתעסק בתכלול של העבודה.
עדי קול: השאלה היא, גם צוות כזה צריך שמישהו ירכז אותו.
עדי קול: שמישהו ירכז אותו, שמישהו יזמין את האנשים, שמישהו יתכלל את הפעילות, יזום את העשייה מול הווטרינריים הרשותיים, בין משרד החקלאות ופיתוח הכפר לבין כולם במשטרה.
עדי קול: השאלה אם אתם יכולים - - - והמערך שיש לכם כיום להקצות אדם שירכז את הצוות הזה?
<רואי קליגר: אמרנו את זה יותר מפעם אחת: כן.
עדי קול: אז קודם כל, זה יהיה - - -
<ג'ריס גנטוס: הפנייה תצא מאיתנו.
<ג'ריס גנטוס: אנחנו ניזום כבר פנייה בימים הקרובים.
<שלומית אבינוח: אפשר עם העתק לוועדה?
<ג'ריס גנטוס: כן, זה מה שאמרתי.
<ג'ריס גנטוס: כן, בוודאי.
<ג'ריס גנטוס: - - - אין לי בעיה.
<גלי דוידסון: אני רוצה להוסיף ולהגיד שברשות הטבע והגנים לדוגמה, שם כן התייחסו לנושא של הסחר הבלתי חוקי של חיות בר ברשת.
<גלי דוידסון: הצליחו להוריד בצורה משמעותית מאוד את הסחר הבלתי חוקי בחיות בר, וניתן לראות את זה כבר בשטח.
עדי קול: קודם כל, זה צעד ראשון שאני חושבת שהוא חשוב ומשמעותי שהגענו אליו, הוועדה, כרגע, ונתחיל איתו.
עדי קול: עכשיו, לגבי תיקון – אני מבינה שהדברים הנוספים שצריכים לתיקוני חקיקה.
עדי קול: אני לא הצלחתי להבין איזה תיקוני חקיקה עומדים על הפרק ואיפה הם עומדים.
עדי קול: אמרת שלא אתה אחראי על זה, אבל אמרת שיש תזכיר חוק.
עדי קול: איפה אנחנו?
<ג'ריס גנטוס: אני יכול להגיד שתיקון מקיף לחוק צער בעלי חיים שעבר לפני, היה בכנסת ביום רביעי בוועדת החינוך, התרבות והספורט - - -
<שרון רוברטס: הוא לא היה בכנסת.
<שרון רוברטס: הוא הופץ להערות.
<ג'ריס גנטוס: הופץ להערות הציבור והערות המשרדים.
<ג'ריס גנטוס: החוק להסדרת הפיקוח על כלבים: אני יודע שיש עבודה מתקדמת על החוק הזה.
<ג'ריס גנטוס: איפה זה עומד?
<ג'ריס גנטוס: אני לא בעצמי מטפל בזה, ואני יכול כמובן - - -
עדי קול: אז אני אבקש דיווח לוועדה על איפה עומדים שני הליכי החקיקה האלה, - -
<ג'ריס גנטוס: אין בעיה.
עדי קול: - - באיזה שלב, ומה הצפי לגבי ההתפתחות שלהם.
<ג'ריס גנטוס: זה, אין בעיה.
עדי קול: כי שוב, כאמור, הכנסת מתפזרת היום וזה בעייתי, אבל השאלה היא - - -
<ג'ריס גנטוס: אבל אפשר לדווח למזכירות - - -
עדי קול: לא, לא, לדווח אפשר תמיד.
עדי קול: אני רק אומרת, הליכי החקיקה ייעצרו אם הכנסת מתפזרת.
עדי קול: אבל כיוון שהם עוד לא הגיעו לשלב של הכנסת, הם עדיין נמצאים בתהליכים בין-ממשלתיים, אני חושבת שאתם יכולים להמשיך ולקדם אותם.
עדי קול: הנציגה של משרד המשפטים?
<ג'ריס גנטוס: רק אולי, גברתי, לפני שעורכת הדין שרון רוברטס תתחיל, אני אגיד במשפט אחד: נאמרו פה דברים, ואני - - - שלא השתמשתי.
<ג'ריס גנטוס: כי אתם, כהסכמה לדברים שמופנים להנהלת המשרד – קטונו מלייצג את עמדת הנהלת המשרד, והדברים לא מהווים שום הסכמה מבחינתנו.
עדי קול: משרד המשפטים, את יודעת להגיד לנו איפה בדיוק - - -
<קריאה: שלא ישתמע.
עדי קול: הביקורת להנהלת המשרד הגיעה ממני ולא מכם.
עדי קול: ככה אמרו.
עדי קול: לכן אפשר להמשיך הלאה.
<קריאה: אז אנחנו לא שותפים.
<קריאה: אנונימית.
עדי קול: לא שותפים.
<שרון רוברטס: אז תזכיר של תיקון חוק צער בעלי חיים של משרד החקלאות ופיתוח הכפר הופץ ביום רביעי להערות הציבור.
עדי קול: רק תסבירי מבחינת שלבי החקיקה.
<שרון רוברטס: כרגע קשה להגיד מה זה אומר מבחינת שלבי החקיקה, אבל בעיקרון תוך 21 יום צריך להעביר את ההערות לתזכיר ויתואם על ידי המשרדים.
<שרון רוברטס: בעיקרון הוא היה צריך לעלות לוועדת שרים לחקיקה כדי שיאשרו אותו ויוכל להיות לקראת קריאה ראשונה.
<שרון רוברטס: החוק להסדרת הפיקוח – אני לא יודעת איפה הוא עומד.
<שרון רוברטס: האמת שאני הגעתי בקיץ לתפקידי אז אני לא מכירה.
<שרון רוברטס: כרגע הוא לא עבר אלינו.
<שרון רוברטס: אנחנו נשמח לעודד את החקיקה שם.
<שרון רוברטס: וגם - - -
עדי קול: - - - הוא עוד לא עבר עדיין ממשרד החקלאות ופיתוח הכפר למשרד המשפטים - - -
<שרון רוברטס: לא, יכול להיות שהוא עבר בעבר.
<שרון רוברטס: אני פשוט חדשה בתפקידי.
<ג'ריס גנטוס: אני יודע שזה עובר.
<ג'ריס גנטוס: אני יודע שזה עובד ובפינג-פונג מסוים.
<ג'ריס גנטוס: אני לא יודע להגיד - - -
עדי קול: אז קודם כל אנחנו נרצה, אנחנו נפנה אליך לקבל דיווח.
עדי קול: ודבר שני, לקרוא לכם לקדם את התהליך הזה, את התהליך - - - הזה.
<שרון רוברטס: ואני לא מכירה איפה החוק שלכם עובד.
<ג'ריס גנטוס: לא שמעת על - - -
<משה רפלוביץ': אני מבקש מילה.
<משה רפלוביץ': במילה.
<משה רפלוביץ': החוק שמדברים אותו, על התיקון לחוק צער בעלי חיים, מה שהוא עשה, מה שהם כתבו שם ולשמחתי זה לא עבר עוד בוועדות, זה להוריד סמכויות מעצמם ולהוריד אחריות ממשרד החקלאות ופיתוח הכפר ולהעביר את זה לרשויות המקומיות.
<משה רפלוביץ': זה מה שכתוב שם.
<אבי צרפתי: מה אתה אומר.
<משה רפלוביץ': לא, זה מופיע שם.
<משה רפלוביץ': כדאי לשים לב לזה.
<משה רפלוביץ': אני יודע שפה לא דנים בחוק עכשיו, אבל זה חלק ממגמה שאנחנו רואים - - -
עדי קול: אני הבנתי שהמגמה הייתה אמורה להיות הפוכה: לקחת - - -
<משה רפלוביץ': גם אני שמעתי - - -
<קריאה: זה שני - - - שונים.
<ג'ריס גנטוס: - - - ואפילו קיבלנו שיחות הערכה מ"תנו לחיות לחיות" על התזכיר - - -
עדי קול: טוב, אנחנו לא דנים כרגע בהצעת החוק הזאת, - -
<משה רפלוביץ': נכון.
<משה רפלוביץ': אבל בשביל להבין את המגמה - - -
עדי קול: - - אבל אני קוראת למשרד החקלאות ופיתוח הכפר לשים לב ולהסתכל על התזכיר הזה.
עדי קול: אם הוא עושה במקרה את הצעד שנאמר כאן, זה רק צעד שיעכב וייפגע בתהליך.
<יונתן שפיגל: מה שכן, חשוב, אני חושב שחשוב שהוועדה תקרא למשרד החקלאות ופיתוח הכפר גם, לגבי התזכיר הזה, לשבת עם בעלי העניין הרלוונטיים, הארגונים והווטרינרים הרשותיים, ולדון בו לפני שמביאים אותו לוועדת השרים לחקיקה.
<יונתן שפיגל: כי מטבע הדברים - - -
<גלי דוידסון: לא, המשרד להגנת הסביבה.
<יונתן שפיגל: אז אחרי המשרד להגנת הסביבה.
<ג'ריס גנטוס: אם זאת הסיבה - - - תזכיר.
<יונתן שפיגל: כן, אבל יש את המסגרת הפורמלית של התזכיר ויש את המסגרת שרוצים באמת - - -
עדי קול: שוב, אם עכשיו פורסם לתגובת הציבור זה אומר שאתם צריכים להעביר את הערותיכם לתקופה הזאת תוך 21 יום.
עדי קול: זאת המטרה.
<יונתן שפיגל: אנחנו נעביר - - -
<קריאה: בשביל זה יש תזכיר.
<יונתן שפיגל: כמובן שהכוונה היא מבורכת.
עדי קול: את ביקשת רשות דיבור.
<יולה רייטמן: נכון.
<יולה רייטמן: תודה.
עדי קול: רק תגידי מי את לפרוטוקול.
<יולה רייטמן: אני משתתפת עם פרויקט יהב והייתי מעורבת בכמה אירועים, ובייחוד האירוע המדובר.
עדי קול: אני לא רוצה - - -
<יולה רייטמן: - - - לא, אני לא רוצה.
<יולה רייטמן: לא, אני לא נכנסת אליו ספציפית, אבל אני חושבת - - -
עדי קול: רק את שמך לפרוטוקול.
<יולה רייטמן: סליחה.
<יולה רייטמן: יולה רייטמן.
<יולה רייטמן: אבל אני חושבת שבאירוע הזה היו כמה ברים שמראים על כשל מהכיוון שיש חוק ולכן אני לא כל כך אופטימית מהחקיקה.
<יולה רייטמן: יש חוק והחוק הקים יכול לכסות הרבה מקרים, כי הוא נותן הרבה פתח לשיקול דעת.
<יולה רייטמן: וגם במסגרת החוק הקיים.
<יולה רייטמן: כלומר, הכשלים שהיו בטיפול במקרה הזה הם היו מפירושים שונים שמכוסים בחוק צער בעלי חיים ומכוסים גם בחוק הזה, ולכן הבעיה היא לא רק החוק.
<יולה רייטמן: הבעיה היא איך באמת מתנהלים כולם על פי החוק.
<יולה רייטמן: לקחת אותו עד הסוף ולאכוף אותו סופית.
<יולה רייטמן: כי אותו בן אדם או אנשים אחרים יכלו כבר, היו צריכים בכלל חייבים לשבת בכלא על עבירה של החוק הקיים כבר, שהוא די, כלומר שהוא מכסה הרבה-הרבה מהתחומים שכן נעברו.
<יולה רייטמן: אז הבעיה פה היא האכיפה ולא כל כך החקיקה.
<יולה רייטמן: ולכן אני חושבת שצריך לראות את המנגנונים, צריך לראות איך אנחנו מייצרים באמת יחידה או קבוצת אנשים או יחידה המורכבת מכמה רשויות.
<יולה רייטמן: המשרד להגנת הסביבה חייב להיכנס פה חזק.
<יולה רייטמן: איך באמת לפעול ברמה ארצית ולסגור את כל האספקטים של הצלת בעלי החיים וצער בעלי חיים.
עדי קול: אני מבינה כאן את המצוקה של כולכם.
עדי קול: כולכם מאוד רוצים, מאוד מחויבים לנושא וחסרי כלים, ובעיקר חסרי תקציבים.
עדי קול: אני אסכם את הישיבה, אלא אם יש עוד - - -
<ענבל פאינרו: אני אשמח להגיד משהו קטן ואופטימי.
<ענבל פאינרו: כן מקרה שהיה אבל זה לתת דוגמה.
<ענבל פאינרו: משהו שטופל.
<ענבל פאינרו: משהו שטופל יפה, שצמצמנו.
עדי קול: לא, אין צורך.
עדי קול: אני אומרת, אני שמחה שיש מקרים שמטפלים.
עדי קול: אני עדיין חושבת שהמקרים או מרבית המקרים לא מטופלים בצורה הראויה, ואנחנו הבנו איך להתנהל.
<ענבל פאינרו: כן, אבל זאת דוגמה אולי איך להתנהל.
<רואי קליגר: אני רק רוצה לסכם עוד הפעם את הדברים שלנו לפני הסיכום שלך, לאור הדברים שהגברת המכובדת דיברה.
<רואי קליגר: עוד הפעם, אנחנו מדברים על שני טאקטים: דבר אחד, ראשון ומיידי, כפי שהתחייבנו בפנייך, גברתי היושבת ראש, להקים פורום ביוזמת משרד החקלאות ופיתוח הכפר בכדי לטפל על הקיים.
<רואי קליגר: על המשאבים, האמצעים, תוך איגוד כוחות.
<רואי קליגר: זה דבר אחד.
<רואי קליגר: דבר שני: מבחינתנו, גם קידומי חקיקה.
<רואי קליגר: כי החקיקה, כן – יש כמה מחסומים שדיברנו, חלקם עכשיו, חלקם אנחנו לא דיברנו עליהם, בכדי לתת לנו יותר כלים משפטיים, סמכותיים, לפעול.
<רואי קליגר: וחלק מהטקט השני זה גם כבר להוסיף עוד תקציבים, גם לרשויות, גם לנו בנושא של כלביות, בכדי שנוכל להיטיב ולעשות את העבודה יותר טוב.
<רואי קליגר: זהו.
עדי קול: עכשיו, קודם כל אני שמחה.
עדי קול: שוב, אם הכנסת לא הייתה מתפזרת היום הייתי מציעה להגיש את הצעת החוק הזאת בעצמי בתיאום עם - - -
<יונתן שפיגל: נקווה שעוד תהיה הזדמנות.
<רואי קליגר: אבל מי יודע - - - שיהיה בכנסת הבאה.
<רואי קליגר: הכול יכול להיות.
<רואי קליגר: - - -
<רואי קליגר: ניפגש בטוח.
עדי קול: רק אני חושבת שהיינו יכולים להגיש את זה ולקדם את זה בצורה מהירה יותר אם היינו מגישים את זה אנחנו ולא מחכים להצעות חוק ממשלתיות.
עדי קול: לכן, אני לוחצת וקוראת לארגונים להכין הצעות חוק כאלה - - -
עדי קול: אז להעביר את זה אפילו, להעביר אליי.
עדי קול: אני אדאג לקדם את זה בכל דרך שאני יכולה.
עדי קול: והדבר השני: שוב, אני מבינה שיש בעיה תקציבית, אני מבינה שיש בעיה של קשב של הנהלת המשרד, משרד החקלאות ופיתוח הכפר, לנושא של כלבים מסוכנים ולנושא של כלבים בכלל, ולכן אני קוראת לכם, כמו שאת סיכמת את דבריי, קודם כל להקים את הצוות המשותף הזה שישתתפו בו גם הארגונים, גם המשרד להגנת הסביבה, גם המשטרה, גם הווטרינריים הרשותיים וגם משרד החקלאות ופיתוח הכפר.
עדי קול: לשבת כדי לנסות ולאגם את המשאבים הקיימים ולראות איך אנחנו בונים את התהליך.
עדי קול: וכאמור, לצוות כזה צריך שיהיה אדם אחד ממשרד החקלאות ופיתוח הכפר שירכז אותו כדי שהוא יידע להוביל ולנתב את הכוחות בין הגופים השונים.
עדי קול: כמובן, לקדם את הליכי החקיקה בהקדם האפשרי, עד כמה שאפשר, במסגרת המגבלות.
עדי קול: ודבר שלישי ואחרון: לקיים דיאלוג שוטף עם הגורמים השונים עד שיקום הצוות הזה.
עדי קול: יש פה אנשים מחויבים שפועלים באמת, וגם דיברו מדם ליבם, ופועלים ככל יכולתם כדי לנסות למנוע את התופעות האלה.
עדי קול: יושבים על yad 2 ויושבים על הפייסבוק ועושים את העבודה.