GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דרור גנון: הבעיה היא קצת יותר מורכבת.
<דרור גנון: אני מסכים שצריך לחשוב ולשכלל את דרך ההודעה, ואנחנו נשב על זה, נדבר על זה, ונציג פתרונות בהמשך.
<דרור גנון: אבל צריך להבין שברגע שנהגים לא מגיעים, מבחינת סידורי עבודה בתוך המערכת, בתוך האפשרות להפעיל אותם – צריך לשנות את הכל.
<דרור גנון: התחבורה הציבורית מתחילה בבוקר.
<דרור גנון: אתה לא יודע כמה מגיעים וכמה לא, אתה לא יודע עד כמה יש חוסר בנהגים, ואז מתחילים לייצר מפות, או תכנית של שיבוצים אחרת.
<דרור גנון: צריך להבין גם שבתחבורה ציבורית יש שתי משמרות – יש משמרת בוקר ויש משמרת אחר צהריים.
<דרור גנון: אז אתה מגייס את אלה שאחר הצהריים לבוקר, ואתה מנסה לפתור את הבעיות שיש לך כעיקרון, בבוקר, עד כמה שאתה יכול, ואז אתה בשוקת שבורה אחר הצהריים.
<קריאה: - - חברות חיצוניות.
<דרור גנון: חברות חיצוניות לא יכולות לתת מענה.
<דרור גנון: האוטובוסים שלהם לא מונגשים, הם לא בנויים לעבודה בתחבורה ציבורית, אין להם מערכות כרטוס - - -
עדי קול: התשובה שלך היא שאין פתרון.
עדי קול: האם יכול להיות שזו התשובה של משרד התחבורה?
<דרור גנון: התשובה שלי שהבעיה היא לא רק תחבורה.
<דרור גנון: היא כללית.
<דרור גנון: אני מבין שכרגע הרגשנו את זה יותר חזק, מאחר והבעיה כרגע נגעה למה שנקרא "תחבורה ציבורית" רק בירושלים.
<דרור גנון: בשאר הארץ הכל עבד כרגיל.
<דרור גנון: ירושלים רבתי.
<רותי אברהם: אתה מדבר בלשון עבר.
<רותי אברהם: זה עכשיו, כרגע.
<דרור גנון: אני מדבר על תחילת האירוע.
<דרור גנון: התחלתי לפרט את ה - - -
<רותי אברהם: זה עדיין נמשך.
<רותי אברהם: שליש מהאוטובוסים אינם אצלנו.
<דרור גנון: לא שליש, פחות.
<רותי אברהם: ספור.
<רותי אברהם: ספרנו הבוקר.
<רותי אברהם: בבקשה.
<דרור גנון: אני לא יודע להתייחס, אני יכול להתייחס למה שקרה, מבחינה עובדתית.
<דרור גנון: במציאות אפשר לאחר מכן לדבר על הפתרונות, אבל צריך להבין איפה אנחנו נמצאים לא רק מנקודת מבט - - -
עדי קול: אני חושבת שהבנו איפה אנחנו נמצאים, אני רוצה רק לשמוע את הפתרונות.
<דרור גנון: ברמת העיקרון יש מחסור כללי במשק הישראלי, של נהגים.
<דרור גנון: את זה חשוב לדעת.
<דרור גנון: כל נושא הנהגות היום הוא לא מקצוע אטרקטיבי.
<דרור גנון: יש לנו מעט מצטרפים כל שנה.
<דרור גנון: אנחנו מנסים כרגע להוביל איזשהו מהלך, יחד עם משרד העבודה והרווחה, מהלך של העלאת רמת מעמד הנהג, וניסיון לגרום לכך שיהיו יותר נהגים וייכנסו למעגל העבודה נהגים נוספים.
<דרור גנון: זו בעיה שקיימת בכל חברות התחבורה הציבורית במדינת ישראל, לא רק בקשר לירושלים.
<דרור גנון: זה לא מתייחס לסוג נהג כזה או אחר, בכלל יש לנו בעיה בנושא הזה, שדורשת טיפול.
<דרור גנון: זה לא יושב רק במשרד התחבורה, לצערי הוא לא יושב ברובו במשרד התחבורה, ואנחנו מובילים תהליכים משלימים עם משרדים נוספים כדי לקדם דברים.
<דרור גנון: המשבר הזה, של חוסר הידיעה, שהיה במקרה האחרון, יצר את חוסר הוודאות שנגרם לאחר מכן.
<דרור גנון: ניסינו להתארגן, נתנו הוראות למפעיל, להפעיל שעות נוספות לנהגים.
<דרור גנון: זה הגיע אפילו ל-12 שעות עבודה.
<דרור גנון: נתתי הוראה להביא נהגים מכל הארץ, כל אחד שנמצא בחופשה, או בצורה כזו או אחרת, שלא נוהג על רכב, להגיע לירושלים.
אורי מקלב: אתה מודע שעשרות נהגים חרדים שיחררו באופן מיוחד מהמגזר החרדי.
אורי מקלב: אפילו נהג אחד לא נשאר לקליטה.
אורי מקלב: כולם, אפילו נהג אחד לא נשאר לפליטה.
אורי מקלב: האח של העוזר שלי האחרון שעזב, בתקופה האחרונה, לקחו ממגזר מסוים דווקא נהגים והכשירו אותם, והם כולם עזבו.
אורי מקלב: לא הייתי מודע לסיבות.
אורי מקלב: אני לא רוצה להגיד את זה עכשיו בקול, אבל חלק מהעניין זה לא רק הנושא של שכר אלא גם הנושא של יחס והתחשבות בצרכים המינימאליים של ציבור מסוים ולכן צריך גם את זה לבדוק.
אורי מקלב: צריך לבדוק למה עזבו.
אורי מקלב: זה לא רק היחס לנהג, זה גם צורת ההעסקה, שלפעמים קשורה באופן ישיר לחברה המעסיקה, ולפעמים זה יכול להיות הכרת הצרכים המיוחדים שיש לנהגים, וכו'.
אורי מקלב: לכן, חשוב להשקיע בזה.
אורי מקלב: אני חושבת שמה שאומרת יושבת הראש במיוחד – נכון שזה לא תיק חירום רגיל, אבל יש תיק חבצלת.
אורי מקלב: כולם יודעים שבתקופת אירועים כאלה ואחרים יש תיק חבצלת.
אורי מקלב: זה יכול להיות אירוע חמור מאד, וזה יכול להיות אירוע מסוים – אם יש לוויה ממלכתית.
אורי מקלב: אני לא יודע על התיק, בשעת חירום - - בגלל, שבסופו של דבר, להגיד שאין כאלה נהגים שיכולים לגייס אותם בזמן כזה - - -
עדי קול: זה בסופו של דבר, הדברים שאמרת, זה – אין פתרון.
אורי מקלב: אל תשאירו אותנו ככה.
עדי קול: עוד לא פניתי ל "אגד תעבורה", אני אשמח לעצור ולחזור אליך, אני רוצה לפנות אליהם כי אני מבינה שחלק מהנסיעות אצלכם עדיין לא מבוצעות.
עדי קול: כלומר, אנחנו עדיין באותה בעיה שהיתה, של שבוע שעבר.
עדי קול: מה אתם עושים.
<גדעון מזרחי: אני מנכ"ל "אגד תעבורה".
עדי קול: אני רק חייבת להגיד שאצלכם אפילו באתר לא היה מפורסם שיש שביתה.
<גדעון מזרחי: אז קודם כל, אני אומר שגם לנו יש במה להשתפר.
<גדעון מזרחי: אני לא חושב שהכל היה מושלם.
<גדעון מזרחי: אני רוצה רק להתייחס למה שאמרתם קודם על ההפעלה של החברות האזוריות.
<גדעון מזרחי: אנחנו הפעלנו את חל"פ בנימין.
<גדעון מזרחי: לא כולם תמיד זמינים לך ולא תמיד בשעות שנוח, כי הם גם עובדים לא רק מחכים שתקרא להם.
<גדעון מזרחי: שלישי-רביעי-חמישי הפעלנו אותם, גוש עציון – יצרנו אתם קשר, הכשרנו אוטובוסים ונהגים ועכשיו הם עובדים אצלנו.
<גדעון מזרחי: בקשר למה שאת אומרת – השביתה פורמלית הסתיימה ביום חמישי.
<גדעון מזרחי: בפועל היא עוד לא הסתיימה.
<גדעון מזרחי: חלק לא מבוטל – יותר מ-30 נהגים, לא באים לעבוד אצלנו.
<גדעון מזרחי: אנחנו 250 נהגים בכל אזור ירושלים – מבשרת, גבעת זאב, מעלה אדומים וגוש בנימין וצפונה.
<גדעון מזרחי: יותר מ-30 נהגים לא באים, וגם אלה שבאו לעבודה עכשיו, לא רוצים לעבוד על ממוגן ירי, לא רוצים לנסוע למקומות האלה.
<גדעון מזרחי: עכשיו אנחנו אומרים – תודה רבה, מי שלא רוצה שילך הביתה.
<גדעון מזרחי: אין לנו יכולת, גם אם עכשיו אנחנו רוצים, להפעיל את הלו"ז המלא.
<גדעון מזרחי: אנחנו עובדים בלו"ז יותר מצומצם על מנת שמה שיש ומפורסם באתרים יעבוד.
<גדעון מזרחי: זה דבר ראשון.
עדי קול: למה הציבור לא יודע את זה?
עדי קול: עכשיו זו הפעם הראשונה שהציבור שומע את זה מכם.
<גדעון מזרחי: זה מופיע בכל האתרים: באתר של משרד התחבורה, באינטרנט, לוחות הזמנים.
עדי קול: לא, הציבור לא שמע את המשפט הזה.
עדי קול: יש לנו בעיה, יש שביתה, ואנחנו לא מצליחים לספק את השירות.
עדי קול: אפשר להודיע את זה ברדיו, יש חדשות, שמודיעים כל חצי שעה, יש הרבה דרכים לבוא ולהגיע לציבור.
עדי קול: הם לא יודעים, הם עומדים ומחכים.
<גדעון מזרחי: אני מקבל את מה שאת אומרת, אני רק רוצה לומר לך: אנחנו, כשהתחילה השביתה ביום שני, אל"ף, היתה לנו אי ודאות – מי בא לעבודה, מי לא בא לעבודה.
<גדעון מזרחי: לאחר מכן, כשראינו שכולם לא באים לעבודה, עסקנו בלנסות לסגור את הדברים.
<גדעון מזרחי: היה פרסום בתקשורת וחשבנו שזה מספיק.
<גדעון מזרחי: לא היתה לנו יכולת פיזית לתת מידעים כאלה, אני חושב שאנחנו צריכים להשתפר בתחום הזה, אני מודה.
<גדעון מזרחי: אבל אני אומר - - -
<קריאה: היו דיילים בשטח, הם לא ידעו מה להגיד.
<רוני עמר: איפה היה פרסום?
<רוני עמר: איפה, רק תגיד לי איפה.
<גדעון מזרחי: על הלו"ז החדש – באתר האינטרנט שלנו, באתר של משרד התחבורה.
<קריאה: יושבת הראש אמרה לך שהנוסע הסביר לא מסתכל באתר האינטרנט.
<קריאה: הוא מגיע לתחנה ומחכה לאוטובוס.
<קריאה: מחובתך לשפר את השירות שאתה נותן.
<גדעון מזרחי: קודם כל, תמיד אפשר לשפר.
<גדעון מזרחי: אבל הלו"ז החדש מפורסם היום בכל המקומות ואנשים יודעים אותו, ומחכים לאוטובוס בהתאם לו.
<גדעון מזרחי: רוב האנשים.
עדי קול: אם אתה מפרסם לו"ז חדש אתה צריך להגיד לאנשים שפרסמת לו”ז חדש.
עדי קול: צריך להבהיר להם שהיתה תקלה, צריך להבהיר שיש בעיה – את זה לא עשיתם.
<גדעון מזרחי: אני מקבל.
<גדעון מזרחי: אני אומר – חשוב שנדע.
<גדעון מזרחי: צריך עכשיו לקלוט נהגים ולצמצם פערים.
<גדעון מזרחי: לחזור ללו"ז הקודם שהיה קודם ייקח תקופה של הסתגלות וכניסה של נהגים.
עדי קול: אתם יכולים להגיד לנו איזו תקופה?
<גדעון מזרחי: זה נושא לדיונים מחר, במשרד התחבורה.
<גדעון מזרחי: אני מקווה מאד שנדע לעשות את ההתאמות האלה ואז יהיה לנו מידע איפה אנחנו נמצאים.
<גדעון מזרחי: מעבר לזה שאנחנו מתגברים היום כבר, בנהגים, שנמצאים באשדוד ובאשקלון.
<גדעון מזרחי: אנחנו לא בסדר גודל של "אגד".
<גדעון מזרחי: אין לנו מנהלה שיכולים להביא אותם.
<גדעון מזרחי: אנחנו מביאים מאזור המרכז נהגים שיתגברו את אזור ירושלים.
<גדעון מזרחי: יחד עם זאת, צריך להבין – מעכשיו לעכשיו באזורים הממוגנים, ממוגני ירי, זה יותר קשה.
<גדעון מזרחי: צריך להכשיר את הנהגים באופן מיוחד.
<גדעון מזרחי: האלמנטים של הכרטוס קצת שונים מאשר במקומות אחרים.
<גדעון מזרחי: זה לא מהיום להיום אתה מעביר את זה ומסדר.
<גדעון מזרחי: עוד דבר שאני רוצה שתיקחו בחשבון – יש נהגים שהם לא בני מיעוטים והם פוחדים לעבוד באזורים האלה.
<גדעון מזרחי: חלק לא מוכנים.
עדי קול: ועדיין אתם צריכים למצוא פתרון, לתת מענה, לתת את השירות.
עדי קול: אין לנו דרך אחרת.
<רוני עמר: כל שלושת הנציגים שעומדים כאן – משרד התחבורה, "אגד תעבורה" ו "אגד" שלושתם מנסים ליפות את המצב, אבל מצד אחד אומר דרור גנון לגבי זה שאין נהגים – הוא צודק, אין נהגים.
<רוני עמר: אז תשפרו את התנאים שלהם ויהיו לכם נהגים.
<רוני עמר: יש לי גיס שיש לו שלוש בנות והוא לא סוגר את החודש, והוא עובד אצלכם נון-סטופ.
<רוני עמר: אז באמת, אם אתם תתנו תנאים לאדם שרוצה - - -
עדי קול: אני עוצרת אותך כי הוא אמר שזה תהליך שהם מנסים לעשות.
עדי קול: השאלה שלי – אנחנו מבינים שיש פה תהליכים, אבל אני יוצאת מכאן בתחושה שאין תשובה.
<תמיר ניר: יש תקוות, הרבה תקוות.
<רועי בליטנטל: אני עורך הדין רועי בליטנטל, אני ממונה חטיבה ארצי בהסתדרות החדשה, ההסתדרות הכללית.
<רועי בליטנטל: במסגרת תפקידי אני מטפל, בין היתר, בעובדי האגודה השיתופית של "אגד" שמאוגדים באיגוד התחבורה בהסתדרות.
<רועי בליטנטל: בפתח דברי אני מדגיש, למען הסר כל ספק – שדברי מתייחסים אך ורק לנהגים של "אגד", הם אינם משקפים את עמדת ההנהלה של "אגד", לא נאמרים בשמה, ובוודאי לא מתייחסים לחברות תחבורה ציבוריות אחרות ולא משליכים עליהם.
<רועי בליטנטל: אני רוצה להתחיל ולהתייחס למילה "שביתה" שנאמרה פה המון פעמים.
<רועי בליטנטל: אני לא רציתי לדבר עליה, ואני גם לא חושב, בכל הכבוד לכולם, שהיא נכונה במקרה דנן, ואסביר למה.
<רועי בליטנטל: שביתה היא דבר שמוסדר בחקיקה, שכבר קיימת.
<רועי בליטנטל: לצערי, חבר הכנסת אייכלר כבר הלך, אבל אין שום צורך, לא לחוקק דינים חדשים ולא - - -
<רועי בליטנטל: אני מודה לאדוני.
<רועי בליטנטל: בית המשפט העליון כבר אישר - - -
עדי קול: כיוון שאנחנו לא עושים פה שיחה על השביתה, אני מבקשת שתקצר.
<רועי בליטנטל: אני אקצר בנוגע לשביתה.
<רועי בליטנטל: אני רק אגיד שלא המקרה הזה - - אין ספק שהדיון כאן הוא מאד חשוב, אין ספק שנפגע הציבור, אבל אני חושב שהדיון, בראיה שלו, הוא קצת, בכל הכבוד, צר מדי.
<רועי בליטנטל: מערכתית, הבעיה האמיתית, הראשונית, שקיימת היום בתחבורה הציבורית במספר מקומות בארץ, וירושלים היא ראש וראשון להם – שההשתקפות שלה לציבור היא איחורים או ביטולים של קווי אוטובוס, דברים שהתחילו להיאמר על ידי מר תמיר ניר ועל ידי עורך הדין אוסמה איברהים.
<רועי בליטנטל: לפני כשבוע ימים, כולנו יודעים, שנמצא תלוי באוטובוס נהג אגד, יוסף חסאן עמוני.
<רועי בליטנטל: משטרת ישראל קבעה - - -
עדי קול: זה לא נושא הדיון.
עדי קול: מה הנושא שאתה רוצה לדבר עליו?
<רועי בליטנטל: הביטחון התעסוקתי של עובדי "אגד", נהגי "אגד", שהוא הבעיה האמיתית.
עדי קול: אבל כרגע, אני מצטערת, זה לא נושא הדיון שלנו.
<רועי בליטנטל: אם אפשר, רק מילה אחת.
<רועי בליטנטל: כל עוד לא יהיה ביטחון תעסוקתי במובן של ביטחון פיזי לעובדי "אגד", נהגי "אגד" במקרה הזה, ימשיכו להיות פיטורין או התפטרויות של הנהגים האלה, ואי רצון ואי יכולת - - -
עדי קול: טוב, זה לא קשור כרגע לנושא, ואני עוצרת אותך.
משה גפני: במשפט אחד – אני פניתי למנכ"ל משרד התחבורה כשהיתה שביתה באחד היישובים בארץ.
משה גפני: היתה גם החלטה של בית הדין לעבודה.
משה גפני: אני חושב שהוועדה לפניות הציבור זו הוועדה שצריכה לדון בעניין הזה, כיוון שאם יש שביתה בשדה התעופה, אז מיד המדינה רועשת וגועשת, כיוון שנמצאים שם אנשים שגם מבחינה ציבורית נמצאים ברמה גבוהה במערכת, וגם אנשים שנוסעים הם אנשים שיש להם את המשאבים לכך, וכשיש שביתה, העולם רועש וגועש, ובצדק.
משה גפני: מי נוסע בתחבורה הציבורית?
משה גפני: מי שאין לו רכב, מי שלא נוסע לחוץ לארץ, מי שמגיע לתחנה ב-6 וחצי, שצריך להגיע או למקום העבודה שלו או למקום הלימודים שלו, ופתאום מתברר שיש שביתה.
משה גפני: אנחנו יכולים לברוח מהעניין הזה, אבל זה התפקיד של הוועדה לפניות הציבור.
משה גפני: זה בדיוק הציבור שאין לו ייצוג בשום מקום.
משה גפני: הוא הציבור הפשוט שנוסע באוטובוס, ואף אחד לא יכול לעשות לו שום דבר, כאשר יש שביתה ואומרים – מה נעשה?
אורי מקלב: יש מיליון כאלה.
משה גפני: כל קדנציה יש יותר.
משה גפני: הפערים גדלים.
משה גפני: על כל פנים, זה התפקיד שלנו.
משה גפני: אנחנו צריכים פה, את הבעיה הזו, לפתור.
משה גפני: ברגע שיש שביתה, גם משרד התחבורה, גם חברות התחבורה, צריכות למצוא לעניין הזה פתרון.
משה גפני: אם אדם מגיע לתחנה, שיהיה לו פתרון, ולא רק פתרון לאלה שנוסעים לחוץ לארץ.
משה גפני: אני, לצערי הרב, גם לא נוסע לחוץ לארץ וגם לא נוסע בתחבורה הציבורית, אבל אני קרוב יותר לתחבורה הציבורית.
<אהוד עוזיאל: אמרו כבר הרבה דברים ואני לא אחזור עליהם.
<אהוד עוזיאל: אני רק רוצה להגיד שצריך לטפל גם בסוגיה המערכתית, ולהסתכל על מה שקרה כרצף של החצי השנה האחרונה של סוגיה הרבה יותר רחבה, וכבר ציינו פה את זה, אי אפשר להתעלם מזה, הנושא של תקיפות של נהגים.
<אהוד עוזיאל: אי אפשר להתעלם מהאווירה שהובילה למצב הזה, וצריך להסתכל גם למצב - אני מבקש מהוועדה גם להסתכל על ההיבט הזה, ועל טיפול המשטרה.
<אהוד עוזיאל: ופה השאלה לנציגי החברות – איפה המשטרה והעיריה היו כדי לעזור לכם בחצי שנה לפני?
עדי קול: על זה נצטרך לעשות דיון נפרד ולהזמין את המשטרה ואת העיריה, זה לא הנושא של הדיון עכשיו.
<אייל כהן: התייחסו פה לעניין של ביטחון הנהגים ואני חושב שזה דבר באמת חשוב.
<אייל כהן: בגלל שזה נושא רחב אני לא אתייחס אליו כל כך, אבל אתייחס לביטחון שלנו, כנוסעים.
<אייל כהן: כשאני לוקח את הילדים שלי באוטובוס, כשאני נוסע באוטובוס, אני צריך לדעת שמי שמנהיג את האוטובוס הוא אדם אחראי, אדם שאני יכול לסמוך עליו שידאג לביטחון שלנו.
<אייל כהן: כאשר ישנם אנשים, אולי בגלל אילוצי עלות, אני לא יודע בדיוק מאיזו סיבה, לא יודעים לנקוט כלפיהם בצעדים, ואחר כך אני צריך להיות חשוף לאיזו קריזה, אולי, שאל אותו אדם, בעקבות אמונתו בכך שיש איזושהי עלילת דם והוא יסכן אותנו, אני מבקש שהוועדה כן תקרא גם ל "אגד", ובאופן כללי תשנה את החקיקה, כך שאנחנו, ציבור הנוסעים, נהיה מוגנים ונדע שאנשים שאין להם אחריות ציבורית והם מגלים חוסר נאמנות למדינה כמדינה, לא יהיו בשירות הציבורי, ואנחנו נהיה מבוטחים לא רק בהיבט הפיננסי - - -
עדי קול: הדברים האלה הם לא נושא הדיון.
<יעקב חשין: אני יושב ראש ועדת התחבורה, מנהל קהילתי נווה יעקב.
<יעקב חשין: קודם כל, לגבי הכותרת של הדיון, נהגי האוטובוס שובתים, הנוסעים מחכים בתחנות.
<יעקב חשין: זו רק תוצאה אחת.
<יעקב חשין: יש עוד שתי תוצאות, לא פחות חמורות – קודם כל, נסיעה ארוכה בצפיפות בלתי נסבלת, וגם – השארת נוסעים בתחנות.
<יעקב חשין: אצלנו, בשכונת נווה יעקב, זו שכונה שמונה קרוב ל-30 אלף תושבים.
<יעקב חשין: החל מאתמול, ללא ידיעה מוקדמת, השתנה לוח הזמנים.
<יעקב חשין: כמו שאמר כאן גם נציג "אגד", הבעיה עדיין נמשכת.
<יעקב חשין: לנו הורידו מלוח הזמנים מאתמול 27 נסיעות, מתוך 100 ומשהו נסיעות.
<יעקב חשין: אני מדבר על קו 59 בלבד.
<קריאה: אתה מדבר על קו 1 ולא 27, אבל לא משנה.
<יעקב חשין: קו 59 שהוא הקו הכי מבוקש, וכמעט בלעדי להגיע למרכז העיר, כמעט בלעדי עבור נווה יעקב.
<יעקב חשין: מדובר בקו שיש לו את הביקושים הכי גבוהים היום בשכונת נווה יעקב, האוטובוס הזה, כל הנסיעות שלו הן מפרקיות, אין אפילו אחד קצר וכולם עמוסים.
<יעקב חשין: אנחנו יודעים שזה גם בעקבות הפעימה האחרונה שהיתה בפברואר, שנוספו עוד תחנות.
<יעקב חשין: וכן, אפשר לומר מילה טובה – אנחנו יודעים שמשרד התחבורה קיים לפני חצי שנה סקר לבדיקה מעמיקה של העניין הזה.
<יעקב חשין: זה לא נושא הדיון כאן, ואני יודע שאמורים להיות שיפורים, אבל זה רק נותן לנו להבין את העובדה שבמצב כזה מורידים מקו כזה 27 נסיעות – למשל עכשיו, השעה 13:30.
<יעקב חשין: בשעה אחת, בין 13:00 ל- 14:00, במשך שעה אחת הורידו 4 נסיעות, מהעיר חזרה לשכונה.
<יעקב חשין: אני יודע מה קורה עכשיו בשדרות אשכול פינת בר-לב, כמה אנשים ממתינים כאשר בכלל, הממשק הזה בין רכבת קלה שמגיעה אחת ל-8 דקות ומורידה 40 נוסעים, והזמינות של הקו הזה – לא יכול לעמוד בקצב של הנוסעים שממתינים וכמובן שנוצר מצב שאוטובוס שכן מגיע, וזאת, אגב, התחנה האחרונה שלו במסלול, אז הוא צפוף מאד ויש הרבה השארת נוסעים בתחנות.
<יעקב חשין: אני יודע שיש קווים שלא נגעו בהם, כמעט, ופה בעניין הזה אני מבקש מ "אגד" לעשות בחינה מחודשת האם הפגיעה היא מדתית.
<יעקב חשין: אנחנו מבינים שיש מחסור בנהגים.
<יעקב חשין: דוגמה קטנה מהבוקר – חיכיתי ב-10 לתשע, בקו 59 כדי להגיע לעיר, במשך 10 דקות, מ-10 לתשע עד תשע.
<יעקב חשין: בדרך כלל, התדירות הרגילה בשעה כזו היא 6 דקות.
<יעקב חשין: היום זה לקח 10 דקות.
<יעקב חשין: כל התחנות היו מלאות, ממוצע של מעל 10 אנשים בכל תחנה.
<יעקב חשין: תעשו חשבון פשוט – 10 כפוך 17 תחנות, שווה השארת נוסעים בתחנות, אפילו באוטובוס מפרקי.
עדי קול: אני רוצה לחזור למשרד התחבורה.
עדי קול: אני רוצה לקבל ממשרד התחבורה תשובות איך לגבי הפעם הבאה שקורה דבר כזה, איך אתם מתמודדים – תקציבים, שעות, נהלים – כל דבר שאתם הולכים לעשות כדי לתת לזה תשובה.
עדי קול: עד עכשיו לא שמעתי תשובה אחת ואני רוצה לשמוע תשובה, ואני אעקוב אחרי זה.
עדי קול: אני אקיים דיון נוסף כדי לשמוע מכם מה הפתרון.
<דרור גנון: אני חושב שהפתרון הוא מורכב, רב משרדי.
<דרור גנון: בסך הכל אנחנו נמצאים בתקופה לא פשוטה.
<דרור גנון: אני חייב לציין עוד עובדה אחת נוספת שהמציאות שקיימת היום, בגלל הרכבת הקלה, עם כל הבעיות שיש לנו, הכמות של נסיעות באוטובוסים גדלה.
<דרור גנון: העברנו חלק מהפעילות לאוטובוסים למרות שלא הקטנו את הפעילות של הרכבת.
<דרור גנון: זה יצר לנו עוד בעיה שהתווספה.
<דרור גנון: בנושא הביטחון אנחנו לא מתעסקים, אנחנו לא אמונים עליו.
<דרור גנון: בנושא של תנאי העסקה – זה משרד אחר שמתעסק.
עדי קול: אתם לא אמונים על נושא ביטחון הנהגים?
עדי קול: מי אמון עליו?
<דרור גנון: משרד התחבורה ומשטרת ישראל, מי שמטפל בביטחון.
<דרור גנון: אנחנו לא מטפלים בביטחון.
<דרור גנון: משרד התחבורה הוא לא המעסיק של הנהגים.
עדי קול: זאת אומרת שלגבי ביטחון הנהגים אנחנו צריכים לקיים דיון נוסף.
<קריאה: - - ביטחון הנוסעים.
עדי קול: ומה עם ביטחון הנוסעים?
עדי קול: על ביטחון הנוסעים אתם גם לא אחראים.
<דרור גנון: גם לא.
יעקב גיל: כשהיו מאבטחים בתחבורה הציבורית - - -
<דרור גנון: אלה היו מאבטחים של המשרד לביטחון הפנים.
<דרור גנון: אנחנו פשוט היינו הצינור, לא הנחינו, לא הפעלנו ולא תקצבנו.
<דרור גנון: לגבי הנושא השלישי, של ההיערכות.
<דרור גנון: בעיקרון, יש לנו כל מיני היערכויות למצבי קיצון אחרים שנתקלנו בהם, כמו השלג של שנה שעברה, ועניינים של מבצעים כאלה ואחרים בנושא של מלחמות ומקרים כאלה.
<דרור גנון: לנושא הזה, הספציפי, אנחנו נקיים חשיבה מעמיקה.
עדי קול: תוך כמה זמן נוכל לקבל תשובה?
<דרור גנון: זה ייקח קצת זמן כי קודם כל אנחנו צריכים לגמור את המשבר הנוכחי.
עדי קול: תן לי פרק זמן.
<דרור גנון: זה נכנס לתכנית עבודה של השנה הבאה, אצלנו, ברמה של תכנית עבודה.
<דרור גנון: אני מאמין שב - - -
עדי קול: מתי נקבל תשובה על ההיערכות?
עדי קול: תוך מספר חודשים, אני מקווה.
<דרור גנון: ברבעון הראשון של השנה הבאה אפשר יהיה לקיים דיון נוסף.
<דרור גנון: נציג את זה בצורה מסודרת.
עדי קול: ושהרגולציה תגיד לחברות שאם יש שביתה הן חייבות להודיע לציבור הנוסעים.
עדי קול: את זה אתה יכול לעשות כבר עכשיו.
<דרור גנון: זה קיים.
<דרור גנון: אני רק יכול להגיד שברגע קורה המקרה, ביום הראשון, קשה מאד לאזן את זה.
<דרור גנון: יצאנו גם במכרז גדול של מרכז מידע טלפוני שמשרד התחבורה יפעיל, וכל המפעילים יהיו מחוברים אליו בזמן אמת.
<דרור גנון: אנחנו עכשיו בשלבים סופיים לבחירת מפעיל.
<דרור גנון: במקביל יצאנו לעוד מכרז למערכת ממוחשבת מיוחדת שתעדכן את זה במקביל.
<דרור גנון: זאת אומרת, אנחנו נערכים והולכים לכיוון הזה, מכירים את הבעיות האלה ואת התופעות.
<דרור גנון: כל התהליכים האלה יקרו, כנראה, בשנה הבאה, כי זה הליכים שקורים במקביל, ואנחנו מקווים לתת רמת שירות גבוהה יותר.
<דרור גנון: אנחנו עוסקים בנושא.
<דרור גנון: כל הנושא של התחבורה הציבורית חשוב לנו, אנחנו מנסים לשדרג אותו, לנהל אותו.
<דרור גנון: הוא מאד מורכב.
<דרור גנון: אני יכול להגיד במשפט אחד שהתחבורה הציבורית הוא הרכיב הקטן.
<דרור גנון: יש רכיב חברתי, כלכלי, ופוליטי – יש המון מרכיבים שמקיפים שהם לא בשליטתנו ולפעמים גם לא בהשפעתנו.
<דרור גנון: אנחנו מנסים לדלג על אותם מכשולים כל הזמן, לשדרג את המערכת.
<דרור גנון: בשנה הבאה גם בירושלים ייפתחו מספר לא קטן של קווים לעליה בדלת האחורית, מה שדובר קודם.
<דרור גנון: עד סוף השנה אנחנו כבר מנהלים הליך של מכרז למכשירי כרטוס מחוץ לאוטובוסים שניתן יהיה לרכוש שם כרטיסים, להקטין את הממשקים של הנהגים עם הנוסעים.
<דרור גנון: אבל עדיין יהיה ממשק, ועדיין, מי שירצה להציק לנהג יעשה זאת, וזה קורה גם במקומות אחרים.
<דרור גנון: זה עניין אחר שצריך לבחון אותו, גם מסיבות נוספות.
<דרור גנון: אנחנו נבדוק את זה, גם.
<דרור גנון: אני אעשה בחינה לנושא הזה.
<דרור גנון: בסך הכל, פנינו לעתיד עם כיוונים חיוביים.
<דרור גנון: אני מקווה שנוכל לקצר תהליכים ולתת את רמת השירות הגבוהה.
עדי קול: תודה לכולם, אני מתנצלת בפני מי שהרגיש שהוא לא בא לסיפוקו מבחינת הדיבור.
עדי קול: רציתי לאפשר לכולם לדבר ולהתמקד בנושא הדיון.
עדי קול: אני יוצאת בתחושה לא קלה.
עדי קול: אני שומעת שיש תקווה, דרור, אבל עדיין אין לוח זמנים.
עדי קול: אני אקיים פה דיון נוסף, זה ייקח כמה חודשים ונקבל תשובות בנושא הזה.
עדי קול: אני מקווה שתתנו מענה ואני מקווה שהשביתה הנוכחית תיפתר בקרוב.
עדי קול: אני פותחת את הישיבה של הוועדה המיוחדת של פניות הציבור.
עדי קול: כמו כל ישיבה, אני פותחת ואומרת, הוועדה לפניות הציבור היא ועדה כמו כל שאר הוועדות בכנסת עם אותן זכויות, עם אותן חובות, כמו ועדת חוק חוקה ומשפט, ועדת העבודה והרווחה.
עדי קול: במהלך מבצע 'צוק איתן' התוודענו כולנו לסיפורה של שרית וענונו שאיבדה את בנה בן וענונו ז"ל, ששירת כלוחם בגולני ונהרג ב-22 ביולי.
עדי קול: לאחר מותו ביקשה שרית מפייסבוק את הסיסמה לעמוד הפייסבוק שלו כדי שהיא תוכל להיכנס ולנהל את העמוד בעצמה, תוכל לייצר אתר הנצחה.
עדי קול: פייסבוק סירבו לתת לה את הפרטים ובכך התעורר דיון מאוד משמעותי שיהיה נושא הדיון שלנו היום, למי שייכים הנכסים הדיגיטליים שלנו לאחר מותנו.
עדי קול: צעירים, אבל לא רק צעירים, גם מבוגרים מנהלים היום את מרבית חייהם באינטרנט, בפייסבוק, ברשתות החברתיות האחרות, באינסטגרם, בטוויטר וצוברים נכסים רבים והשאלה הגדולה מה קורה עם הנכסים האלה אחרי מותנו.
עדי קול: ניסינו לבדוק את הנושא האלה במספר מקרים אצל מספר גורמים ואנחנו בעיקר ניסינו לחשוב איזה ערך, מעבר לערך הסנטימנטלי, יש לנכסים הללו ומה יש לעשות איתם והאם מגיע לשארי הבשר שלנו את הזכות להשתמש בנכסים האלה או שתהיה להם גישה לנכסים האלה אחרי מותנו.
עדי קול: ניסינו לחפש חקיקה בנושא ולא מצאנו חקיקה ולא מצאנו מדיניות ברורה בישראל לכן בכוונתי להגיש הצעת חוק שתכלול את הנכסים הדיגיטליים כחלק מעיזבונות רגילים, חלק מכל עיזבון של אדם שנפטר.
עדי קול: אבל לפני שאני רוצה להגיש את הצעת החוק הזאת היה חשוב לי לקיים דיון עם הגורמים שעוסקים בנושא, כדי לדעת מה הם חושבים.
עדי קול: אני רוצה לפתוח ולהזמין להציג את הנושא את ורד שביט, שהפכה להיות מומחית בינלאומית לנושא, שמנהלת בלוג בשם 'אבק דיגיטלי' ואני אשמח אם תספרי לנו כיצד הגעת לעסוק בנושא ואת עמדתך.
<ורד שביט: שלום לכולם.
<ורד שביט: בואו נדבר רגע עליו.
<ורד שביט: זה אח שלי, טל שביט, עיתונאי ואחי הנערץ והאהוב, מי שהקים את התרבות המוטורית הדו גלגלית בארץ.
<ורד שביט: אלה תמונות שלו מהכנסת, מדיון שהיה בוועדת הכלכלה ב-2009.
<ורד שביט: טל נהרג מפגיעת מכונית כשהיה בן 55 וחצי, בשני למרץ 2011.
<ורד שביט: ובואו נדבר רגע עליי.
<ורד שביט: בעקבות המוות שלו התוודעתי לעולם הזה של המוות הדיגיטלי ומאז, כבר יותר משלוש וחצי שנים אני כותבת על זה, חוקרת את זה באופן עצמאי ומרצה על זה.
<ורד שביט: אני חברה בשתי קבוצות חוקרים בינלאומיות ובשנה שעברה הייתי חברה עם ד"ר ארז כהן בקבוצת חוקרים בישראל.
<ורד שביט: כתבתי חוברת שהיא מדריך להתמודדות עם ההיבטים הדיגיטליים שנלווים למוות כיום, ערכתי סקר שהוא הראשון שנערך בישראל ועסק בנושאים האלה, השתתפתי בכנס ובסימפוזיון בינלאומיים באנגליה וכתבתי מאמר עם ד"ר ריד סוזנה, שהתפרסם בפינלנד.
<ורד שביט: בואו נדבר רגע עליכם.
<ורד שביט: בלי להכיר אתכם אני יודעת על כל אחד מכם ארבעה דברים.
<ורד שביט: יש אנשים שאוהבים אתכם, יש אנשים שאתם אוהבים, יום אחד הם ימותו ויום אחד אתם תמותו.
<ורד שביט: זה עד כדי כך פשוט.
<ורד שביט: כשמישהו שאתם אוהבים ימות אתם תרצו כמה שיותר ממה שהוא ישאיר אחריו וכשאתם תמותו מי שאוהב אתכם ירצה כמה שיותר מה שאתם תשאירו אחריכם.
<ורד שביט: זה טבעי וזה אנושי.
<ורד שביט: אז איפה הבעיה?
<ורד שביט: הבעיה היא שבעבר אנשים היו משאירים אחריהם דברים פיזיים ולאנשים שאוהבים אותם היה מאוד קל גם לאתר אותם וגם לגשת אליהם, עם נורמות חברתיות ותקדימים משפטיים וחקיקה, כדי להסדיר את ההורשה שלהם או את הגישה שלהם.
<ורד שביט: כיום הרבה ממה שאנשים משאירים אחריהם הוא דיגיטלי ופתאום האנשים שאוהבים אותם מגלים שזה קשה עד בלתי אפשרי לאתר את זה ועוד יותר קשה לגשת לזה.
<ורד שביט: תחשבו רגע, כמה חשבונות מקוונים יש לכם?
<ורד שביט: כמה חשבונות מקוונים יש לבן או בת הזוג שלכם?
<ורד שביט: כמה חשבונות מקוונים יש לילדים שלכם?
<ורד שביט: בלי להכיר אתכם אני יכולה לענות, המון.
<ורד שביט: ועדיין אין נורמות חברתיות, אין תקדימים משפטיים ואין חקיקה כדי להסדיר את ההורשה של זה או את הגישה לזה.
<ורד שביט: זה גורם למשפחות כאב נוסף בתקופה שהיא כל כך קשה גם ככה.
<ורד שביט: בואו נדבר רגע על כמעט כל אוכלוסיית ישראל.
<ורד שביט: אתם מבינים לגבי כמה אנשים זה רלוונטי?
<ורד שביט: כמה אנשים נתקלים וייתקלו בבעיה הזאת, כי מדובר בכל מי שהייתה לו נגיעה למחשב, לטלפון חכם ולאינטרנט.
<ורד שביט: בכל מקום, בכל אוכלוסייה ובכל גיל.
<ורד שביט: זה לא שאני מתריעה על משהו עתידני, זה משהו שהוא כבר קורא והוא רק יילך ויתגבר.
<ורד שביט: בואו נדבר רגע על מאט וילנד.
<ורד שביט: מאט היה בן 29 כשהוא נפטר מסרטן, מאט ידע שהוא הולך למות אז הוא טיפל בכול, חוץ מאשר בדברים הדיגיטליים, פשוט כי הם לא חשבו על זה.
<ורד שביט: אשתו אשלי, אחרי שהם היו זוג במשך עשר שנים והיו נשואים במשך חמש שנים מצאה את עצמה בגיל 31 אלמנה ועם ילד קטן ואז היא גם מצאה את עצמה נעולה מחוץ לכל החשבונות המקוונים של מאט.
<ורד שביט: בואו נדבר רגע על ג'ייק אנדרסון, ג'ייק היה בן 19 כשבדצמבר לפני כמעט שנה בחורף שעבר הוא נמצא מת, אחרי שהוא קפא למוות על גדת נהר.
<ורד שביט: להורים שלו אין מושג איך הוא הגיע לשם ולמה, אז הם רוצים לעבור על הטלפון שלו ולהבין מהתכתובות מה קרה והם לא יכולים כי אין להם את ההרשאות המתאימות.
<ורד שביט: אמא שלו כריסטי אמרה 'אף אחד לא הצליח להתמודד עם המכשולים שאנחנו התמודדנו איתם.
<ורד שביט: אני אמשיך להחזיק את הטלפון שלו פעיל עד שאוכל להיכנס לכל מה שיש שם.
<ורד שביט: אני מחפשת סגירה'.
<ורד שביט: איך אתם הייתם מרגישים אם לא הייתם יכולים לראות את התקשורת האחרונה של הילד שלכם אחרי שהוא נמצא מת בנסיבות לא ברורות.