GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמיר גילת: הם יודעים את זה, זה לא אתר של רמ"י, אנחנו לא ניהלנו שם שום אתר ואין פה משהו שצריך להגיד לגביו שרשות מקרקעי ישראל היא אחראית.
<אהוד שטיין: לא היה לכם חוזה עם חברה קבלנית בתחילת שנות ה-80 בשם ד.ה.ב?
<עמיר גילת: ד.ה.ב זה אותו אחד שהפר את ההסכם.
<אהוד שטיין: אותו אחד שניהל את אתר הפסולת.
<עמיר גילת: והוא זה שקיבל פסק דין לפנות את המקום, בגלל שהוא הפר חוזה חקלאי ועשה מזה אתר פסולת, זה לא אתר פסולת עם הרשאה, אתה מתבלבל במינוחים.
<דותן לוי: הוא פעל בניגוד להרשאה שניתנה לו במקרקעין שלכם.
<עמיר גילת: אדוני, אנחנו הוצאנו אותו משם בפסק דין.
<דותן לוי: מצוין, אבל הקרקע היתה בבעלותכם, ואתם אישרתם לו להיכנס והוא עשה עבירה על הדין, אז מי צריך לטפל בעבירה ובתוצאותיה?
<עמיר גילת: מה שאתה לא מבין זה שאנחנו פינינו אותו, שיקמנו ועיריית פתח תקווה ביקשה - - -
<אהוד שטיין: לא שיקמתם.
עדי קול: אני רוצה לשאול את נציגי המשרד להגנת הסביבה - כמו שאתם רואים, יש פה ויכוח, אין הכרעה, בשורה התחתונה יש פה הר שלא מטופל - לכם אין שום סמכויות להטיל סנקציות?
<גדעון מזור: אני אגיד יותר מזה, יש לנו ברחבי המדינה עשרות אתרים כאלה שדורשים פתרון, ואין לזה מענה מוסדר.
<גדעון מזור: אנחנו אפילו חושבים לנסות לארגן את זה בצורה של החלטת ממשלה, אבל זה ייקח עוד זמן, כי כמו שאת רואה, צריך לראות את מקורות המימון והם מאוד בעייתיים.
<גדעון מזור: אנחנו נתקלים בזה גם באתרים אחרים, אין לזה תשובה ברורה, זאת תשובה משפטית מאוד מורכבת.
<גדעון מזור: מדובר באתרים שפעלו לפני עשרות שנים, בחלקם גם עם הרבה גורמים שהיו מעורבים, ועכשיו צריך להסתכל אחורנית מי עשה ועל מי צריך להטיל את זה היום.
<גדעון מזור: זה מורכב.
עדי קול: אני קוראת בין השורות, שסקר הבעירה גם הוא לא יעזור לכם ולא יקדם אתכם.
<גדעון מזור: לא, סקר הבעירה כן בא לתת מענה למניעת השריפות, לזה כן ייתן את המענה.
<גדעון מזור: הוא עדיין לא תוכנית שיקום כוללת, כמו שאנחנו רואים שתוכנית שיקום צריכה להיות, שבסופו של דבר יש לה מטרות נוספות.
<גדעון מזור: תוכנית שיקום כוללת באה בין היתר למנוע גם גלישה של חומרים כאלה ואחרים, תשטיפים, לקרקע למי תהום, דברים מסוג זה.
<גדעון מזור: היא באה גם לתת את המענה הנופי, זאת אומרת שההר לא יישאר כפצע חשוף, אלא יהפוך להיות מקום אסתטי שמשתלב בנוף, אז יש לה מטרות נוספות.
<גדעון מזור: זה כן אמור לתת את המענה לשריפות, וזה גם חשוב.
עדי קול: גם לא בטוח, כי הסקר יחליט מי אחראי, האם זאת עיריית פתח תקווה או רמ"י.
<גדעון מזור: לא, הסקר מקצועי, מקצועי לחלוטין.
עדי קול: יגידו מה צריך לעשות ומי אחראי לבצע.
<גדעון מזור: הוא יגיד מה צריך לעשות, מי אחראי לבצע זה - - -
עדי קול: מי יגיד מי אחראי לבצע?
<גדעון מזור: יצטרכו לשבת עם פתח תקווה ועם המינהל.
עדי קול: לכם אין שום השפעה?
<גדעון מזור: אין לנו סמכות לבוא ולהגיד את זה.
<גדעון מזור: זוהר, יש לך משהו נוסף להוסיף על זה?
<זוהר שקלים: לפני הדיון הקודם העברתי חוות דעת מפורטת, שבה דיברתי על העקרונות - זה נושא מורכב - איך אנחנו קובעים מי אחראי, קביעה של המשרד מי אחראי, במידה שאותו גורם מתנגד, כך שזאת לא קביעה סופית.
<זוהר שקלים: עדיין יש עקרונות שאנחנו פועלים לפיהם.
<זוהר שקלים: פה במקרה הזה יש שני שחקנים מרכזיים, שאמרו: בלי עכשיו להחליט מי בדיוק אחראי, שנינו נותנים את הכסף.
<זוהר שקלים: זה שלב שהוא מאוד חשוב.
עדי קול: לא אמרו, אני ביקשתי ואז הם הסכימו, זה לא ששניהם קפצו ואמרו את זה.
<עמיר גילת: אני חייב להגיד שיום לפני שנפגשנו פה, יזמתי פגישה עם עיריית פתח תקווה, בלי לדעת שיש פה פגישה, וסיכמנו שזה מה שיהיה.
<עמיר גילת: זה לא משהו נקבע פה, הוא נקבע קודם.
עדי קול: זה עוד יותר עצוב, כי כאמור עוד לא יישמתם את זה.
<עמיר גילת: בסדר, אני אומר שזה משהו שהסכמנו עוד קודם לכך.
עדי קול: הסכמתם רק לא יישמתם, הסכמתם רק לא ביצעתם.
<זוהר שקלים: לפעמים הוויכוח מי אחראי מעכב אותנו.
<זוהר שקלים: לא שהוא לא חשוב, הוא חשוב והוא צריך להיעשות, אבל אם יש כאן הסכמה של שני הצדדים וכבר מוכנים לתת כסף ולהתקדם, אני חושבת שזה בעיקרון חיובי.
עדי קול: אני מסכימה אתך, וזו היתה הגישה שלי בדיון הקודם, ולכן אמרתי: הנה יש לנו הסכמה, בוא נתקדם.
עדי קול: אבל אז עברו כמה חודשים ולא קרה דבר עם ההסכמה הזאת.
עדי קול: עכשיו אמרתי, שאם אני כבר מקדמת צעד אחד, אנסה לקדם כמה צעדים קדימה בנושא השיקום, אבל אני מבינה שזה גדול, גדול מדי כרגע.
עדי קול: אני שוב מציינת את ה-15 בנובמבר כתאריך יעד.
עדי קול: עד אז אני מבקשת שייצא לדרך סקר הבערה, בסדר עמיר?
<דותן לוי: ה-15 זה יום שבת.
עדי קול: לא, עד ה-15.
עדי קול: זה תאריך יעד שעד אז צריך להתקיים סקר הבעירות.
עדי קול: אם לא יתקיים, נקיים דיון נוסף.
<גדעון מזור: "יתקיים" הכוונה שיתחיל, הוא לוקח זמן, הזמנת עבודה לצורך העניין.
<אהוד שטיין: אנחנו נעדכן.
עדי קול: ואם לא יהיה, נכנס דיון נוסף ונצטרך להזמין דרגות בכירות יותר.
עדי קול: אני מצטערת עבורכם, אבל לא עזבנו את הנושא, אנחנו נמשיך.
<לירון פדר: תודה רבה.
עדי קול: זה לא החדר הרגיל שלנו אלא אנחנו מתארחים בחדר ועדת המדע ומודים על האירוח.
עדי קול: למי שלא מכיר, אני אציג את הוועדה לפניות הציבור.
עדי קול: הוועדה לפניות הציבור היא ועדה קטנה ונשכנית שיש לה את אותן סמכויות כמו לכל ועדה אחרת אלא שההבדל בינה לבין ועדות אחרות הוא בכך שהיא מתכנסת בעקבות פנייה של ציבור, של אדם, של קבוצת אנשים והפעם אנחנו מתכנסים בעקבות פנייתו ולבקשתו של חבר הכנסת אורי מקלב.
עדי קול: נקיים כאן את הדיון ואני מאוד מקווה שנוכל להגיע לפתרון כי הבעיה קשה.
אורי מקלב: ראשית, תודה על שפינית מזמן הוועדה - למרות הנושאים הרבים שנמצאים על שולחן הוועדה - והנושא הראשון של הוועדה במושב החורף הוא דווקא בנושא הזה כמובן על ציר של פניות ציבור ועל ציר של מחאה חברתית והגנת הצרכן.
אורי מקלב: אני אגיד לך את האמת, ובהמשך גם יתייחסו חבריי חברי הכנסת והאורחים החשובים, ואומר שהופתעתי מכך שגם היום, בשנת 2014, עדיין יש מצבים כאלה שמכניסים את היד הארוכה לתוך חשבון הבנק של הלקוח ומחייבים אותו בסכומים אסטרונומיים שמגיעים לאלפי שקלים, כך לאור יום או לאור לילה או בחשכת לילה.
אורי מקלב: חשבתי שהדברים האלה פסו מהעולם, אבל לא.
אורי מקלב: אני חושב שזה במיוחד נאמר על חברות הסלולר.
אורי מקלב: מאוד הופתעתי – ואלה לא חברות שרלטניות, חאפרים שמנסים למכור משהו לצרכן בתחנה המרכזית תחת חתימה כזאת או אחרת ואחרי כן גובים סכומים גדולים - שחברה מכובדת וגדולה בישראל – וחברות הסלולר עברו שינוי והכנסת חוקקה כמה חוקים ולאור מה שקרה השרים טיפלו בחברות הסלולר – נוהגת כך.
אורי מקלב: חשבתי שמי שנכווה ברותחין, נזהר בצוננים.
אורי מקלב: כך אומרים חכמינו.
אורי מקלב: חשבתי שהנה, חברות הסלולר פעם גבו סכומים מאוד גבוהים והמחאה החברתית והחשיפה הציבורית בעקבות הדברים האלה שינו סדרי בראשית, אבל הנה, אנחנו נתקלים במצב שלקוח מחויב ללא ידיעתו ולא הסכמתו – ובעינינו גם לא באופן חוקי – בסכומים כאלה גדולים.
אורי מקלב: אני רוצה לומר לכם שלא פעם עת אנחנו יושבים בוועדות – ועדת הכלכלה או ועדה אחרת – יש לנו מחאות כאלה ומחאות אחרות ואנחנו מפעילים הרבה רגולציה וחוקים, ואולי אנחנו נשמעים בקרב החברות ובקרב אלה שמייצגים אותן כאילו אנחנו הולכים רחוק מדי.
אורי מקלב: בסופו של דבר אנחנו עושים ונשאלים למה יש מערכת של אי אמון ולמה יש מערכת רגולציה מאוד קשה.
אורי מקלב: אני חושב שזה לא רק זה אלא זה מקרה שמלמד על כלל.
אורי מקלב: האם כך פועלים?
אורי מקלב: האם כך אפשר ללסטם את הצרכנים?
אורי מקלב: אין לי מילה אחרת.
אורי מקלב: אם זה היה ויכוח משפטי בין הלקוח לבין החברה אם זה בחוזה או לא, ניחא.
אורי מקלב: אחד הדברים שאת הובלת היה שסעיפים קטנים בחוזה, אין להם משמעות והם עברו מהעולם באלף ואחד מקומות.
אורי מקלב: עדיין לטעון שיש איזה סעיף בחוזה שמישהו חתם והוא המחייב?
אורי מקלב: אנחנו עדיין נמצאים שם?
אורי מקלב: גם אם יש מחלוקת, גם אם יש הסכם, לקוח בא עם הסכם לחבילה וזה ההסכם שלו, לבוא ולטעון שהוא הפר משהו מתוך הסעיפים האלה ולכן מחייבים אותו?
אורי מקלב: כך הדברים נעשו?
אורי מקלב: זאת הדרך לעשות את הדברים האלה?
אורי מקלב: רק כאשר הרגולטור מתערב, אז מוחזר הכסף לאותו לקוח?
אורי מקלב: לא צריך להחזיר לכולם?
אורי מקלב: לא צריך לעשות שינוי?
אורי מקלב: ברגע שכבר העמידו על טעות, מה היה צריך להיעשות כדבר ראשון?
אורי מקלב: הדבר הראשון שהוא צריך זה לומר שאולי הוא טעה, הוא חוזר בתשובה והוא חוזר בתשובה לאנשים ומזכה אותם, אבל שום דבר לא נעשה בעניין הזה.
אורי מקלב: זה מלמד על כך שסופו מוכיח על תחילתו.
אורי מקלב: לסיפור לכשעצמו.
אורי מקלב: לקוחות שהגיעו להסכמה על מסלול חיובים מול חברת הסלולר של שלושים שקלים, של ארבעים שקלים, של חמישים שקלים, שבמהותו המסלול הזה אומר שיחות ללא הגבלה, יום אחד הם מקבלים חיובים על דיבור במשך אלפי דקות.
אורי מקלב: אחרי שביררו למה זה קורה, אמרו להם שהם עברו את הדבר הסביר וכי יש סעיף – אם הוא בכלל נמצא – האומר חריגה משימוש סביר.
אורי מקלב: כאן נשאלות שאלות רבות כמו מי קובע מה זה משהו סביר, מה זה סביר ומה זה לא סביר, האם צריך להגדיר לפני זה שכל אחד ידע מה זה סביר, האם באמת הדברים נעשו על ידי חוזים ולא עסקאות שנעשו בטלפון, האם אנשים כן היו מודעים או לא מודעים, האם יש מנגנון של גבייה וכאשר מדובר בגבייה של אלפיים אחוזים יותר צריך להתריע על כך קודם לכן, איך מתריעים, איך מדברים, איך מדווחים, איך פועלת כל התקשורת עם הלקוח.
אורי מקלב: כל הדברים האלה, שום דבר לא נעשה ולו דבר אחד בעניין הזה.
אורי מקלב: יש טענה שנשלח מסרון לאותו לקוח.
אורי מקלב: מי כמו חברות הסלולר יודעות שחלק גדול מהצרכנים האלה שהגיעו לחריגות גדולות, הם כאלה שלא מקבלים מסרונים.
אורי מקלב: זה לא שאתה שולח ואתה לא יודע אם זה נשלח אלא כשהם שולחים לטלפון שלא מקבל מסרון, מקבלים תגובה האומרת שהלקוח הזה לא מקבל מסרונים.
אורי מקלב: זאת אומרת, החברה גם צריכה לדעת שהוא לא קיבל.
אורי מקלב: עד כאן דבריי.
אורי מקלב: אני יכול להביא דוגמאות רבות עם פירוט מלא איך נעשתה הגבייה, מה היה דין והדברים והשיח בין החברה לבין הלקוח.
עדי קול: אנחנו בדרך כלל פותחים את הישיבות במתן אפשרות לפונים לדבר.
עדי קול: נמצאים כאן פונים נוספים וזאת ההזדמנות שלהם להתייחס לנושא.
<משה בלוי: אני אדבר בשם כולם ולא רק בשמי וכמי שמתעסק בסיפור עבור כולם.
<משה בלוי: אני נפגע סלקום.
<משה בלוי: המכתב של הרב מקלב – ואני מקווה שכולם קיבלו אותו – מתייחס רק לסלקום.
<משה בלוי: אני גם אדבר בהשוואה לחברות אחרות אבל אני מעדיף קודם כל לדבר על סלקום.
<משה בלוי: סלקום עשתה משהו בחודשים האחרונים שאפשר לקרוא לזה קונספירציה, תרגיל עוקץ, אסטרטגיה מכוונת, תרגיל שאולי הוא תוכנן לפני שנה וזה להרוויח מאות אלפי שקלים בשיטת מצליח.
<משה בלוי: חבר הכנסת מקלב הזכיר שאלה שפנו למשרד, קיבלו כסף.
<משה בלוי: יש לי כאן מישהו שקיבל כסף.
<משה בלוי: יש לי כאן מסמך לגבי מישהו שקיבל מסלקום את כל הכסף בחזרה.
<משה בלוי: אם סלקום יודעת שהיא פעלה שלא כדת וכדין, מה קורה עם האנשים האחרים?
<משה בלוי: אני מכיר כמעט את כל המקרים.
<משה בלוי: בכל המקרים מדובר באותו סיפור.
<משה בלוי: אין מסרונים, לא היו יכולים להיות מסרונים וזאת מסיבה מאוד פשוטה.
<משה בלוי: לא צריך שהמסרון יחזור.
<משה בלוי: בחברה מופיע שלאיש הזה אין מסרונים.
<משה בלוי: הוא חתם על כך שאסור שיהיה לו מסרון ואפילו פיקוד העורף לא יכול לשלוח לו מסרון.
<משה בלוי: לכל הלקוחות, בלי בושה – ואני מדבר על עשרות אלפי שיחות של לקוחות, בוודאות – סלקום אומרת: קיבלת מסרון אזהרה.
<משה בלוי: אחרי כן השיטה השתנתה.
<משה בלוי: לא קיבלת מסרון, קיבלת טלפון.
<משה בלוי: טלפון אוטומטי, משהו מוקלט.
<משה בלוי: התברר שגם זה שקר.
<משה בלוי: המעניין ביותר הוא שתוך כדי סלקום שינתה את הכללים.
<משה בלוי: בואו נגיד שסלקום צודקת, שמותר לה להגביל וכי זה שאומרים שזה ללא הגבלה, זה כן בהגבלה.
<משה בלוי: נגיד שזה כן בהגבלה.
<משה בלוי: נגיד שהלקוח ידע, נגיד שהלקוח חתם למרות שהוא לא חתם.
<משה בלוי: אין אף לקוח בחצי השנה האחרונה שחתם בסלקום אלא הכול הולך באמצעות חאפרים ובסטות בשוק וסלקום יודעת את זה ומודדת את זה, כאשר העיקר הוא לקבל עוד לקוחות.
<משה בלוי: כל הזמן מתפרסמים מודעות האומרות לא הגבלה אבל נגיד שיש הגבלה.
<משה בלוי: אני מקווה שנמצא כאן נציג של סלקום כי אחרת זה לא הוגן.
אורי מקלב: אל תדאג.
אורי מקלב: לזה הוועדה דואגת.
<משה בלוי: כל עובד של סלקום, יש לו דבר שנקרא סלקופדיה שמדריכה אותו מה לענות ללקוחות.
<משה בלוי: בסלקופדיה יש סוד אותו הלקוחות לא יודעים אותו אבל העובדים של סלקום יודעים.
<משה בלוי: יש מסמכים וזה דלף החוצה.
<משה בלוי: הכלל היה פי עשר מהממוצע למשך כל הזמן.
<משה בלוי: ללא הגבלה, זה פי עשר מהממוצע.
<משה בלוי: סלקום החליטה – ואני טוען קונספירציה, תרגיל עוקץ שנועד למכר את הלקוחות לפי עשר מהממוצע – לשנות מבלי ליידע את הלקוח.
<משה בלוי: הרי יש דרך ליידע את הלקוח.
<משה בלוי: בחשבונית יש איזושהי משבצת אזהרה האומרת שמהחודש הבא הדברים הולכים להשתנות או שהוא יקבל טלפון אמיתי.
<משה בלוי: אני נזכר שבאמצע היה איזשהו בלוף ונאמר שקיבלתם תא קולי, ללקוחו שסלקום יודעת שאין להם תא קולי.
<משה בלוי: הרי המערכת יודעת לזהות לי שיש תא קולי ולמי אין.
<משה בלוי: בלי בושה נאמר: קיבלת תא קולי.
<משה בלוי: ומי מוציא היום תא קולי?
<משה בלוי: יש מישהו שמוציא היום תא קולי?
<משה בלוי: אני לפעמים לוקח פרויקטים עבור הציבור.
<משה בלוי: הייתה תקופה שהייתי מנפגעי אורנג' ולא רק סלקום.
<משה בלוי: היה מקרה שאורנג' עשתה טעות.
<משה בלוי: כלקוח פניתי במכתב וענו לי במכתב שאני לא צודק.
<משה בלוי: כתבתי עוד פעם מכתב ואמרו לי שאני צודק וכי יחזירו לכולם את הכסף למרות שאני לא ביקשתי בשביל כולם.
<משה בלוי: כך חברה צריכה להתנהג.
<משה בלוי: כאן אני רוצה להתייחס לנושא של ללא הגבלה בהשוואה בין החברות.
<משה בלוי: נראה לי שחברת פלאפון מאוד הגונה בנושא הזה כאשר אין שום בעיות ושום תלונה.
<משה בלוי: אף אחד לא קיבל הוראת תשלום ולו שקל אחד יותר מאשר העלות של החבילה.
אורי מקלב: הצרכנים האלה ששומעים שיעורים מה שגורם להם לשימוש בדקות רבות, זה דווקא מאפיין את סלקום או את כל החברות?
<משה בלוי: לא.
<משה בלוי: אם בן אדם חולה ומרותק למיטה.
<משה בלוי: הייתה אימא – ויש לי קבלה - שאמרה ששני הבנים שלה היו מרותקים למיטה בבית בעקבות תאונה, אין טלוויזיה, אין וידאו, סליידר אסור להם להחזיק בכיס, לא אייפון ולא אייפד והדבר היחידי שנשאר זה לשמוע שיעורי תורה.
אורי מקלב: אתה אומר שזה קרה רק בחברת סלקום.
<משה בלוי: בדיוק.
<משה בלוי: בגדול.
<משה בלוי: אני אומר גם את ההשוואה.
<משה בלוי: פלאפון מאוד בסדר עד לרגע זה.
<משה בלוי: אורנג' באמצע כאשר אורנג' באמת התנהגה כפי שצריכה לנהוג חברה ציבורית.
<משה בלוי: היא החזירה כספים.
<משה בלוי: סלקום משקרת במזיד.
<משה בלוי: כשהיא אומרת שהיא נתנה אזהרה, היא משקרת במזיד.
<משה בלוי: לא במסרון ולא בתא קולי אלא היא פשוט שיקרה ועדיין היא משקרת למרות שחלק מהלקוחות קיבלו זיכוי.
<משה בלוי: השאלה היא כפי ששאל חבר הכנסת מקלב והיא למה רק מי שפונה, מתעקש ומתווכח, מקבל החזר כאשר סלקום יודעת שעלו עליה ותפסו אותה.
עדי קול: שני פונים נוספים.
<ישראל סולימני: חוץ מהתלונות לגבי זה שסלקום אומרת שהשיחות הן ללא הגבלה ואחרי כן היא אומרת שאלה רק 5,000 דקות, אבל לא מודיעים שאלה 5,000 דקות אלא אומרים ללא הגבלה ואחרי כן מודיעים על 5,000 דקות.
עדי קול: איך מודיעים?
<ישראל סולימני: אם אתה מתקשר אליהם.
עדי קול: אם כן, לא מודיעים אלא אתה מתקשר לשאול.
<ישראל סולימני: נכון.
<ישראל סולימני: מי שעבר את ה-5,000, מחייבים אותו בלי להודיע.
<ישראל סולימני: אם הוא למשל דיבר 6,400 דקות, מחייבים אותו עבור כל דקת דיבור בשישים אגורות, תשלום מופקע.
<ישראל סולימני: זה סיפור ישן.
<ישראל סולימני: ידוע שסלקום עושה דברים כאלה.
<ישראל סולימני: זה פורסם גם בעיתונות.
<ישראל סולימני: עכשיו יש משהו חדש.
<ישראל סולימני: לי יש הקלטה איך סלקום באמצע החודש משנה מ-5,000 דקות ל-3,000 דקות.
<ישראל סולימני: יש לי הקלטה ואני יכול להשמיע אותה.
<ישראל סולימני: אני מתקשר ואומרים לי שלא אעשה יותר שיחות כי אם אעשה, תשלום מופקע.
<ישראל סולימני: שאלתי למה ואמרו לי שבתחילת החודש אמרו לי 5,000 דקות אבל עכשיו אנחנו אומרים לך 3,000 דקות ולכן תגיד תודה שלא מחייבים אותך על מספר הדקות אחרי ה-3,000 דקות.
<ישראל סולימני: יש לי הקלטה שאני יכול להשמיע אותה, אם אקבל רשות לכך.
<שלומית אבינוח: בכמה אתה חרגת?
<ישראל סולימני: אני דיברתי במשך 3,800 ואמרו לי שאומר תודה על כך שלא חייבו אותי על 800 אבל באמצע החודש משנים את המספר ל-3,000.
<ישראל סולימני: אמרתי להם שיכול להיות שחודש אחד הם ישנו את המספר לאלפיים, והם אמרו לי נכון וכי הם קובעים את ה-ללא הגבלה.
<ישראל סולימני: אני עכשיו לא יכול לדבר בטלפון עד סוף החודש כי אם אני אדבר, יש לי תשלום מופקע של שישים אגורות לדקה.
<אוריאל ריינר: שלום.
<אוריאל ריינר: אני הייתי מנוי בחברת סלקום - אחרי הסיפור הזה ניידתי לחברה אחרת – במשך כמעט ארבע שנים כאשר לאורך כל הדרך לא היה איזשהו חודש שהחשבונית לא הייתה טעונה בדיקה.
<אוריאל ריינר: היה יכול להיות מצב שאמרו שיזכו ולא זיכו וכולי.
<אוריאל ריינר: כל פעם סיפור אחר שהיה צריך לתפוס אותו.
<אוריאל ריינר: חיובים לא סבירים ולא נורמליים וגם לא מוצדקים ובטלפון הראשון הם הודו בכך והכול מתועד ומוקלט.
<אוריאל ריינר: לגבי הסיפור הזה של הדקות ללא הגבלה.
<אוריאל ריינר: אני חושב שמבחינה משפטית שכל בן אדם שקצת מבין עניין במשפטים, ברגע שמשווקים תכנית ללא הגבלה בעסקה טלפונית – כך בכל אופן במקרה שלי ואני יודע על הרבה מקרים אחרים – כאשר מעולם לא נשלח לא חוזה ולא שום דבר, שהסעיף הקטנטן הזה שנשלח לי אחרי ששאלתי על מה מדובר ומאיפה זה הגיע, שם מצוין שימוש סביר והוגן כאשר אין חולק על כך שההוגן כאן אף אחד לא עשה שימוש לא הוגן בחבילות.
<אוריאל ריינר: השימוש הסביר, אני חושב שזה נושא שנתון לוויכוח או ראוי להתרעה וכפי שציינו כאן לא ניתנה עליו כל התרעה.
<אוריאל ריינר: בדקתי ביומן שיחות.
<אוריאל ריינר: הם אמרו לי שבשעה 6:00 בערב ביום פלוני שלחו אלי הודעה מוקלטת.
<אוריאל ריינר: תא קולי אין לי וגם בשיחות שלא נענו לא הייתה איזושהי שיחה - לא ממספר חסוי ולא ממספר גלוי - והעניין הזה לכשעצמו, עד כמה שידוע לי מבחינה חוקית כאשר חברה מסוימת חוזרת ללקוח, היא אמורה לעשות את זה נכון להיום עם מספר גלוי דבר שעדיין לא קורה בחברת סלקום ברמת ההנהלה.
<אוריאל ריינר: זאת אומרת, אם זה נציג שירות רגיל, הוא חוזר ממספר שמזוהה כמספר של סלקום אבל בהמשך זה מספר לא מזוהה.
<אוריאל ריינר: איך לקוח פשוט כמוני אמור להבין שמספר לא מזוהה הוא של חברת סלקום?
<אוריאל ריינר: אני אמור לקבל איזושהי התרעה ואזהרה.
<אוריאל ריינר: כמו שצוין, העניין של התעריף כאשר על אלף דקות חריגה קיבלתי חשבונית בסך של כמעט 700 שקלים.
<אוריאל ריינר: 645 שקלים.
אורי מקלב: אני חושב שזה ברור מאוד שהתקשרות עם לקוח לא יכולה להיעשות על ידי זה שהתקשרו אלי, בין אם מספר גלוי או לא.
אורי מקלב: גם אם אתה רואה שזאת חברת סלקום, הרי זה דבר ברור.
אורי מקלב: אין שום חוק ואין מצב שההודעות והחיובים נעשים באמצעות הודעה ויוצא שאם לא ענית לטלפון, אתה כבר מחויב, אם כן הסכמת או לא הסכמת.
<משה בלוי: גם היום כאשר הלקוח יודע שיש חריגה, הוא לא יכול לתכנן את ענייניו כי זה משתנה כל יום.
<אוריאל ריינר: רק בסלקום.
<אוריאל ריינר: דבר נוסף שכבר צוין זה שהעניין הזה הוא רעיון גאוני של סלקום אבל זה לא קיים בחברה אחרת.
<אוריאל ריינר: זאת אומרת, עשיתי טלפונים לכל החברות באותו יום שקיבלתי וגם התשובה מסלקום עצמה הייתה מאוד מעורפלת ומבולבלת.
<אוריאל ריינר: בהתחלה זה היה פי שלוש מהשימוש הסביר בכל רשת סלקום ואחר כך זה היה שימוש סביר באותה תכנית ברשת סלקום.
<אוריאל ריינר: התכנית נוצרה באותו חודש כך שאני לא יודע איך הם הגיעו כל כך מהר למאזן ש-5,000 דקות הן השימוש הסביר והנורמלי.
<אוריאל ריינר: כל השיחות עם נציגי השירות האלה מוקלטות אחת לאחת ורואים איך הנוסח משתנה מרגע לרגע.
<אוריאל ריינר: זאת אומרת, באותו יום היו בערך חמישה נוסחים של שירות הלקוחות של סלקום בעניין הזה.
<אוריאל ריינר: אני חושב שהדבר הזה פשוט טעון תיקון.
אורי מקלב: אתה הצטרפת דרך הטלפון?
<אוריאל ריינר: כן.
<אוריאל ריינר: חודשיים קודם ניידתי מחברת סלקום.
אורי מקלב: התכנית הזאת עליה אתם מדברים, היה עליה פרסום בעיתונות?
אורי מקלב: הם פרסמו את זה שיש להם תכנית ללא הגבלה?
אורי מקלב: הייתה כוכבית בה נאמר שזה מוגבל?
<אוריאל ריינר: לא.
<אוריאל ריינר: זה היה איזשהו תהליך.
<אוריאל ריינר: בהתחלה הייתי חבר בתכנית שהתשלום שלה היה חמישים שקלים לחודש בתכנית ללא הגבלה.
<אוריאל ריינר: אחר כך התחיל איזשהו לחץ בין החברות והסכום ירד ל-35 שקלים לחודש.
אורי מקלב: איך נודע לך על זה?
<אוריאל ריינר: מחברים.
<אוריאל ריינר: לא היה על זה כל פרסום.
<אוריאל ריינר: בהמשך זה ירד בעוד עשרה שקלים לסכום של 25 שקלים שגם כאן
<אוריאל ריינר: הייתה מעין תכנית זוגות בסלקום שלא פורסמה בשום מקום.
<אוריאל ריינר: זאת אומרת, כשבאת ואמרת להם שאתה רוצה לנייד את המספר או שכבר ניידת בפועל, תוך יממה מאז הניוד מקבלים טלפון מנציג לקוחות חוזרים, משהו כזה, ששואל למה עברת ואומר שכל כך חבל שנפרדנו ואז הוא אומר לך שיש תכנית בשלושים שקלים.
<אוריאל ריינר: אתה אומר לו ששמעת שיש תכנית ב-25 שקלים והוא אומר לך שזה נכון, יש גם תכנית כזאת וכי יתנו לנו את התכנית הזאת.
עדי קול: בשיחת הטלפון לא נאמר דבר על ההגבלה.
<אוריאל ריינר: אפילו לא מילה אחת.
<אוריאל ריינר: השיחות האלה מוקלטות.
<אוריאל ריינר: לא היה שם שום אזכור לעניין הזה.
עדי קול: יש עוד שני פונים שנמצאים כאן.
עדי קול: האם אתם רוצים לדבר?
<יהודה גוטמן: פנו אלי כמה אנשים בנושא הזה כאשר הפנייה המקוממת ביותר הייתה דווקא לא של חברת סלקום אלא בעניין חברת גולן טלקום.
<יהודה גוטמן: שם את הלקוח לא חייבו חיוב יתר אלא פשוט ניתקו אותו באמצע החודש.
<יהודה גוטמן: הוא במקרה היה בטיול ביהודה ושומרון והטלפון הפסיק לפעול.
<יהודה גוטמן: הוא התקשר מטלפון של חבר ואמרו לו שהוא מנותק וכי יחברו אותו בחודש הבא, במחזור החיוב הבא.
<יהודה גוטמן: זאת אומרת, שבוע אין לו טלפון והוא לא יכול להודיע לאף אחד.
<יהודה גוטמן: משהו ממש מקומם.
<יהודה גוטמן: בתקופה הזאת הוא אפילו לא יכול לנייד את המספר.
<יהודה גוטמן: פשוט אין לו טלפון במשך שבוע.
<יהודה גוטמן: במשרד התקשורת יש איזושהי הגדרה וכתוב שם עד פי שלוש מהשימוש הממוצע של אותו סוג מנויים באותה חברה וזה משהו מאוד ערטילאי ועמום שקשה מאוד להבין אותו, כי הרי בסלקום יכול להיות שהממוצע הוא כך, בגולן הוא כך ובאורנג' הוא כך.
<יהודה גוטמן: לכאורה משפטית הנושא הזה הוא גם חוזה אחיד וגם שימוש סביר, נושא שקשה מאוד להגדיר אותו גם מבחינה משפטית.
<יהודה גוטמן: בית המשפט העליון התחבט רבות בשאלה מה זה האדם הסביר ובוודאי שהאזרח הקטן לא יכול לדעת מה זה שימוש סביר ומה זה שימוש סביר שלו ואם הוא נמצא בחברה של פטפטנים, לכאורה יש לו יותר כי הפי שלוש שלהם הוא גבוה יותר.
<יהודה גוטמן: יש לי איזשהו רעיון לפתרון בנושא הזה, לפחות חלקי.
<יהודה גוטמן: נניח שיש להם איכשהו זכות להגביל ל-2,000 או ל-3,000 דקות.
<יהודה גוטמן: אדם שחרג, הוא לא ישלם על כל דקה עוד שקל או שישים אגורות אלא אדם שחרג ישלם על האלפיים דקות הבאות עוד מחזור חיוב.
<יהודה גוטמן: זאת אומרת, הוא ישלם על אלפיים הדקות הראשונות חמישים שקלים ועל האלפיים דקות הבאות עוד חמישים שקלים וכן הלאה.
<יהודה גוטמן: אם הוא יחרוג בעוד מספר דקות, הוא ישלם בסך הכול עוד חמישים שקלים.
<יהודה גוטמן: זאת אומרת, עוד מקסימום כמחזור חיוב נוסף אבל לא שפתאום המחיר יקפוץ לערכים לא נורמליים.
עדי קול: האם יש לכם עוד מה לומר ועדיין לא נאמר?
ישראל אייכלר: אני רוצה לומר משהו קצר.
ישראל אייכלר: הגשתי גם הצעת חוק בעניין.
ישראל אייכלר: אולי אפשר לגרום לכך שאדם שעושה עסקה או לוקח חבילה, כאשר הוא מתקרב לשבעים אחוזים מהחבילה, יקבל הודעה על כך כי לפעמים הוא לא יודע על כך מאחר והוא למשל בחוץ לארץ.
עדי קול: אז אנחנו נכנסים לבעיה שאנשים לא מקבלים מסרונים ולכן לא יקבלו את ההודעה על כך.
ישראל אייכלר: את זה ננסה לפתור.
ישראל אייכלר: אולי לא במסרון אלא אולי בטלפון.
<משה בלוי: אורנג' מצאה לזה פתרון.
<משה בלוי: עובדה שאורנג' מתריעה.
ישראל אייכלר: אחר כך ניכנס לזה, אבל יש משהו עוד יותר בעייתי.
ישראל אייכלר: אנשים לא יודעים בדיוק מה יש בחבילה ומה אין והם מצלצלים לחוץ לארץ בהנחה שהם בחבילה הזאת לפי המספר הזה אם זה 012 או איזושהי חברה אחרת שהיא לא בחבילה.
ישראל אייכלר: כל חברה צריכה להודיע לו שבקו הזה השיחה הזאת איננה בחבילה שלו, כך שהוא יודע על כך ולא שאחרי חודש הוא מקבל חשבון ואומרים לו שהוא דיבר בחוץ לארץ במשך חצי שעה וכשהוא אומר שיש לו חבילה, אומרים לו שזה לא כולל את המספר הזה.
עדי קול: עוד מי מהפונים רוצה לדבר?
<יונתן קולנגי: הייתי רוצה להוסיף בנושא סלקום.
<יונתן קולנגי: אני גיליתי את זה בגלל שציפיתי מהחברה להחזר על משהו אחר.
<יונתן קולנגי: גיליתי את זה באמצע החודש ואז התחלתי להתווכח אתם.
<יונתן קולנגי: הם לא הסכימו להוריד לי סכום כלשהו.
<יונתן קולנגי: אחרי כן אמרתי להם שלפחות ייתנו לי עכשיו לדעת באופן ברור כמה דקות אני יכול לדבר בחודש.
<יונתן קולנגי: זה כנראה היה עדיין בהתחלה כאשר הם בעצמם לא היו ברורים.
<שלומית אבינוח: באיזה סכומים מדובר?
<יונתן קולנגי: 611 שקלים.
<שלומית אבינוח: חבילה שעלותה 39 שקלים?
<יונתן קולנגי: 35 שקלים.
<יונתן קולנגי: הם לא ידעו לתת לי תשובה.
<יונתן קולנגי: הם לא יכלו לומר לי כמה דקות אני יכול לדבר במשך החודש.
<יונתן קולנגי: הם אמרו לי שהם מסתכלים שלושה חודשים אחורה וזה כאשר אני מנוי אצלם חודש בלבד.
<יונתן קולנגי: הם לא נתנו לי כל תשובה עניינית האומרת איך הם הגיעו לסכום הזה.
<יונתן קולנגי: אחרי כן הם התייצבו – כך שמעתי מחברים – על 5,000 דקות ואחרי כן הורידו ל-3,000 דקות אבל כשזה היה בהתחלה, הם פשוט חייבו כפי שהיה נראה להם.
<יונתן קולנגי: אולי נתנו למחשב הוראה לעשות משהו.
<יונתן קולנגי: לא היה לזה שום רף ברור.
עדי קול: לפני שאני פונה לחברת סלקום, אני רוצה לפנות למשרד התקשורת.
<שלום סמין: אני יכול להוסיף משהו?
<שלום סמין: גם אני בין הפונים.
עדי קול: בקצרה.
<שלום סמין: אצלי היה עוד משהו נוסף.
<שלום סמין: התשלום היה בגובה הסכומים שציינו הקודמים לי, אבל שאלתי אותם למה זה לא מעודכן ואין משהו מול משהו, לא כתוב כמה דקות דיברתי מעבר וכמה כסף שילמתי.
<שלום סמין: אמרו שהמחשב נתן.
<שלום סמין: עשיתי הצלבה בין שתי חשבוניות ואמרתי להם שבחשבונית הקודמת דיברתי כך וכך דקות ונתתם לי קצת ואילו בחשבונית הזאת דיברתי פחות ונתתם לי יותר.
<שלום סמין: אמרו לי שבחודש הקודם היו צריכים לתת לי פי שתיים אבל התחשבו בי והמחשב נתן שני תשלומים אוטומטיים כדי שיהיה לי נוח.
<שלום סמין: השיחה הזאת מוקלטת.
עדי קול: יפה שהם עושים את הדברים האלה בלי להודיע מראש.
ישראל אייכלר: היו צריכים להודיע.
<משה בלוי: אגב, הם התחילו להודיע.
<משה בלוי: סלקום שינתה מדיניות.
<משה בלוי: הם בכוונה לא הודיעו אבל היום הם התחילו להודיע כי הגישו נגדם תביעה ייצוגית.
<מאיר בן בסט: אני ממשרד התקשורת, אגף פיקוח ואכיפה.
<מאיר בן בסט: רציתי לעדכן שאנחנו נמצאים בעיצומו של תהליך פיקוח על חברת סלקום.
<מאיר בן בסט: על פי הוראות חוק התקשורת, כאשר פיקוח מגיע לכלל אכיפה – כלומר, הטלת עיצום כספי – אנחנו חייבים לפרסם את זה באתר שלנו באינטרנט.
<מאיר בן בסט: זה המצב נכון להיום.
עדי קול: אתם נמצאים על סף קביעת עיצום כספי.
עדי קול: עוד לא קבעתם.
<מאיר בן בסט: אתמול התחיל התהליך.
<מאיר בן בסט: נשלח דוח.
<מאיר בן בסט: אני לא אפרט יותר מזה.
עדי קול: למה רק אתמול?
עדי קול: כי התכנסנו היום?
<מאיר בן בסט: לוקח זמן לאסוף תשתית ראייתית.
<מאיר בן בסט: בסך הכול אנחנו מכירים את התופעה הזאת מלפני חודשיים ולא יותר.
עדי קול: אתם מכירים את זה בגלל הפנייה שהגיעה מהכנסת?
<מאיר בן בסט: לא.
<מאיר בן בסט: דווקא לא.
<מאיר בן בסט: בגלל פניות שהגיעו מאנשים שמהווים מקור מודיעין טוב.
עדי קול: במשך חודשיים מתקיים תהליך של איסוף ראיות, אבל למה אנחנו מצפים עכשיו?
עדי קול: עוד כמה זמן יהיה בתהליך הזה?
עדי קול: מה עוד אתם צריכים לעשות?
<מאיר בן בסט: ניתן להם פרק זמן של שלושה שבועות להגיב ולאחר מכן נמשיך את התהליך.
<מאיר בן בסט: זה תהליך סדור.