GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד ספיר: מנכ"ל משרד הפנים אישר באופן מאוד מזורז את המכרז לחברה למשק ולכלכלה, בעצם הוציא מכרז עבור הרשויות המקומיות.
<דוד ספיר: - - -
עדי קול: אנחנו שמחים מאוד.
עדי קול: שמחים ומברכים גם אתכם על ההתגייסות.
<דוד ספיר: הנושא של הבוקר מפוקח.
<דוד ספיר: כאן מדובר יותר על הצהרונים או על הקייטנות האחרות.
<דוד ספיר: לשאלתך, אנחנו אכן אחראים על הפיקוח והבקרה על תקציב הרשויות המקומיות, אבל לא ברזולוציות של הקייטנות והמפעלים האלה - - -
עדי קול: אבל מאחר והתפקיד שלכם לפקח על התקציבים, אתם יכולים להחליט לפקח על זה מתוקף סמכותכם.
<דוד ביטס: אנחנו יכולים להחליט.
<דוד ביטס: לי לא ידוע שהתקבלה החלטה כזאת.
<דוד ביטס: שוב, זה לא בתחום - - -
עדי קול: אני אומרת לכם שאחד הדברים שיצאו מהוועדה הזאת, היא קריאה אליכם לפקח גם על - - - <קריאה:> לא על המחיר אלא כל ההתנהלות הכספית.
עדי קול: התנהלות כספית היא גם מחיר של הקייטנות.
<דוד ספיר: בחלק מהדברים הרשות המקומית סוברנית לקבוע את המחירים ואת הדברים במסגרת החוק.
<דוד ספיר: כל זמן שזה נעשה במינהל תקין ולפי כל הכללים והחוקים אנחנו לא מתערבים בדברים האלה.
עדי קול: אני מבקשת לפנות לנציג עיריית פתח תקווה שנמצא כאן.
עדי קול: אנחנו לא קיבלנו מכם את המידע לגבי המחיר, אבל אם אתה כבר נמצא, נשמח לשמוע ממך גם על המחיר וגם לדעת מהן העלויות והאם אתם באמת מרוויחים בעיריית פתח תקווה כדוגמה.
עדי קול: <קריאה:> 1,5000 שקל בחודש יולי עד השעה ארבע.
עדי קול: אימהות מפתח תקווה התקשרו אלינו לספר.
עדי קול: 1,500 שקל לקייטנה.
<איציק ישראל: סגן ראש העיר, ראש מנהל החינוך, פתח תקווה.
<איציק ישראל: בעניין החופש יש לתת את הדעת שברגע שנכנס התהליך נוצרו לנו מספר בעיות.
<איציק ישראל: בעיה מספר אחת, יש הפעלת צהרונים במהלך כל השנה ולמעשה אנחנו מוגבלים חוזית מול מפעילי הצורניים השונים.
<איציק ישראל: ברגע שהכנסנו את התהליך של קייטנות החופש הגדול נוצרה לנו סוגיה - - -
עדי קול: אני מבקשת, אנחנו בדיון ואין לנו הרבה זמן, אבקש תשובה לשאלה.
עדי קול: אני אתן לך לדוגמה, "אורנית" יישוב קרוב לכם - - -
<איציק ישראל: עירית פתח תקווה לא מרוויחה כסף על הדבר הזה.
<איציק ישראל: עיריית פתח תקווה נותנת.
<איציק ישראל: במרכיבי העלות מתייחסים, בשנה שעברה הפעלה צהרון שכזה על ידי מפעילים פרטיים - - -
עדי קול: כרגע אנחנו לא מדברים על צהרונים, אנחנו מדברים על קייטנות כיתות א' וב'.
עדי קול: לגבי כיתות א' וב' אנחנו מבינים.
עדי קול: אנחנו מדברים על קייטנות רגילות גם גנים וגם לילדי כיתות ג', ד' ו', קייטנות עירוניות שעולות 1,500 שקל.
עדי קול: אני אגיד לך שוב, אורנית זה ישוב סמוך לכם, שם עולה 650 שקל.
עדי קול: למה עולה קייטנה 1,500 שקל לתקופה מ-1 עד ל-21 בחודש?
<איציק ישראל: אני צריך לבדוק את התאריכים.
<איציק ישראל: חלק מהבעיה בטבלאות האלה זו הגדרה גם של תאריכים וגם של שעות.
עדי קול: אני נותנת לך נתונים על קייטנות זהות.
עדי קול: תסביר לי - - -
<איציק ישראל: הן לא קייטנות זהות.
<איציק ישראל: ההגדרה - -
עדי קול: בין אורנית לפתח תקווה, בין ה-1 ל-21, קייטנות זהות.
<איציק ישראל: אם הייתי בודק את הנתונים הייתי יכול לתת לך את ההשוואה.
עדי קול: לכן שאלתי אותך מהן העלויות.
עדי קול: למה זה עולה 1,500 שקל לילד?
<איציק ישראל: אמרתי, במרבית המקרים את מה שאנחנו מפעילים בעיר פתח תקווה אלו צהרונים שמופעלים על ידי גורמים פרטיים.
<איציק ישראל: <קריאה:> זו הנקודה כאן.
<איציק ישראל: מי מפעיל אותם?
עדי קול: אני לא רוצה להיכנס לנושא הצהרונים.
עדי קול: אני שואלת לגבי הקייטנות - - -
<איציק ישראל: אלו אותם מפעילים שמפעילים כל השנה ובסוף השנה כשמגיעים לקייטנות הם מפעילים את הקייטנות.
<איציק ישראל: במסגרת ההתחייבות החוזית הם לוקחים את מחיר העלות של כל השנה בתוספת של 50% למספר שעות שהוא יותר מאשר מוכפל, זה כדי שזה יהיה מרכיב שהוא לא יהיה מרכיב יותר גבוה.
<איציק ישראל: <קריאה:> אתה מדבר על אלה מפעילים מהבוקר ושעכשיו שמפעילים מהצהריים?
<איציק ישראל: נכון.
<איציק ישראל: זה המקרה.
<איציק ישראל: מי שהפעיל משעה 13:00 עד 16:00 וגבה סכום מסוים.
<יערה ישורון: רשמתי כמה דברים.
<יערה ישורון: אחת, אנחנו כבר יודעים שקיים דבר כזה, בירושלים החל מ-11 ביוני.
<יערה ישורון: זה משהו שמתרחש.
<יערה ישורון: הורים משלמים עוד תוספת סכום מסוים והילדים למעשה נשארים באותה מסגרת.
<יערה ישורון: מה שקורה היום עם כיתות א' וב' היה כבר לפני שלוש שנים בירושלים.
<יערה ישורון: העלות היא לא מאוד גבוהה.
<יערה ישורון: ההורים יכולים לעמוד בזה.
<יערה ישורון: הילדים נמצאים במסגרת שלהם.
<יערה ישורון: אני באופן אישי לא מכירה, אולי חולקים עלי, שילדים זקוקים אולי לפירוטכניקה מטורפת, הם בסך הכול צריכים מישהו שישמור עליהם, ילדים שהם מכירים, צוות שהם מכירים, פינת ליטוף ופינת משחק בגן.
<יערה ישורון: זה מה שבאמת הם צריכים.
<יערה ישורון: אני אומרת מתוך הכרות אישית וקרובה.
<יערה ישורון: זה מה שהם זקוקים לו וזה מה שהם צריכים.
<יערה ישורון: אני באמת חושבת שאם אנחנו מסתבכים כאן בעניין של פיקוח על מחירים - - -
עדי קול: אנחנו לא מסתבכים, אנחנו עדיין לא יודעים מי יצר.
עדי קול: קודם כל אנחנו קוראים לגופים לשבת ולדון.
<יערה ישורון: זה מאוד מסובך.
<יערה ישורון: אני כאן בתור אימא.
<יערה ישורון: רק לראות את מספר הגופים שמתעסקים בנושא הזה, אני כבר מבינה שיש לי בעיה, גם משרד הפנים, גם השלטון המקומי, גם משרד החינוך וגם רישוי עסק.
<יערה ישורון: אני בכלל לא מבינה למה זה רישוי עסק.
עדי קול: אין ספק שזה עסק.
<יערה ישורון: ללא ספק.
<יערה ישורון: זה לא שייך.
<יערה ישורון: יש לזה כל מיני השלכות מאוד בעייתיות, מורכבות ובירוקרטיות.
<יערה ישורון: אני מניחה שזה גם גורם לבעיית הרישוי והפיקוח.
<דוד ביטס: ועדיף שזה כך, אחרת זה יהיה פתוח - - -
<יערה ישורון: בסדר גמור, אבל יש לזה גם את ההשלכות.
<יערה ישורון: אני כן חושבת שאולי צריך לייסד איזה מינימום הכרחי, שכל רשות תהייה מחויבת באיזה מינימום למעשה הוא המשכת המסגרת כמו שיש עכשיו את קייטנות החופש הגדול.
<יערה ישורון: מסגרת מובנת בתוך הגן שנשארת, משהו בסיסי, הכי בסיסי שיש, בלי פירוטכניקה, בלי לקפוץ על מגדלי מים, מבלי להוציא את הילדים.
<יערה ישורון: להשאיר את הילדים במקום שלהם, להשאיר אותם במסגרת שלהם.
<יערה ישורון: הם זקוקים לחברים שלהם, לגננות שלהם, לתת אוכל, חום ואהבה, פינת משחק ופינת ליטוף, לזה הם זקוקים.
<יערה ישורון: בסך הכול אנחנו צריכים מסגרת לילדים שלנו, שנוכל לעמוד בכסף ושנוכל להמשיך לפרנס אותם.
<יערה ישורון: לא יתכן שאני בחודש יולי אצטרך להוציא 6,000 שקל על הילדים שלי רק בשביל להחזיק אותם במסגרת.
<יערה ישורון: עדיין לא דיברתי על אוכל, - - -
עדי קול: פעילות אחרי השעה 16:00.
<יערה ישורון: ולא דיברנו על שישי שבת.
<יערה ישורון: ברור.
<יערה ישורון: רק שמישהו ישמור עליהם, שהם לא יהיו לבד בבית.
<יערה ישורון: על זה אנחנו מדברים.
<יערה ישורון: צריך להיות משהו בסיסי מאוד שהוא מחויב על ידי כל הרשויות.
<יערה ישורון: את זה הן צריכות לעשות, לקיים איזו מסגרת כדי שההורים יוכלו לצאת לעבוד.
<יערה ישורון: במשרד הכלכלה עשו את זה, כלומר בכל מסגרות לגילאי 0 עד 3 יכולים לעשות את זה, אז אפשר לעשות את זה לילדים מעל גיל 3.
<טלי בריל: אני חושבת שהדיון פה קצת יצא מהפוקוס שהתחלנו איתו והוא העלויות של הקייטנות גנים.
<טלי בריל: הייתה כאן נציגת האוצר שדיברה - - -
עדי קול: את התחלת עם גנים, אנחנו דיברנו על קייטנות בכלל ואתם החזרתם את זה לפוקוס - - -
<טלי בריל: אני מבקשת לחזור לסיפור - - -
עדי קול: זה לדיון רחב יותר.
<טלי בריל: אני מבקשת ללכת אחורה לנקודות שפחות מתייחסים אליהן בגלל האופי.
<טלי בריל: לכן אני חוזרת ואומרת שוב 'גני ילדים' כי זו נקודה שלא מתייחסים אליה.
<טלי בריל: יערה דיברה על פינת ליטוף, אני חושבת שיש כאן איזו נקודה מפוספסת בנושא של הרשויות.
<טלי בריל: אנחנו נופלים שוב בין הכיסאות.
<טלי בריל: כל אחד מהדוברים כאן אומר 'זה לא אני'.
<טלי בריל: אף אחד פה לא יודע.
<טלי בריל: כאילו ברשות העירוניות אף אחד לא לוקח אחריות עלינו, אין לנו אף כתובת אחת.
<טלי בריל: אנחנו לא מבקשים הרבה ואין לנו שום כתובת.
<טלי בריל: הילדים שלנו הם לא רישוי עסקים, הילד שלי, איך אמר שר החינוך, הילדים - - -
עדי קול: אתם נטפלים לרישוי עסקים ואת רוצה שקייטנה תהייה עסק, את רוצה שהיא תעבור מערכת רישוי עסקים.
עדי קול: אף אחד לא אמר שהילד שלך הוא עסק.
<טלי בריל: אני לא חושבת שאני רוצה, אני חושבת שזו חובתה של המדינה להעביר את זה.
<טלי בריל: הילדים שלנו, החיים שלהם שווים יותר מהכול.
<טלי בריל: זה לא עניין של אני רוצה או לא רוצה.
<טלי בריל: אני חושבת שקהל הילדים מאוד רכים לא מקבל פה מענה.
עדי קול: אני עוצרת אותך, אחזור אליך.
עדי קול: אני רוצה לתת זכות דיבור לנציג החברה למתנ"סים.
<מישל בן שטרית: אני אדבר בראיה הכוללת של החברה למתנ"סים וגם אתן דוגמה.
<פיני קבלו: בדרך כלל היא לא המבצעת של הקייטנות.
<מישל בן שטרית: במקומות שיש מתנ"סים כן.
<פיני קבלו: ואתם מרווחים כסף על זה?
<פיני קבלו: מהי התקורה שאתם לוקחים?
<מישל בן שטרית: אם אני אדבר אתם תדעו את כל התשובות.
<מישל בן שטרית: נעשה קצת סדר בכל התחום הזה.
<מישל בן שטרית: לדעתי אנחנו הגוף הגדול ביותר מפעיל קייטנות במדינת ישראל.
<מישל בן שטרית: כמה נקודות.
<מישל בן שטרית: אנחנו בעיקר מפעילים, עכשיו מכיתה ג', משנה קודמת מכיתה א' עד ו' בחלק מהמקומות גם גנים.
<מישל בן שטרית: בדרך כלל את הגנים מפעילות הרשויות המקומיות שזו בעצם פעולת המשך.
<מישל בן שטרית: אני מבקש לעשות קצת סדר לגבי משמעויות העלויות.
<מישל בן שטרית: קודם כל, המדינה קבעה לכיתות א' וב' עלות 850 שקל לקייטנה.
<מישל בן שטרית: זו העלות הבסיסית בלי יציאות, בלי כלום, הכול בתוך בית הספר כמו שאתם יודעים זו העלות האמיתית.
<מישל בן שטרית: אפשר לקחת את המספר הזה ולהבין שזו העלות הבסיסית.
<מישל בן שטרית: אם אנחנו מוסיפים קצת כל מיני עלויות של גופים מפעילים אנחנו יכולים להגיע לעלות בסיסית אמיתית של 1,000 שקל לקייטנה.
<מישל בן שטרית: זה מניסיון מקצועי - - -
עדי קול: 850 שקלים.
<מישל בן שטרית: בלי הסעות.
<מישל בן שטרית: אני מדבר על עלות בסיסית אמיתית.
<מישל בן שטרית: למה יש הבדל, <קריאה:> כולל אוכל, כולל אטרקציות, כולל יציאה?
עדי קול: אני מבקשת, רק הוא מדבר.
עדי קול: מאחר והוא הקשיב לכולכם ראוי להקשיב - -
<מישל בן שטרית: אני יודע את העלויות האמיתיות ולכן אני רוצה לסבר את האוזן וגם להבין את המשמעיות של זה.
<מישל בן שטרית: החברה למתנ"סים מפעילה מתנ"סים ב-150 רשויות ובאמת למעלה מ-1,000 קייטנות אנחנו מפעילים.
<מישל בן שטרית: יש הבדל בין מקום למקום שנובע מכמה וכמה היבטים.
<מישל בן שטרית: יש רשויות שמסבסדות קייטנות, תבינו, יש בתקציב הרשות סבסוד קייטנה ולכן העלות יכולה להגיע בחלק מהמקומות גם ל- 600 שקל וגם ל-400 שקל.
<מישל בן שטרית: העלות הבסיסית של קייטנה היא בסדר גודל של 1,000 שקל – זו העלות האמיתית.
<מישל בן שטרית: עלותה האמיתית של קייטנה נובעת בעיקר מהוצאה גדולה - - -
עדי קול: אז תסביר לי את העלות לקייטנה ב-1,500 ו-1,600.
<מישל בן שטרית: יכול להיות ששם מרווחים.
<מישל בן שטרית: אני אומר את זה אמיתי.
<מישל בן שטרית: אם אתם שואלים, צריך להכניס כמה פרמטרים לעלויות וצריך לבחון אותם.
<מישל בן שטרית: האחת, מספר היציאות, אם יש בקייטנה יציאות, עלות יציאה מכפילה בצורה משמעותית את עלות הקייטנה.
<מישל בן שטרית: אם בתכנית הקייטנה - - -
עדי קול: אני מדברת על כל השאר.
<מישל בן שטרית: אם אנחנו הולכים על הכי בסיס כשהקייטנה מתקיימת במרחב בית הספר או מתנ"ס ועלות כוח האדם היא עלות - - -
עדי קול: לפי מה שאתה אומר, אני מבינה שאפשר לקבוע מחיר אחיד ולומר קייטנת בסיס תעלה 1,000 שקל ועם X יציאות היא תעלה כך וכך שקלים.
<מישל בן שטרית: זו סוגיה מורכבת.
<מישל בן שטרית: אין פיקוח על מחירים, נקודה.
<מישל בן שטרית: היום במדינת ישראל אין פיקוח, זאת העובדה וצריך לשים אותה על השולחן.
<מישל בן שטרית: הפיקוח היחיד הוא בטיחות, פדגוגיה ורישוי עסקים ובריאות לצורך העניין, אבל זה נכלל בתוך מכלול שלם.
<מישל בן שטרית: אין פיקוח.
<מישל בן שטרית: כל רשות בעצם קובעת, או בהתאם לגוף המוביל, היא קובעת את העלויות.
<מישל בן שטרית: זה תלוי רשות.
<מישל בן שטרית: לכן אני אומר שאם רוצים לתת בסיס ומענה, עלות בסיסית לקייטנה היא בסדר גודל של 1,000 שקל.
<מישל בן שטרית: עבור כל תוספת אפשר לגבות מההורים אולי יותר ואולי פחות, בהתאם למה שהם רוצים.
<מישל בן שטרית: יבחרו, קייטנה יקרה עם יציאות, קייטנה לא יקרה היא בסיסית.
<מישל בן שטרית: גנים, זה סיפור אחר.
<מישל בן שטרית: נכון, פעילות מתקיימת בגנים ובעצם זו פעולת המשך.
<מישל בן שטרית: באמת בגנים מה שהילד זו הסייעת והגננת הנוספת, זה תלוי ברמה המקצועית שאנחנו רוצים לתת לילד.
<מישל בן שטרית: קייטנה היא לא שמרטפית, קייטנה היא תהליך חינוכי.
<מישל בן שטרית: אני חושב שאנחנו נפספס בגדול אם לא נשים את הדבר הזה על השולחן.
<מישל בן שטרית: זה תהליך חינוכי שקורה בכמה רמות.
<מישל בן שטרית: האחת, לא יכול להיות מצב שילדים יגיעו למקום ולא יתבצע תהליך חינוכי כי אחר כך אנחנו מאבדים נפשות של ילדים.
<מישל בן שטרית: דבר נוסף שקורה היום במדינת ישראל שאותו צריך לדעת, ברוב הקייטנות מדריכים צעירים מדריכים יחד עם מדריכים בוגרים, גם להם קורה תהליך חינוכי משמעותי.
<מישל בן שטרית: גם את זה צריך לשים על השולחן.
<מישל בן שטרית: אם המדינה רוצה שיהיו קייטנות משמעותית היא צריכה להשקיע בזה משאבים.
<מישל בן שטרית: נכון להיום המשאב הוא אפס.
<מישל בן שטרית: אין תקציב לקייטנות במדינת ישראל, זאת המציאות.
עדי קול: יש תקציב של 150 מיליון - - -
<מישל בן שטרית: לכיתות א' וב'.
<מישל בן שטרית: תראו את הדיפרנציאציה, יש קולות גבוהים, המדינה קבעה, יש קולות נמוכים משלמים פחות.
<מישל בן שטרית: המדינה קבעה את זה.
עדי קול: דיפרנציאציה זה דבר חשוב, זה צעד של המדינה כדי לצמצם פערים.
עדי קול: אני חושבת שהמדינה משקיעה 150 מיליון שקל, זו ההתחלה.
עדי קול: אני שואלת אותך, הגיע אלינו מידע שהמחירים שלכם לקייטנות לגנים עלו מאוד בשנה האחרונה.
<מישל בן שטרית: הגנים ברובם מופעלים על ידי הרשויות המקומיות.
<מישל בן שטרית: אני אתן לך דוגמה, במקביל לתפקידי אני מפעיל את מתנ"ס שלומי.
<מישל בן שטרית: אני גובה 660 שקל לקייטנה לחודש.
<מישל בן שטרית: זו העלות של קייטנה עד השעה אחת.
<מישל בן שטרית: צריך להבין, צריך להפריד צהרונים, חבר'ה צריך להיות כנים, צהרונים זה אקסטרה.
<מישל בן שטרית: צהרונים זו סוגיה מורכבת - - -
עדי קול: עד השעה אחת, זה מחיר נמוך ממה שאנחנו רואים.
<מישל בן שטרית: צהרונים זו סוגיה רוחבית.
<מישל בן שטרית: אני גם - - -
עדי קול: אתה כחברה למתנ"סים, אתה מאמין שצריך לעשות פיקוח?
עדי קול: מכאן אנחנו יוצאים בקריאה לעשות פיקוח.
עדי קול: אתה מאמין שצריך לעשות פיקוח על קייטנת בסיס?
<מישל בן שטרית: יש בעיה במושג 'פיקוח'.
<מישל בן שטרית: פיקוח צריך לאכוף.
<מישל בן שטרית: ברגע שכל רשות היא אוטונומית וכל מתנ"ס הוא עמותה עצמאית, כשיש להם הנהלה ציבורית אי אפשר לאכוף את זה אפילו משפטית.
<מישל בן שטרית: בעצם מי שקובע זו ההנהלה הציבורית של כל עמותה ועמותה בכל מקום ומקום.
<מישל בן שטרית: אתה לא יכול לאכוף, תגידי אם אני טועה, אתה לא יכול לאכוף על גוף שהוא נבחר ציבור וכשהוא זה שמצביע מה יהיו המחירים.
<מישל בן שטרית: התפקיד של אנשי הציבור בכל רשות מקומית הוא להיות קשובים לרחשי הציבור.
<מישל בן שטרית: לדעתי, אתם צריכים לפנות לכל הנהלה ציבורית ולכל מועצה מקומית ולומר להם 'תהיו קשובים', זאת המציאות.
עדי קול: אני עוצרת אתכם לרגע כי אנחנו חוזרים לאותו עניין שאומר מי אחראי.
<רותם זהבי: לא דיברנו בכלל על נושא הבטיחות.
עדי קול: אני מרגישה שדיברנו, קיבלנו את התשובות שרצינו.
<פיני קבלו: ברשותך משפט.
<פיני קבלו: אני חושב שלציבור יש הרבה מה לעשות, אני מכיר את זה כנבחר ציבור, אני חושב שהציבור צריך לעשות את הפעולות בתוך העיר, יש מועצות עיר, יש תנועות חברתיות שיכולות להפעיל לחץ, יכולים לבוא למועצות העיר, יכולים לכתוב.
<פיני קבלו: היום יש כל כך הרבה אמצעים.
<פיני קבלו: זה אפשר, זה משפיע ואפשר להשיג - - -
עדי קול: נמצאים כאן שלושה ארגוני הורים שעושים מאמץ מאוד גדול.
עדי קול: אני חושבת שלשלוח בסוף את האחריות להורים ולומר 'אתם גם תעבדו, גם תשלמו 6,000 שקל בחודש יולי וגם באותו זמן תנהלו מחאה מול הרשות המקומית כדי שהיא לא תנצל את המצוקה שלכם'.
עדי קול: אני חושבת שזו דרישה מוגזמת.
עדי קול: אני מסכימה שלקחת קבוצה מאוד חלשה ולומר לה 'אתם תנהלו את המאבק'.
עדי קול: <קריאה:> היינו פה, רצינו להתערב, ירדו המחירים?
עדי קול: ככה זה.
<טלי בריל: הורים הם לא קבוצת לחץ.
<טלי בריל: היום הורים מנסים לשרוד.
<טלי בריל: הורים לילדים בגיל הרך, אין להם את היכולת להתחיל לרוץ לכל חבר מועצה, אין לנו יכולת.
<טלי בריל: אין ארגונים, אין מועצות.
<פיני קבלו: תפנו לפניות הציבור, תשפיעו על בחירה מחדש.
<יערה ישורון: אני יכולה לומר משהו יותר חריף.
<יערה ישורון: סליחה שאני אומרת כי זו קצת חוצפה מצידי ובכל זאת אגיד.
<יערה ישורון: כל מי שיושב כאן מקבל משכורת מסוימת עבור מה שהוא עושה כרגע, כלומר הוא נמצא כאן כי הוא נציג של איזה מקום או ארגון, הוא כאן מתוקף תפקידו.
<יערה ישורון: ההורים הם לא.
<יערה ישורון: בסדר.
<יערה ישורון: אנחנו עובדים במקומות העבודה שלנו, כדי להגיע לכאן היינו צריכים לקחת יום חופשה, אנחנו מוותרים על הכנסות שלנו בשביל להגיע למקומות האלה.
<יערה ישורון: אנחנו מנהלים את המחאות על חשבונו, על חשבון הילדים שלנו, על חשבון המשפחות שלנו, על חשבון דברים אחרים שלנו.
<יערה ישורון: זאת הסיבה שאי אפשר לשלוח אותנו עכשיו לא לרישוי עסקים ולא לבדוק בטיחות, לא לבדוק דבר, לא לבדוק את המחירים ולא ללכת עכשיו לראשי מועצות.
<יערה ישורון: באמת יש לנו בעיה חמורה שצריכה להיפתר ברמה הלאומית.
עדי קול: תודה על ההערה הזאת.
עדי קול: אני מבקשת לסכם עם כמה נקודות שנצא מכאן.
עדי קול: הוועדה תפנה למשרד החינוך לבקש להתחיל את הליך הרישוי מוקדם יותר ולא חודש או חודש וחצי לפני החופש הגדול כדי לאפשר יותר וודאות להורים.
עדי קול: הוועדה מבקשת לפרסם בהקדם האפשרי באתר האינטרנט את כל הקייטנות המאושרות בציון שם הקייטנה ומקום הפעילות.
עדי קול: הוועדה תפנה לשלטון המקומי, בהמשך להתחייבות של פיני קבלו, לבצע סקר בכל הרשויות המקומיות לבדיקת עלויות הרשויות אל מול המחירים של ההורים עבור הקייטנות העירוניות.
<עינב גוטרמן: סליחה שאני קוטעת.
<עינב גוטרמן: בנקודה הזאת מאוד חשוב להבין לאן הולך הכסף.
<עינב גוטרמן: כלומר, מי הגוף שמפעיל.
<עינב גוטרמן: לא רק העלויות - - -
עדי קול: זה בדיוק העניין.
עדי קול: מכוון שאנחנו מבקשים לדעת על מה עלויות, אנחנו רוצים את הפירוט של העלויות - -
<פיני קבלו: אילו רשויות מסבסדות.
עדי קול: אילו רשויות מסבסדות.
עדי קול: אנחנו מבקשים לדעת מי מסבסד ומי הגוף המפעיל.
עדי קול: דבר אחרון, אני רוצה לקרוא לגופים הרלוונטיים.
עדי קול: נמצאים פה, משרד החינוך, משרד הפנים, המרכז לשלטון מקומי, לשבת יחד ולראות איך עושים פיקוח ראוי על הקייטנות בסיס.
עדי קול: כפי שאמר נציג החברה למתנ"סים אנחנו רואים שניתן להגדיר פרק זמן, אפשר להגדיר מספר יציאות אל מחוץ לקייטנה ולהגדיר עלות מסוימת.
עדי קול: כל זה כדי שיהיה סטנדרט קבוע בכל הארץ ושלהורים תהייה גם וודאות, וגם כדי שיוכלו לתכנן כלכלית את ההערכות שלהם לקיץ, וגם שיכלו לעמוד בזה.
עדי קול: כפי שאנחנו רואים זה קשה מאוד.
עדי קול: ראשית אני מאוד רוצה להודות לנציגי ההורים.
עדי קול: הם עדיין נציגי הורים שבחרו להגיע לכאן ולקחת את יום החופשה הזה להיאבק למען קבוצת הורים גדולה יותר.
עדי קול: אני חושבת שצריך להבין שיוקר המחייה בישראל מרקיע שחקים והוא כולל גם את מוצרי המזון וגם את מוצרי הצריכה האחרים, אבל גם את עלות גידול הילדים.
עדי קול: חופשת הקיץ הופכת להיות נטל כבד שההורים לא יכולים לעמוד בו.
עדי קול: הדרך שלנו כחברה, נכון שגם להוסיף תכניות כמו הוספת בתי ספר קיץ של משרד החינוך, זו תכנית מבורכת, ההתחלה שלה מאוד חשובה.
עדי קול: אנחנו רוצים שהיא תתרחב, אבל גם לבדוק שמה שנותר מאחוריה, הצהרונים מצד אחד והקייטנות לגילאים האחרים מצד שני, שהמחירים לא ירקיעו שחקים.
עדי קול: אני קוראת לכל הגופים לשבת יחד ולמצוא דרך לעשות את הפיקוח הזה.
עדי קול: מבחינה משפטית אין ספק שיש לזה פתרונות, צריך רק רצון ומחויבות.
עדי קול: אנחנו נתכנס כאן לדיון נוסף כשיהיה לנו מידע.
עדי קול: כמו כל ישיבה אני פותחת ומסבירה על הוועדה לפניות הציבור.
עדי קול: הועדה לפניות הציבור היא ועדה קטנה ונשכנית.
עדי קול: היא פחות מוכרת מהועדות האחרות, לוועדות האחרות יש את אותן סמכויות כמו לוועדה הזאת.
עדי קול: ההבדל בינינו הוא שהועדה הזאת מתכנסת בעקבות פנייה, פנייה של אדם, של קבוצת אנשים, של ארגון, של הציבור.
עדי קול: זה המקום להביע את קולו של הציבור כאן בכנסת.
עדי קול: גם היום אנחנו מתכנסים בעקבות פנייה, האמת, פניות רבות.
עדי קול: הן פניות משני סוגים.
עדי קול: הפנייה הראשונה, הפונה לא כאן, העוזרת שלי, חשבון הבנק שלה עוקל למרות שהיא עובדת כאן בכנסת מזה שנה.
עדי קול: הוא עוקל בטענה שהיא לא שילמה למוסד לביטוח לאומי.
עדי קול: התברר שהיא שילמה למוסד לביטוח לאומי אך הכנסת לא דיווחה על כך ולכן המוסד לביטוח לאומי עיקל את חשבונה.
עדי קול: הפנייה השנייה היא של הפונה, אודליה שפנתה לכנסת אחרי שהיית זכאית להבטחת הכנסה במשך תקופה מסוימת.
עדי קול: היא התחילה לעבוד, אבל המשיכה לקבל את הבטחת ההכנסה.
עדי קול: היא לא שמה לב או שמה לב אך לא ידעה מה לעשות עם זה או לא רצתה לעשות עם זה דבר.
עדי קול: ביטוח לאומי לא הפסיק את הקצבה ואחרי שנה פנו אליה בטענה שהיא צריכה להחזיר סכום של 30 אלף שקל שהצטברו במהלך השנה כשהיא קיבלה את הקצבה.
עדי קול: זה סכום שלא היה לה ואין לה כיום.
עדי קול: היא נאלצה להתמודד עם קשיים מאוד מאוד גדולים.
עדי קול: היא פנתה אלינו.
עדי קול: אלו שני סוגי פניות.
עדי קול: פנינו לגביהן למוסד לביטוח לאומי, כינסנו את הדיון.
עדי קול: אני שמחה מאוד שהגיע אלינו מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי להשתתף בישיבה.
עדי קול: אנחנו מקווים למצוא פתרון שיהיה מקובל על כל המשתתפים.
<שלמה מור יוסף: תודה רבה.
<שלמה מור יוסף: באמת זה מסוג הדיונים, נמצאים כאן נציגים, המנהלים השונים שמאוד מאוד מצפים לתוצאות הדיון.
<שלמה מור יוסף: בשתי מילים, בשתי דוגמאות תיארת את כל הבעיה, אבל הבעיה הזאת מוכפלת בעשרות אלפים והמשמעות שלה היא מאות מיליוני שקלים.
<שלמה מור יוסף: באמת יש את צד הגבייה ויש את צד הגמלאות.
<שלמה מור יוסף: אני אתחיל דווקא בצד הגמלאות.
<שלמה מור יוסף: צד הגמלאות, זו אותה אישה או אותו נכה, כל מי שמקבל קצבה שתלויה במבחן ההכנסה שלו.
<שלמה מור יוסף: אנחנו את האינפורמציה לא יודעים.
<שלמה מור יוסף: האזרח שמקבל תלוש מהכנסת, מהאוניברסיטה, מסתם מעביד וכתוב שם בתלוש הממוחשב, 'ביטוח לאומי X שקלים', אז בטוח שהמוסד לביטוח לאומי יודע.
<שלמה מור יוסף: המוח שלו עובד כך, יש תלוש ממוחשב וכתוב 'מוסד לביטוח לאומי', אז בטח שהמוסד לביטוח לאומי יודע.
<שלמה מור יוסף: אם המוסד לביטוח לאומי ממשיך לשלם לי, סימן שלי עדיין מגיע התשלום.
<שלמה מור יוסף: אני מדבר לא על הרמאים ולא על הגנבים, על אנשים מתורבתים.
<שלמה מור יוסף: אז אנו באים אל אותם אנשים שקיבלו קצבה קיום מלכתחילה, הרי אלו האנשים.
<שלמה מור יוסף: שמקבלים קצבת נכות או הבטחת הכנסה או מזונות, פתאום אתה אומר להם 'תחזיר 20 אלף שקל אחורה'.
<שלמה מור יוסף: והוא, איפה יש לו 20 אלף שקל?
<שלמה מור יוסף: מתחילים הויכוחים ומתחילים הכעסים.
<שלמה מור יוסף: מה שורש הבעיה?
<שלמה מור יוסף: בגבייה זה פחות נורא, אבל זה נורא שמעקלים חשבון, בעצם פחות נורא כי בסוף זה מסתדר, אבל אם בדרך מעקלים את החשבון, את רוב האנשים הנורמטיביים זה די מעליב כשמעקלים להם את החשבון.
<שלמה מור יוסף: מעבר לצד הכלכלי זה צד שפוגע באופן אישי כשמנהל הבנק אומר 'עקלו לך את החשבון'.
<שלמה מור יוסף: אתה ישר נכנס לאיזו קטגוריה שאתה לא רוצה להיות בה.
<שלמה מור יוסף: שורש הבעיה זה הקשר שלנו עם הדיווחים על ההעסקה של אנשים במשק.
<שלמה מור יוסף: נמצאים כאן הארגונים השונים, את כולם אני מכיר ועם כולם ישבנו.
<שלמה מור יוסף: הם יגידו את דעתם בהמשך.
<שלמה מור יוסף: אבל אין כאן איזו התנגדות סופר עקרונית.
<שלמה מור יוסף: איך אני יודע על מישהו שהתחיל לעבוד בכנסת בחודש פברואר האחרון?
<שלמה מור יוסף: אם מישהו היה סטודנט עד חודש פברואר האחרון ושילם את הסכום המינימאלי בשובר כזה או אחר ומחודש פברואר הוא מעוסק, לצורך העניין בכנסת, אני אדע את זה בחודש יוני שנה הבאה.
<שלמה מור יוסף: עד חודש יוני שנה הבאה אני לא אדע שהוא התחיל לעבוד בכנסת אלא אם הוא טרח לבוא ולהודיע אקטיבית, הוא ביוזמתו.
<שלמה מור יוסף: כלומר, אתה לא מצפה מכל אזרח.
<שלמה מור יוסף: בסוף השנה הכנסת שולחת.
<שלמה מור יוסף: כל חודש הכנסת שולחת דמי ביטוח לאומי עם מספר העובדים, לא עם שמות העובדים.
<שלמה מור יוסף: היא אומרת 'עבור 2,000 עובדים אני מעבירה מיליון שקל' ובזה נגמר העניין.
<שלמה מור יוסף: בסוף השנה היא מעבירה את מספר העובדים, את שמות העובדים, את מספר תעודת הזהות של העובדים, את כל הפרטים האישיים שלהם.
<שלמה מור יוסף: היא מעבירה את זה בדוח שהיא מעבירה למס הכנסה.
<שלמה מור יוסף: מס הכנסה עושה עם הדוח את מה שהוא צריך לעשות עם הדוח.
<שלמה מור יוסף: עוברים עוד חודשיים, הוא מעביר את זה אלינו.
<שלמה מור יוסף: אז, בסביבות חודש יוני, יודעים שהוא התחיל בפברואר שנה וחצי קודם לעבוד בכנסת.
עדי קול: כל כמה זמן אתם עושים בדיקה ומעקלים חשבונות?
<שלמה מור יוסף: תיכף האנשים יתייחסו ספציפית לעניין הזה.
<שלמה מור יוסף: בתקופה של השנה וחצי הזאת פתאום רואים שהבנאדם לא שילם.
<שלמה מור יוסף: אנחנו מודעים לו.
<שלמה מור יוסף: אנחנו לא מעקלים חשבונות אם אין לפחות שלוש הודעות, מי שיושב פה וצריך לתקן אותי שיתקן אותי.
<שלמה מור יוסף: אם יש לפחות שלוש הודעות לפני זה - - -
עדי קול: אתם יודעים שיש תקלות, גם על זה אנחנו מקבלים פניות.
<שלמה מור יוסף: אני מדבר על שיטה שקיימת, אני לא מדבר על היוצא דופן.
<שלמה מור יוסף: אנחנו לא נצליח לפתור שום דבר אם לא נשנה את צורת הדיווח אלינו בזמן אמת על ידי המעסיקים השונים או דרך המייצגים השונים.
<שלמה מור יוסף: אנחנו לא המצאנו שום דבר בדיון הזה.
<שלמה מור יוסף: ב"חוק ההסדרים" של שנת 2010 אמרה המדינה 'יהיה דיווח כל שלושה חודשים'.
<שלמה מור יוסף: מכל מיני סיבות אחרות, אולי אנשים אחרים יתייחסו, זה לא מומש.
<שלמה מור יוסף: זה היה תיקון לפקודת המיסים ולכן זה לא באחריות שלנו, זה לא היה ב"חוק המוסד לביטוח לאומי".
<שלמה מור יוסף: זה היה בחוק שבאחריות משרד האוצר, מס הכנסה, רשות המיסים והם מסיבות שבחלקן היו טכניות, חלקן היו סיבות של רואי חשבון ויועצי מס שאולי הטיל עליהם עוד מעמסה.
<שלמה מור יוסף: מאז, ראשית הטכנולוגיה השתנתה והיכולת שלנו לתקשר אם המייצגים השונים ועם המעסיקים השונים השתפרה לאין ערוך.
<שלמה מור יוסף: היום היכולת להתקשרות אלקטרונית בינינו לבין המעסיקים היא באמת קיימת.
<שלמה מור יוסף: באנו באיזה משא ומתן, מתוך הכרת המוגבלות והצרכים של המייצגים, אמרנו 'עזבו, לא כל ארבעה חודשים.
<שלמה מור יוסף: הכי טוב אם זה היה כל חודש, אבל נעזוב כל חודש, 'לא כל ארבעה חודשים, אז לפחות כל חצי שנה'.
<שלמה מור יוסף: אם אני מקבל ב-15 ביולי את כל מה שהיה מה-1 בינואר, אז כל הפיגור שלי הוא חצי שנה.
<שלמה מור יוסף: פיגור של חצי שנה, פיגור של מי שהתחיל ב-1 בינואר, מי שהתחיל במהלך לו יש פיגור של חודש-חודשיים, ואז אתה צובר הרבה פחות חובות ואתה צובר הרבה פחות מתח מול המוסד לביטוח לאומי.
<שלמה מור יוסף: זה צד אחד.
<שלמה מור יוסף: צד נוסף, היום אנחנו נמצאים במיצוי זכויות יזום.
<שלמה מור יוסף: אנחנו רוצים לבוא ולקחת את כל המידע שיש לנו ולומר לאזרח דעי, הגיע לך דמי לידה ולא תבעת את זה'.
<שלמה מור יוסף: מה קורה היום?
<שלמה מור יוסף: – אני אספר לכם סיפור מהחיים, הוא לא נעים ואני אספר אותו.
<שלמה מור יוסף: היום כשאנחנו עושים את העניין, אמרנו נראה למי היה מגיע דמי לידה ולא קיבלה.
<שלמה מור יוסף: הרצנו מול המערכות ומצאנו נשים שלא קיבלו דמי לידה.
<שלמה מור יוסף: אמרנו, 'אם הן לא קיבלו דמי לידה ניתן להן דמי לידה'.
<שלמה מור יוסף: בדמי לידה אנחנו מוגבלים, אי אפשר לשלם אלא שנה אחת אחורה.
<שלמה מור יוסף: אנחנו גילנו את זה אחרי שנתיים והחוק לא מאפשר לנו לשלם.