GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלי מרום: יש תמרוקים שיש להם רישיון ומיועדים לצביעה, להחלקה, לסלסול ויש להם רישיון וספר יודע לטפל בהם.
עדי קול: איך אני כלקוחה יודעת?
<אלי מרום: יש שם הוראות שימוש.
עדי קול: איך אני יכולה לדעת שהספר שלי באמת קיבל את הרישיון?
<אלי מרום: תבקשי ממנו להראות לך את הבקבוק עליו יש מדבקה האומרת מה שם היצרן, שם היבואן ברישיון משרד הפנים.
<אלי מרום: תבדילו בין חוקי לפלילי.
<אלי מרום: אי אפשר לבלבל.
עדי קול: איך משרד הבריאות יודע?
עדי קול: איך אתם הולכים ועושים את האכיפה הזאת?
עדי קול: אתה תיכנס, לא אני כלקוחה, ותראה אם התמרוקים מאושרים.
עדי קול: יש לכם צוות לעשות את זה?
<אלי מרום: לא.
<אלי מרום: הפיקוח נעשה על ידי הרשות המקומית.
<אלי מרום: למשרד הבריאות אין פקחים ל-14 אלף מספרות.
עדי קול: אם אין אכיפה, איך אני כלקוחה יכולה לסמוך על זה שיהיה להם את הדבר הזה?
<עדנה פלג אולבסקי: אנחנו פנינו למשרד הבריאות ומשרד הבריאות הוציא אזהרה מפורשת לציבור הלקוחות.
עדי קול: אין לו דרך לאכוף את האזהרה הזאת.
<עדנה פלג אולבסקי: שלפחות ציבור הלקוחות ידע כשהוא הולך למספרה.
עדי קול: אתם אומרים שצריך לקבל רישיון לכל המוצרים האלה, אבל אין לכם שום דרך להבטיח שהאנשים אכן יבקשו את הרישיון הזה.
<לובה נגדאי: או שהוא בעל מקצוע.
<אלי מרום: להבנתי במרבית המקומות בישראל, המוצרים חוקיים.
<אלי מרום: יש מדי פעם גם מכוניות גנובות, יש גם סמי פיצוציות ויש גם מישהו שמוכר בלי רישיון.
עדי קול: התשובה שלך לשאלה שלי היא שרוב האנשים מתנהגים בסדר ולכן אתם לא צריכים לבדוק את זה.
<אלי מרום: אני אומר שהפיקוח על המספרות הוא באחריות הרשות המקומית.
עדי קול: על רישיון עסק אבל לא על המוצרים.
עדי קול: המוצרים זה אתם.
<אלי מרום: על התנהלות העסק.
<אלי מרום: אני מאוד מצטער.
<אלי מרום: לפי הבנתי החוקית, מי שנותן רישיון, הוא אחראי על הפעילות בעסק.
<מישל מרסייה: לכן רישיון פותר את כל הבעיות האלה.
עדי קול: הוא מדבר על רישיון עסק.
<אלי מרום: דרישה לתנאים.
<אלי מרום: לי יש רישיון נהיגה וזה אומר שאני נוהג כהלכה ומציית לרמזורים, למהירות המותרת, מעבר מנתיב לנתיב.
<ורד זילברמן קורן: על התקנות התברואתיים, שר הבריאות ממונה ומי שצריך לפקח ולראות שהתנאים התברואתיים מקוימים באותן מספרות זה משרד הבריאות.
<אלי מרום: לפי מה שנאמר בלשכה המשפטית, לפי תקנות רישוי עסקים לא רפואיים, זה באחריות הרשות המקומית.
<אלי מרום: אם אני טועה, תקנו אותי.
<אלי מרום: זה דיון משפטי ואני איש מקצוע.
<ורד זילברמן קורן: לא ניכנס לזה, אבל מי שמתקין את התקנות זה שר הבריאות ומי שקובע את התנאים זה משרד הבריאות.
<אלי מרום: ומי מפקח?
<אלי מרום: הרשות המקומית.
<ורד זילברמן קורן: לא.
<אלי מרום: אני לא רוצה להיכנס לתחום שאני לא מכיר אותו.
עדי קול: אני חושבת שאתם טועים כאן ואנחנו נפנה למשרד הבריאות ונבקש מהם לתת לנו תשובה לגבי האכיפה של המוצרים האלה.
<אלי מרום: בסדר גמור.
<שלומית אבינח: גם אפשר לזייף אותם.
<אבי פדידה: אני גם מעצב שיער וגם בעל בית ספר.
<אבי פדידה: מעבר למה שמדובר כאן לגבי בעלי המספרות ולגבי הספרים שהם בלי רישיון, המוצרים האלה גם נמכרים בפרפומריות לכל אדם מן הישוב וגם בפרפומריות שכונתיות.
<אבי פדידה: בעלי המקצוע כביכול יודעים איך לעבוד עם זה פחות או יותר, אבל יש כאן סכנה קצת יותר גדולה כי אנשים שהם לא בעלי מקצוע הולכים וקונים כאשר אין לו את הידע להשתמש בחומרים האלה, דבר שהופך את זה לעוד יותר מסוכן.
עדי קול: מי אמור לפקח על זה?
<עמיחי נביאי: אין על זה פיקוח.
<עמיחי נביאי: אלה תמרוקים חוקיים שאין עליהם פיקוח.
<עמיחי נביאי: זאת הנקודה.
<מישל מרסייה: אין הבדל בין פרופשיונל יוזינג לבין מוצרים שהם לקהל הרחב.
<מישל מרסייה: אין הבדל.
<מישל מרסייה: בעולם המערבי מבדילים.
<מישל מרסייה: מוצר שהולך לתחום המקצועי, מציינים עליו ולא נותנים לו להימכר.
<מישל מרסייה: בארצות הברית או באירופה אתה לא יכול לגשת לחנות של צורכי מספרה ולקנות בלי להציג תעודה שאתה בעל מקצוע.
<מישל מרסייה: זה בדיוק ההבדל.
רינה פרנקל: אנחנו לא צריכים להמציא כאן את הגלגל.
רינה פרנקל: אנחנו יודעים איך מתנהגים בעולם.
<מישל מרסייה: יש לנו הכול.
<מישל מרסייה: הבאנו את זה אתנו.
<מישל מרסייה: זה מתורגם ומסודר.
<מישל מרסייה: רק להגיש את זה.
רינה פרנקל: לדעתי, ראשית, ריך לדרוש שמקצוע זה יהיה עם רישוי ממשרד הכלכלה.
רינה פרנקל: שנית, לדרוש שמשרד הפנים יבקש את הרישוי כדי לפתוח עסק.
רינה פרנקל: שלישית, משרד הבריאות צריך לפקח על המוצרים שנמצאים באותו עסק.
<מישל מרסייה: בדיוק כך.
<לובה נגדאי: אני רוצה להעיר משהו.
<לובה נגדאי: זה לא חייב להיות מקצוע רישוי.
<לובה נגדאי: זה יכול להישאר מקצוע סיווג.
<לובה נגדאי: פשוט מאוד, נוסחת הקסם היא מאוד פשוטה.
<לובה נגדאי: כל מי שרוצה לפתוח מספרה ובאמת אין מגבלה לפתיחת עסקים, שיפתח.
<לובה נגדאי: אין בזה שום מגבלה אבל חייב שלפחות אחד יהיה אחראי עם סיווג מקצועי.
עדי קול: אמרת שהיום זה כבר מקצוע סיווג, ולכן למה לא דורשים את זה?
<לובה נגדאי: לא.
<לובה נגדאי: רישיון עסק, כשאת הולכת לפתוח מספרה או מכון קוסמטיקה, זה לא משנה, רישוי עסקים לא דורש להביא תעודת סיווג.
<לובה נגדאי: אם הוא היה מבקש להביא תעודת סיווג, זאת אומרת, תעודת סוג 1 בקוסמטיקה או סוג המינימום בעיצוב שיער, סוג 1 – ויש גם סוג 3 - - -
עדי קול: אנחנו נפנה למשרד הפנים.
<אלי מרום: זאת תעודה של משרד הכלכלה?
<לובה נגדאי: כן.
<לובה נגדאי: גם אם עובד אדם, כדי לא לזרוק אותו, הוא הרבה שנים אבל אין לו את ההכשרה המתאימה – ודרך אגב, משרד הכלכלה, האגף להכשרה מקצועית, הוציא תכנית השלמה במיוחד, 56 שעות, לצורך העניין של הבנה ושימוש בחומרים כימיים – ישלחו אותו לאותה השתלמות.
<לובה נגדאי: או אם יש מישהו שהוא אחראי, הוא יודע בדיוק מה עושים ללקוח, זה גם טוב לשמירה על ציבור העובדים וגם על ציבור הלקוחות של בעל המספרה.
<לובה נגדאי: זה מאוד פשוט.
<לובה נגדאי: לדעתי זאת נוסחת הקסם.
<לובה נגדאי: לא צריך רישוי.
עדי קול: אני מבינה שיש לנו פער מאוד גדול ועיקר הבעיה היא שאנשים שיכולים לענות לנו לגבי מה שאנחנו מבקשים לא נמצאים כאן.
עדי קול: אני רוצה לדעת עכשיו לגבי החומרים המסוכנים והמסרטנים.
<מישל מרסייה: פורמלדהיד הוא השם המקצועי.
<מישל מרסייה: פורמלין הוא השם בתעשייה.
<אלי מרום: החומר פורמלין אסור בתעשיית התמרוקים.
עדי קול: זה לא החומר אתו מחליקים?
<מישל מרסייה: כן.
<מישל מרסייה: אני רוצה לעשות איזשהו סדר.
<מישל מרסייה: יש בלבול מאוד גדול ולכן נעשה סדר.
<אלי מרום: רינת היא מנהלת מחלקת תמרוקים והיא תסביר לכם.
<רינת בכר: אני רוצה להסביר משהו לגבי פורמלין.
<רינת בכר: פורמלין הוא חומר שמשרד הבריאות אוסר להשתמש בו לצורך החלקת שיער.
<רינת בכר: זה המחליק שיער הכי טוב שקיים מבחינת הפעולה שלו.
<מישל מרסייה: זה לא מדויק.
<מישל מרסייה: אנחנו נסביר.
<אבי פדידה: אסור להשתמש בו, מסכימים אתך, אבל לא מדויק לגבי ההחלקה.
<רינת בכר: השוק מאוד חסר מחליק כזה שמתאים להרבה מאוד סוגי שיער שהחלקות רגילות לא מתאימות.
<רינת בכר: זה שוק שחור וזאת עבירה פלילית להשתמש בחומר הזה.
עדי קול: איזה כלים יש לך לאכוף את זה?
<רינת בכר: אנחנו נותנים רישיון ומעודדים את הציבור להשתמש במוצרים שקיבלו רישיון ממשרד הבריאות.
<רינת בכר: אנחנו מבצעים אכיפה דרך רוקחים מחוזיים בלשכות הבריאות המחוזיות ודרך יחידה לפשע פרמצפטי, אבל צריך להבין שכל מסכת שיער של חברת לוריאל שנציגתה יושבת כאן, כל מסכת שיער תמימה ופשוטה שקיבלה רישיון ואין בה בכלל פורמלדהיד, הספר לוקח בקבוקון קטן – הלקוחה לא רואה את זה – עם פורמלדהיד, שופך לתוך המסכה, מערבב קצת ויש לו החלקה פנטסטית.
<מישל מרסייה: זאת תיאוריה שאנחנו מתנגדים לה.
<מישל מרסייה: היא לא נכונה.
<מישל מרסייה: אם יש אירועים כאלה, זה פשע.
<רינת בכר: אנחנו עשינו כמה פעמים מבצעי אכיפה גדולים בתחום הזה עם תכנית כלבוטק ועם העיתונות.
עדי קול: מתי זה נעשה לאחרונה?
<רינת בכר: מישהו פותח איזשהו בוטקה, מין משרדון קטן, מערבב קצת, מוכר וכשאת באה לתפוס אותו, הוא כבר איננו והמקום כבר סגור.
<רינת בכר: זאת אומרת, זה מרדף.
<רינת בכר: אנחנו מנסים דרך מודעות עם האגודה למלחמה בסרטן.
<רינת בכר: נפגשנו גם עם האיגוד של מישל.
<מישל מרסייה: התאחדות.
<מישל מרסייה: התאחדות מעצבי השיער.
<מישל מרסייה: זה לא איגוד שלי.
<רינת בכר: עשינו מה שאפשר – הודעות בעיתונות, הודעה אחת אפילו פרסמנו כדי להזהיר את הספרים.
<רינת בכר: הרבה פרסמנו כדי להזהיר את הלקוחה.
<רינת בכר: יש לנו אתר אינטרנט שיש בו מאגר של כל המוצרים בישראל שמשווקים, כמעט מאה אלף מוצרים, וקיבלו רישיון ממשרד הבריאות.
<רינת בכר: אנחנו מנסים לעשות הסברה.
<רינת בכר: ניסינו פעם אחת ואמרנו שנפחיד את הספרים כי גם הוא בעצמו מסתכן כשהוא שואף את האדים האלו של הפורמלדהיד שמשתחררים בחלל המספרה.
עדי קול: מתי בפעם האחרונה עשיתם מבצע אכיפה כזה?
<רינת בכר: עכשיו עשינו.
<אלי מרום: ביוני האחרון.
<אלי מרום: שלומית, קיבלת את החומר?
<אלי מרום: קמפיין אחרון שעשינו ביוני 2014.
<אלי מרום: יצאה הודעת דובר לכל העיתונים כולל תמונות של התמרוקים שמכילים פורמלדהיד והם לא חוקיים וזה בעיקר כדי להזהיר את הספרים.
<עדנה פלג אולבסקי: באוקטובר, במסיבת עיתונאים של האגודה למלחמה בסרטן, בשיתוף עם משרד הבריאות, יצאנו באזהרה לציבור.
<רינת בכר: כל פעם אנחנו עושים.
<שלומית אבינח: ביוני 2014.
<רינת בכר: מוצרים שנמצאים במספרות, אלה בדרך כלל מוצרים שיש להם רישיון והם חוקיים.
<רינת בכר: מה שעושים מסביב, זאת הפעילות הפלילית הנוכחית.
עדי קול: בדרך כלל, איך את יכולה לדעת?
<אלי מרום: אני לא יכול לדעת.
<רינת בכר: אני לא יכולה לדעת.
<רינת בכר: כשיש ביקורות במספרות, יש מוצרים חוקיים.
<שלומית אבינח: מי עושה ביקורות במספרות?
<רינת בכר: הרוקח המחוזי.
<רינת בכר: יש רוקחים מחוזיים שעושים ביקורות.
<רינת בכר: יש את הרשות המקומית ויש לה פקחים שמסתובבים בין המספרות.
<שלומית אבינח: אבל הוא לא בודק את החומרים.
<רינת בכר: למה לא?
<שלומית אבינח: כי הוא לא יודע.
עדי קול: הוא פקח של משרד הפנים ואיך הוא יכול להגיד מה נכון מבחינה רוקחית ומה לא.
<רינת בכר: יש לנו רוקחים מחוזיים.
<שלומית אבינח: כמה יש?
<אלי מרום: שישה.
<רינת בכר: שישה רוקחים מחוזיים, שהם מפקחים על בתי מרקחת, על בתי מסחר לתרופות, על מפעלים של תרופות, על בתי אבות ועל בתי מסחר לתמרוקים, על יבואנים של תמרוקים ועל יצרנים של תמרוקים.
עדי קול: ואת חושבת שזה מספיק.
<רינת בכר: ודאי שלא.
<רינת בכר: לא, זה לא מספיק.
עדי קול: אתם מנסים להגיד לי שאני צריכה להירגע כי יש את ששת הרוקחים האלה.
<רינת בכר: בוודאי שזה לא מספיק.
<רינת בכר: יש 14 אלף מספרות.
עדי קול: השאלה מה אתם חושבים שאתם צריכים יותר כדי לעשות אכיפה טובה יותר.
<רינת בכר: קודם כל, אנחנו תומכים בהסדרת המקצוע הזה, הספרות.
עדי קול: כי זה לא אתם.
<אלי מרום: כתרבות.
<אלי מרום: כתרבות ארגונית.
<רינת בכר: לא, כי זה לא אנחנו.
<אלי מרום: בתור לקוחות עכשיו.
<רינת בכר: זה אדם שמתעסק בחומרים והוא צריך להבין מה הוא עושה, איזה נזק הוא יכול לגרום ואיך הוא יכול להגן גם על הלקוחות שלו וגם על עצמו.
<רינת בכר: לא כי זה מישהו אחר.
<רינת בכר: אנחנו אמרנו למשרד הכלכלה שאנחנו מוכנים להעביר להם תכנים ולהיות שותפים לתכנים שמועברים בהכשרות האלו כי אנחנו אנשי המקצוע.
<לובה נגדאי: אני רוצה להעיר.
<לובה נגדאי: אני מחזיקה כאן דף מתכנית לימודים בנוגע להחלקות שיער.
<לובה נגדאי: כתוב כאן חד משמעית חומרי גלם, הכרת חומרי גלם, מרכיבי התכשיר, שימוש בתכשיר וכולי וכולי.
<לובה נגדאי: זאת אומרת, שוב, אנחנו חוזרים אחורה.
עדי קול: גם את אומרת שאת מעדיפה שתהיה הסדרת מקצוע.
<לובה נגדאי: אני אמרתי את נוסחת הקסם.
<לובה נגדאי: על ידי רישוי עסקים.
<לובה נגדאי: מי שבא לפתוח מספרה, יבקש מה שנקרא סיווג מקצועי של אותו בעל מקצוע.
עדי קול: מי נציג רישוי עסקים?
<לובה נגדאי: בתקנות של רישוי עסקים של משרד הבריאות שיצא, זאת אומרת, לשמור על היגיינה, סטריליזציה וכולי.
<לובה נגדאי: כשאת הולכת למספרה, את לא יכולה לדעת כמה ראשים עברו לפניך עם אותה מגבת.
<לובה נגדאי: אני רק אומרת שאין אכיפה גם של הרשויות, לא במכוני קוסמטיקה שאלה טיפולי פנים ואמורה להיות סביבה סטרילית, לא על ידי היגיינה סביבתית שזה עיקור וחיטוי הכלים, לא על ידי בדיקה של היגיינה אפילו אישית או בריאות העובד.
<לובה נגדאי: מי אוכף את זה?
עדי קול: העניין הוא שאין מי שיאכוף את זה.
<לובה נגדאי: אין אבל יש רישוי עסקים.
עדי קול: לא נמצא כאן נציג רישוי עסקים.
<מישל מרסייה: אני מבחין שמישהו מאוד אוהב את הפורמלין כמוצר סקסי.
<מישל מרסייה: אני לא חושב שהמדובר רק בפורמלין.
<מישל מרסייה: פורמלין הוא טריגר, הוא מה שמדליק את העניין אבל אני רוצה לשאול אתכם חברים האם אתם חושבים שכל החומרים שבעלי המקצוע שעוסקים במקצוע הספרות בישראל לא דורשים מיומנות מקצועית וידע קודם.
<מישל מרסייה: זאת השאלה.
<מישל מרסייה: חומרים חוקיים ואני לא מדבר על חומרים לא חוקיים.
<מישל מרסייה: האם לדעתכם אמוניה באחוזים גבוהים, צריך ידע להשתמש בו?
<קריאה: זה חוקי.
<מישל מרסייה: 12 אחוזים עם אמוניה 3.4 אחוזים במאה ML וחמישים ML, צריך ידע מקדים?
<מישל מרסייה: אני אומר לכם חייב להיות ידע מקדים כי מה הריאקציה של זה על הקרקפת?
<מישל מרסייה: זמן לא במקום, כוויה עד דרגה שלוש.
<מישל מרסייה: לכן הפורמלין הוא טריגר.
<מישל מרסייה: קודם כל, הוא מאוד מסוכן וצריך לטפל בו אבל הנושא המרכזי הוא שכל התחום חייב הגנה ממשרד הבריאות והגבלה כתפקיד של משרד הבריאות.
<מישל מרסייה: משרד הכלכלה מחויב מצדו להתחיל מעכשיו לעשות את הפעילות להסדיר את הענף.
<מישל מרסייה: זאת לא כותרת.
<מישל מרסייה: משרד הבריאות, זה תפקידו לשמור שכל החומרים האלה יהיו בידיים של בעלי המקצוע.
<מישל מרסייה: אם אי אפשר לעשות הכול במקביל, נעשה דברים בטור אבל אי אפשר שהכדור הזה ימשיך לעבור מצד לצד.
<מישל מרסייה: זה כל מה שיש לי לומר וזאת הנקודה החשובה.
<עמיחי נביאי: נכון להיום משרד הבריאות לא מגדיר מי ייחשב פרופשיונל כדי להשתמש בחומרים חוקיים מסוכנים.
<אלי מרום: תסבירו לי מה זה פרופשיונל.
<אלי מרום: כמה ספרים יש בישראל שקיבלו תעודה שלך?
<לובה נגדאי: אין לי מידע אבל יש לי הצעה למשרד הבריאות.
<לובה נגדאי: אגב, דנו בזה בישיבה אצלנו במשרד עם זאב פיש.
<לובה נגדאי: הצענו שתמרוקים שהם לשימוש מקצועי, משרד הבריאות מראש יכתוב.
<שלומית אבינח: מה זה שימוש מקצועי?
<שלומית אבינח: יש הגדרה של תמרוקים בשימוש מקצועי?
<לובה נגדאי: אין.
<לובה נגדאי: בזה צריך להתחיל.
<אלי מרום: האם מותר לי למכור למישל?
<אלי מרום: מזה זה מתחיל.
<לובה נגדאי: אתה כמשרד הבריאות צריך להוציא תווית כמו שיש, לשימוש כולם.
<לובה נגדאי: אנחנו גם דיברנו בטלפון וגם את אמרת לי, רינת, שברגע שכתוב ברישיון משרד הבריאות, מותר לכולם להשתמש.
<רינת בכר: זה לא נכון.
<רינת בכר: יש תמרוקים עליהם כתוב לשימוש מקצועי.
<עמיחי נביאי: מי ייחשב כמקצועי?
<עמיחי נביאי: משרד הבריאות צריך להגדיר מי ייחשב כמקצועי.
<עמיחי נביאי: זאת בדיוק הבעיה.
<עמיחי נביאי: מי יגדיר שהוא מקצועי?
<עמיחי נביאי: אני עורך דין, אני יכול לגעת בזה?
<עמיחי נביאי: לא כתוב שאסור לי לגעת בזה.
<רינת בכר: גם לגבי מי חמצן מותר היום ללכת לסופרמרקט ולקנות וגם אקונומיקה וחומרי ניקיון שהם הרבה יותר מסוכנים.
<מישל מרסייה: אבל אנחנו מדברים על חומרים ששמים על הראש.
<מישל מרסייה: אקונומיקה לא שמים על הראש.
<רינת בכר: תשאל את עוזרת הבית אם היא יודעת איך להשתמש באקונומיקה ואם מותר לה ואם היא למדה איך להשתמש בזה.
<מישל מרסייה: לא שמים את זה על הראש.
<מישל מרסייה: זאת השוואה לא נכונה.
<רינת בכר: זאת השוואה נכונה.
<לובה נגדאי: זאת ממש השוואה לא נכונה.
<רינת בכר: אין הגדרה של פרופשיונל.
<מישל מרסייה: אז תטפלו גם בזה.
<רינת בכר: אין הגדרה של פרופשיונל בשום מקום.
<מישל מרסייה: אין בארץ.
<רינת בכר: בשום מקום בעולם לגבי מוצרים.
<רינת בכר: יש הגדרה לגבי המקצוע.
<מישל מרסייה: יש לנו הוכחה לכך.
<מישל מרסייה: זה לא לדיון אבל יש לנו הוכחה.
<מישל מרסייה: בשוק האירופאי המשותף יש היום הגדרות מאוד ברורות.
<מישל מרסייה: אנחנו תרגמנו את זה.
<רינת בכר: למקצוע.
<מישל מרסייה: למקצוע, גם למכירת המוצרים וגם לרכישה.
<רינת בכר: מוצרים שמוגדרים כפרופשיונל יוז, התווית הזאת נמצאת גם בארץ כפרופשיונל יוז.
<מישל מרסייה: אנחנו נביא עובדות.
<אלי מרום: אתם מתחילים מהסוף מכיוון שזה מתחיל מזה.
<אלי מרום: ברגע שתהיה החלטה חוקית לגבי ספר - - -
עדי קול: אתם לא באמת צריכים תמיד לחכות להחלטה חוקית אלא אתם יכולים גם לעשות צעדים אם אתם חושבים שהם צעדים נכונים.
עדי קול: אתם כגוף ממשלתי יכולים לעשות זאת.
<אלי מרום: איך?
<אלי מרום: מותר יהיה למכור למישל?
עדי קול: צריך לנסות להעביר איזשהו שינוי תקנון ולהגיד לנו באמת מה זה מקצוע, איזה חומרים וכולי.
<אלי מרום: מאיפה אני יודע?
<אלי מרום: אני לא יודע מה זה ספר.
<אלי מרום: אני אומר ברצינות.
<מישל מרסייה: הגדרנו.
<מישל מרסייה: אנחנו הגדרנו.
<אלי מרום: אתה לא יכול להגדיר.
<מישל מרסייה: גם משרד הכלכלה.
<אלי מרום: ביום שאני אקבל מכתב ממשרד הכלכלה שרק ספר סוג 3 עם רישיון נהיגה כזה ואחר יכול, אני אוציא הנחיה ברישיון למכירה רק לזה ולזה.
<אלי מרום: כמו שלסוכנות רכב אסור להשכיר רכב אם אני לא מציג רישיון נהיגה.
<יאיר קמיר: משרד הכלכלה אומר שאתם צריכים לעשות את זה ואתם אומרים שמשרד הכלכלה צריך לעשות את זה.
<רינת בכר: מה אנחנו צריכים לעשות, להגיד שאסור למכור לשום ספר חומר?
<קריאה: רק מי שיודע.
<רינת בכר: איך אני יודעת?
<יאיר קמיר: תהיה לו תעודת סיווג.
<שלומית אבינח: מה צריך לדעת?
<שלומית אבינח: אתם צריכים להגדיר אמוניה.
<יאיר קמיר: יש לנו הגדרה.
<יאיר קמיר: כתבנו הכול.
<יאיר קמיר: שלחנו את הרשימה.
עדי קול: מי שצריך לעשות זה משרד הפנים ולא משרד הכלכלה.
<שלומית אבינח: משרד הפנים יפקח על זה?
<אלי מרום: אני חושב שמאוד נכון לדעת כמה ספרים היום מוכרים בישראל.
עדי קול: זה לא משנה כמה מוכרים כי אין דרישה להכרה כרגע.
עדי קול: אנחנו קודם כל צריכים שמשרד הפנים יסכים לדרוש סיווג למקצוע הזה ורק אז נוכל להגיע אליכם.
עדי קול: יש כאן בעיה ואתם מבינים אותה.
עדי קול: שוב, אנחנו חוזרים כל הזמן על אותם דברים ולא מצליחים להסתדר.
<מישל מרסייה: יש את הכול מסודר.
עדי קול: יש לך את הכול מסודר מחוץ לארץ.
<מישל מרסייה: לא.
<מישל מרסייה: בארץ.
<מישל מרסייה: למשרד הכלכלה יש תעודות שנקראות סוג 1 וניתנות אחרי קורס של חצי שנה, תעודות שנקראות סוג 2 לספר שהוא כבר שלוש שנים ספר, ותעודות שנקראות סוג 3 לספר שהוא כבר חמש שנים ספר והוא יכול לעשות הכול, גם כימיה וגם מעשי.
<מישל מרסייה: התעודות האלה, אם חוק שאומר שספר שאין לו את התעודה הזאת לא יכול לקנות מוצרים, זה הכול ולא צריך יותר מזה.
<רינת בכר: וגם לא יכול לפתוח מספרה.
<אלי מרום: הוא יכול.
<לובה נגדאי: הוא יכול לפתוח מספרה.
<לובה נגדאי: אני משקיעה כסף ופותחת מספרה ויש לי מישהו בתוך המספרה שיש לו תעודה.
<קריאה: כמו במוסכים.
<מישל מרסייה: כמו במוסכים.
<קריאה: ואם הוא מביא במזוודה, מי תופס אותו?
<מישל מרסייה: אלה עבירות אחרות.
עדי קול: אנחנו נפנה גם למשרד הפנים במקרה הספציפי הזה, למחלקת רישוי עסקים.
עדי קול: אנחנו נבקש להפוך את הדרישה של סיווג מקצועי, סיווג 1, 2 ו-3 שמגדיר משרד הכלכלה, כתנאי למתן רישוי עסקים.
<לובה נגדאי: בדיוק.
<לובה נגדאי: זאת נוסחת הקסם.
עדי קול: זאת תהיה פנייה שלנו.
עדי קול: בהקשר הזה אנחנו רוצים לדעת שאתם הולכים לאכוף במשרד הבריאות.
עדי קול: היה ותהיה דרישת סיווג, אתם צריכים לדאוג שייבדקו המוצרים שלהם והתמרוקים שלהם ולראות שהם עומדים בדרישות.
עדי קול: איך אתם תבצעו את זה?
עדי קול: אם עכשיו יש סיווג, מה אתם עושים אתו?
<אלי מרום: אנחנו מפקחים על פי כוח האדם הקיים.
<שלומית אבינח: הסיווג הזה תהיה חובה?
עדי קול: בהנחה שזאת תהיה חובה.
<לובה נגדאי: זה יהיה כתנאי לפתיחת עסק.
<אלי מרום: ברישיון העסק יהיה רשום שמועסק שם ספר סוג 1 ומותר לו רק לספר את אלי מרום שזה במכונה, ואם זה ספר מסוג 2, מותר לו לעשות צבע, ואם זה ספר מסוג 3, מותר לו גם לעשות טיפולים אחרים וחס וחלילה, אני לא מזלזל.
<אלי מרום: זה אומר שאם אתה סוג 3, תוכל להחזיק במספרה את המוצרים האלה.
עדי קול: זה אומר שאתם צריכים לבדוק את המוצרים.
<אלי מרום: זה לא אנחנו אלא זאת הרשות המקומית.
עדי קול: בהגדרה המקורית, איזה מוצרים נלווים לסיווג 3.
<שלומית אבינח: איזה טיפולים.
<אלי מרום: נשמח להיות שותפים לכתיבת החקיקה.
<אלי מרום: על אמצעי הפיקוח תחליט הכנסת ומשרדי הממשלה.
<אלי מרום: אני לא יכול להגיד אם יהיו עכשיו יותר משישה פקחים במשרד הבריאות.
<אלי מרום: באמת, קטונתי מלתת תשובה על דבר כזה.
<אלי מרום: אנחנו עושים את המירב שאנחנו מסוגלים לעשות בכוח האדם הקיים שמיועד לדברים נוספים.
<ורד זילברמן קורן: אני רוצה לדעת, אם זה מה שאתם אומרים, למה היום כאשר הסיווגים קיימים, אי אפשר עד שהחקיקה תתבשל להגביל מכירה של נניח חומרים מסוכנים?
<אלי מרום: תלכי הפוך.
<אלי מרום: משרד הכלכלה יפרסם בעיתון.
עדי קול: למה אוטומטית הדבר הראשון שאתה מנסה לעשות זה להגיד לא ולדחוף את זה לכיוון אחר.
<אלי מרום: להפך.
עדי קול: היא שאלה אותך למה אתה כמשרד הבריאות לא תעשה את זה.
<אלי מרום: אני חיובי.
<אלי מרום: איך אני יודע שמקום כשר?
<אלי מרום: יש תעודה, חלבי או בשרי.
<קריאה: מי נותן אותה?
<אלי מרום: הרבנות והרשות המקומית.
<אלי מרום: אני רוצה, עת אני נכנס למספרה, לדעת שזאת מספרה סוג 1 ואני בתור ציבור אדע שסוג 1 זה רק מספריים ומסרק.
<אלי מרום: אם זה סוג 2, יש לה גם צבעים.
<אלי מרום: הלא הציבור היום לא יודע כשהוא נכנס.
<שלומית אבינח: זה משרד הפנים.
<ורד זילברמן קורן: אני שואלת לגבי היום.
<ורד זילברמן קורן: כל הסיפור הזה של הגדרת הסיווגים כתנאי לרישוי עסקים, צריך לשאול את עמדתו של משרד הפנים ויש כאן טענות שיכולות לבוא על חופש עיסוק למרות שגם חופש עיסוק היא זכות שאפשר לאזן אותה לבריאות הציבור למשל.
<ורד זילברמן קורן: אני אומרת שהיום אתם כמשרד בריאות יכולים לומר שאתם מוכרים חומרים שהם מאוד מאוד מסוכנים רק למי שהוכיח שההכשרה שלו היא קודם כל מסודרת ודבר שני, היא חמש-שש שנים עיסוק.
<שלומית אבינח: אבל מי מחליט מי אלה החומרים המסוכנים?
<ורד זילברמן קורן: אתם לא צריכים היום את החוק.
<אלי מרום: קודם כל, אני חושב שאפשר לגבש את רשימת החומרים.
<אלי מרום: אני מנסה לחשוב.
<אלי מרום: אני אשתף אתכם בניסיון המקצועי שלי.
<אלי מרום: בית מסחר לתרופות, אני יודע איך הוא עובד.
<אלי מרום: יש לנו רוקח אחראי וכולי.
<אלי מרום: בית מרקחת, גם כאן אנחנו יודעים.
<אלי מרום: צריך לייצר כאן משהו בחקיקה שזה אומר שפרפומריה שהיום פטורה מרישוי עסקים, פתאום צריכה להפוך לעסק עם רישיון ועם איש מקצוע.
<ורד זילברמן קורן: איפה מישל מרסייה הולך לקנות את החומרים?
<אלי מרום: במקומות חוקיים.
<ורד זילברמן קורן: אז המקומות החוקיים האלה - - -
<אלי מרום: שאין עליהם רישוי בכלל.
<מישל מרסייה: זה הכי חמור.
<ורד זילברמן קורן: כל אחד יכול לבוא לשם ולקנות.
<אלי מרום: כדי שאני אוכל לפקח על פרפומריה, היא צריכה להיות עסק עם רישוי, כדי שיהיה לי כלי לבטל את הרישוי או להתלות אותו.
<קריאה: כל אחד יכול היום לקנות ב-איביי גם בוטוקס ולהזריק לעצמו.
<מישל מרסייה: אנחנו קצת סוטים מהנושא.
עדי קול: אנחנו סוטים.
<ענת רוזה: אני מנהלת מדעית ברגולציה של חברת לוריאל.
<ענת רוזה: אני באה לכאן כחברה מובילה בעולם וגם בישראל כיצרנית של מוצרים לשיער, לא רק צבעי שיער אלא גם החלקות וכולי.
<ענת רוזה: אני משתתפת כאן כי הנושא הזה חשוב לנו.
<ענת רוזה: חשוב לנו שהספרים משתמשים במוצרים שלנו וכמובן הלקוחות הסופיים, יקבלו מוצרים שהם בטוחים לשימוש.
<ענת רוזה: למותר לציין שכל מוצרי לוריאל הם כמובן רשומים כחוק במשרד הבריאות.
<ענת רוזה: אני חושבת שצריך לעשות כאן הפרדה כי כל הזמן יש מעין פינג-פונג בין המוצרים שהם חוקיים ורשומים כחוק לבין כל הצד הפלילי של חומרים מסוכנים שהם לא חוקיים.
<ענת רוזה: אני יכולה להגיד – ואני לא יודעת כמה זה יתרום – כדי להבין את הסיטואציה כיצרנים.
<ענת רוזה: המוצרים שלנו שמיועדים לאנשי מקצוע, אנחנו כחברה מלכתחילה מציינים בהתוויה אם המוצר הוא לשימוש מקצועי בלבד או לחילופין יכול להיות שנקרא לו מוצר מקצועי שהוא נמכר רק במספרה אבל הספר יכול למכור אותו ללקוח הסופי.
<ענת רוזה: היצרניות הגדולות לוקחות את האחריות כאשר הן מתכננות את המוצרים האלה ושוב, רוב החברות נמצאות או באירופה או בארצות הבית - אני כמובן מדברת על החברות החוקיות – ובעצם מלכתחילה ההתוויה היא כזאת שנותנת את ההנחיה למי שזה לשימוש מקצועי, הווה אומר ספר, שמבין את כל השימוש.
<ענת רוזה: אנחנו כאן רק כדי לומר שאנחנו גם תומכים בזה שתהיה הסדרה של הנושא הזה כדי שבאמת מי שבסופו של דבר – אני לא כאן כדי להציע איך זה ייעשה – משתמש במוצרים האלה, ישתמש במוצרים המותרים על פי חוק ובצורה הנכונה.
<אבי פדידה: בעלי ידע.
<ענת רוזה: כן.
<ענת רוזה: אדם שיש לו את הידע והכלים לעשות את זה.
<מישל מרסייה: חשוב לי לציין שיש איזשהו בלבול מאוד גדול ואני מפנה את זה אליכם, משרד הבריאות.
<מישל מרסייה: אני מתעסק במקצוע הספרות כשלושים שנים ואני מאוד עסוק במחקר ופיתוח.
<מישל מרסייה: אני מתעסק הרבה גם בתחום של פיתוח מוצרים גם בארץ וגם בעולם.
<מישל מרסייה: אחד דברים שאני רוצה לתקן זה הסיפור הזה של הפורמלדהיד מתאים רק לסוג מסוים של שיער.
<מישל מרסייה: אני רוצה לשים על זה את הדגש.
<מישל מרסייה: לפורמלדהיד אין יכולת החלקה על שיער שהוא בריא.
<מישל מרסייה: שיער שהוא בריא, ייפגש עם פורמלדהיד, לא יקרה כלום.
<מישל מרסייה: השערה תישאר מתולתלת, היא לא תשתנה.
<מישל מרסייה: הפורמלדהיד הוא חומר משמר במהותו והוא משמר רקמות, השערה היא תוצר של רקמה והחומר שקוראים לו פורמלין יודע לקשור ולהשלים חלקים שפגומים בשערה, במעטפת השערה.
<מישל מרסייה: לכן הוא רלוונטי לשער מאוד פגום.
<מישל מרסייה: בישראל אחוזי השיער הפגום מאוד גבוהים.
<מישל מרסייה: חברת לוריאל יכולה לתת תשובה לזה כי היא מוכרת הרבה מאוד מוצרי שיקום והיא יודעת שזה מוצר שכן יודע לטפל.
<מישל מרסייה: מצד שני הוא מוצר שלילי ואסור.
<מישל מרסייה: לשיער הוא עושה טוב, אבל לאנשים הוא עושה רע.
<מישל מרסייה: לכן לא נכון להגדיר את זה כמוצר החלקה.
<מישל מרסייה: הוא מוצר שיקומי שמתאים רק לשיער פגום מסוג מסוים.
<מישל מרסייה: בגלל זה כל כך צריכים אותו כי מי שיש לה שיער פגום, זאת חלופה.
<מישל מרסייה: מבחינת מוצר, הוא מאוד ממכר.
<שלומית אבינח: למה משרד הבריאות לא מזהיר את הציבור?
<מישל מרסייה: מזהירים אבל אין אכיפה.
<מישל מרסייה: אין פעילויות נגד.
<שלומית אבינח: לשים שילוט או משהו.
<שלומית אבינח: כמו שיש את הסמל של האגודה למלחמה בסרטן, למה אתם, הספרים, אפילו אלה שמאוגדים, לא מזהירים.
<מישל מרסייה: אנחנו עושים כמיטב יכולתנו במשאבים מאוד קטנים.
<שלומית אבינח: אני מציעה.
<שלומית אבינח: אני לא מעבירה כאן ביקורת.
<שלומית אבינח: כל אחד מבקר במספרה.
<שלומית אבינח: לא עשיתי החלקה, אבל אולי צריך להיות שילוט שמדבר על הפורמלין, שישאלו את הספר, משהו שלכם.
<מישל מרסייה: אני רוצה להסביר לך למה.
<מישל מרסייה: מעצבי שיער מקבלים הרבה מאוד פעמים בקבוקים שכתוב עליהם משרד הבריאות.
<מישל מרסייה: האם יש תו מיוחד?
<מישל מרסייה: הוא לא יודע.
<מישל מרסייה: איזה יכולת יש לו לבדוק מה יש בחומר?
<מישל מרסייה: מעצב שיער לא יכול לבדוק את החומר.
<מישל מרסייה: אמרו לו שעכשיו קוראים לזה קריאטין.
<שלומית אבינח: מי אמר לו?
<מישל מרסייה: אותם יצרנים.
<מישל מרסייה: אותם מוכרים.
<מישל מרסייה: הם קוראים לזה קריאטין.
<מישל מרסייה: לפני כן קראו לזה החלקה ברזילאית.
<מישל מרסייה: אחרי שקמו על זה, כל פעם עושים איזו הסדרה חדשה.
<שלומית אבינח: אותה גברת בשינוי אדרת.
<מישל מרסייה: כל פעם עושים הסדרה חדשה למוצרים.
<מישל מרסייה: בלי שום קשר, זה שהמוצר הזה הוא כרגע על שולחן הדיונים, אבל כל התחום הוא על שולחן הדיונים כבר הרבה זמן ואף אחד לא עושה עם זה כלום.
<מישל מרסייה: חשוב לציין שיש מדינות באירופה שחיות הרבה יותר מאתנו עם הרבה מאוד ניסיון.
<שלומית אבינח: מזג האוויר שם שונה.
<מישל מרסייה: למרות זאת כתבו הוראות מאוד ברורות איך מתנהלות מספרות ואיך מתנהלים בעלי מקצוע.
<מישל מרסייה: הכול כתוב יפה.
<מישל מרסייה: עשינו תרגום ואפילו עשינו התאמה אזורית למה שמשרד התעשייה כתב בזמנו ויש לנו את הכול.
<מישל מרסייה: בואו נגיש את זה.
<מישל מרסייה: אתם מאמינים שזה לא יעבור?