GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ורד שביט: ההורים שלו, ביל וכריסטי, מקדמים בחודשים האחרונים עצומה שקוראת לשינוי החקיקה במינסוטה בארצות הברית, ששם הם גרים.
<ורד שביט: בואו נדבר רגע על אריק רש.
<ורד שביט: אריק היה בן 15 כשהוא התאבד ב-2011.
<ורד שביט: הוא לא השאיר מכתב.
<ורד שביט: זה תפס את ההורים שלו ריקי ודיאן בהפתעה מוחלטת, לא היה להם מושג שהוא בכזו מצוקה.
<ורד שביט: הם רצו לדעת מה הוביל את בנם לקחת את חייו שלו ומצאו את עצמם נעולים מחוץ לכל החשבונות המקוונים שלו שיכלו לשפוך אור על התעלומה.
<ורד שביט: קחו רגע ותדמיינו את זה, אם חס וחלילה היה קורה אסון, איך הייתם מרגישים אם הייתם מוצאים את עצמכם בנוסף לכול גם נעולים מחוץ לתכתובות האחרונות, לסרטי הווידיאו האחרונים, לתמונות האחרונות, לתשובות לתעלומה.
<ורד שביט: בעקבות מה שהם עברו באופן אישי אחרי מותו של אריק ההורים שלו שינו את החקיקה בווירג'יניה בארצות הברית, ששם הם גרים, כדי לוודא שהורים יקבלו גישה לחשבונות של קטינים לאחר מותם באסונות הבאים.
<ורד שביט: ואני אומרת לכם, בואו לא נחכה לזוג ההורים הישראלי הראשון שיתמודד עם ההשלכות של התמודדות גם עם ההיבטים הדיגיטליים אחרי מוות כדי לשנות את החקיקה בישראל.
<ורד שביט: יש כאן כבר מספיק כאב ומוות ושכול גם ככה.
<ורד שביט: בואו נשנה את זה כבר עכשיו.
<ורד שביט: אין לי אשליות או יומרות לגבי שינוי מדיניות האתרים, הספקים והפלטפורמות הבינלאומיים שבשירותיהם משתמשים גם משתמשים ישראליים, אבל בהחלט אפשר, צריך ורצוי לחולל שינוי בישראל.
<ורד שביט: לפעמים אנשים רוצים גישה אבל לפעמים אנשים צריכים גישה.
<ורד שביט: לא מדובר רק בדברים שיש להם ערך רגשי, מדובר גם בדברים שיש להם ערך עסקי וכספי.
<ורד שביט: מה אם אין לחנות המקוונת, או לרשימת החובות והספקים, או לרשימת המלאי, או לרשימת התפוצה של הלקוחות שצריך לעדכן אותם שקרה אסון, כי הכול מנוהל באופן מקוון ואין את שם המשתמש והסיסמה.
<ורד שביט: תיקחו רגע לחשוב מי יודע את שמות המשתמש והסיסמאות שלכם?
<ורד שביט: את של מי אתם יודעים?
<ורד שביט: בניגוד לספקיות והאתרים והפלטפורמות הבינלאומיות, שגם ישראלים משתמשים בהם, שמפרסמים בבירור מה המדיניות שלהם לגבי הענקת גישה או עותק מתכולת החשבון לאחר מות בעל החשבון, או לא לתת גישה או עותק, לא מצאתי מ-2012 ועד היום אף אתר, ספקית או פלטפורמה ישראליים שמפרסמים מה המדיניות שלהם במקרה כזה.
<ורד שביט: כשביררתי אחת אחת מה היא המדיניות של קפה דה מרקר, תפוז, 012, נענע 10, שנסגרו בינתיים, טריפל סי, אינטרנט רימון, ישראבלוג, וואלה, 013 ובזק בינלאומי מצאתי טווח מאוד רחב של תשובות, מ'תביאו צו בית משפט' ועד אפילו אל תביאו תעודת פטירה.
<ורד שביט: חשוב לי להדגיש שלא מדובר רק בצורך בהסדרת הגישה או קבלת העותק לאחר המוות, מדובר על כך שצריך לעודד אנשים לקבל את ההחלטות שלהם בעצמם בעודם בחיים ולא להיות תלויים במדיניות שאל"ף, הם לא יודעים מה היא כי אף אחד לא מפרסם אותה, ובי"ת, עלולה להשתנות.
<ורד שביט: צריך לעודד אנשים לנהל את המורשת, הנכסים, העיזבון והתכנים הדיגיטליים שלהם בעצמם בעודם בחיים, שהם יהיו אלה שיחליטו איזה חשבון ייסגר ואיזה חשבון יעבור הלאה ולמי.
<ורד שביט: זה מה שאני עושה מאז שטל נהרג, אני פועלת בשני המישורים האלה, לעודד אנשים לנהל בעצמם את העיזבון הדיגיטלי שלהם ולספק מידע למשפחות של אנשים שנפטרו שלא ניהלו את העיזבון הדיגיטלי שלהם.
<ורד שביט: כל פתרון שיבוא צריך לתת מענה לשני המסלולים האלה, גם לאפשר לישראלים לנהל את העיזבון הדיגיטלי שלהם באמצעים דיגיטליים באופן חוקי, מה שכרגע בלתי אפשרי בחקיקה הנוכחית הישראלית, וגם להסדיר את מתן הגישה או העותק של תכולת החשבון לאחר המוות במקרים שהנפטר לא ניהל את זה בעודו בחיים.
<ורד שביט: בחלומות הוורודים שלי להסדרת הנושא ישראל תוכרז כמדינת אופט אאוט, כלומר שיידעו שבישראל באופן גורף קרובים או יורשים כן מקבלים גישה לחשבונות הדיגיטליים של הנפטר, אלא אם הוא הורה אחרת.
<ורד שביט: אם יש אנשים שיודעים שהפרטיות שלהם חשובה להם גם אחרי מותם, בבקשה, שישאירו הנחיות לסגור או למחוק חשבונות מסוימים או את כולם.
<ורד שביט: זו בקשה לגיטימית וצריך לכבד אותה.
<ורד שביט: וצריך לפרסם בקרב הגולשים שזו המדיניות בישראל ושייערכו בהתאם.
<ורד שביט: בנוסף צריך לעודד אנשים לנהל את זה עוד בעודם בחיים.
<ורד שביט: צריך להעלות את המודעות לנושא.
<ורד שביט: בדנמרק למשל מחלקים בבתי החולים חוברות רשמיות עם נקודות למחשבה ולטיפול ועיזבון דיגיטלי מופיע בהם.
<ורד שביט: בצבא, כשכל אחד מתגייס, בטופס של הפריטים האישיים, שתהיה התייחסות גם לנכסים הדיגיטליים, ובכל בסיס חדש או תפקיד חדש הוא או היא יצטרכו לאשרר את הרצון שלהם או לשנות אותו.
<ורד שביט: תדמיינו לרגע עד כמה הכול היה הרבה יותר פשוט ככה.
<ורד שביט: זו בעיה מודרנית וצריך לתת לה מענה מודרנית ולישראל יש הזדמנות להיות אחת מהראשונות שתהיה לה חקיקה בעניין.
<ורד שביט: כשאדם אהוב מת יש כל כך הרבה כאב שנלווה לכך שאין מה לעשות לגביו ואין איך להקל עליו, אבל אנחנו לפחות יכולים לאפשר למי שנשאר גישה חלקה ומהירה לעיזבון, למורשת, לנכסים ולתכנים הדיגיטליים שהמת השאיר אחריו כדי שלא יאבדו גם אותם.
<ורד שביט: לפחות בזה אנחנו יכולים להקל עליהם ולפחות את הכאב הזה אנחנו יכולים לחסוך מהם.
<ורד שביט: תודה רבה.
עדי קול: תודה, ורד.
עדי קול: אנחנו נחזור אלייך לשאלות בהמשך הדיון.
עדי קול: כאמור לקראת הדיון הזה ביקשנו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת להכין מסמך מפורט שיציג את המדיניות של החברות הבינלאומיות והישראליות לגבי הנכסים הדיגיטליים ואני אבקש ממי שכתב את המסמך להציג תחילה את המדיניות של החברות הבינלאומיות, שכבר נדרשו לנושא וכבר פיתחו גישה, אמצעי והתייחסות.
<רועי גולדשמיט: צהריים טובים.
<רועי גולדשמיט: כאמור, לבקשת יושבת ראש הוועדה כתבנו מסמך שאני מקווה שהוא מונח על שולחנותיכם, בו בין השאר גם סקרנו בקצרה את הרקע לנושא, שוורד כבר הרחיבה עליו, וגם בדקנו מה קורה, גם אצל חברות התקשורת הבינלאומיות דוגמת גוגל, פייסבוק, טוויטר וכו' וגם בקרב ספקיות ישראליות.
<רועי גולדשמיט: אז אני אתן כמה דוגמאות על חברות בינלאומיות, אני לא מתכוון לפרט את כולן, גם לא סקרנו את כולן, רק כמה גדולות.
<רועי גולדשמיט: כמו שהיושבת ראש הזכירה בפתח דבריה, במידה שמשתמש נפטר פייסבוק לא מאפשרת למשתמש אחר, בן משפחה לצורך העניין, לקבל את הסיסמה שלו ולגשת לחשבון שלו.
<רועי גולדשמיט: כלומר אם המשתמש יודע את הסיסמה פייסבוק לא תדע באופן אוטומטי שהמשתמש שנכנס הוא לא המשתמש המקורי, אבל במידה שהיא לא מודעת לזה מראש היא לא תיתן סיסמה לבן משפחה, לשאר.
<רועי גולדשמיט: מה שהיא כן מאפשרת זה להפוך את הפרופיל לפרופיל הנצחה.
<רועי גולדשמיט: פרופיל הנצחה זה פרופיל שהאפשרויות של מה שאפשר לעשות עם החשבון הן מוגבלות משמעותית לעומת פרופיל פעיל.
<רועי גולדשמיט: לא זו בלבד שהן מגבילות את השימוש, אלא שמי שיכול להפוך את הפרופיל לפרופיל הנצחה הוא לא רק שאר בשר או לצורך העניין יורש או מישהו בעל מעמד משפטי ביחס לנפטר, אלא אדם שיודע שמישהו נפטר יכול לשלוח לפייסבוק 'האדם הזה נפטר' ולשלוח ראיה לזה שהוא נפטר, הראיה יכולה להיות למשל כתבה עיתונאית שמזכירה את זה שהאדם הזה נפטר ופייסבוק תהפוך את הפרופיל שלו, בלי קשר לרצונם של הקרובים שלו, לפרופיל הנצחה, וגם כמובן בלי קשר לרצונו של המשתמש עצמו, שאין למיטב הבנתי אין מנגנון, לפחות לא בפייסבוק, שמאפשר למשתמש לגלות את הרצון שלו ביחס לחשבון שלו.
<רועי גולדשמיט: זה נכון באופן גנרי לגבי רוב השירותים.
<רועי גולדשמיט: גוגל היא חריגה בעניין הזה ועוד רגע נדבר על גוגל.
<רועי גולדשמיט: יאהו מסרבת להקנות גישה לשארי בשר וליורשים.
<רועי גולדשמיט: ביאהו הייתה פסיקה בארצות הברית, משפחה של חייל שנהרג בעירק ביקשה גישה לחשבון שלו ובית המשפט פסק לטובת המשפחה והקנה להם לא סיסמה, אלא את התוכן שהיה מצוי בחשבון.
<רועי גולדשמיט: אבל יאהו שינתה את תנאי השימוש שלה בעקבות זה והגדירה את זה בצורה יותר בולטת בתנאי השימוש שלה ואם אני לא טועה, לפי הסקירה המשפטית של עורכת דין דינה צדוק, ביחס לחלק מהמדינות העובדה שיאהו שינתה את תנאי השימוש שלה ומציינת את זה בצורה מפורשת, לגבי חלק מהמדינות בארצות הברית, הופכת את היכולת לחזור על הליך כזה מול יאהו ללא רלוונטית.
<רועי גולדשמיט: לגבי חלק מהמדינות, אני לא רוצה לומר לגבי כולן.
<רועי גולדשמיט: גוגל כותבת באתר שלה שבמקרים נדירים היא תוכל לספק גישה לתכנים, אבל זה תהליך מאוד מאוד ארוך, שלא מחייב את גוגל, גוגל לא מתחייבת על זה שההליך הזה יוביל בסופו של דבר לגילוי ה - - -
עדי קול: אבל מה היא מבקשת לעשות?
<רועי גולדשמיט: לצורך הביצוע של הדבר הזה צריך המבקש צריך לתת אינפורמציה על עצמו, להצביע על הקשר שלו למשתמש, לבעל החשבון, להביא תעודת פטירה של הנפטר ועוד כל מיני מסמכים משפטיים וכנראה בהליך, בשלב שני, אחרי שגוגל בודקת את זה, יכול להיות שהוא יתחייב גם להביא צו שיפוטי.
עדי קול: ואז הם ייתנו את הסיסמה?
<רועי גולדשמיט: לא, הם לא ייתנו את הסיסמה, הם ייתנו גישה לתוכן עצמו.
<רועי גולדשמיט: מה שכן, לגוגל יש כלי שנקרא account manager, שמאפשר למשתמש מודע, כמו שוורד שואפת שהמשתמשים יהיו, להגדיר מראש שאם הוא לא פעיל בחשבון שלו במשך זמן של 3, 6, 9 או 12 חודשים הוא יכול לבחור איזה תחנה הוא בוחר, יישלחו הודעות או התראות לחברים, מכרים, קרובים, או אנשים אחרים שהוא בוחר, כולל אפשרות להקנות להם הרשאות.
<רועי גולדשמיט: ההרשאות האלה הן הרשאות דיפרנציאליות, הוא לא חייב להקנות להם גישה לכול או ללא כלום, כי כידוע לגוגל יש הרבה שירותים.
<רועי גולדשמיט: לצורך העניין, אם בן אדם מנהל את התמונות שלו בפיקאסה, אז הוא יכול להחליט שהוא מקנה גישה לפיקאסה שלו לרעייתו והוא יכול להחליט שהוא מקנה גישה למייל שלו לחבר הכי טוב שלו, או שהוא לא מקנה גישה.
עדי קול: לא גישה, עותק.
עדי קול: גם שם זה רק עותק, ללא סיסמה.
עדי קול: האם יש חברה שמעבירה את הסיסמה ושם המשתמש?
<יהונתן קלינגר: להעביר סיסמה זה נושא קצת בעייתי, כי הן לא שמורות.
<יהונתן קלינגר: אצל מי שעובד לפי נהלי אבטחה אין את הסיסמה, יש לו רק מיצוי קריפטוגרפי (Hash) של הסיסמה, כך שאת לא יכולה אף פעם לשחזר סיסמה אלא רק לאפס אותה.
<יהונתן קלינגר: אם היינו מחייבים אותם לשמור את הסיסמאות הייתה בעיה כי אז המאגר של הסיסמאות היה דולף וכשהוא היה דולף היינו בבעיה.
<יהונתן קלינגר: כרגע כש-Hash כזה דולף אי אפשר לעשות איתו כלום.
עדי קול: זאת אומרת זה לא ריאלי להעביר סיסמה, אין צורך בזה, אבל אפשר להעביר את הגישה לתוכן.
עדי קול: אז היו מקרים שגוגל אפשרה גישה לתוכן?
<רועי גולדשמיט: אנחנו ביקשנו מהנציגות הישראלית של גוגל מידע ביחס לכמה מקרים הם אישרו ומה שיעור המקרים האלה מתוך כלל הבקשות שמוגשות אליהם, לא קיבלנו מהם נתונים ביחס לדבר הזה וגם לא נתונים ביחס לכמה אנשים משתמשים, מה שיעור המשתמשים ב- account managerהזה מתוך כלל המשתמשים שלהם, כי ההנחה שלנו וההנחה הרווחת זה ששיעור האנשים שיש להם את המודעות הזו ושיעשו את הצעדים האלה הוא רק חלק קטן מהמשתמשים שלהם.
עדי קול: לפי המידע שאתם קיבלתם אז גם לפייסבוק וגם ליאהו וגם לגוגל יש מדיניות ברורה לגבי התהליך הזה.
<רועי גולדשמיט: נכון, יש להם מדיניות ברורה שמפורסמת באתרים שלהם ואפשר למצוא אותה.
<רועי גולדשמיט: בניגוד אליהם לחברות הישראליות, כמו שוורד הציגה קודם, אין מדיניות מאוד ברורה.
<רועי גולדשמיט: החברות שענו לשאלות שלנו ענו באופנים שונים, אתם מוזמנים לעיין, זה קצת ארכני, אבל בסך הכול הכולל אין מדיניות מאוד ברורה, המדיניות הזאת, ככל שהיא ישנה היא לא מפורסמת באתרים שלהם והיא בגדר משהו שנמסר לאנשים שעובדים מול הלקוחות.
עדי קול: אנחנו מדברים על שלושה משתנים שצריך להחליט על היחסים ביניהם.
עדי קול: קודם כל הזכויות של המתים, האם למתים יש זכות לפרטיות לאחר מותם, האם צריך להגן על הנכסים הדיגיטליים שלהם ולא לאפשר גישה לאף אחד מבלי שהם נדרשו לנושא הזה.
עדי קול: יש את הזכות של השארים, דיברה עליה ורד באופן מורחב, האם יש לשארי הבשר זכות גישה לנכסים הדיגיטליים, להכיר אותם, להשתמש בהם, להנציח אותם באמצעות זאת אבל גם להיעזר בהם לפתור כל מיני בעיות דיגיטליות, ויש את הזכויות של ספקיות האינטרנט, ספקיות השירות, מה המעמד שלהן, האם אנחנו מחייבים אותם לשמור את הנכסים אחרי מותו של אדם, האם יש לזה איזה שהוא פג תוקף על הנכסים האלה, כדי שהם לא יצטרכו למלא את הענן באינפורמציה.
עדי קול: אני חושבת שהשאלה שאנחנו רוצים לשאול מתחלקת לשתי שאלות, קודם כל מה צריכה להיות ברירת המחדל, האם ברירת המחדל צריכה להיות כזאת שאומרת שמעבירים את הנכסים לשארי הבשר, האם ברירת המחדל צריכה להיות כזאת שכל חברה צריכה לשאול את המשתמש כשהוא פותח את החשבון שלו מה הוא היה רוצה, האם ברירת המחדל צריכה להיות כזאת שלא מאפשרים את הגישה אבל אנחנו מאפשרים חקיקה בנושא.
עדי קול: אני רוצה לשאול את המשתתפים שיושבים כאן, נציגים גם של משרדים ממשלתיים וגם גופים אינטרנטיים, מה לדעתם צריכה להיות הגישה.
עדי קול: יונתן, אתה רוצה לפתוח?
<יהונתן קלינגר: העמדה שלנו, כתנועה לזכויות דיגיטליות, לא גובשה כעמדה מלאה, אם כי ניהלנו הרבה מאוד דיונים.
<יהונתן קלינגר: שאלת הפרטיות של נפטר עלתה בוועדת שופמן, הועלה תיקון לחוק הגנת הפרטיות ולא הגיעו לכלל הגשת הצעת חוק בסופו של דבר.
<יהונתן קלינגר: נושא פרטיותו של נפטר קשורה לא רק לפרטיות של האדם שנפטר, שכמובן אין לו את האיבר שנעלב, אין לו את היכולת להיעלב, אלא גם לפרטיות שיחות שלו עם צדדים שלישיים.
<יהונתן קלינגר: אנחנו מאמינים שיש להבדיל בין מצב שבו האדם מצווה לעשות משהו לבין מצב שבו הוא נתן גישה בעודו בחיים לבין מצב שבו אין כלל הוראה ואז צריך לבדוק האם הסדר שבו צד שלישי בלתי אמצעי שיקבל את הגישה כנאמן ויוכל לבדוק את המידע הזה, שהוא לא פוגע באנשים, שלא היה משהו שהנפטר רצה להסתיר מבני משפחתו, כי זה פוגע גם בו וגם בבני אדם אחרים, ורק אז יעבור, וגם הסדר כזה הוא הסדר יקר, הוא לא הסדר פשוט.
<יהונתן קלינגר: מה שצריך לוודא זה משהו שקורה במקרים אחרים, בנכסים, ניגודי עניינים.
<יהונתן קלינגר: יש הרבה פעמים שמבצע הצוואה נמצא בניגוד עניינים, במקרה החריג והלא נעים לשמוע זה הורה מכה, שהילד המוכה שלו כתב בתיבת המייל את כל התיעוד של ההכאה ולאחר שהילד התאבד האב יכול להיכנס ולמחוק את החומר הדיגיטלי במצב כזה.
<יהונתן קלינגר: גם ממקרי קיצון כאלה צריך להישמר.
<יהונתן קלינגר: צריך לזכור שבשביל לטפל בזה אנחנו יכולים להסתמך אם העיזבון עדיין מוגדר כאדם על סעיף 13 לחוק הגנת הפרטיות שמאפשר לבן אדם לעיין במידע האגור על אודותיו במאגרי מידע ולכן אם גוגל היא מאגר מידע, לפחות לעניין gmail ומחזיקה את המידע שלי, אז אני יכול להמשיך לעיין בחומר מתוקף זכות העיון שלי.
<יהונתן קלינגר: אם היורש יכול לרשת את זכות העיון, עיון זה לא מחיקה, עיון זה לא שינוי, עיון זה קבלה של עותק וזה יכול להיות פתרון מספיק טוב כדי לטפל בזה.
<יהונתן קלינגר: הנושא של גישה לסיסמאות, התחלתי להגיד את זה קודם, מאוד חשוב להיזהר ממצב שבו יש מישהו שיוכל לקבל את הסיסמאות ויחזיק אותן עוד לפני המוות, כי אם מישהו מחזיק את הסיסמאות לפני המוות זה פתוח לשימוש לרעה במצב של האקינג.
<יהונתן קלינגר: זה מה שיש לנו להגיד.
<יהונתן קלינגר: תודה.
עדי קול: ארז כהן.
<ארז כהן: אני חקרתי את זה יותר מההיבט האקדמי, פחות מההיבט המשפטי וזה באמת מעלה שאלות מאוד מורכבות, מה קורה עם זה, מה עושים עם זה.
<ארז כהן: גם הזכות להישכח היא גם חלק מהנושא הזה, וזו באמת שאלה שהיא מעבר לאדם הפרטי, למשל אנחנו מכירים שקפקא ביקש שישרפו את כל הכתבים שלו והיורשים שלו לא שרפו את זה וכך נשארו לנו אוצרות של הדברים שהוא כתב.
<ארז כהן: היום אפשר פשוט למחוק את זה.
<ארז כהן: זה מעלה שאלה באמת כמה זמן מבחינה חברתית או מחקרית, אם אנחנו רוצים לתעד או לשמור דברים, אם מאפשרים לאנשים להיעלם או למחוק כל מידע שיש להם, זו גם בעיה אחרת.
<ארז כהן: ויש עוד המון הקשרים שהם סביב זה, סביב המדיניות של החברות עצמן, שלפעמים היא באמת מאוד מורכבת ומאוד קשה למצוא וגם הטכנולוגיה עצמה משתנה ויכול להיות שפייסבוק מחר ייעלם, אנחנו מכירים את זה, לא יהיה יותר פייסבוק, או לא יהיה יותר גוגל, קשה אולי לדמיין כזה סצנריו, אבל הטכנולוגיות משתנות.
<ארז כהן: אז צריכים איזה חקיקה שתהיה מספיק גמישה גם להכיל דברים עתידיים שעדיין לא קיימים ודברים שקיימים שאולי כבר לא יהיו.
<ארז כהן: אז אני לא יודע, זו באמת חקירה מאוד מורכבת, זו שאלה מאוד מורכבת ובאמת הכיוון הוא גם במודעות, להעלות את המודעות וגם לנסות למצוא פתרונות שיאפשרו למשתמשים לראות באמת שיש מדיניות.
<ארז כהן: זה השלב.
<ערן אלפונטה: אני רוצה דווקא לדבר טיפה על הצד של הפתרונות, זה מה שעושים יזמי היי טק.
<ערן אלפונטה: אנחנו ראינו את הסבך הזה של הבעיות, זיהינו אותו כבר לפני למעלה מחמש שנים.
<ערן אלפונטה: חלק מהבעיות שצריך להתמודד איתן זה שזה לא רק ספקי פלטפורמות או ספקי תשתית או פלטפורמות דיגיטליות, מכיוון שאלה חברות, חלקן לא בארץ בכלל, חלקן זה ספקי שירות כאן שהיכולת שלהם לתת לך את המפתח או את הגישה היא מוגבלת, בין אם בגלל שהן לא שומרות את הסיסמה, ובצדק הן לא שומרות את הסיסמה, ובין בגלל דברים אחרים, חקיקות אחרות והיכולת לאכוף הסדרים בתחום הזה, בטח מתוך מדינה כמו ישראל היא מאוד מאוד מוגבלת.
<ערן אלפונטה: אנחנו באנו ופיתחנו אפליקציה שמאפשרת למשתמשים להקליט צוואות דיגיטליות בכל מיני תחומים, החל משמירת או תיעוד הסיסמאות, החשבונות, המשך בדברים הרבה יותר אישיים, מסרים, קטעי וידיאו שיכולים להימסר כצוואה לשארים, הנחיות ובעצם איזה שהיא בניית מורשת.
<ערן אלפונטה: האפליקציה נקראת ifidie, משתמשים בה היום מאות אלפי אנשים, בעיקר בארצות הברית, כשהרעיון הוא לאפשר לאדם בכל שלב, להקליט, אני שם את זה רגע במרכאות, "צוואה" - - -
עדי קול: אז אתה לא היית רוצה שנסדיר את זה, כי היית רוצה שכולם ישתמשו באפליקציה שלך.
<ערן אלפונטה: אני חושב שאם נסדיר את זה כאן אז יש כאן 8 מיליון איש ויש לי עוד 200 או 300 מיליון איש בארצות הברית ועוד 8 מיליארד בעולם, אז אני חושב שאנחנו נסתדר בשנים הקרובות.
<ערן אלפונטה: אבל אני לא בא מהקטע של לא להסדיר את זה, אלא אני פשוט מסביר שישנם פתרונות שנותנים את השליטה לאדם גם בלי שהוא צריך ללכת אחרי זה או לפני כן לעורך דין ולסדר צוואה מסודרת וכל מה שקשור בזה, אלא פשוט להיכנס לתוך אפליקציה, להקליט בקולו, בפניו, בצורה מאוד מאוד מקובלת היום, שכולנו משתמשים בה לצילום לווידיאו - - -
עדי קול: אני עוצרת אותך כי אני רוצה לשמוע עוד דוברים לגבי ההצעה.
<דור נחמן: אני עורך דין שעוסק כפרקטיקה עיקרית בתחומים של אינטרנט, טכנולוגיה וקניין רוחני.
<דור נחמן: בתפקידי אני גם סגן יושב ראש ועדת אינטרנט טכנולוגיה ומידע של מחוז תל אביב והמרכז של לשכת עורכי הדין.
<דור נחמן: אני פה בא מטעם עצמי, לא מטעם המחוז, חשוב להדגיש זאת, ואני ברשותך ארצה להציג משתנים נוספים למה שהצגת קודם כל ולפרק את התמונה למספר היבטים.
<דור נחמן: קודם כל צריכים לזכור שמבחינת ספקים שנוגעים לרשת האינטרנט אפשר לחלק את זה לכמה תתי קבוצות, שלכל אחת מהן לשיטתי צריך להיות דין אחר לעניינה.
<דור נחמן: אחת זה ספקית הגישה לאינטרנט, השנייה זו ספקית שנותנת שירותי אירוח תוכן, השלישית זה ספקית הפלטפורמה וספקיות נוספות אלה ספקיות של נותני שירותים עודפים.
<דור נחמן: כל אחת מהן דין שונה כי כל אחת מהן מחזיקה דברים שונים.
<דור נחמן: גם לעניין עיזבון, אני חושב שאנחנו צללנו, ושמעתי את ורד וורד ואני גם עובדים ביחד על נייר עמדה, ואני חושב שצריכים לפרק את המכלול של עיזבון דיגיטלי לשלושה דברים.
<דור נחמן: האחד זה עצם זכויות השימוש, זכות השימוש שנבעה לאדם בהיותו חי זו זכות שנבעה כתוצאה מהסכם שימור, זו זכות שנובעת כתוצאה מהמפעיל, בעל הפלטפורמה, שנתן זכות גישה לחשבון.
<דור נחמן: אני חושב שבהקשר הזה ברגע שיהיה דין ישראלי שיחול על אותה פלטפורמה אז ההסכם של תנאי השימוש באותה פלטפורמה, דוגמת פייסבוק, דוגמת וואלה, כל פלטפורמה שהיא, פשוט ישונה לדין חל זר.
<דור נחמן: אז זה משהו שצריכים לתת עליו את הדעת.
<דור נחמן: בהקשר הזה אני רואה זכויות שימוש בפלטפורמה דווקא כזכויות אובליגטוריות, כלומר זכויות חוזיות שייתכן שבמות הנפטר הן בלתי עבירות, הן למעשה בטלות מעיקרן.
<דור נחמן: להבדיל מזכויות השימוש, כלומר זכות הגישה לחשבון, אני חושב שצריכים להסתכל על עוד שני אלמנטים.
<דור נחמן: אלמנט אחד זה נכסי הקניין הרוחני, לכולנו יש בלוגים ברשת האינטרנט, אלה יצירות ספרותיות לעיתים, תמונות שהעלינו לרשתות חברתיות, תצלומים כאלה ואחרים, איורים, סטטוסים, יש פה הרבה מאוד זכויות, גם זכויות יוצרים וגם דברים אחרים שהם נכסי קניין רוחני לכל דבר ועניין.
<דור נחמן: לדעתי הדין החל היום, ואם אני אפנה לפלטפורמה כלשהי, היא לא מחויבת לתת לי את אותם נכסים.
<דור נחמן: אני חושב שכן הדין הראוי בהקשר הזה זה שאם אני אפנה לאותה פלטפורמה כיורש, היא תיתן לי את אותם נכסים - - -
עדי קול: בגלל זה אני רוצה לשאול, הצעת החוק שאנחנו מדברים עליה מבקשת להתייחס לנכסים הדיגיטליים, לאותן זכויות קניין רוחני שאתה הגדרת, כמו שאר הנכסים האחרים של אותו אדם.
עדי קול: לכן בין אם הוא משאיר צוואה או אם חל חוק ירושה אחר, מה שחל על הנכסים הפיזיים שלו יחול גם על הנכסים הדיגיטליים שלו.
עדי קול: השאלה מה עמדתך בנושא הזה.
<דור נחמן: אני מסכים איתך, אבל, שוב, אני חושב שאתם באותה נשימה התייחסתם לזכויות גישה לחשבון ולנכסי קניין רוחני שאלה שני דברים שונים לחלוטין.
עדי קול: זאת אומרת צריך להגדיר את הנכס הדיגיטלי, להבחין בין שני הדברים.
<דור נחמן: קודם כל מה הוא עיזבון דיגיטלי.
<דור נחמן: מה חל על עיזבון דיגיטלי זה קודם כל.
<דור נחמן: מלבד שתי הקבוצות האלה, זכות שימוש וגם עניין הקניין הרוחני, יש הגדרה רחבה של מידע.
<דור נחמן: דואר אלקטרוני הוא לאו דווקא נכס קניין רוחני, לאו דווקא, בהקשר הזה עולות שאלות של זכויות לפרטיות של צד שלישי ששלח מייל למנוח, בהקשר הזה עולה זכות הקניין של בעל הפלטפורמה גם, זכות הקניין וחופש החוזים של בעל הפלטפורמה להתקשר ולתת את שירותיו ברשת האינטרנט.
עדי קול: זאת אומרת אתה היית מגדיר את הנכס הדיגיטלי כמחולק לשלושה סוגים שונים.
<דור נחמן: אני קודם כל הייתי עושה הסדרה משפטית לעניין נכסי קניין רוחני כנכסי קניין רוחני.
<דור נחמן: כלומר אני, כיורש לצורך העניין, אוכל לפנות לאותה רשת חברתית, לאותו מפעיל שאליו העליתי את נכסי הקניין הרוחני שלי, עם צו ירושה בדרישה להעברת אותם נכסים על דיסק קשיח, באמצעות חיבור אינטרנטי, כל דרך שהיא על מנת לקבל את אותם נכסים.
<דור נחמן: זה קודם כל.
<דור נחמן: אני חושב שלעניין זכות שימוש, זכות גישה ולעניין מידע, צריכים עוד לדון על זה יותר לעומק כי זה מחבר פה מערכת איזונים גם של צדדים שלישיים, גם של בעל הפלטפורמה עצמה וזה קצת - - -
עדי קול: אני אשמח לשמוע את נציגי משרד המשפטים, מה עמדתם.
<רעות אופק: כעיקרון אין הסדרים ספציפיים שחלים על ירושה דיגיטלית, ההסדרים הכלליים של הדין הכללי חלים, כמו דיני הירושה, הגנת הפרטיות, דיני חוזים.
<רעות אופק: אנחנו לא מוצאים אפשרות של קביעת הסדרים פרטניים.
<רעות אופק: התקיימה ישיבה באפריל, אם אני לא טועה, בחקיקה האזרחית בייעוץ וחקיקה, אנחנו התחלנו לבדוק את זה.
<רעות אופק: מאז עלו עוד נושאים על סדר היום ולאור המשאבים המוגבלים והתשומות - - -
עדי קול: אני שואלת שאלה ספציפית.
עדי קול: הציג פה עמדה של הגדרה של עיזבון דיגיטלי, של החלוקה שלהם, של ההבחנה שלהם, מה עמדתך בנושא הזה.
<רעות אופק: זו סוגיה משפטית סבוכה מאוד.
<רעות אופק: כרגע אני לא אוכל לתת חוות דעת סדורה בנושא.
<רעות אופק: הסוגיה מעוררת המון המון שאלות.
עדי קול: לכן כינסנו את הדיון הזה, כדי לשמוע את כל הסוגיות והדעות והעמדות שזה מעורר.
<רעות אופק: כרגע אני לא אוכל לתת חוות דעת סדורה בעניין.
עדי קול: הנציג של משרד התקשורת שנמצא כאן, נוכל לשמוע את עמדתך?
<אורנן שטיינברג: כן.
<אורנן שטיינברג: כמובן שמה שהציג עכשיו הדובר לגבי ענייני עיזבון, אז משרד התקשורת הוא לא הגוף הרלוונטי לעניין הזה.
<אורנן שטיינברג: מה שכן, אנחנו רלוונטיים לכל מה שקשור להסדרה של שוק התקשורת, כשזה קשור לבעלי הרישיונות, שיש פה גם נציג, כמו שוורד הזכירה גם, ספקיות האינטרנט לצורך העניין.
<אורנן שטיינברג: אלה הגופים שאנחנו מסדירים, זה מי שאפשר להחיל עליו הוראות באופן כללי.
עדי קול: השאלה אם - - -
<אורנן שטיינברג: אז באמת כפי שצוין, עולה השאלה אילו הוראות אפשר וצריך להחיל על ספקיות האינטרנט, על בעלי הרישיונות.
<אורנן שטיינברג: כמובן שהשאלה הזאת היא שאלה שנייה, או היא שאלה שבאה בשלב השני לאחר שעונים על שאלות באמת סבוכות כמו שנציגת משרד המשפטים ציינה, של עיזבון, של דיני קניין רוחני, של דיני הפרטיות.
<אורנן שטיינברג: אז הדברים האלה הם משניים.
<אורנן שטיינברג: כמובן שאם עכשיו אנחנו נלך ונקבע ברישיונות הוראות לעניינים האלה, שאלה משפטית, או בוא נגיד ככה, ככל שחוקים מסוימים או דינים אחרים חלים על הנושא הזה, מאוד יכול להיות שהם גם ככה מבחינה נורמטיבית משניים ולכן הם לא יחולו.
<אורנן שטיינברג: אז קודם כל הגישה שצריך לפתור את שאלות הבסיס ורק אחר כך אפשר באמת לדבר על ה - - -
עדי קול: אבל הקושי שלי, שאנחנו יודעים שמדובר בשאלה מורכבת, לכן ביקשנו לדון בה ולכן אנחנו רוצים לשמוע את העמדות של הגורמים העוסקים בדבר וקשה לקבל מכם עמדה ברורה.
<אורנן שטיינברג: נשמח לתת עמדה כזאת ככל שבאמת נטפל בשלב הראשון בשאלות שאנחנו פשוט לא מתעסקים בהן.
עדי קול: הנציגים של הספקיות.
<טלי שם טוב: כמו שכולם מדברים פה, הנושא לא מוסדר ואנחנו עומדים בפרונט.
<טלי שם טוב: אין לנו ברירה אלא להשיב ריקם כשפונים אלינו באמת את - - -
עדי קול: קודם כל תציגי את עצמך, תגידי את מי את מייצגת.
<טלי שם טוב: אני מייצגת את הוט מובייל ואת הוט נט.
<טלי שם טוב: הוט מובייל זה בעיקר פירוטי שיחות ותיבות קוליות, שלפעמים יורשים מבקשים, שארים.
עדי קול: היו פניות של יורשים בעבר?
<טלי שם טוב: כן, ממש מעט, ואין לנו ברירה, היות שאין שום הסדרה בנושא, אלא לבקש שיביאו צו של בית משפט.
<קריאה: מה עם תיבת דואר אלקטרוני?
<טלי שם טוב: לגבי תיבת דואר אלקטרוני, זה יותר הוט נט, עוד לא הייתה אף פעם פנייה ולכן לא ממש נדרשנו לסוגיה, אבל אנחנו מחכים שהנושא באמת יוסדר.
<קריאה: הודעות טקסט?
<טלי שם טוב: הודעות טקסט לא נשמרות.
<טלי שם טוב: יש לעשות הבדל בין הברזל - - - אנחנו לא שומרים, הודעות אס.
<טלי שם טוב: אמ.
<טלי שם טוב: אס לא נשמרות, זה לא מידע שקיים, זה רק פירוטי שיחות ובאמת תיבות קוליות ש - - -
עדי קול: היו מקרים בעבר שמישהו הגיע עם צו של בית משפט?
<טלי שם טוב: כן.
עדי קול: ואז מה אתם מספקים?
<טלי שם טוב: מה שכתוב בצו.
עדי קול: שזה בדרך כלל מה?
<טלי שם טוב: או פירוטי שיחות, במקרים שהמשטרה מבקשת, שזה תוך כדי חקירה.
<הילה גרין: שמי הילה, אשה הילה גרין, כך מכירים אותי בפייסבוק, אשתו של אלן.
<הילה גרין: אני נמצאת פה כדי, תודה שהוזמנתי, באמת, אדם מן הציבור, לשאול את המומחה לקניין רוחני ואת ספקיות האינטרנט מה שונה, גלויות שהשאיר בעלי המנוח, מכתבים שהוא קיבל מצד שלישי, תודה לאל, אף אחד לא ערער על זכותי להחזיק בהם, מהודעות אי מייל שהוא שלח וקיבל, אס.
<הילה גרין: אמ.
<הילה גרין: אסים שאני רוצה לשמוע את האיחולים שאיחלו לו חברים לפני הניתוח שלו על הנייד שלו, לא אצלכם, אבל עדיין העיקרון, וחשבון הפייסבוק שהיה שלו ושנכנסתי אליו אחרי פטירתו וכתבתי בו ואז הפייסבוק אאוט אוף דה בלו לקח אותו ונעלם, אפילו לא הנציח אותו.
עדי קול: הילה, את ניסית לפנות לחברות בשביל לקבל את הפרטים האלה?
<הילה גרין: אני מודה שכשזה קרה ביולי 2010, כשלושה חודשים אחרי שהאיש שלי נפטר, אחרי שנכנסתי לחשבון הפייסבוק שלו וכתבתי בו, אליו בעיקר, לא הייתי מודעת לעניין של הפייסבוק ונהייתי אשה, אשתו של אלן, ואחר כך אחותה של אורית.
<הילה גרין: זה היה יותר מדי בשבילי, זה ריסק אותי, זה היה יותר מדי בשבילי.
<הילה גרין: ורד התמודדה עם זה הרבה יותר טוב ממני.
<הילה גרין: השורה התחתונה, אני באה להביא את המילה של המשתמש מהציבור.
עדי קול: אני חייבת להגיד, אנחנו הוועדה לפניות הציבור, זה המקום, זו הכתובת לציבור.
<הילה גרין: אני באה להביא את המשתמש מהציבור, האדם שלא קורא, לא מסוגל להתמודד עם החוזים של גוגל, עם החוזה של חברת הנייד שלי, לא אסגיר את שמה, כי אני מחזיקה את הניידים של בעלי ושלי שהיו לי קודם ואנחנו רוצים, כמו שוורד הציעה, שזה יהיה ברירת המחדל, שאני האלמנה מקבלת, כמו את התמונות שהיו על הקיר, את כל מה ששלו, אלא אם כן הוא אמר אחרת.
<הילה גרין: אני חושבת שהגיע הזמן, בעיה מודרנית בתקופה מודרנית.