GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמוליק דהן: אבל מצד שני, אני יכול להראות לך פניות שאני מקבל 'תפסיקו עם ההיסטריה, תפסיקו להעמיד אותנו בחוץ בגשם, תשחררו קצת' וכן הלאה והלאה.
<שמוליק דהן: אנחנו - - -
עדי קול: אני לא שומעת את הסטודנטים אומרים דבר כזה.
עדי קול: הם אומרים 'אנחנו מרגישים לא בטוחים'.
עדי קול: שוב, חילקנו את הדיון לשני חלקים, האחד הכניסה בשער והחלק השני תחושת הביטחון בהר הצופים.
עדי קול: אתה אומר שאתם מסתובבים, אתה אומר שאתם מצלמים ועדיין יושבים כאן שלושה נציגים של הסטודנטים שאומרים אין תחושת ביטחון.
<שמוליק דהן: אני שותף לדעתם.
<שמוליק דהן: אני חושב שתחושת הביטחון בהר הצופים, בגבעה הצרפתית, שתי שכונות שהן קו תפר בינינו לבין עיסאויה, בינינו לבית חנינא, אני חושב שמצב הביטחון שם הוא לא טוב.
<שמוליק דהן: אני הייתי לפני כמה חודשים בוועדת הפנים של הכנסת, אצל חבר הכנסת דוד צור, פרשנו שם את הכול.
<שמוליק דהן: אנחנו עושים את כל המאמצים, אנחנו משקיעים, אבל צריך - - -
עדי קול: מה צריך לקרות, מה צריך לעשות כדי שמקרה כזה לא ישנה?
<שמוליק דהן: קודם כל, שיתוף הפעולה שלנו עם משטרת ירושלים הוא הדוק.
<שמוליק דהן: מחר בשעה 16:00, יובל יודע, מפקד המחוז החדש, צ'יקו אדרי, בא לביקור על מנת לעמוד מקרוב על בעיות הביטחון בקמפוס הר הצופים.
<שמוליק דהן: בשכונת הגבעה הצרפתית, עושים הרבה עם אלי יושב ראש המינהל ואנחנו בקשר עם אנשי הביטחון שם, אנחנו עושים מהצד שלנו.
<שמוליק דהן: צריך להבין, הסמכויות של אגף הביטחון הן בתוך הגדרות ולא מחוצה להן.
<שמוליק דהן: לי אין שום סמכות לעכב, לעצור, גם אני כמו כל אזרח אחר שחש בסכנה או אירוע פלילי, אני פועל כדי למנוע אותו.
<שמוליק דהן: לי אין שם סמכות מעבר לגדר.
עדי קול: אני שואלת אותך, האם אתה רוצה סמכות?
עדי קול: תגיד לי מה צריך לעשות, שמוליק, אתה לא נותן לי תשובות כדי לשפר את המצב.
עדי קול: אנחנו מסכימים שהמצב לא טוב, מה צריך לעשות?
<שמוליק דהן: אני רוצה לומר לך חברת הכנסת עדי קול - - -
עדי קול: אתה יכול לקרוא לי עדי, זה יהיה יותר נוח.
<שמוליק דהן: עשיתי סטטיסטיקה, לקראת ביקורו של מפקד המחוז אצלנו מחר בשעה 16:00.
<שמוליק דהן: יש לנו מוקד, בו נרשמות כל הפניות וכל האירועים וכל מה שקרה.
<שמוליק דהן: לקחנו את אוקטובר-נובמבר שנה שעברה, אני יכול לשלוף סטטיסטיקות על תת-אירועים ביטחוניים, פליליים ואחרים.
<שמוליק דהן: יש ירידה בין 50% ל- 70% מכלל האירועים: פליליים, ביטחוניים ואחרים בחודשים אוקטובר-נובמבר 2013 לעומת אוקטובר-נובמבר 2014.
עדי קול: האם אחרי המקרה הזה, לקחת לשיחה את כל החבר'ה?
<שמוליק דהן: בהחלט.
עדי קול: בהחלט.
עדי קול: מה עשית?
<שמוליק דהן: עשינו שוב ריענון.
<שמוליק דהן: אני עובד עם 250 בודקים ועוד 50 נוספים שהם כולם אנשי חברות אבטחה.
<שמוליק דהן: הם לא עובדים שלנו, לנו יש 100 עובדים שהם קציני ביטחון שלנו.
<שמוליק דהן: הם מסיירים, הם מפקחים, הם מתרגלים.
<שמוליק דהן: מי שעומד בשערים הם אנשי חברות אבטחה.
<שמוליק דהן: הם בסדר גמור, הם עברו קורסים, יש לנו את האישורים - - -
עדי קול: השאלה, האם אנשי חברות האבטחה הוזמנו למפגש ריענון נוסף?
<שמוליק דהן: לא רק הוזמנו, חלק מהם גם סיימו את עבודתם וגם את זה צריך לומר.
<שמוליק דהן: הם סיימו את עבודתם שלא מרצון, אבל אין ברירה, לפעמים אתה צריך לנקוט בצעדים - - -
עדי קול: אני מבקשת לשמוע, על צעדים אופרטיביים שנעשו אחרי המקרה הזה.
<שמוליק דהן: התחקיר הופץ בקרב כל אנשי האבטחה והנהלים עברו רענון.
<שמוליק דהן: אנחנו נמצאים בשערים בשעות הקריטיות.
<שמוליק דהן: זה אומר קב"ט קמפוס, אחראי משמרת וזה אומר קצין תורן.
<שמוליק דהן: כולנו נמצאים שם יחד איתם.
<שמוליק דהן: פעם אחת, אם יש לחצים מאוד גדולים אז אנחנו משחררים - - -
עדי קול: למה לא פותחים שערים נוספים אם יש עומס על השערים הקיימים?
<שמוליק דהן: זה לא יעזור, אם עשרת אלפים איש נכנסים בין השעות 08:15 ל- 08:30 - - -
עדי קול: כן, אבל אם הם יחולקו על פני יותר שערים, יהיה פחות עומס.
עדי קול: באופן מספרי, זה ברור.
<שמוליק דהן: אנחנו עושים את מה שאנחנו יכולים לעשות.
<שמוליק דהן: אני לא חושב שהפתרון של לפתוח עוד שערים, יפתור את הבעיה.
עדי קול: יפתור את בעיית העומס.
<שמוליק דהן: כן, אבל יש לזה עלויות ויש לזה השלכות.
<שמוליק דהן: בסדר, ומי עוזר לאוניברסיטה לממן את כל זה?
עדי קול: האוניברסיטה צריכה לספק ביטחון לסטודנטים שלה.
<שמוליק דהן: האוניברסיטה והמשטרה, בואי נדייק.
עדי קול: הפתרון, אתה אומר זה לא אני זו המשטרה.
<שמוליק דהן: חס וחלילה, אני לא אומר את זה.
עדי קול: זה מה שאני שומעת.
<שמוליק דהן: לא.
<שמוליק דהן: אני לא התכוונתי שתשמעי את זה.
<שמוליק דהן: אמרתי, שאנחנו עושים הרבה ומפה נמשיך לעשות.
<שמוליק דהן: אנחנו מקבלים בהכנעה ביקורת בונה כדי לשפר, אבל לחשוב שאף אחד לא יכול להיכנס לתוך הקמפוס עם הסכין האדומה הקטנה שהיא הכניסה, זה לא מציאותי.
<שמוליק דהן: הסיכון והמניעה, נעשים לפני שהם מגיעים לבודק.
<עפרה אש: שלום, אני ראש אגף שיווק ותקשורת.
<עפרה אש: אני מבקשת לומר כמה דברים גם בהקשר של הר הצופים וגם בהקשר הרחב יותר.
<עפרה אש: אני לא אשת ביטחון, אבל אני כן יודעת.
<עפרה אש: לאורך השנתיים האחרונות שאני נמצאת באוניברסיטה העברית, יעידו כאן שני החבר'ה האלה וגם אנשי המשטרה, על שיתוף הפעולה המאוד רחב והיומיומי שנעשה ביחד עם החבר'ה של הסטודנטים לגבי מצב הביטחון.
<עפרה אש: לכן, קודם כל אני מתרעמת על משפט אחד שאמרת, "פנו סטודנטים ולא קיבלו מענה".
<עפרה אש: אין פנייה אחת שמגיעה למישהו מהנהלת האוניברסיטה, כולל נשיא האוניברסיטה בנושא - - -
עדי קול: אמרתי, "לא קיבלו מענה ראוי".
<עפרה אש: אני לא יודעת מה זה "מענה ראוי", זה דבר מאוד יחסי, כי אנחנו מדברים כאן על תחושות.
<עפרה אש: אנחנו עונים על כל פנייה ברמה אישית, כלפי הסטודנט, כלפי כל פנייה.
<עפרה אש: גם עידו וגם אלדד יעידו על כך.
<עפרה אש: אני רוצה לדבר על תחושה.
<עפרה אש: צריך לזכור שירושלים עד כמה וכמה לא מנותקת, כולל הקמפוס בהר הצופים, ממה שקורה במדינה.
<עפרה אש: אני אימא ל-4 בנות במדינת ישראל.
<עפרה אש: גם אני חרדה, גם לי יש תחושה.
<עפרה אש: אגב, אני לא גרה בירושלים ולא משנה איפה אני גרה.
<עפרה אש: ראשית זו תחושה כללית שקיימת במדינה.
<עפרה אש: נכון שבירושלים לאור מה שקרה בכל האירועים האחרים, התחושה היא עוד יותר.
<עפרה אש: צודק כאן הבחור לגמרי, גם אני מדברת עם סטודנטים, צודק הבחור שאומר שהחבר'ה גרים במרכז העיר ואומרים "איך אנחנו נגיע להר הצופים?
<עפרה אש: ניסע באוטובוס, האוטובוס כן עובר את וואדי ג'וז, לא עובר את ואדי ג'וז וכדומה.
<עפרה אש: לגבי הר הצופים עצמו, הקמנו וועדת בדיקה, קצין בודק, רועננו כל המהלכים וכדומה.
<עפרה אש: צריך לזכור, מי שנבדק ומי שעובר תהליך בדיקה יותר מעמיק, זה מי שמוגדר על ידי כל הסנסורים מבחוץ כדמות מאיימת.
<עפרה אש: גם היום, בתחנה המרכזית של ירושלים, לא בודקים תיקים.
<עפרה אש: הדברים השתנו.
<עפרה אש: תזכרו, פעם כשהיינו כולנו צעירים ונסענו הרבה באוטובוסים, עלינו על כל אוטובוס, בכל כניסה לתחנה מרכזית הייתה בדיקה.
<עפרה אש: אני לא אשת אבטחה, אני סומכת על אנשי האבטחה שנמצאים כאן, משהו בהתנהלות שונה.
<עפרה אש: זה בסדר גמור.
<עפרה אש: יכול להיות שהוא נכנס עם סכין וזה בסדר שנראה, אבל, מאחר והוא לא דמות שאותרה כמאיימת, יכול להיות שהוא נכנס עם סכין, יכול להיות שהוא נכנס עם מספריים - - -
עדי קול: אף אחד לא היה עוצר על מספריים?
עדי קול: שנייה, אני מבינה את המצב.
עדי קול: כם, השתנו הנהלים ולכן אני מבקשת לפנות למשטרה ולשאול אם לא צריך לשנות את הנהלים בשנית.
<יובל ראובן: אני אתחיל ואתייחס, לאחר מכן אחלק את הנושא לשניים.
<יובל ראובן: אני אדבר על האוניברסיטה ועל המעגלים הרחבים יותר.
<יובל ראובן: אנחנו צריכים להבין, שיש איזון בין צרכי אבטחה לבין המערכת האזרחית.
<יובל ראובן: הוא דיבר כאן על כמה כסף זה עולה, עכשיו את מבקשת עוד עמדות בידוק וכניסה.
<יובל ראובן: זה מעלה ומקפיץ את המחירים.
<יובל ראובן: צריך להבין, שלכל דבר יש השפעה על הכלכלה.
<יובל ראובן: אנחנו לא מסתכלים על זה, אתם צריכים לקחת את זה בחשבון שלא המשטרה ולא החבר'ה של האבטחה - - -
עדי קול: המשטרה צריכה להגיד מה צריך לעשות.
<יובל ראובן: אין בעיה.
<יובל ראובן: אני אמרתי את זה כדי - - -
עדי קול: אני יודעת שצריך בהמשך לקחת את זה בחשבון.
<יובל ראובן: אמרתי את זה כאמירת אגב.
עדי קול: השאלה היא, האם ההנחיות כרגע מספיקות?
<יובל ראובן: אמרתי שאנחנו צריכים לעשות את איזון בין צרכי האבטחה לבין האוכלוסייה האזרחית שנמצאת במקום.
<יובל ראובן: במקרה הזה הם הסטודנטים.
<יובל ראובן: הוא הראה לך תמונה אחת של אנשים שנכנסים לתוך האוניברסיטה.
<יובל ראובן: השאלה היא אם זה מה שאנחנו רוצים, אם זה האיזון בין צרכי האבטחה לבין מה שאנחנו רוצים להגיע אליו.
<יובל ראובן: זה השלב הראשון.
<יובל ראובן: השלב השני, אני רשמתי ודיבר על זה מנהל אגף ביטחון של האוניברסיטה, זה האיום המשני שאנחנו מייצרים לעצמנו.
<יובל ראובן: דיברו כאן על התחנה המרכזית, עד שהרכבת התחילה לפעול התחנה המרכזית קלטה כמה עשרות אנשים בשעה, יש לי את זה בצילומי וידאו.
<יובל ראובן: ברגע שהרכבת התחילה לפעול בבת-אחת מאות אנשים באים ועומדים בתור לכניסה לתחנה המרכזית.
<יובל ראובן: אני מזכיר לכולכם, אני לוקח אתכם כמה שנים אחורה, משם התחיל הפיגוע הראשון של הטרקטור ברחוב יפו, איפה שהייתה התחנה המרכזית הישנה.
<יובל ראובן: בעצם, אנחנו מייצרים כאן איום, לטעמי כמנחה בנושא אבטחה, זה איום הרבה יותר מוחשי, ממשי וקטלני מאשר ממישהו שיכנס עם סכין לתוך התחנה המרכזית.
<יובל ראובן: אגב, אפשר לקנות שם.
<יובל ראובן: להערכתי יש גם חנויות באוניברסיטה שאפשר לקנות סכין.
<יובל ראובן: אגב, אני לוקח אותך עוד אחורה - - -
עדי קול: אני בוגרת האוניברסיטה העברית, לא זכור לי שאפשר לקנות סכין.
<יובל ראובן: יש שם מסעדות, יש חנויות לכלי מטבח, אני קניתי שם.
<יובל ראובן: אני לוקח אתכם עוד אחורה לפיגוע שהיה בשנת 2002, את התיק זרקו ולא נכנסו דרך הבידוק.
<יובל ראובן: לא שאני אומר שטוב לזרוק במקום להתפוצץ, אני רק אומר שיש עוד דרכים.
עדי קול: דרכים תמיד אפשר למצוא.
עדי קול: אני מנסה לדעת האם אתה מרגיש שההנחיות מספיקות ואיזה סוג ביקורת כרגולטור - - -
<יובל ראובן: בהחלט.
<יובל ראובן: דבר נוסף, האבטחה מתבססת על מספר מעגלים.
<יובל ראובן: זה לא המעגל הזה של הבידוק שנכנסים הסטודנטים, יש הרבה.
<יובל ראובן: יש את עוטף ירושלים, יש את הניידות שמסיירות.
<יובל ראובן: אני מבין את תחושת הביטחון.
<יובל ראובן: תחושת הביטחון זה משהו מאוד מאוד סובייקטיבי.
<יובל ראובן: אחד ירגיש ביטחון גמור והשני ירגיש לגמרי בלי ביטחון.
<יובל ראובן: זה משהו סובייקטיבי שאני לא יכול להתווכח עליו.
<יובל ראובן: צריך להבין שיש הרבה מאוד מעגלים.
<יובל ראובן: חלקם הם מעגלים שרואים אותם.
<יובל ראובן: ביום-יום כל מי שעובר רואה מאבטח, רואה שוטר, את הגדר, את העוטף ואת המעברים.
<יובל ראובן: חלקם הם מעגלים סמויים שלא רואים אותם.
<יובל ראובן: יש הרבה מאוד טכנולוגיה, אגב גם האוניברסיטה השקיעה הרבה מאוד כספים לגידור כל סביב של האוניברסיטה עם גדר אינדוקטיבית ועם מצלמות נוספות.
<יובל ראובן: עושים עוד ועוד והלוואי שהיינו יכולים להגיע ל-100%.
<יובל ראובן: זה לא משהו שמתאפשר.
<יובל ראובן: לא צריך להיות כשל באבטחה.
<יובל ראובן: ההנחיות הן מספיק טובות ובטח שלא בדוגמה הזאת על מנת שכזה תרגיל לא יצליח למתרגלים.
<יובל ראובן: אני יכול לומר מיד כשדיברתי עם מנהל אגף ביטחון האוניברסיטה, מיד ביקשתי ממנו למנות.
<יובל ראובן: לפני שאמרתי 'למנות' הוא אמר לי כבר מיניתי את, הוא כבר עושה לנו את התחקיר של הנושא.
<יובל ראובן: כך שהדברים הם לא שעכשיו קרה אירוע ווואלה נמשיך הלאה.
<יובל ראובן: כל עוד לומדים, מפיקים את הלקחים וכל אחראי משמרת ועד אחרון המאבטחים יודע שקרה משהו.
<יובל ראובן: שימי לב, - - -
עדי קול: ביקשתי לדעת מהם הנהלים, אבל אמרתם שאתם לא רוצים לכתוב מכתב אלא להגיד מהם ההנחיות לגבי בדיקת כרטיס סטודנט, בדיקת תיקים.
<יובל ראובן: זה יכול להיות גם לפי סימנים מחשידים.
<יובל ראובן: אני אומר לך שאם היו יושבים כאן חברי כנסת נוספים ולא משנה מאיזה צד, אז היו מתרעמים למה דווקא הצד הזה נבדק.
<יובל ראובן: את מבינה - - -
עדי קול: שוב, אני רוצה לדעת האם אתם עושים תרגילים בעצמכם או שאתם מחכים.
עדי קול: מתי עשיתם כזה תרגיל?
<שמוליק דהן: רמי, קצין אבטחה של המרחב עשה לנו תרגיל, הוא הגיע עם רימון יד בתוך תיק.
<יובל ראובן: אני מגיע לעוד נושא, זה לא רק האוניברסיטה, יש עוד הרבה מתקנים בירושלים.
<יובל ראובן: אנחנו פרוסים גם באופן מחוזי, בכל מחוז ירושלים וגם בתחנות מרחבים.
<יובל ראובן: כך שבכל מקום יש לי אנשים בשטח שעושים את כל העבודה הזאת.
<יובל ראובן: שוב, לא רק באוניברסיטה, יש לנו הרבה מתקנים, תחנה מרכזית, סופרמרקטים, מעונות וגנים.
<יובל ראובן: אגב, קיבלתי המון טלפונים מאימהות בשבועות האחרונים, חשבתי שאני נראה כבר יותר טוב, אבל בסוף זה היה בשביל האבטחה.
<יובל ראובן: בנוגע לגבי שאר הדברים.
<יובל ראובן: סיימנו עם האוניברסיטה - - -
עדי קול: סיימנו עם הכניסה לאוניברסיטה.
עדי קול: עם השערים.
עדי קול: אחד הדברים ששמוליק אמר שצריכה להיות נוכחות משטרתית יותר אינטנסיבית.
<יובל ראובן: גם אנחנו במשטרה לא מנותקים ממה שקורה בחודשים האחרונים.
<יובל ראובן: אגב, בזמן "צוק איתן" או לפני כן, בזמן חטיפת שלושת הנערים שנרצחו, מי שמנחה ברמה הארצית זו חטיבת האבטחה.
<יובל ראובן: קיבלנו הקלטות, על איך אנחנו מתחילים לצמצם את האבטחה כי התקופה באמת הייתה שקטה.
<יובל ראובן: ברגע שהתחיל כל התהליך, כל המצב שאנחנו נמצאים בו בחודשים האחרונים, שוב התחלנו לפרוס יותר מערכי אבטחה ובידוק יותר מוקפד, במקומות אליהם נכנסים אזרחים.
<יובל ראובן: בשנה האחרונה, בכל הצד המזרחי של העיר, הוקם מרחב שלם שמטפל רק בכפרים ובעוד כמה שכונות שנמצאות בתפר.
<יובל ראובן: אני אקח אתכם בקו דמיוני, מעבר רחל, כביש דרך חברון, כביש 1, כולל האוניברסיטה, גבעה צרפתית – כל הצד המזרחי עד עוטף ירושלים.
<יובל ראובן: זה מרחב שלם עם מפקד מרחב, עם כל הקצאת המשאבים שנדרשים, חוקים, בלשים, ניידות וכל מה שצריך.
<יובל ראובן: מרחב שמתעסק רק באזור הזה.
<יובל ראובן: בנוסף, בחודשים האחרונים יש בכל יום נתון, מאות שוטרים שמתגברים את האזור הזה.
<יובל ראובן: הם עושים פעילות.
<יובל ראובן: את יודעת, הרי יש שני צדדים למטבע, אנחנו מקבלים מצד אחד 'למה המשטרה פועלת בצורה כזאת'.
<יובל ראובן: מצד שני 'למה אתם לא עושים יותר'.
<יובל ראובן: תמיד צריך לדעת לאזן.
עדי קול: התופעות שדיברו כאן הסטודנטים - - -
<יובל ראובן: אני מכיר את התופעות, הם מדברים אתך על דברים שאני מכיר אותם.
עדי קול: מהו המענה שאתה נותן להם?
<יובל ראובן: אמרתי.
<יובל ראובן: למשל סגרו את עיסאויה, סגרו אותה לגמרי וכל מי שיצא ונכנס הוא נכנס עם בידוק מוקפד.
<יובל ראובן: זה משהו קיצוני כי בסופו של דבר יש שם אזרחים וזו התנהלות אזרחית יומיומית.
<יובל ראובן: אני לא מדבר כאן על מאות אנשים, אני מדבר אולי על כמה נערים פרחחים שעושים את האירועים האלה.
<יובל ראובן: אני אומר שוב, אני מכיר את האירועים האלה, אלו לא אירועים שהם תלושים מהמציאות, הם מוכרים ומטופלים.
<תומר לסטי: קשה לי כשאתה אומר, שהאנשים שזורקים הם פרחחים.
<תומר לסטי: אני לא מקבל את האמירה הזאת, מי שזורק בקת"ב הוא לא פרחח.
<אלדד פוסטן: יש זריקת אבנים, צריך להגיד את המציאות.
<יובל ראובן: נכון, אתם רואים היום יותר שוטרים בגבעה הצרפתית, החל מתחנת הדלק של עיסאויה?
<אלדד פוסטן: רואים יותר.
<יובל ראובן: זה משהו שהוא בשלבים, בתהליכים.
<יובל ראובן: בסופו של דבר, אנחנו מדברים על איך תופסים את העבריין.
<יובל ראובן: אם בסופו של דבר הוא נתפס יש כתב אישום.
<יובל ראובן: את יודעת, יש את כל נושא ההרתעה.
<יובל ראובן: כשיש יותר נוכחות ויש יותר מעצרים והאווירה היא כזאת שבית המשפט הוא קצת יותר מחמיר בפסקי הדין שלו, אני מאמין שזה לאורך תקופה.
<יובל ראובן: אני לא חושב שזה ביום-יומיים זבנג וגמרנו.
<יובל ראובן: הלוואי שזה היה כך.
<יובל ראובן: אני מאמין שלאורך תקופה המצב יחזור לקדמותו.
<יובל ראובן: בסך הכול עדיין אנחנו, אני אומר פרחחים ואתה תגדיר אותם איך שאתה רוצה.
<יובל ראובן: אני אומר לכם שבסופו של דבר לא מדובר באלפי אנשים מתוך מאות האלפים.
<יובל ראובן: לא מדובר באלפים, מדובר בכמה עשרות שאולי מחוסר מסגרת מתאימה או בגלל מטעמים אחרים.
<יובל ראובן: שכל אחד יפרש איך שהוא רוצה כי אני לא רוצה באמירות להגדיר.
<יובל ראובן: אני מאמין שהתהליך הוא טוב, התהליך בסופו של דבר יביא את השקט שצריך.
<יובל ראובן: כפי שאני רואה היום, אני מאמין שנחזור לתקופה שלפני מרץ בערך, אז באמת היה שקט בירושלים כמה שנים אחורה.
עדי קול: אני פונה אליכם, אתם מרגישים שיש עלייה בנוכחות של השוטרים?
עדי קול: אתם ביקשתם להיפגש.
עדי קול: מה היא הבקשה שלכם?
<אלדד פוסטן: קרו כמה תהליכים.
<אלדד פוסטן: גם אנחנו כאגודת הסטודנטים מנסים לעשות כמה תהליכים שהם בוני אמון.
<אלדד פוסטן: לדוגמה, יש למשל 200 נשים מעיסאויה, אימהות וסבתות, שמגיעות כל שבוע ללמוד עברית באוניברסיטה.
<אלדד פוסטן: אנחנו מאמינים שזה ישפיע על הילדים, אנחנו מאמינים שזה ישפיע על המשפחות.
<אלדד פוסטן: זה באמת פרויקט הדגל שלנו, בגלל הסיטואציה ולא מנותק ממנה.
<אלדד פוסטן: אני כן רוצה לומר, בשנה שעברה היה צריך להפעיל הרבה מאוד לחצים כדי שהעירייה והמשטרה יוסיפו ניידת שנמצאת בכל הר הצופים.
<אלדד פוסטן: אחרי זה היא הוחלפה בניידת של שיטור משולב.
<אלדד פוסטן: הותקנו שתי מצלמות בשנה שעברה, אחת על מעונות אידלסון ואחת על - - -
<יובל ראובן: סליחה, את הנקודה מיקדנו ליד אידלסון.
<יובל ראובן: נקודת המשטרה נמצאת שם בגבעה הצרפתית, בתוך שטח המעונות.
עדי קול: אתם רואים שיפור?
עדי קול: מה עדיין חסר?
< אלדד פוסטן: ברור שאם יש שוטר בכל פינת רחוב האנשים היו מרגישים הרבה יותר בטוח.
< אלדד פוסטן: אין לזה גבול.
עדי קול: כן, אבל זה לא ריאלי.
<אלדד פוסטן: בסוף, את יודעת שיש אורך חיים סטודנטיאלי, תוך שלוש שנים הסטודנטים מתחליפים בכל האוניברסיטה ובמיוחד בהר הצופים ששם הלימודים קצרים.
<אלדד פוסטן: אם עכשיו לאורך שנים תהייה תחושת ביטחון, שרואים משטרה, הנוכחות והנראות כאן מאוד משמעותיות, לא משנה שעושים כל מיני פעולות ודברים סודיים.
<אלדד פוסטן: הנראות היא משמעותית כי היא משנה תודעה, היא משנה תחושת ביטחון, בניגוד לביטחון.
<אלדד פוסטן: אם עכשיו שנה אחר שנה יראו באמת שיש שינוי משמעותי ותימשך הפעילות והשיפור ימשיך להשתפר בנקודות, אני מאמין שלאורך שנים התחושה תשתפר.
<אלדד פוסטן: היום אנחנו ניזונים ממה שהיה לפני שלוש שנים.
<אלדד פוסטן: זה שיש עכשיו יותר שוטרים לא משנה את התודעה מלפני שנתיים של אנשים שהצטרפו לאוניברסיטה.
עדי קול: בבקשה, נציג העירייה.
עדי קול: נשמע ממך על התחושה שהם דיברו עליה, הם לא דיברו רק על הר הצופים, הם דיברו גם על הדרך אל.
<משה דרעי: בוקר טוב, אני מאגף חירום וביטחון בעיריית ירושלים.
<משה דרעי: כדאי לעשות את ההפרדה מה קורה בתוך הקמפוס, הכניסה לקמפוס, בחלק הזה לעיריית ירושלים בעצם אין לה חלק ולכן אני לא תייחס לחלק הזה של הדיון.
<משה דרעי: נושא של תחושת הביטחון, גם פה נציין שמי שאחראי על הביטחון היא משטרת ישראל.
<משה דרעי: אבל עיריית ירושלים לא נעדרת מאותן פגישות או מהבנה של חשיבות תחושת הביטחון לתושבי ירושלים ולסטודנטים שחלקם שמצאים כאן רק שלוש שנים, אנחנו מקווים שהם יישארו בירושלים בהמשך.
<משה דרעי: בשנתיים האחרונות קיימנו מספר פגישות גם הסטודנטים גם עם תושבים מהגבעה הצרפתית כדי להבין מה גורם לחוסר תחושת הביטחון.
<משה דרעי: בעצם מה שעלה כאן אנחנו מכירים.
<משה דרעי: מספר פעולות שעשינו במהלך השנה וחצי האחרונות, בעקבות התלונות.
<משה דרעי: ראשית, התקנו בשיתוף עם האוניברסיטה העברית, מספר מצלמות בשכונת הגבעה הצרפתית, בצירים המובילים מהמעונות לאוניברסיטה ובנקודות שהסטודנטים הצביעו כנקודות בעייתיות.
<משה דרעי: הפעלנו ניידת עירונית, מתוך כוונה לצמצם את זמן התגובה של הניידות לקריאות כמו הערות מיניות או הטרדות.
<משה דרעי: אגב, לא היו בתקופה הזאת כל כך הרבה תלונות או הטרדות שהגיעו לטיפול משטרתי כי בהרבה מקרים זו אמירה או משהו שהוא מאוד מטריד.
<משה דרעי: אין לי ספק זה מטריד, אבל זה היה ברמה הזאת.
<משה דרעי: מאוד קשה להתמודד עם כזה דבר וגם עם מצלמות כשמישהו עובר עם רכב וזורק מילה לסטודנט או סטודנטית, קשה מאוד לראות את זה במצלמות.
<משה דרעי: כדי לצמצם את זמן התגובה, אם סטודנט או סטודנטית ירימו טלפון ויגידו 'מטרידים אותי, מפריעים לי', תהייה לנו ניידת שתגיב בזמן קצר.
<משה דרעי: זו ניידת שמומנה על ידי העירייה.
<משה דרעי: בניידת ישב מאבטח עירוני ועוד שוטר.
<משה דרעי: הם יסתובבו רק באזור הגבעה הצרפתית וסביב האוניברסיטה.
<משה דרעי: בשנה וחצי האחרונות, אנחנו מקיימים פורום משותף של האוניברסיטה, משטרה, בית החולים הדסה הר הצופים ואנחנו כעירייה.
<משה דרעי: ניסנו לאגם משאבים של כולנו כדי ליצור תחושה יותר טובה.
<משה דרעי: לצורך דוגמה, לנו יש ניידת מוסדות חינוך שמסיירת, היא נותנת מענה לאו דווקא למוסדות חינוך.
<משה דרעי: היא מסתובבת בציר צ'רצ'יל ששם יש בעיות.
<משה דרעי: בית החולים מטפל בכל מה שקורה בתוך שטח בית החולים, פעם בשעה המאבטחים שלו יוצאים גם הם לסיור על ציר צ'רצ'יל וכנ"ל האוניברסיטה.
<משה דרעי: ניידת שלהם לא מסיירת רק בקמפוס אלא יוצאת ועושה סיור נוסף כדי להגביר את תחושת הביטחון.
<משה דרעי: זה פורום שמתכנס פעם בחודש ויוצאים ממנו סיכומים.
<משה דרעי: לא מעט פעילות מבורכת יוצאת מהמפגשים האלה.
<משה דרעי: כמו שנאמר קודם, שמנו ניידת שיטור עירונית שהחלפנו אותה בזמן האחרון בניידת שיטור משולב עם פקח עירוני ושוטר שמסתובבים כל הזמן בשכונה.
<משה דרעי: מאז האירועים האחרונים, תגברנו ניידת מוסדות חינוך נוספת שמסתובבת בשכונה.
<משה דרעי: הייתה לנו אחת - - -
עדי קול: אני מניחה שהיא מסתובבת בשעות הבוקר.
<משה דרעי: נכון.
<משה דרעי: ניידת מוסדות חינוך באופן עקרוני, גם שם זה במימון משטרת ישראל.
<משה דרעי: אנחנו סוג של קבלן ביצוע.
<משה דרעי: כל אבטחת מוסדות החינוך היא באחריות המשטרה, אנחנו קבלן ביצוע.
<משה דרעי: אבל קיבלנו ניידת שמסתובבת גם בגבעה הצרפתית, רמת אשכול וקצת בשכונת סנהדריה.
<משה דרעי: בשבועיים האחרונים, הוספנו ניידת על חשבון העירייה.
<משה דרעי: הרחבנו את שעות הפעילות מהשעות 07:00 עד 14:00 ל-07:00 עד 17:00 כדי לתת מענה גם לפעילויות נוער וכמובן לכל מה שקשור ללימודים.
<משה דרעי: הוספנו שעות אבטחה במוסדות הלימוד באזור, גם זה תורם לתחושת הביטחון ובטח להורים שיש להם ילדים בבתי הספר וגני הילדים.
<משה דרעי: הגברנו כאמור את שעות האבטחה של מה שהסתיים בשעה 14:30 בכל יום, היום זה מתמשך עד לסוף יום הלימודים.
<משה דרעי: בתוקפה האחרונה, הוספנו כ-4 ניידות סיור עירוניות.
<משה דרעי: כרגע יושבים בתוכן פקחים עירוניים.
<משה דרעי: כשבועיים העירייה לא עושה כמעט אכיפה של פיקוח עירוני ופיקוח עירייה.
<משה דרעי: לא לעשות במידע הזה שימוש כי יש מקומות שכן אוכפים.
<משה דרעי: חלק גדול מפקחי העירייה ופקחים העירוניים מסתובבים באמצעות ניידות 24 שעות.
<משה דרעי: באותם מקומות שיש לנו קצת פער של כוח אדם במוסדות עירוניים הצבנו פקח או פקח חנייה כדי להגביר את תחושת הביטחון.
<משה דרעי: דובר כאן על מענה משטרתי שניתן כעת לכל אזור מזרח ירושלים.
<משה דרעי: יש תגבור של קרוב של 1,000 שוטרים שמטפלים באזור עיסאויה וכל מזרח ירושלים.
<משה דרעי: הקמנו 4 בלוני תצפית בשכונות הבעייתיות, בין אם זה בג'בל מוכבר, גם במעלה הזיתים.
<משה דרעי: מיד אסביר על בלון תצפית.
<משה דרעי: בלון נוסף הקמנו בבית הספר ג'נוגלי, ליד תחנת מנטה, שמשקיף בעצם על מה שקורה בתוך השכונות הערביות.
<משה דרעי: זה בלון גובה של 150 מטר עם מצלמה שמתצפתת כל הזמן.
<משה דרעי: מצלמה שיכולה לצפות בהתארגנויות של הפרות סדר.
<משה דרעי: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם המשטרה.
<משה דרעי: זה עוד משהו שבוודאי צריך להגביר את תחושת הביטחון.
<משה דרעי: באמצעים האלה אנחנו יכולים לראות לא מעט דברים.
<משה דרעי: הרבה פעילויות יזומות של המשטרה מסתייעות בבלונים האלה.
<משה דרעי: אלו בלונים שנמצאים קרוב לחודשיים במימון עירוני.
עדי קול: האמת, שכדי לשנות את תחושת הביטחון צריך לדעת שזה קיים.
עדי קול: העובדה - - -
<קריאה: אני לא בטוח שמי שעובר עכשיו, לא רואה את הבלון.
<משה דרעי: זה בלון שנמצא מעל 150 מטר מעל השכונה.
<משה דרעי: כמובן שככל שמזג האוויר מאפשר, יש לנו את מגבלת מזג האוויר בעניין הזה, זו המגבלה הכי גדולה שלו, ככל שמזג האוויר מאפשר, מבחינתנו זה 24 שעות באוויר.
<משה דרעי: יש תצפיתנים שיושבים למטה.
<משה דרעי: ישנם נציגי משטרה שיושבים שם.
<משה דרעי: התמונות - - -
עדי קול: יש אחד כזה בהר הצופים?
<משה דרעי: כרגע, יש אחד כזה ליד תחנת מנטה בכניסה לעיסאויה.
<משה דרעי: אנחנו רוצים לראות זה את השכונה ,את צוקי עיסאויה שמשם זורקים לעיתים אבנים על אוטובוסים.
<משה דרעי: גם שם המשטרה נותנת מענה מצוין.
<משה דרעי: ציינו קודם יובל וגם שמוליק שיש בשנה האחרונה הפחתה משמעותית של אירועים בתוך הגבעה הצרפתית.
<משה דרעי: אפשר להגיד תחושת ביטחון, אבל כמו שאמר יובל זה סובייקטיבי.
<משה דרעי: יהיה קשה לתת תחושת ביטחון של 100% לכולם.
<משה דרעי: עדיין אנחנו נמצאים במדינה מאוד מאוד מורכבת וצריך לזכור שהעיר ירושלים מוקפת בשכונות ערביות ושהחיכוך בין יהודים וערבים הוא גדול.
<משה דרעי: אני בא עכשיו מוועדה אחרת שמדברת על התחבורה הציבורית, משהו הפוך.
<משה דרעי: על תחושת הביטחון של הנהגים הערביים שמפורת.
<משה דרעי: החיכוך והמרקם הזה הוא מאוד מאוד עדין וצריך לקחת אותו בחשבון.
<משה דרעי: מלבד כל האמצעים האלה יש כוונה, לא כוונה כי כבר הוחלט בכנסת, על החמרת הענישה כלפי זורקים אבנים - - -
עדי קול: הדיון על הצעת החוק אמור להיות מחר.
עדי קול: קבעו דיון על הצעת החוק הזה.
<משה דרעי: אין לנו ספק, שגם הטיפול במסיתים וגם החמרת הענישה כלפי מי שנתפס, כמו שציין יובל הם לרוב נערים, היום החוק יודע לטפל גם בנערים ולא רק בבגירים.
<משה דרעי: אני חושב שכל המכלול הזה, אני מקווה שהוא קודם כל ישפר את הביטחון בירושלים ובוודאי את תחושת הביטחון של התושבים.
עדי קול: אתה נציג חברת האבטחה.
עדי קול: אני מבקשת לדעת אם אתם התמודדתם עם המקרה הזה.
עדי קול: האם נעשה תהליך שימוע או בירור בעקבות הפרסום הזה?
<נועם ודעי: אני נציג של חברת T
עדי קול: אבל כאן סיכמנו כבר, שהיה מקרה חריג.
עדי קול: מקרה שלא היה אמור לקרות, צפצף המגנומטר, היה צריך לבדוק את התיק הזה.
עדי קול: השאלה, מה נעשה?
<נועם ודעי: נאמר גם על ידי שמוליק וגם על ידי יובל, מעגלי האבטחה לא מתחילים ונגמרים באותו בידוק של תיק וזה לא חזות הכול.
<נועם ודעי: אנחנו לא מקלים בזה ראש.
<נועם ודעי: עצם העובדה שהמקרה הזה קרה – זו תקלה, אבל זה לא אומר שכל מערך האבטחה בנושא הזה - - -
עדי קול: זו תקלה, שאלתי איך אתם התמודדתם עם התקלה הזאת?
<נועם ודעי: כמו ששמוליק אמר, התחקיר שנעשה והבדיקה שנעשתה לא נעשו במנותק מאתנו.
<נועם ודעי: לחלוטין זה נעשה יחד אתנו.
<נועם ודעי: העובדים שלנו הם אלה שקיבלו את אותו תחקיר, קיבלנו את אותן הנחיות, עשו ריענון של אותם נהלים.
<נועם ודעי: כל הנושא הזה הובא לידיעת כל המאבטחים.
<נועם ודעי: אני יכול לומר שזה גם נושא שעבר.
<נועם ודעי: היום אנחנו מעסיקים קרוב ל- 7,500 מאבטחים ברחבי הארץ, אני יכול לומר לך שהנושא הזה והמקרה הזה זה לא משהו שנשאר באוניברסיטה העברית כמקרה יחידתי וזהו.
<נועם ודעי: זה מקרה שעבר אצלנו לכלל החברה, נעשו על זה דיונים והוסקו המסקנות לגבי הבידוק בכלל הפרויקטים שלנו ברחבי הארץ.
<נועם ודעי: כל מנהלי הסניפים וקציני הביטחון השונים שנמצאים בקניונים ובכל מקום אחר קיבלו את אותו מקרה עם מה שקרה.
<נועם ודעי: שוב, כל הנושא הזה נעשה בשיתוף פעולה מלא.
<נועם ודעי: אנחנו מפיקים את הלקחים ולומדים משם הלאה.
עדי קול: אני מאוד שמחה לשמוע.
<עידו גרינבלום: אני שמח שנציג העירייה חזר.
<עידו גרינבלום: אחת, כנציגי הסטודנטים, אנחנו כאן כדי לייצג את הסטודנטים ומצד שני אני לא מנותק.
<עידו גרינבלום: אני מכיר גם את שיקולי המערכת ולכן אני יכול לומר שישבתי עם אגף ביטחון.
<עידו גרינבלום: אנחנו מודעים למורכבות ואנחנו יודעים שזה תמיד דיסוננס בין לייצר כמה שיותר ביטחון לבין לאפשר קיום חיים תקינים.
<עידו גרינבלום: האינטרס הישיר שלי כמייצג ציבור סטודנטים הוא שאורח החיים התקין ישמר.
<עידו גרינבלום: בעיה ביטחונית יכולה להתגלגל למקום בו אתה לא יכול לקיים אירועי תרבות או שאתה לא יכול לקיים מסיבה במעונות.