GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעמי מורנו: בעצם, אם הפסקנו בקטגוריה הראשונה של ילדים ממשיכים, אין מקום לאף אחד אחר.
<נעמי מורנו: בכיתת התינוקות זה לא רלוונטי, אבל למשל אם הכיתות האלה יתמלאו עם ילדי חד-הוריות, ילדים בסיכון וילדים לחד-הוריות שהפכו לקטגוריה אחת, כי בסך הכול זו הייתה איזו הצלבה, והתמלאה הכיתה.
עדי קול: ילדים בסיכון, איך זה הפך להיות קטגוריה אחת, אמרת קודם שזה רק חד-הוריות.
<נעמי מורנו: הרי יש קטגוריות, אם קטגוריה ראשונה זה ילדים בסיכון אחרי ילדים ממשיכים.
<נעמי מורנו: בכיתת תינוקות זה לא שייך.
<נעמי מורנו: אני אומרת שהמצב הזה יכול להיות או שאין ילדים בסיכון שהופנו.
<נעמי מורנו: ילדים בסיכון הם ילדים שמופנים על ידי שירותי הרווחה, או לצורך העניין, שילדים בסיכון הם ילדים של חד-הוריים ואז הם נכנסים בקטגוריה הזאת.
<נעמי מורנו: בפרקטיקה אני רואה שכל הנקלטים בכיתה הזאת הם ילדים של חד-הוריים, אני אומרת שהקטגוריה הזאת היא לחד-הוריות ומעל זה אין לאף אחד מקום.
עדי קול: אני שאלתי איך את יכולה לדעת?
עדי קול: אתם עושים בדיקה?
עדי קול: אתם מעבירים למשרד הכלכלה את המסמכים האלה?
עדי קול: אתם מדברים איתי במקביל ואני לא שומעת את עצמי ובטח היא לא שומעת.
<נעמי מורנו: המסמכים מגיעים לוועדה, המסמכים נבדקים, יש מי שבודק מה חסר ומה קיים.
<נעמי מורנו: המסמכים הם מסמכים פורמאליים שכוללים תצהיר בנוכחות עורך דין.
<נעמי מורנו: אם עורך דין חותם להורה שהוא חד-הורי וחותם, יש חתימה של עורך.
עדי קול: אבל יכול להיות ש- - - -
<נעמי מורנו: אז יכול להיות שצריך לשלול את הרישיון של עורכי הדין שחתמו, אני לא יודעת.
<נעמי מורנו: אני אומרת שיש מסמכים.
<נעמי מורנו: אני רוצה לעלות עוד נקודה אחת.
<נעמי מורנו: באמת יש לי הרבה דברים להגיד כאן, אני ממש מזדהה ואני באמת חושבת שיש פה משהו שדורש חיבור של כוחות כי המחסור מניע הרבה מאוד דברים.
<נעמי מורנו: אני באמת חושבת שאם לא היה מחסור לא היינו פה.
<נעמי מורנו: הבעיה של - - -
עדי קול: אנחנו מכירים בזה, אנחנו דנים בנושא.
<נעמי מורנו: הבעיה של הקריטריונים היא סוגיה שעל הפרק.
<נעמי מורנו: כמו שזה נראה כרגע לא נראה שניתן לאכוף את זה במסגרת הוועדות אלא אם יפתח דיון על כל הקריטריונים של מה כן ומה לא.
<נעמי מורנו: אני מבקשת לעלות עוד נקודה אחת שמאוד מציקה לי.
<נעמי מורנו: אני לפחות מבחינתי, אם יתנו לי רשות דיבור אני אתייחס לכל דבר שעלה.
<נעמי מורנו: אחד הדברים המאוד חשובים שעלו פה, ואני רוצה להגיד את זה בצורה מאוד ברורה.
<נעמי מורנו: עיריית תל אביב כמו אף עירייה אחרת אינה תומכת במעונות, גם משרד הכלכלה אינו תומך במעונות, חד-משמעית - - -
<עילם טייכר: חד-משמעית אני אומר שהיא מעבירה לכם כספי עמותות, היא נותנת לכם מבנים.
<נעמי מורנו: תרשה לי לומר כאן, חד-משמעית, תשמע, יש כאן אנשים שמתמצאים במטרייה הזאת וניתן לבדוק את זה.
<עילם טייכר: אני לא רוצה שהיא תטעה כמו שהיא הטעתה בנוגע לתהליך הקבלה.
<נעמי מורנו: איזה תהליך קבלה?
עדי קול: עילם, תקשיב לי בבקשה.
עדי קול: אם אתה רוצה רשות דיבור אני אתן לך, אבל אם תתפרץ בטח שלא.
עדי קול: רק ברשות דיבור מדברים.
<נעמי מורנו: אני אסביר איך הולך התהליך הזה, מי ממן ומה ממן.
<נעמי מורנו: יכול להיות שיש עוד דברים שלא קשורים למעונות.
<נעמי מורנו: מעונות היום בישראל אינם ממומנים לא על ידי המדינה ולא על ידי הרשות המקומית.
<נעמי מורנו: המדינה, רק המדינה מממנת את ההורים בשכר הלימוד, כלומר היא משתתפת בשכר הלימוד של ההורים.
עדי קול: תסלחי לי לרגע, זה ביטוי משפטי להגיד היא לא מממנת, אבל היא מממנת בדרך הזאת.
<עילם טייכר: זה לא סבסוד.
עדי קול: את ההורים לא משנה איך אתם מגדירים את זה בהגדרה שלכם, זה סבסוד.
עדי קול: כסף שמגיע מהמדינה זה סבסוד.
עדי קול: בבקשה, זה כמו ששאלתי אם אתם מקבלים אנשים שלא לפי קריטריונים, עניתם לי לא.
עדי קול: האם אתם מקבלים 10% שמותר לכם לקבל כחלק מהקריטריונים?
עדי קול: נכון, עניתם תשובה כזאת צרה, כמו עורך דין, במקום לענות לשאלה ששאלתי.
עדי קול: אני אשאל אותך שאלות ספציפיות - - -
<נעמי מורנו: אבל תשובה שקשורה לזה - - -
עדי קול: אל תגידי זה כולם, זה לא אנחנו - - -
<נעמי מורנו: ויצ"ו כמו יתר הארגונים מביאה לאורך כל השנים המון המון כספים גם לתל אביב וגם לערים אחרות לצורך הקמת מעונות והתחזוק שלהם.
<נעמי מורנו: עכשיו אנחנו בונים שני מעונות בתל אביב.
<נעמי מורנו: עיריית תל אביב שמה חלק מהכסף, העירייה לא תצליח להרים שום מסגרת אם אנחנו לא נממן אותה.
<נעמי מורנו: שנים אנחנו הקמנו מתחמים ענקיים.
<נעמי מורנו: המתחמים הגדולים האלה שאתה רואה בתל אביב או שאתם רואים בתל אביב, הם מתחמים שהוקמו מכספי הארגונים, מתופעלים ומתוחזקים באופן שוטף מכספי הארגונים ותרומות, זה לא מאתמול זה משנים - - -
עדי קול: אני עוצרת אותך כי לא ענית לאף אחת מהשאלות שלי ולשאלות שהעלו כאן הפונים.
<נעמי מורנו: לאיזה שאלה לא עניתי?
עדי קול: אחת, אני רוצה לדעת, אתם בונים ואתם עושים המון, ענית וגם הסברת שהעירייה כן משתתפת, אתם בונים יחד עם העירייה.
<נעמי מורנו: זה לא של העירייה.
עדי קול: את תדברי בזמנך.
עדי קול: כולם יקבלו את רשות הדיבור אם הם ירצו, רק לא במקביל.
עדי קול: אני אמקד את השאלות, אחת, אני שואלת איך אתם מקבלים החלטה לגבי ה-10% שלא לפי הקריטריונים.
עדי קול: שתיים, למי אתם מדווחים כשאתם מקבלים את ה-10%, מי יודע מה היו השיקולים, איפה יש שקיפות במקרה הזה.
עדי קול: שאלו לגבי הסבר, למה אנשים לא מקבלים תשובות.
עדי קול: אני שאלתי לגבי השקיפות בעניין זה.
עדי קול: שאלתי לגבי הצהרות כוזבות, האם יש לכם דרך, התשובה היחידה שענית הייתה שאין לכם.
עדי קול: יש עוד קריטריונים בעיתיים.
עדי קול: השאלה האחרונה, אם את אומרת שהקריטריונים בעיתיים, מה אתם עשיתם כויצ"ו כפנייה למשרד הכלכלה להגיד 'יש בעיה עם הקריטריונים'.
עדי קול: את מזהה את הבעיה.
עדי קול: אם את רוצה להוסיף שאלות אני אשמח.
<נעמי מורנו: בנוגע לקריטריונים.
<נעמי מורנו: אנחנו בדיאלוג שוטף גם עם משרד הכלכלה וגם הארגונים השונים והרשויות המקומיות, בלי הפסקה כל השנים גם לגבי הקריטריונים.
<נעמי מורנו: הסוגיות האלה עולות על ידי כל הזמן בכל פורום ותחת כל עץ רענן בכל הקשר כשאנחנו באים באינטראקציה עם משרד הכלכלה ורשויות מקומיות.
<נעמי מורנו: זה לא משהו שעולה היום, זה משהו שמוצף יחד איתנו כל הזמן.
עדי קול: ומה השתנה?
<נעמי מורנו: הדברים האלה לא השתנו.
<נעמי מורנו: הקריטריונים עצם לא השתנו, כל אחד פה יודע להגיד שהם לא השתנו שינוי מהותי כך שיאפשרו דברים שמדברים עליהם כרגע מסביב לשולחן.
<נעמי מורנו: הקריטריונים האלה - - -
<נעמי מורנו: את מכירה מקרים שעליהם מדברים כאן, שהקבלה למעונות של ויצ"ו היא בפרוטקציה?
<נעמי מורנו: אני רוצה רגע להוריד את העניין הזה.
<נעמי מורנו: אני רוצה לחזור, מה זה פרוטקציה?
<נעמי מורנו: בואו נראה - - -
עדי קול: מקרים שמוקפצים לראש הרשימה או קדימה ברשימה שלא על פי סדר עדיפויות.
עדי קול: כמו שאמר מבקש המדינה.
עדי קול: מבקר המדינה אמר 'הפלייה פסולה ופגיעה באמונו של הציבור על ידי שינוי סדר קדימויות'.
<נעמי מורנו: דוח מבקר המדינה יצא בשנת 2011 לגבי שנים שקדמו לו.
<נעמי מורנו: בשנת 2011 משרד הכלכלה שינה את הקריטריונים והכניס את זה לתוך הקריטריונים, הוא לא השאיר את זה, יכול להיות שלפני כן התופעה הייתה יותר שכיחה, ברגע שזה נכנס למסגרת ה-10% הכול נעשה במסגרת הוועדות.
<נעמי מורנו: כעת השאלה שלך, אז מי יודע מיהם ה-10%.
<נעמי מורנו: אם אנחנו מגיעים במסגרת הוועדה ל-10% האלה, הוועדה בעצם לא שואלת את הארגון מיהם ה-10% - את זה אני אומרת מאוד בוודאות – אבל מי נכנס לתוך ה-10%?
<נעמי מורנו: כאן נכנס סוג של כל השונות, כל מי שנופל בין הכיסאות, יש לנו גם הכנסה של ילדי עובדים, אני אומרת שיש כאן איזה פתח.
<נעמי מורנו: אני לא אומרת שזה האידיאלי, אבל יש כאן מקום שנותר לשיקול דעת של הארגון בהרבה מקרים.
<נעמי מורנו: אני יכולה לומר דבר אחד, מהבית הזה - - -
עדי קול: ואין שום פיקוח?
עדי קול: כלומר של המנהלת הגן, רק וועדת קבלה.
<נעמי מורנו: ועדת קבלה זו ועדה שיושבים בה נציגי משרד הכלכלה ונציגי משרד הרווחה בחלק מהמקרים.
<נעמי מורנו: הוועדה רואה את כל התמונה של כל ה-100% של המעון.
<נעמי מורנו: במסגרת ה-10% האלה, אם אנחנו מגיעים ל-10% לא בכל מקרה מגיעים, יש שיקול דעת לארגון מי כן ומי לא.
<נעמי מורנו: זה במסגרת הוועדה, כך שזה פתוח ככול שהאינפורמציה פתוחה בפני הוועדה.
<נעמי מורנו: היא פתוחה ואתם רואים שיש טבלה מאוד מאוד מסודרת עם כל הנתונים של הגורמים.
<נעמי מורנו: זה בעצם הנתון המאוד בסיסי.
<נעמי מורנו: מי נכנס לקטגוריה הזאת?
<נעמי מורנו: – אני בכלל חושבת שצריך לשנות את ההגדרה 'צרכי הארגון', הוא מאוד מטעה.
<נעמי מורנו: בתוך הקטגוריה הזאת יש הרבה מאוד מקרים שמגיעים אלינו גם מהבית הזה, מחברי כנסת, משרים בממשלה, מגורמים שלא דואגים לעצמם אלא מבקשים עבור כל מיני מקרים שפנו אליהם כי הם נפלו בין הכיסאות.
<נעמי מורנו: למשל בתקופה האחרונה טיפלנו במקרה של אם חד-הורית שעל פי הקריטריונים לא הייתה זכאית להתקבל, אבל כשנכנסנו לעומק העניין, זו בדיוק אותה אם שנכנסה בקריטריון הזה, בדקנו את זה יותר לעומק.
<נעמי מורנו: אמרנו, לנו שבמקרה הזה יש את האפשרות להכניס אותה, וזה אחרי בדיקה ושיקול דעת.
<נעמי מורנו: זו בעצם תמונת המצב.
<נעמי מורנו: יש כאן שיקול דעת של הארגונים, יש כאן חשיפה לוועדות הקבלה של כל הילדים.
<נעמי מורנו: כאשר וועדות הקבלה מסתיימות, משרד הכלכלה נותן בידינו רשימה של הבאים בתור, כך שבמידה ומישהו מפנה את מקומו, מדברים כאן שהוא נרשם בכמה מקומות, אז הבא בתור נכנס.
<נעמי מורנו: זה התהליך.
שולי מועלם-רפאלי: דוקטור מורנו, אם ה-20 הראשונים נסגרו לאימהות חד-הוריות או לילדים בסיכון, אז מה זה הסרטון הזה של כל ילדי הסלבס?
שולי מועלם-רפאלי: האמירות כאן הן מאוד ברורות על שלא מגיעים בכלל ל-7,8,9, ו-10.
<נעמי מורנו: אני רוצה לענות לך על הדוגמה הספציפית הזאת כי העלאת אותה ואני מאוד מצרה על הדוגמה הזאת, אני מצרה על ההתרחשות, אני מבינה - - -
עדי קול: גם אנחנו מצרים.
<נעמי מורנו: 100%, אנחנו מצרים יחד.
<נעמי מורנו: אני רוצה לומר שמכל האנשים שהיו שם, כל הרעיון היה שבשבוע הספר אנשים שבאים לקרוא סיפורים לילדים.
<נעמי מורנו: מכל האנשים שהיו שם הייתה אימא אחת שהיה לה ילד במעון, אחד מכל הרשימה.
<נעמי מורנו: במקרה, מטבע הדברים, האימא הזאת מושכת את - - -
<עילם טייכר: את רוצה עוד שמות של סלבס שאתם מפרסים אצלכם במעון?
<עילם טייכר: לא נעים לי להגיד - - -
שולי מועלם-רפאלי: השאלה ששאלתי הייתה הרבה יותר מקדמית.
שולי מועלם-רפאלי: את מאוד מאוד דיברת על הטבלאות המאוד ברורות ואני שואלת, אם לפי דברייך הכול כמעט נסגר בקריטריון הראשון, ואני איתך, לי אין ספק שהרוב נסגר בקריטריון הראשון, למה הבחירה שלכם לפרסם את המעונות שלכם דרך הסלבס?
שולי מועלם-רפאלי: זאת השאלה ששאלתי.
שולי מועלם-רפאלי: זאת בחירה מאוד בעייתית שעוברת לציבור.
שולי מועלם-רפאלי: כך אני תפסתי את זה.
שולי מועלם-רפאלי: אם אני טועה, בואי תתקני אותי.
<נעמי מורנו: זה לא הייתה כוונתו, אם כך זה נתפס וכך זה התגלגל בתקשורת אני מצרה על זה.
<נעמי מורנו: אני לא חושבת שזו הסוגיה המרכזית לדיון.
עדי קול: אמרתי ואני אגיד את זה שוב, פנו אלי ואמרו 'אנחנו לא מדברים על מקרה ספציפי, בטח לא על המקרה הספציפי הזה, אנחנו מדברים על הרבה מקרים'.
עדי קול: לצערי הרב יש לך מקרים רבים.
עדי קול: שוב, יש גם עניין של מראית עין.
עדי קול: מראית העין היא שהאימא היא מהנשים העשירות ביותר בישראל ולא רק בעצמה אלא היא נשואה לאחד האנשים העשירים בישראל, אתם לא יכולים להגיד 'זאת אימא בגן של ויצ"ו'.
עדי קול: פרסומת לויצ"ו זו פרסומת לויצ"ו שעושה את האמירה ההפוכה לחלוטין.
עדי קול: אני בכלל לא נכנסת לשאלה איך היא התקבלה לגן כי אתם אומרים וגם את אמרת, יכול להיות שיש חברי כנסת שדואגים לאנשים כאלה.
עדי קול: סליחה, אני מגדירה את גבולות הוועדה.
עדי קול: זו הזכות שלי כיושבת ראש הוועדה.
<נעמי מורנו: יש לזה את ההסברים שלו.
<נעמי מורנו: קודם כל אני מסכימה עם נקודת הפתיחה שהצגת כאן.
<נעמי מורנו: אני אומרת שלמקרה הספציפי הזה יש את ההסבר שלו, לכל מקרה יש את ההסבר שלו, הוא יכול להתקבל על הדעת, אנחנו לא נכנס לזה כרגע.
<עילם טייכר: זה לא המקרה היחידי שיש לנו הוכחה.
<עילם טייכר: <קריאה:> אני יכולה להביא 900 דוגמאות נוספות.
<עילם טייכר: חבר'ה, הבעיה היא כל כך - - -
עדי קול: שוב, הוועדה הזאת לא תדון במקרה הספציפי ולמה הם התקדמו, אבל שאלת השקיפות היא מאוד מעניינת.
עדי קול: יש 10% שהתקבלו, אני מניחה שהיא התקבלה בחריגים כי היא לא עונה להגדרות שאני מכירה.
עדי קול: איך אנחנו אומרים לדעת?
עדי קול: תפקידי כחברת כנסת לפקח על העבודה של גוף אמון ציבורית.
עדי קול: איך אני אמורה לפקח עליכם כשאני לא יודעת מהן המטרות.
<נעמי מורנו: זה מגיע למשרד ממשלתי שיושב בתוך ועדה, המשרד רואה בעין שלו, הוא רואה את מי אנחנו קולטים, זה בתוך הוועדות בצורה ברורה.
<נעמי מורנו: אנחנו לא קוראים למישהו ואומרים לו 'תיכנס עכשיו'.
<נעמי מורנו: כל הרשימה, אני פשוט אראה לכם את הרשימה ותראו איך היא נראית.
<נעמי מורנו: כל האנשים שנכנסים במסגרת ה-10% הם בתוך הרשימה, הם בתוך הוועדה, הם מדווחים ויש גם הסבר שניתן ככל שיש למקרים האלה.
<נעמי מורנו: חלק מהמקרים באים בסופו של דבר, אני כרגע לא שמה כתובת לאף אחד, אני מתארת מצב.
<נעמי מורנו: נשאלתי שאלות ואני משתדלת לענות ככול שאני מצליחה לזהות את השאלה, לענות עליה בצורה ישירה.
<נעמי מורנו: כרגע זאת תמונת המצב, אני אומרת שוב, שורש הבעיה הוא המחסור.
<נעמי מורנו: הקריטריונים דורשים סוג של חשיבה וזה ברור.
<נעמי מורנו: כולנו מצרים על הקריטריונים ועל כך שמעונות שלמים, אם יש להם אוכלוסייה מסוימת ומה הם עושים במקרה הזה, כי באותה נשימה הם מדירים אוכלוסייה אחרת, כאן יש הפלייה.
<נעמי מורנו: איפה הפלייה?
<נעמי מורנו: כל אלה שלא נכנסים על פי קריטריונים בעצם מופלים במעונות.
<נעמי מורנו: מעונות היום לא נועדו בהכרח לאוכלוסיות מוחלשות.
<נעמי מורנו: הם נועדו לאוכלוסייה הכללית, לאוכלוסייה עובדת, צעירה.
<נעמי מורנו: בפועל היום, אני יכולה לומר שאצלנו לפחות, 50% מהאוכלוסייה הם ילדים בסיכון, חלקם מופנים מתוקף "חוק פעוטות בסיכון" על ידי הרשויות המקומות.
<נעמי מורנו: 75% מסך כל הילדים מסובסדים על ידי משרד הכלכלה, משמע, ילדים שמקבלים השתתפות כספית, משמע, הכנסת הוריהם נמוכה יחסית.
שולי מועלם-רפאלי: זה ה-10%.
<נעמי מורנו: אני יכולה לומר על סמך הנתונים שבידי.
עדי קול: סליחה, אתם שוב מדברים תוך כדי.
עדי קול: היו פונים שדיברו בהתחלה, כעת מדברים הארגונים.
עדי קול: אחר כך ניתן אפשרות לשאול שאלות.
עדי קול: בבקשה נציגת נעמ"ת.
עדי קול: את רוצה שאחזור על השאלות או שהן ברורות?
<ליזה ריבקין: שלום לכולם.
<ליזה ריבקין: הדבר הראשון שאני רוצה לומר, באמת שמעתי כל מילה שאמרתם, אני מאוד מאוד מזדהה עם כל מילה שאמרתם על הבעת המצוקה שלכם.
<ליזה ריבקין: אני גם רוצה לומר תודה שאתם נותנים בנו אמון, במערכת שהיא מפוקחת, ובמעונות היום שלנו.
<ליזה ריבקין: מצוקה, אני יכולה רק להצטרף למה שנעמי אמרה.
<ליזה ריבקין: אני אתן לכם דוגמה, אנחנו דחינו בתוך וועדות הקבלה 900 ילדים מתוך 11 ועדות.
<ליזה ריבקין: בויצ"ו דחו בתל אביב, כמה?
<ליזה ריבקין: אני מדברת כרגע רק על תל אביב, לא כולל גבעתיים, לא כולל רמת גן - - -
<נעמי מורנו: כ-1,000 ילדים, מתוך 22 מעונות.
<ליזה ריבקין: בואו נתכנס כולנו יחד לתוך העניין הזה, בצער רב אני אומרת את זה, רק לעניין של פרופורציות.
<ליזה ריבקין: כלומר, 900 ילדים נדחו.
<ליזה ריבקין: אנחנו האחרונים שלא רוצים לתת שירות.
<ליזה ריבקין: היינו מאוד שמחים לתת שירות ליותר ילדים, הרי לשם כך נועדנו.
עדי קול: שוב, יש מחסור - - -
<ליזה ריבקין: המתנתי בסבלנות, שמעתי מילה מילה, לכל אחד ניתנה הזכות, אני מבקשת לומר את דבריי, באמת אני אעשה את זה מבונה, קצר וענייני.
<ליזה ריבקין: בכול זאת כן חשוב להבין את הדברים.
<ליזה ריבקין: שמעתי, הדברים נאמרו כאן ממקום של כאב, חלק מהדברים שנאמרו כאן הם גם לא מדויקים, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה כי זה בא ממקום של מצוקה, אני לא רוצה לשפוט, אני מבינה ואני מזדהה עם כל הורה והורה כאן.
<ליזה ריבקין: באמת, אנחנו במאבק הזה מזה מספר שנים.
<ליזה ריבקין: אני נמצאת בתפקיד הזה כמעט 11 שנה, אנחנו מנהלים שני מאבקים כאן בבית הזה, בכנסת.
<ליזה ריבקין: המאבק האחד הוא בנושא בניית מעונות יום.
<ליזה ריבקין: אגב, לפני המאבק של האימהות והעגלות, אנחנו נעמ"ת וכול הארגונים יחדיו נאבקנו על כך שיהיה "חוק חינוך חינם" לגיל הרך, מזה התחיל המאבק לצורך לתת מענה לכל תינוק ולכל פעוט, לתת לו שירות במדינת ישראל.
<ליזה ריבקין: המאבק הזה צלח בחלקו.
<ליזה ריבקין: הראיה לכך, ההכרה בגילאי 3, חוק טרכטנברג.
<ליזה ריבקין: עכשיו התפקיד שלנו להתאחד יחדיו למאבק הבא בתור.
<ליזה ריבקין: זה הדבר האחד.
<ליזה ריבקין: הדבר השני, אתה ציינת כאן את הנושא של "חוק הפיקוח", גם הוא כחלק מהסוגיה שאנחנו נאבקים.
<ליזה ריבקין: אם אנחנו רוצים להתייחס, דחינו 900 ילדים רק בתל אביב, זה אומר שאנחנו לא מסוגלים לקבל יותר.
<ליזה ריבקין: בעצם הקריטריונים רצו לעשות משהו טוב, אבל מצד שני הם פוגעים בכם ההורים.
<ליזה ריבקין: בעבר בכול מעון יכולנו לקבל יותר ילדים, אבל - - - -
עדי קול: אני עוצרת אותך, לא.
<ליזה ריבקין: אני רוצה לומר כי נאמרו כאן דברים.
<ליזה ריבקין: אנחנו כארגונים כן רוצים לתת - - -
עדי קול: אתם תגיבו, אבל את כל מה שאמרת עד עכשיו אוכל לסכם בזה, יש לנו מחסור, יש לנו בעיה ואנחנו נאלצים לדחות 900 ילדים.
עדי קול: אני מבינה את זה וכולם מבינים את זה.
עדי קול: יש קושי, אני הראשונה לשמוח, כולנו כאן בחדר הזה היינו שמחים שיהיו יותר מעונות.
עדי קול: השאלה שלנו כרגע, נגה קראה לזה פירורים, אני לא חושבת שזה פירורים, אני מדברת על מי שקיבלתם.
עדי קול: אני שואלת איזה שקיפות יש לי, איך אני יודעת שאין רישומים כוזבים, איך אני יכולה לדעת שבאמת אנשים נכונים נכנסים.
<ליזה ריבקין: חובתם של ההורים ושל כל אזרח במדינת ישראל, גם כשהוא נותן הצהרה של עורך דין, לומר את האמת.
<ליזה ריבקין: אני לא משטרת ישראל, אני לא עוסקת באגף חקירות.
<ליזה ריבקין: גם היום אגף החקירות שמתנהל נתון וצריך לעמוד בשקיפות וביקורת.
<ליזה ריבקין: אבל, אנחנו מקבלים את אותם מסמכים מההורים, אנחנו מקבלים תצהיר חתום על ידי עורך דין, אנחנו כן יושבים בוועדה עם נציגות משרד הכלכלה, עם נציגות משרד הרווחה ואנחנו מקבלים את זה כאמת.
<ליזה ריבקין: זה לא מתפקידנו, אגב בשנה שעברה ניסו גם לבדוק מסמכים כאלה ואחרים, על זה ידבר משרד הכלכלה.
<ליזה ריבקין: אני לא יודעת מה עלה בחכתם.
<ליזה ריבקין: כשמביאים אלי את המסמכים אני רואה בהם אמת, אני לא יכולה לתחקר.
<ליזה ריבקין: גם אם אני רואה בחוץ ג'יפ, קטנתי לדעת למי הוא שייך - - -
<ליזה ריבקין: זה לא תפקידי.
<ליזה ריבקין: עם כל הכבוד זה לא תפקידי.
<עילם טייכר: לפי החוק זה התפקיד שלך.
<עילם טייכר: את מחויבת מבחינת "חוק העמותות".
<ליזה ריבקין: זה לא נכון.
<ליזה ריבקין: מבחינה משפטית אני רוצה לסבר את אוזניכם - -
עדי קול: היא אומרת שזה לא התפקיד שלה, היא לא מסתכלת - - -
<עילם טייכר: תקראי את "חוק העמותות".
עדי קול: עכשיו מה שקורה כאן, זו ההגדרה של שוק שניסתי להימנע ממנה.
עדי קול: אתם תדברו רק ברשות הדיבור.
עדי קול: התשובה שלך היא 'לא אנחנו, זה לא אני' ולכן אני אעבור למשרד הכלכלה כי אני לא רוצה לשמוע עוד תשובות כאלה.
עדי קול: אנחנו מחפשים תשובות.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להחזיר את כולנו לנושא הדיון.
שולי מועלם-רפאלי: נושא הדיון הוא לא מה התפקיד של מנהלת המעון או מה התפקיד של ארגון שמפעיל מעונות.
שולי מועלם-רפאלי: אני בכלל רוצה להתחיל מההתחלה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכולם מסכימים ומיד נמשיך עם זה הלאה, גם אני בצער גדול ואני מצרה על כך שמלי לא כאן, אני חושבת שנכון היה שאחראית ממשרד הכלכלה תהייה כאן, שגם אם התשובות תהיינה חלקיות היא תיתן אותן וגם אם אין תשובות.
שולי מועלם-רפאלי: אחרי שאמרתי את זה, אני חושבת שהמטרה כאן, של כולם, צריכה להיות ללחוץ בכמה מימדים.
שולי מועלם-רפאלי: המימד הראשון, הוא משרד הכלכלה לבניית עוד מעונות גם אם נגיד שברור לכל מי שיושב כאן מסביב לשולחן שזו תחילת הדרך.
שולי מועלם-רפאלי: אם לא נגיד את זה ולא נלחץ במקום הזה, אז מה הועילו חכמים בתקנתם.
שולי מועלם-רפאלי: עכשיו לחלק השני והוא הרשויות המקומיות.
שולי מועלם-רפאלי: לא משנה איך נקרא לזה, זו שאלה שאני מפנה אליכן, לרשות המקומית יש חבר בוועדת הקבלה?
<עילם טייכר: לא.
שולי מועלם-רפאלי: אני שואלת את הארגונים.
שולי מועלם-רפאלי: התשובה לא.
שולי מועלם-רפאלי: לרשויות המקומיות אין חבר בוועדת הקבלה למעונות.
שולי מועלם-רפאלי: <קריאה:> אין צורך.
שולי מועלם-רפאלי: פשוט חשבתי שאני לא יודעת משהו ולכן שאלתי.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה אם אפשר, ליאורה בחלק שאת מדברת תסבירי לנו מהו החלק של הרשות המקומית במעונות.
שולי מועלם-רפאלי: בכל התהליך שלמדתי, בכל השנה וחצי שאני פה אני מקבלת כמו עדי וכמו שאר חברי הכנסת, על חלק מהמקרים יודעת את כי את ואני מקבלות את אותן מכתבים, כל הזמן מדברים איתי על הרשות המקומית.
שולי מועלם-רפאלי: אז מה כן החלק של הרשות המקומית מעונות?
שולי מועלם-רפאלי: האם לרשות המקומית יש חלק?
שולי מועלם-רפאלי: החלק השלישי, הוא הארגונים שמפעילים.
שולי מועלם-רפאלי: הבנייה ואיפה ההחלטה שלהם בסיפור הבנייה.
שולי מועלם-רפאלי: תשובה לכך בבקשה ממך או שאחד הארגונים יענה.
שולי מועלם-רפאלי: קודם כל אני רוצה לומר שאני רואה בזה קריאת אמון מטורפת של ההורים בארגונים המפעילים.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא חושבת שהורים יושבים בבית ואומרים איפה הכי זול, לשם אני אשלח.
שולי מועלם-רפאלי: הם אומרים איפה שהכי טוב, במסגרת היכולת הכלכלית שלי, לשם אני אשלח.
שולי מועלם-רפאלי: כולם רוצים להתנקז למעונות שלכם, אמונה, ויצ"ו ונעמ"ת.
שולי מועלם-רפאלי: הסיבה לדעתי היא הפיקוח.
שולי מועלם-רפאלי: אחת הטענות הקשות, ראיתי את זה וגם הזכירה את זה היועצת המשפטית, היה הסיפור של החוק שניסו לעשות, חוק לפיקוח על כל המוסדות של גילאי 0 עד 3.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא אקרא להם אפילו מעונות, אלו הפרטיים והציבוריים, הממומנים והלא ממומנים, זה נפל.
שולי מועלם-רפאלי: עדי, יכול להיות שזה החלק של הבית הזה.
שולי מועלם-רפאלי: צריך חזור חזרה לפיקוח שהוא כללי, גם פיקוח על המחיר, גם פיקוח מה קורה עם הילדים האלה.
שולי מועלם-רפאלי: אתם תיארתם כאן תיאור שזה בקוביות, אני לא יודעת אם כל המעונות הפרטיים הם בקוביות, אבל האם יכול להיות מצב שמה שדורשים מארגונים לא דורשים מאדם פרטי שמבקש אישור להקים מעון ולכנס לתוכו ילדים, גם על הקובייה ובעיקר כמה אנשים משגיחים על ילדים במקומות האלה.
שולי מועלם-רפאלי: לכולנו ברור מה יש כאן, זה עומד כל הזמן תחת פיקוח, נכון שאני לא טועה?
שולי מועלם-רפאלי: אני כבר למדתי בהלוך וחזור מה כן ומה לא.
שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת, אחרי כל הדברים האלה שאמרתי, אני כן רוצה שהארגונים יישמו יותר לב.
שולי מועלם-רפאלי: אני גם אומרת את זה כאן לכל ההורים, הדבר האחרון שמדינת ישראל תאפשר לארגונים: אמונה, ויצ"ו, נעמ"ת הוא לבדוק את מה שהגברת הציעה, את מס ההכנסה של ההורים שבאים לרשום או את חשבון המים שלהם - - -
עדי קול: אגב, היא בודקת אותו.
שולי מועלם-רפאלי: היא בודקת אותו לצורך ההכנסה שלהם, היא לא בודקת כמה אנשים גרים בבית הזה.
שולי מועלם-רפאלי: אם מישהו בא עם תלוש משכורת של 5,000 שקל לוועדת הקבלה, זה תלוש המשכורת שהוא בא לוועדה - - - <קריאה:> ואולי הוא עובד בעוד שני מקומות?
שולי מועלם-רפאלי: אבל מה את מצפה כרגע ממנה?
עדי קול: סליחה, כתוב שהיא תביא תדפיס של מס הכנסה.
עדי קול: עולה כאן בדיון כניסה לפרטיות ולמידע, זו בעיה מאוד גדולה.
עדי קול: זה לא עובד כך.
שולי מועלם-רפאלי: העניין המהותי מבחינתי השאלה שלי היא לא מה אפשר לעשות, אפשר לתת כאן אלף רעיונות.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא רוצה שיבדקו את חשבון המים שלי כדי לדעת שיש 7 ילדים.
שולי מועלם-רפאלי: כשאני באה ואומרת שיש לי 7 ילדים, אז יש לי 7 ילדים.
עדי קול: אבל כמה כאלה יש שלא.
עדי קול: גם אני לא מסכימה איתה.
עדי קול: זו זכותה.
שולי מועלם-רפאלי: זה לא רק שאני לא רוצה את זה כהורה, זה בכלל לא במנדט של הארגונים האלה.
שולי מועלם-רפאלי: אתם רוצים - - -
עדי קול: אבל זה כן מנדט של גוף ממשלתי שעובד עם גוף ציבורי.
שולי מועלם-רפאלי: לכן אני חושבת ששאלת השקיפות בקבלה למעונות, אני מצרה שנמצאת כאן רק הנציגה של תל אביב, זה לא עניין רק של תל אביב.
שולי מועלם-רפאלי: חבריי היקרים, מצב הפריפריה הוא הרבה יותר גרוע.
שולי מועלם-רפאלי: יספרו לכם הארגונים, בפריפריה אין מעונות, לרשויות בפריפריה - - - <קריאה:> אין ועדות קבלה כי אין מעונות.
עדי קול: זה לא רלוונטי - - -
שולי מועלם-רפאלי: ברור שזה רלוונטי.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מדברים על המחסור כי ממנו מתחיל הכול.
שולי מועלם-רפאלי: בתוך הילדים שמתקבלים, עכשיו אנחנו צריכים לפנות למשרד הכלכלה לדרישה ברורה, אם הורה מעלה טענה שילד מסוים נמצא במעון, אני חושבת שמשרד הכלכלה, אומרת כאן דוקטור נעמי מורנו, שמגישים לו טבלאות.
שולי מועלם-רפאלי: אתם משרד הכלכלה הרגולטור, איפה אתם בבדיקה הזאת?
שולי מועלם-רפאלי: דבר אחרון שאגיד, אני לא מתווכחת על קריטריונים לא של הכנסה ולא של אימהות חד-הוריות למרות שאני מוחה כאן בשביל כל הזוגות הלא חד-הוריים שהילדים שלהם שוב ושוב לא מתקבלים, אבל במסגרת הקריטריונים צריך לדבר עליהם.
שולי מועלם-רפאלי: אני כן רוצה לשאול את משרד הכלכלה על האפשרות לדבר מחדש, לא רק בדיבור, אלא לבנות מחדש קריטריונים שהם מתאימים יותר, שישקפו יותר.
שולי מועלם-רפאלי: אין בעיה שמתקבלים למעון 20 ילדים של חד-הורים, אני רק שמה סימן שאלה אם יש בזה משהו שנשמע סביר אפילו מבחינת, אני אפילו לא יודעת איך להגיד את המילה הזאת, מבחינת המציאות, האם אנחנו בעד הדבר הזה שכל הילדים בכיתת מעון X, כאילו הם - - -
עדי קול: סליחה, יש המון אנשים שרוצים לדבר ואין מספיק זמן.
עדי קול: אני מבקשת שכל אחד ידבר בקצרה.
עדי קול: כול אחד שביקש ממני רשות דיבור רשום.
<דניאלה שחר: אני רכזת משפחתונים בעיר תל אביב.
<דניאלה שחר: בתור משפחתונים אנחנו עוברים את אותן וועדות קבלה שעוברים במעונות.
<דניאלה שחר: אני נוכחת בוועדות קבלה כי מדובר במשפחתונים שלנו.
<דניאלה שחר: אני חייבת להגיד כדי שתדעו, אתם אומרים 'אין שקיפות', וועדת הקבלה הזאת מתנהלת על פי הקריטריונים שכרגע קבועים - - -
עדי קול: אנחנו צריכים לסמוך עליך, אנחנו לא יודעים.
עדי קול: אני מסבירה לך, כשאומרים 'שקיפות שקיפות' זאת אומרת שהציבור ידע את זה ולא שרק שאתם תדעו.
<דניאלה שחר: אני רוצה לומר מה קורה בחדר של הועדה כי אני משתתפת בהן.
<דניאלה שחר: לדעתי חשוב שההורים ידעו כי יש כאן חוסר, מרגישים שאנחנו מסתירים או משקרים וכדומה.
<דניאלה שחר: אני כרגע רוצה לדבר בשם המשפחתונים בתל אביב.
<דניאלה שחר: בוועדות האלה אנחנו מקפידים הקפדה יתרה לארגן את אותן טבלאות, שנעמי מדברת עליהן, שהן תהיינה לפי הקריטריונים.
<דניאלה שחר: אנחנו לא בודקים את המסמכים, אנחנו מאמינים למסמכים כפי שהם מגיעים לשלוחן, אנחנו לא חוקרים אותם, אנחנו עובדים בדיוק לפי אותם קריטריונים.
<דניאלה שחר: המפקחת מטעם משרד הכלכלה שנמצאת עוברת ניילון ניילון עם כל הטפסים של המשפחה כדי לבדוק שפעלו בהתאם לנוהל.
<דניאלה שחר: קודם כל שתדעו את זה, זה משהו שאני עוברת וחווה אותו.
<דניאלה שחר: זה לגבי איך הנוהל שעובד.
<דניאלה שחר: הקריטריונים, זה מה שעוזר לנו לדחות כל כך הרבה ילדים, גם אלי כמו לנעמי כל יום במשך כל השנה, מגיעים ומדברים על החוסרים האלה.
<דניאלה שחר: אני באמת לא חושבת שזה מה שצריך להיות.
<דניאלה שחר: הקריטריונים האלה איך שהוא עוזרים בעניין.
<דניאלה שחר: לגבי הקריטריונים עצמם את שואלת מה אנחנו כרשות עושים, מדברים פה, כבר שנים יש את הנושא.
<דניאלה שחר: כל שנה אנחנו אוספים את מספר הנדחים מכל הארגונים.
<דניאלה שחר: בתל אביב השנה עדיין לא אספנו כי אין עדיין ועדות, אבל 1,960 ילדים נדחו בשנה שעברה.
<דניאלה שחר: אלו המספרים שנדחים מדי שנה בתל אביב כי אין מספיק מעונות יום ומשפחתונים בעיר הזאת.
<דניאלה שחר: זה המצב בעיר.
<דניאלה שחר: כרשות, בכל אופן עיריית תל אביב עובדת על פי חוק.
<דניאלה שחר: כשועדת טרכטנברג קבעה שצריך גני ילדים, היא התחילה לבנות גני ילדים, לקח לה שלוש שנים לבנות את מספר גני הילדים שהיא הייתה צריכה.
<דניאלה שחר: היום אין חוק במדינת ישראל לגבי הגיל הרך, הילדים נולדים בגיל 3 - - -
עדי קול: אני עוצרת אותך, היא שאלה מה הרשות עושה כפיקוח על הקריטריונים.