GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מישל מרסייה: חברות הביטוח מבטחות באופן לא חוקי מכיוון שבכל פוליסה של חברת ביטוח כתוב שאם אין לך תעודה, מה שיקרה לקוח הוא באחריותך.
<מישל מרסייה: חברת הביטוח גובה ממנו כסף ומצד שני יודעים מראש שלא יגנו עליו במידת הצורך כי אין לו תעודה.
<מישל מרסייה: יש ספרים שיש להם תעודה.
<מישל מרסייה: אני לא אומר לך שלכולם אין תעודה אבל יש עוד הרבה שאין להם תעודה ועוד הרבה שסיימו קורס סוג 1 במשך שבעה חודשים, ואז השאלה היא האם הם יכולים להפוך להיות בעל מקצוע?
<מישל מרסייה: התשובה היא לא.
<מישל מרסייה: אין ספק שמה שעשה רעש גדול לאחרונה זה הנושא של הפורמלדהיד, מה שמוגדר כפורמלין.
<מישל מרסייה: החומר הזה נמצא בתעשייה כבר הרבה מאוד שנים באחוזים מאוד קטנים.
<מישל מרסייה: על פי חוק של משרד הבריאות שהיה אז ואני לא יודע אם היו שינויים, היה צריך שיהיה 0.2 ML, 0.2 אחוז לכל אלף ML וזה אומר שזאת הכמות שמשרד הבריאות התיר לעשות שימוש בה.
<מישל מרסייה: חומרים שמסתובבים שאנחנו בדקנו במעבדות, יש לנו גם קבלות והוכחות לכך, מסתובבים עם 15 אחוזים פורמלין בפנים.
<מישל מרסייה: שמונים אחוזים מהמספרות בישראל עובדות עם החומרים האלה, מרעילות את עצמן ואת הצוותים שלהן והכול מתחת לעיניים של מערכות הפיקוח כאשר כל אחד מעביר את הכדור האחד לשני ולא רוצה לטפל בזה, ולמה?
<מישל מרסייה: כי ברור לגמרי שאם אני הולך לייצר איזושהי חקיקה שדורשת ממך התנהלות תקינה, אני צריך לבנות מערכת אכיפה ומערכת אכיפה עולה כסף ולכן למה שהמשרד המסוים הזה יוציא את הכסף הזה?
<מישל מרסייה: אני וכולנו משלמים כאזרחים – מעבר לתפקידים שלנו אנחנו גם אזרחים – ואני לא מבין למה ענף שלם שאין אדם במדינת ישראל שלא עובר דרכו – אני רואה שכולכם מסופרים, מסודרים ומאורגנים – ובעצם אף אחד לא נותן את הדעת.
<מישל מרסייה: ענף שלם מתנהל מתחת לעיניים של כולנו ולאף אחד לא אכפת אם מרעילים אותנו או לא מרעילים אותנו.
<מישל מרסייה: ידיו של משרד הבריאות קשורות מכיוון שהוא לא מסוגל לעשות אכיפה.
עדי קול: לפני שפנית אלי, למי עוד פנית?
<מישל מרסייה: לכולם.
<מישל מרסייה: אני מכיר כל מי שיושב.
<מישל מרסייה: אולי אותך לא הכרתי אבל רוב האנשים שיושבים כאן, אני מכיר אותם.
עדי קול: אני מברכת את חברת הכנסת רינה פרנקל שהצטרפה אלינו.
<מישל מרסייה: אנחנו מכירים מהרבה מאוד אינטראקציות אבל בעיקר מאז אנחנו מטפלים בנושא.
<מישל מרסייה: משרד הבריאות, אם זאת גברת נגדאי שבהחלט מבינה לליבנו ומבינה את זה כיועצת מקצועית של התחום מטעם המדינה ובמשרד הכלכלה, עם מעט מאוד אנשים שנמצאים כאן נפגשתי בעבר אבל חלקם נמצאים כאן.
<מישל מרסייה: אני אומר היכן אנחנו עומדים.
<מישל מרסייה: קודם כל, הבאנו לכם מסמכים שמסבירים את הכול ואני מציע לקרוא אותם היטב כי זאת שורה מאוד ארוכה של תהליכים שעשינו.
<מישל מרסייה: מה שבעצם קורה זה שאנחנו כדור שעובר בין משרד הבריאות למשרד הכלכלה והכדור חם להם, כך שאחד אומר שהוא לא רוצה לטפל בזה כי זה לא התחום שלו וכי הוא לא צריך לעשות קורסים, משרד הכלכלה אומר, לא, אני לא חושב בכלל שאתם צריכים את זה, אני חושב שאתם לא צריכים את הקורסים האלה וכי מקצוע הספרות יכול להמשיך להתנהל כך.
<מישל מרסייה: אז משרד הכלכלה אומר למשרד הבריאות שאם הם חושבים שיש בזה סיכון, משרד הבריאות צריך לטפל בזה.
<מישל מרסייה: אם אתם שואלים אותי האם דחפו אותנו למשרד הבריאות, אומר שמשרד הכלכלה האיץ בנו לפנות למשרד הבריאות במטרה שנגיד – וזה מאוד חשוב לציין את זה – שרק בגלל החומרים אנחנו בסכנה, אבל זה לא נכון.
<מישל מרסייה: יש עוד הרבה מאוד דברים שהם קשורים לענף הזה והם דורשים ידע מקדים.
<מישל מרסייה: מישהו יודע כמה חשוב להבין דרמטולוגיה בסיסית כדי להתעסק עם חמצנים?
<מישל מרסייה: יש שורה שלמה של חומרים שנחשבים למסוכנים.
<מישל מרסייה: בכל העולם בתחום המספרות יש דגש ועל המוצרים כתוב לשימוש מקצועי בלבד.
<מישל מרסייה: זה אומר שרק לבעלי מקצוע.
<מישל מרסייה: מי הוא המקצוען ואיך אני מגדיר אותו בארץ?
<מישל מרסייה: הרי משרד הכלכלה אומר שהוא לא צריך להוציא תעודה והוא לא מוציא תעודה.
<מישל מרסייה: משרד הבריאות, מר זאב פיש - שהיום יש לו אירוע מאוד חשוב לא יכול היה להצטרף אלינו – מבין את הבעיה ומנסה לתת פתרון אבל אנחנו צריכים שיתוף פעולה בין המשרדים.
<מישל מרסייה: משרד הפנים שהוא שחקן חשוב שמשפיע על הרבה דברים במקצוע הספרות, גם הוא בוחר להתעלם מאתנו.
<מישל מרסייה: הרי העיריות צריכות לעשות פעולה מאוד פשוטה והיא להגדיר כאן במשרד הכלכלה ובמשרד הבריאות הגדרות מובנות שאנחנו נתנו אותן באופן מסודר ולהגדיר שמהיום והלאה מי שירצה לפתוח מספרה, יצטרך להציג תעודה שהוא למד ולפחות שנתיים ניסיון.
<מישל מרסייה: יכול להיות שבמשך שבעה חודשים בן אדם לומד ספרות ויודע את כל התחום?
<יאיר קמיר: איזה ניגוד אינטרסים יש לנו בזה?
<יאיר קמיר: אין שום ניגוד אינטרסים.
<יאיר קמיר: יש לי בית ספר לעיצוב שיער בפתח תקווה מעל שלושים שנים בפיקוח משרד העבודה, משרד הכלכלה, משרד המסחר, כל השמות שהיו עד היום.
עדי קול: אתה אומר שכן יש פיקוח על בתי הספר.
<יאיר קמיר: יש פיקוח.
<לובה נגדאי: לא על מספרות שנותנות אישור זה או אחר.
<לובה נגדאי: יש פיקוח רק על בתי ספר.
<יאיר קמיר: לצערי לא ממש פיקוח.
<יאיר קמיר: התלמיד שלומד אצלי מסיים קורס והוא אומר לי שהוא לא צריך תעודה כי לשם מה הוא צריך תעודה?
<יאיר קמיר: אני נלחם עם אותו תלמיד שיבוא למבחנים.
<יאיר קמיר: יושבת כאן לובה נגדאי והיא יודעת.
<יאיר קמיר: אני נלחם עם כל תלמיד באופן אישי כדי שיבוא לעשות מבחן של משרד הכלכלה כדי שתהיה לו תעודה ביד אבל הוא שואל מה הוא יעשה עם התעודה הזאת.
<יאיר קמיר: הוא אומר שאין לו מה לעשות אתה והוא זורק אותה.
<יאיר קמיר: אנחנו רוצים שתהיה לזה משמעות.
<מישל מרסייה: אני חושב שלא יעלה על הדעת שחופש העיסוק יעלה בצורה עיוורת על בריאות הציבור כי זה מה שבעצם קורה.
<מישל מרסייה: חופש העיסוק.
<מישל מרסייה: מישהו הולך עם איזשהו דגל כאילו באנו להפריע לחופש העיסוק.
<מישל מרסייה: יש לך מקצוע?
<מישל מרסייה: יש כאן אנשים בעלי מקצוע?
<מישל מרסייה: קיבלתם תעודה?
<מישל מרסייה: הוכשרתם לכך?
<מישל מרסייה: איזה הבדל?
<מישל מרסייה: אני לא מצליח להבין מה ההבדל.
<מישל מרסייה: החברה יצרה כאן מעמדות שמייצרות הבדלים בין אנשים שכאילו צווארון לבן לבין צווארון כחול.
<מישל מרסייה: צווארון כחול, אם הוא חרת, הוא צריך ללמוד את זה, ואם הוא ספר, הוא צריך ללמוד את זה, ואם הוא אופה לחם, הוא גם צריך ללמוד את זה.
<מישל מרסייה: בצרפת יש חוק ודרשו מכל הסופרמרקטים הגדולים להוריד את המילה בולנז'ה, שזה אומר אופה.
<מישל מרסייה: למה?
<מישל מרסייה: כי בתוך הסופרמרקטים היו מאפיות והיה כתוב בולנז'רי ואמרו שזה מקצוע ולכן אתה לא יכול להדביק אותו ולשייך אותו אליך כאשר המכונות אופות את הלחם.
<מישל מרסייה: כאן מדובר באנשים שעובדים בעבודות כפיים ולכן אותם אנשים חייבים לקבל תעודה, אסמכתה לכך שהם יודעים את המקצוע.
<מישל מרסייה: אהבתם את זה או לא אהבתם את זה – זה יקרה.
<מישל מרסייה: אפשר לדחות אותנו אבל אי אפשר למחוק אותנו כי אנחנו קיימים.
<מישל מרסייה: לפי מה שפרסמה גברת מרציאנו בתכנית שלה, כלכלה, לפני ארבעה חודשים – אפשר לצפות בזה - היא טענה שלפי הסקר שהם עשו והבדיקה יש 16 אלף מספרות שמתנהלות במדינת ישראל.
<מישל מרסייה: משרד הכלכלה טוען שיש 12 אלף.
<מישל מרסייה: אנחנו אומרים שהמספר הוא בין 10,000 ל-12 אלף.
<מישל מרסייה: מי צודק?
<מישל מרסייה: מה זה חשוב?
<מישל מרסייה: יש לנו כ-6,000 מספרות מיותרות וזאת עובדה.
<מישל מרסייה: כי בעולם המערבי אומרים שבכל עסק יש יחס למספר התושבים.
<מישל מרסייה: אם יש לך שישים מיליון תושבים במדינה, היחס צריך להיות בערך 2,500 אנשים למספרה.
<מישל מרסייה: במדינת ישראל יש לנו משהו נדיר, אנחנו עומדים היום על 500 אנשים לכל מספרה וזה אומר תינוקות ומבוגרים.
רינה פרנקל: ועוד עובדים מהבית.
<מישל מרסייה: ועוד עובדים מהבית.
<מישל מרסייה: זאת אומרת, הענף הזה מועד לפורענות בכל ההיבטים.
<מישל מרסייה: בכל היבט אפשרי הוא מועד לפורענות.
<מישל מרסייה: ברור לגמרי שענף שהוא לא מאורגן, לא רואים אותו.
<מישל מרסייה: תודה לכל אנחנו יותר ויותר מאורגנים, גם יותר ויותר מפנימים את הצורך בהתארגנות.
<מישל מרסייה: אני בכלל חושב שכל הענפים שקשורים למקצועות הכפיים, שאלה קוסמטיקאיות, שאלה מעצבי שיער, שאלה מאפרים, שאלה אנשים שצריכים ללמוד עם רקע מתאים כדי להיות בעלי עסק, שלא נדבר על כך שגם בעסק צריך לדעת לנהל אותו.
<מישל מרסייה: כמה עסקים נפתחים כל שנה ונסגרים?
<מישל מרסייה: למי זה אכפת?
עדי קול: אני רוצה לדעת לגבי המצב הנוכחי.
עדי קול: איזה ביקורת יש לגבי שימוש בחומרים מסוכנים?
<יאיר קמיר: אין.
<מישל מרסייה: אין.
עדי קול: כלום?
<מישל מרסייה: שום דבר.
<מישל מרסייה: אולי משרד הבריאות רוצה להגיד משהו.
<יאיר קמיר: כל אדם יכול לעשות מה שבא לו.
<מישל מרסייה: איזה רקע יש למעצב שיער כדי לעשות דיאגנוזה בסיסית?
עדי קול: אומרת כאן היועצת המשפטית של הוועדה שזה לא נכון.
<ורד זילברמן קורן: אני רק רוצה לעשות סדר מבחינת הסמכויות והחוקים הקיימים.
<ורד זילברמן קורן: כל בעל מספרה צריך, אם הוא פועל כחוק, לפתוח את המספרה ולקבל רישוי עסקים בהתאם לחוק רישוי עסקים.
<ורד זילברמן קורן: את זה הוא מקבל מרשות הרישוי המקומית.
<מישל מרסייה: מהרשות המקומית.
<ורד זילברמן קורן: מי שאחראי עליה הוא משרד הפנים.
<ורד זילברמן קורן: אני מחלקת את זה לפי משרד ממשלה.
<ורד זילברמן קורן: מעבר לזה, יש גם תקנות רישוי עסקים, תנאי תברואה נאותים לעסקים לא רפואיים לטיפול בגוף האדם שקובעים שורה של תנאים תברואתיים שחלים על בתי עסק כולל מספרות, בתי קעקוע ודברים כאלה.
<מישל מרסייה: אנחנו מכירים את זה.
<מישל מרסייה: זה ידוע.
<ורד זילברמן קורן: לגבי תמרוקים, לגבי תכשירים, יש צו פיקוח על מצרכים ושירותים (תמרוקים) שבאמת מגדיר ולמעשה מחייב כל מי שעוסק או משתמש או מוכר תמרוק ברישוי ממשרד הבריאות ולמשרד הבריאות יש שורה ארוכה של תכשירים שמקבלים רישוי.
<ורד זילברמן קורן: את זה אני מפרידה באמת מהטענות של מר מישל מרסייה לגבי נושא של הסדרת העיסוק והסדרת המקצוע שהן טענות אל מול משרד הכלכלה.
<ורד זילברמן קורן: יש כאן שני משרדים ממשלתיים שיש להם פלטפורמה חקיקתית או תקנות שבהחלט יכולים לבצע אכיפה ואפשר לשאול אותם מה נעשה.
<מישל מרסייה: קודם כל, אנחנו מסכימים לכל מה שאמרת ואנחנו מודעים לזה ויודעים.
<עמיחי נביאי: תרשה לי לענות.
<עמיחי נביאי: אני מייצג את העמותה.
<עמיחי נביאי: הייתי רוצה לחדד איזושהי נקודה לגבי ההכשרה המקצועית שעומדת בפיקוח של משרד הכלכלה.
<עמיחי נביאי: זה עומד בפיקוח אבל זה לא מחייב אף אחד לעבור את ההשתלמות או את הקורס הזה.
<עמיחי נביאי: זאת אומרת, ספר שעבר את הקורס או ספר שלא עבר את הקורס, שניהם יכולים לפתוח עסק של מספרה.
<עמיחי נביאי: לגבי רישוי עסקים.
<עמיחי נביאי: אמנם יש פיקוח ומי שרוצה לפתוח עסק של מספרה צריך לקבל רישיון עסק.
<עמיחי נביאי: רישיון העסק אינו כולל עמידה בתנאי של ידע מקצועי של שימוש בחומרים כימיים.
<ורד זילברמן קורן: זה נפרד.
<עמיחי נביאי: נכון.
<ורד זילברמן קורן: רישוי עסק הוא עניין תכנוני, מבני, עניין של בטיחות.
<עמיחי נביאי: לא נוגע בנקודה של חומרים כימיים.
<יאיר קמיר: לא מבקשים כלום.
<ורד זילברמן קורן: אבל יש לך את תנאי התברואה הנאותים לעסקים לא רפואיים שנותנים את התנאים היותר ספציפיים וייחודיים כמו היגיינה, כמו זיהום, כמו טיפול.
<ורד זילברמן קורן: לגבי התכשירים הכימיים, יש לך את הצו.
<ורד זילברמן קורן: מי שעובד ועושה את כל התהליך כחוק, אמור גם להשתמש רק בתכשירים שאושרו על די משרד הבריאות.
<ורד זילברמן קורן: לגבי הכשרה ולגבי עצם העיסוק עצמו, אני לא מתייחסת כי זאת טענה מול משרד הכלכלה.
<עמיחי נביאי: אני אקח צעד אחד אחורה.
<עמיחי נביאי: הפרופשיונל יוז, עליו אנחנו מדברים, זה הטיוב עצמו, התכשיר עצמו כשאתה צריך להיות מומחה כדי לעסוק בזה.
<עמיחי נביאי: אתה צריך לקחת תכשיר שעבר את הרישוי המתאים אבל כל אזרח במדינת ישראל יכול לקחת מי חמצן בריכוז של 12 אחוזים ולעבוד אתם.
<יאיר קמיר: גם של שלושים אחוזים.
<עמיחי נביאי: לא משנה.
<עמיחי נביאי: לדעתנו זה מוגדר בתור חומר כימי שיכול לגרום לבעיות ולסיכון.
<עמיחי נביאי: אנחנו חושבים שצריך להכיר ולהגדיר מי יכול לא רק לרכוש את התכשיר אלא מי יכול להשתמש בו על גופו של אדם אחר.
<עמיחי נביאי: עוד נקודה שהייתי רוצה להמשיך אתה.
<עמיחי נביאי: בכל הנושא הזה של השימוש בתכשירים מיוחדים או תכשירים לפרופשיונל יוז בלבד, משרד הבריאות סבור שבאמת צריך לקבל הכשרה מיוחדת כדי לעסוק בהם.
<אלי מרום: משרד הבריאות יגיד את עמדתו.
<אלי מרום: את עמדתך תגיד אתה.
<עמיחי נביאי: לפי הבנתי אנחנו קיבלנו את העמדה של זאב פיש.
<עמיחי נביאי: לפחות לנו נאמר כך.
<אלי מרום: אם יש לך מסמך, אשמח לקבל.
רינה פרנקל: מה יכולים להגיד נציגי משרד הכלכלה לגבי אישור לפתיחת עסק?
רינה פרנקל: אישור מקצועי.
רינה פרנקל: מה אתם יכולים להגיד?
רינה פרנקל: האם אתם דורשים מכל אחד שפותח עסק כספר הכשרה מקצועית בתחום?
<לובה נגדאי: אני נציגה של האגף להכשרה מקצועית.
<לובה נגדאי: אני מפקחת ארצית על ענף טיפוח החן שזה בעצם כולל את כל מקצועות היופי.
<לובה נגדאי: האגף להכשרה מקצועית, היחידה שלי בה אני עובדת, אחראי על פיקוח על בתי ספר עסקיים ונוער אבל כרגע מדובר על בתי ספר עסקיים כמו של מר יאיר קמיר.
<לובה נגדאי: אנחנו בהחלט מקפידים על כך שהחומרים יהיו ברישיון משרד הבריאות בלבד ואם את ירושלמית או תל אביבית, אני יכולה לתת לך כתובות.
<לובה נגדאי: את ניגשת לסוכן שמוכר מוצרי מספרה ואת מקבלת החלקת שיער בריכוז של עשרים אחוזים פורמלין ללא תווית וללא שום דבר.
<שלומית אבינח: איפה מופיעה אזהרה לציבור?
<לובה נגדאי: זה נמכר לכל אדם.
<לובה נגדאי: לכל דכפין.
<שלומית אבינח: איפה מופיעה האזהרה לציבור?
<שלומית אבינח: זה מה שחשוב.
<לובה נגדאי: החברות האלה, קודם כל לפי ה-FDI, גם כן לא בודקים את התמרוק פיזית.
<לובה נגדאי: מי שרוצה לייצר תמרוק, מביא למשרד הבריאות את רשימת ההרכבים של התמרוק ועל פי האחוזים המותרים בחוק אבל תמיד יש חוכמולוגים שמייבאים החלקות במזוודה מברזיל, שם כמות הפורמלין, נדהמתי ממנה.
<לובה נגדאי: הייתי בברזיל ונדה
<לובה נגדאי: מתי כי שם כמות הפורמלין עוברת את העשרים אחוזים.
<לובה נגדאי: או מביאים פיזית או מייצרים וכל פעם נעלמים.
<לובה נגדאי: היום מקימים בראש העין ומחר בפתח תקווה.
עדי קול: היום, אם את יודעת שיש ספר מסוים שמשתמש בחומר שהוא עם אחוזים גבוהים של פורמלין, מה את עושה?
<יאיר קמיר: אי אפשר לעשות לו כלום.
<לובה נגדאי: אי אפשר לעשות לו כלום.
<לובה נגדאי: אין אכיפה.
<לובה נגדאי: אין בדיקה של משרד כלשהו.
עדי קול: מה את חושבת שהיה נכון שיהיה?
<לובה נגדאי: ברור שהייתה אמורה להיות אכיפה.
<יאיר קמיר: כמו בחוץ לארץ.
<לובה נגדאי: כמו בחוץ לארץ.
<לובה נגדאי: ברור שרצוי ומומלץ ונחוץ שתהיה אכיפה.
<לובה נגדאי: יתרה מכך, חשוב שמי שעוסק ומשתמש בתמרוקים מקצועיים שמוגדרים כמקצועיים – תהיה אכיפה.
<לובה נגדאי: גם צבע את יכולה לקנות בסופרפארם וגם זה מקצועי אבל שם מגבילים אותך לשישה ותשעה אחוזים מי חמצן.
<לובה נגדאי: את לא תמצאי בסופרפארם או בכל מקום אחר מי חמצן מעל תשעה אחוזים שיימכר לצרכן החופשי.
רינה פרנקל: איך את מסבירה את זה?
<לובה נגדאי: כמו שמישל אמר, יש תמרוקים שהם פרופסיונליים לחלוטין ולדעתי גם בסופרפארם אסור למכור אותם.
עדי קול: איפה נמצא האיסור הזה?
עדי קול: אצל מי?
עדי קול: מי אחראי על הפיקוח?
<לובה נגדאי: לא קיים איסור כזה.
<לובה נגדאי: אני אומרת שאפילו יש תמרוקים שנמכרים בשוק החופשי לקהל הרחב שאסור שהם יימכרו כי הם גורמים כוויות אפילו מדרגה שנייה ושלישית.
עדי קול: מי אחראי לתת את האישור לגבי התמרוקים האלה?
<קריאה: את שואלת מי אחראי על האכיפה.
רינה פרנקל: לדעתי צריכה להיות אכיפה במשרד הכלכלה ולא במשרד הבריאות.
רינה פרנקל: משרד הבריאות הוא לצורך החומרים שמשתמשים בהם במספרות לשם משרד הבריאות אמור להגיע ולפקח האם המספרה משתמשת בחומר מותר או בחומר אסור לשימוש.
רינה פרנקל: מה שקשור לאישור של בעל עסק לא הכשרה מקצועית, ללא תעודה, אני חושבת שהאחריות לכך צריכה להיות במשרד הכלכלה.
<לובה נגדאי: האכיפה ממילא נעשית על ידי רישוי עסקים.
עדי קול: בדיוק דיברנו על זה.
עדי קול: אם לבן אדם יש תעודה שמאפשרת לו לעסוק במקצוע, אני רוצה לדעת מי בחדר הזה אמור להיות אחראי.
<יאיר קמיר: אני אומר איך זה נהוג בכל העולם.
<יאיר קמיר: בכל העולם אני עכשיו בא לקנות במקום שמוכרים מוצרים ושם שואלים אותי אם יש לי תעודה של ספר, של מישהו מקצועי.
<יאיר קמיר: אם יש לי תעודה, מוכרים לי את החומר המסוכן היות ואני יודע לעבוד אתו.
<יאיר קמיר: אם אין לי תעודה, לא ימכרו לי את החומר הזה.
<יאיר קמיר: הגיע לחוץ לארץ ספר מאוד ידוע במדינה שנכנס לחנות ולא מכרו לו את החומר המסוכן.
רינה פרנקל: זה כמו שלא מוכרים תרופות ללא מרשם.
<יאיר קמיר: בדיוק.
<יאיר קמיר: צריך תעודה של מקצוען ואם אין לך תעודה, בשום מקום בעולם לא מוכרים לך את החומרים האלה.
<לובה נגדאי: אני רוצה להוסיף ולומר שמי שעוסק במקצוע, חשוב שיעבור הכשרה מתאימה.
עדי קול: למה את כמשרד הכלכלה לא דורשת?
<לובה נגדאי: אנחנו כאגף להכשרה מקצועית, אנחנו אחראים רק על בתי ספר שמכשירים את בעלי המקצוע.
עדי קול: ואתם לא יכולים לקבוע חובה שאנשים יסיימו את בתי הספר תהיה להם תעודת מקצוע?
<לובה נגדאי: את זה צריך לשאול את הממונים עלי.
<עמיחי נביאי: אנחנו קיבלנו תשובה והם אמרו שזה תחום בריאותי ולכן משרד הבריאות צריך לטפל בזה.
<עמיחי נביאי: משרד הבריאות אמר שלמשרד הכלכלה יש קורסים, אז שהוא יטפל.
עדי קול: נמצאים כאן לא מעט אנשים ממשרד הכלכלה.
עדי קול: אתם יכולים להסביר לי למה משרד הכלכלה לא דורש את תעודת המקצוע?
<ענת שולמן: זה לא התחום שלנו.
<ליאת גור: אפשר לומר משהו?
<ליאת גור: אנחנו מייצגים גם את הקוסמטיקאיות ויש לנו את אותה בעיה בקשר להסדרת המקצוע.
<ליאת גור: בעבר גם עבדתי בלה"ב, לשכת העצמאים והיה לנו את אותו סיפור עם היועצים העסקיים ועם היועצים הארגוניים.
<ליאת גור: יש עניין להסדיר כמה שפחות מקצועות.
<ליאת גור: אלה התשובות שאנחנו קיבלנו.
<ליאת גור: אפילו הייתה לנו הצעת חוק להסדרת מקצוע הקוסמטיקה וגם במשרד הכלכלה וגם במשרד הבריאות לא רוצים להסדיר מקצועות, חוק יסוד: חופש העיסוק, וכל מה שלא חייבים להסדיר, נשאר פתוח.
<ליאת גור: זאת הגישה.
<ליאת גור: זה בעניין הסדרת מקצועות.
<ליאת גור: בעניין הפיקוח על החומרים האלה שמישל אומר נכון שהם מסרטנים, על זה אולי צריך לקבל תשובות ממשרד הבריאות איך זה קורה שהם מסתובבים בשטח בידיים לא מקצועיות ומגיעים לראשים שלנו.
עדי קול: אתם אומרים שהאנשים שיושבים כאן סביב השולחן, אין אף אחד שיכול לדבר על הסדר המקצוע.
<מישל מרסייה: הייתי רוצה את רשות הדיבור.
עדי קול: מי הגוף שאמור לענות?
<ליאת גור: מיכל צוק ממשרד הכלכלה.
<מישל מרסייה: מיכל צוק ממשרד הכלכלה היא גם האדם ששלח אותנו לחפש את העזרה במקום אחר מכיוון שהיא לא מצאה לנכון שבכלל צריך לטפל בתחום.
<מישל מרסייה: זה לא התחום שלה.
<מישל מרסייה: תתעסקו עם משרד הבריאות.
<מישל מרסייה: אני רוצה לציין משהו.
<מישל מרסייה: לקחנו חקיקה אירופאית והבאנו אותה ותרגמנו אותה.
<מישל מרסייה: שם כתוב הכול והדברים מאוד מוסברים שלב אחרי שלב ונאמר למה זה חשוב, מה המשמעויות של זה וכולי.
<מישל מרסייה: כל הדברים האלה באמת טופלו.
<מישל מרסייה: הבאנו את זה עם כפית עד הפה, רק תאכלו, הכול מסודר, חקיקות שתופסות לכל המדינות המערביות – צרפת, גרמניה, ואני חושב שהמדינות האלה מנוסות, אנגליה – לאף אחד אין יכולת לקחת את הדבר הזה ולטפל בו עד הסוף.
<מישל מרסייה: ברור לגמרי שמה שאנחנו עושים, אנחנו ממשיכים לדחוף ומנסים לייצר מודעות.
<מישל מרסייה: לגבי מודעות, יש שתי דרכים לייצר אותה – בוועדות מהסוג הזה, להסביר את הבעיה, ופעם שנייה זה גם ללכת לתקשורת.
<מישל מרסייה: בסופו של דבר זאת בעיה אמיתית ואנחנו לא ממציאים אותה.
<מישל מרסייה: אנחנו סובלים ממנה וגם הציבור סובל ממנה אבל משום מה המשרדים לא היו רוצים לרדת לשורש הבעיה ולפתור אותה.
עדי קול: יכולה להיות הצעת חוק פרטית.
<ליאת גור: בכנסת הקודמת הוגשה הצעה כזאת לגבי הקוסמטיקאיות על ידי חברת הכנסת מירי רגב ואורית זוארץ אבל לא חל עליה דין רציפות והיא לא עברה לכנסת הזאת.
<יאיר קמיר: אני יכול רק לעדכן שהצעות חוק הגישו בזמנו אריק שרון ולפניו הגיש עזר ויצמן.
<יאיר קמיר: אני מדבר אתך על נושא שנמשך ומתגלגל הרבה הרבה שנים ואני מנסה לעשות את זה כבר הרבה הרבה שנים.
<מישל מרסייה: צריך לזכור שבשנת 1970 – לובה מכירה את הנושא טוב – זה כמעט עבר בקריאה שלישית אבל בגלך סכסוך שהתנהל בין פרס לשרון, זה נפל בקריאה השלישית.
<מישל מרסייה: זה נושא שהוא ידוע.
עדי קול: אני אשמח לראות את הנוסח של הצעת החוק.
<מישל מרסייה: אף אחד לא מצא אותו.
<מישל מרסייה: ניסינו לאתר ולא הצלחנו.
<מישל מרסייה: ניסינו בארכיון הכנסת.
<קריאה: שלחו אותנו גם להתאחדות בעלי המלאכה, אבל גם הם לא מצאו את זה.
עדי קול: אם אתם רוצים לעבוד על ניסוח של הצעת חוק חדשה פרטית, נשמח.
עדי קול: אני בטוחה שגם רינה תשמח להגיש אותה יחד אתי.
<מישל מרסייה: אני לא חושב שיש לנו אלטרנטיבה אחרת.
<מישל מרסייה: ניסינו למנוע להעביר את זה דרך הכנסת.
<מישל מרסייה: ניסינו להעביר דרך המשרדים.
עדי קול: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות.
<אלי מרום: צהרים טובים.
<אלי מרום: אני סגן מנהל אגף הרוקחות.
<אלי מרום: משרד הבריאות עובד על פי צו הפיקוח מצרכים ושירותים (תמרוקים).
<אלי מרום: כל תמרוק שמשווק בישראל על פי חוק, צריך לקבל רישיון תמרוקים פלוני ובודקים שם גם את ההרכב שלו וגם את הבטיחות שלו.
<אלי מרום: לכל תמרוק יש גם תווית עליה מופיעות כל הוראות השימוש והאזהרות.
<אלי מרום: גם סמים יש בשוק וגם סמי פיצוציות וההשוואה היא בכלל לא נכונה.
<אלי מרום: אם מישהו לוקח ושם פורמלין עשרים אחוזים, זה בתחום הפלילי ולא בתחום ההסדרתי.
<שלומית אבינח: איפה האזהרה לציבור?
<אלי מרום: רגע.
<אלי מרום: גם שימוש לא נכון באקונומיקה, העין שלך יכולה ללכת.
<אלי מרום: לגבי התמרוק עצמו, כל תמרוק שמשווק חוקית בישראל, יש לו רישיון, יש לו הוראות שימוש ויש לו אזהרות.
<אלי מרום: אם מישהו מכניס למספרה שלו או לבית שלו – אני לא רוצה להפיל חס וחלילה ולכן אני אגיד לבית שלו – מוצר אחר, זאת עבירה פלילית.
עדי קול: איך אתה תדע אם מישהו מכניס חומר לא חוקי?
<אלי מרום: תזכרו את המספרים ואמר אותם מר מישל מרסייה.
<אלי מרום: אם יש היום כ-12 אלף מספרות, יש בערך עשרים אלף ספרים, 25 אלף ספרים.
<מישל מרסייה: בסך הכול בעלי מספרות, יש כמספר הזה ואנחנו מכפילים את זה בארבע.
<מישל מרסייה: יש בין 25 ל-30 אלף עוסקים.
<אלי מרום: שמישהו יציע לי איך עושים אכיפה על שישים אלף בעלי מקצוע.
<יאיר קמיר: יש פתרון קל מאוד.
<אלי מרום: אני לא יודע איך עושים את זה.
עדי קול: צריך לקבל אישור ולקבל את התעודה, אז יהיה לכם פיקוח על זה.
<אלי מרום: קטונתי, אבל יש מקצועות במשרד הבריאות שהם מוסדרים.
<אלי מרום: יש רישיון לרופא והרישיון ניתן על ידי המדינה, יש רישיון לרוקח, רישיון לאחות, חשמלאי מוסמך גם כן מקבל רישיון.
<אלי מרום: זאת אומרת, יש מקצועות שמדינת ישראל החליטה להסדיר אותם.
<אלי מרום: לצערנו את התחום שלכם אני לא מכיר.
<אלי מרום: משרד הכלכלה עושה קורס אבל התעודה שלו, כמו שאמר מישל, אם אני מחליט מחר לפתוח מספרה, אף אחד לא יודע שאני פחות טוב ממנו והוא עבר את הקורס ואני לא עברתי את הקורס.
<אלי מרום: משרד הכלכלה עושה קורסים, מה שנקרא וולנטרי.
<אלי מרום: עורך דין מקבל רישיון מלשכת עורכי הדין.
<אלי מרום: ספר לא מקבל רישיון מאף אחד ואת זה הציג מישל.
<אלי מרום: מה אמרתי לא נכון?
<לובה נגדאי: יש הבדל בין מקצוע רישוי למקצוע סיווג.
<לובה נגדאי: מקצוע מסווג הוא מקצוע חופשי.
<לובה נגדאי: מקצוע רישוי הוא כמו רופא.
<אלי מרום: כמו חשמלאי.
<לובה נגדאי: כמו חשמלאי.
<לובה נגדאי: יש הבדל.
<לובה נגדאי: אנחנו מכשירים כדי שאותו בעל מקצוע יוכל גם להיות מבוטח אם קורה לו נזק מקצועי.
<שלומית אבינח: נזק מקצועי לו או לאותו אחד בו הוא טיפל?
<לובה נגדאי: גם לו וגם למי שבו הוא טיפל.
<לובה נגדאי: גם הוא יכול לשאוף רעלים.
<לובה נגדאי: זאת יכולה להיות תאונת עבודה ולכן גם הוא מבוטח וגם הלקוח מבוטח.
<לובה נגדאי: הוא מקצוע מסווג.
<לובה נגדאי: עיצוב שיער, ספרות נשים, זה מקצוע מסווג.
<לובה נגדאי: יש רישוי ויש סיווג.
רינה פרנקל: הוא לא רק מסווג אלא זה מחייב רישוי.
<לובה נגדאי: נכון.
רינה פרנקל: כך זה אמור להיות.
<לובה נגדאי: היה מומלץ שכך זה יהיה.
עדי קול: זאת המריבה.
עדי קול: היינו רוצים שזה יהיה מקצוע רישוי, וזה לא כך.
עדי קול: על זה כרגע הוויכוח.
עדי קול: אתם אומרים שנציג משרד הכלכלה שיכול לענות לנו בנושא הזה, לא נמצא כאן.
<מישל מרסייה: נכון.
עדי קול: זאת רק מיכל צוק המשנה למנכ"ל.
עדי קול: אין מישהו תחתיה שיכול להתייחס?
<מישל מרסייה: לדעתי ממשרד הכלכלה לא הגיעו האנשים המתאימים מכיוון שאם היו מגיעים האנשים המתאימים, אולי היו להם תשובות יותר חכמות לומר לנו.
<מישל מרסייה: אני יודע מה אנחנו דורשים והדרישה שלנו היא לעשות הסדר תחת רישוי ולא תחת סיווג.
<שלומית אבינח: זה לא היה נושא הפנייה שלך.
<שלומית אבינח: לא להגיד מי האנשים שהגיעו כי לפי נושא הפנייה, אלה האנשים שנשלחו.
<מישל מרסייה: נשלחו, אבל אנחנו יודעים עם מי נפגשנו.
<שלומית אבינח: לפי נושא הפנייה שלך, אלה האנשים שנשלחו.
<שלומית אבינח: הפנייה שלך צורפה לכל המוזמנים והם נשלחו על ידי לשכת המנכ"ל.
<שלומית אבינח: לא הגיעו לכאן וולנטרי אלא על פי מה שהוחלט במשרד.
<שלומית אבינח: לפרוטוקול צריך גם לדייק בדברים.
<מישל מרסייה: בסדר.
<מישל מרסייה: אני יודע לדייק במה שאני רואה.
<מישל מרסייה: אנשים שקיבלו החלטות בנושאים האלה לא הגיעו לכאן.
עדי קול: שוב, בגלל שהפנייה גם התמקדה בנושא של הפורמלין, אני חושבת שהאנשים שהגיעו, אלה האנשים שמתעסקים וקשורים לחומר הזה.
<ליאת גור: אם אפשר, עוד הערה בעניין הזה.
<ליאת גור: החומר הזה מסוכן גם אם יש ספר שהוא פלילי, כמו שאמר נציג משרד הבריאות, והוא מחליט להכניס אותו בריכוז יותר גבוה, כך שהאכיפה מאוד מאוד חשובה.
<ליאת גור: העניין של ההסדרה הוא עניין מורכב.
<ליאת גור: אנחנו פשוט מתעסקים בזה לגבי הקוסמטיקאיות הרבה מאוד זמן.
<ליאת גור: תהליך ההסדרה מצריך הוראות מעבר כדי לא לפלוט הרבה מאוד אנשים מהמקצוע.
<ליאת גור: אם יותר להזכיר גם את עניין הנשים שאת הרבה פעמים יכולה לפלוט הרבה מאוד נשים שעובדות מהבית שלהן ואין להן את הכשרה.
<ליאת גור: כך שזה יהיה מאוד מורכב והנושא בדיונים הרבה מאוד שנים ובאמת אולי תהיי מוכנה להרים את הכפפה.
<ליאת גור: עדיין לא חייבים לחכות לזה כדי לטפל בעניין הזה שמישל מעלה כי גם הבנתי שהאגודה למלחמה בסרטן היום מפרסמת התראות.
<מישל מרסייה: האגודה למלחמה בסרטן נמצאת כאן אתנו.
<עמיחי נביאי: זאת לא הנקודה.
<עמיחי נביאי: זה בדיוק להפך ממה שאת אומרת.
<עמיחי נביאי: סליחה שאני אומר את זה אבל אנחנו לא מדברים על חומרים מסוכנים שהם לא חוקיים אלא בדיוק להפך.
<עמיחי נביאי: אנחנו מדברים על חומרים מסוכנים שהם חוקיים.
<עמיחי נביאי: מותר להשתמש בהם על פי חוק, מותר לקנות אותם ולשים אותם במספרה, מותר לעבוד אתם על ראש הלקוח.
<עמיחי נביאי: מותר.
<עמיחי נביאי: יבוא מישהו ממשרד הבריאות, הוא לא יכול לעצור אותו.
<עמיחי נביאי: אנחנו מדברים על המוצרים האלה.
<עמיחי נביאי: כתוב עליהם פור פרופשיונל יוז ומותר להשתמש בהם.
<עדנה פלג אולבסקי: אני דוברת האגודה למלחמה בסרטן.
<עדנה פלג אולבסקי: אני מוכרחה להגיד לכם שאנחנו קיבלנו המון פניות מהציבור שמבולבל ולא יודע.
<עדנה פלג אולבסקי: כל הנושא של ההחלקות, כל הנושא של שימוש בחומרים, הם נכנסים למספרה והם לא יודעים אם המספרה הזאת היא מאושרת או לא מאושרת, אם הספר הזה משתמש נכון בחומרים או לא משתמש נכון בחומרים.
<עדנה פלג אולבסקי: אנחנו הזמנו את הגברת רינת בכר ממשרד הבריאות לוועדת מסרטנים של האגודה למלחמה בסרטן והיא הציגה את הנושא.
<עדנה פלג אולבסקי: הנושא של הפורמלדהיד הזה הוא מסרטן ודאי.
<עדנה פלג אולבסקי: הוא נכנס לרשימת המסרטנים הוודאיים.
<עדנה פלג אולבסקי: צריך לעבוד אתו בזהירות ובמינונים ממש ממש קטנים.
<אלי מרום: פורמלין אסור בתמרוקים.
<אלי מרום: כל מי שמספר שספר עובד אתו, מישל לא אמר את זה.
<עדנה פלג אולבסקי: אף אחד לא אוכף את זה.
עדי קול: אני עוצרת אותך כי אני רוצה להבין.
עדי קול: אתם מנהלים דיון ביניכם לבין עצמכם.
עדי קול: איך נקרא החומר שמיועד לצורך החלקה?
<שלומית אבינח: יש שני סוגי החלקה.
<אלי מרום: זה מאוד פשוט.