GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שלמה מור יוסף: אמרנו, מה, נפנה עכשיו לנשים ונגיד 'היה מגיע לך דמי לידה, אבל לא נשלם'.
<שלמה מור יוסף: אם היינו יודעים את זה בזמן אמיתי הייתה לנו היכולת לתת את הזכויות האלה .
<שלמה מור יוסף: תמיד מי שלא מקבל את הזכויות אלו אנשים יותר חלשים.
עדי קול: זה דיווח אחר.
<שלמה מור יוסף: לא.
<שלמה מור יוסף: הן צריכות לתבוע דמי לידה.
עדי קול: השאלה, מה אתה מבקש כאן כדי לפתור את הבעיה הזאת?
<שלמה מור יוסף: אם הדיווח היה בזמן אמיתי במהלך של חצי שנה אז הייתי יודע אם כן או לא.
<שלמה מור יוסף: אני מריץ את הדברים ורואה שהיא עבדה ואני רואה שהיא לא תבעה דמי לידה, אז אני אומר לה 'גברת, מגיע לך דמי לידה, למה את לא תובעת'.
<שלמה מור יוסף: אבל כשאני בא אליה שנתיים וחצי אחר כך, אז אפילו אם היא תתבע אני לא אוכל לשלם לה.
<שלמה מור יוסף: זה קצת מגוחך שאני אעשה את זה.
<שלמה מור יוסף: זאת אומרת, אנחנו נמצאים כאן באיזו סיטואציה, לדעתי כלום רוצים את אותו דבר.
<שלמה מור יוסף: בדרך כלל בוועדה לפניות הציבור יש את הציבור.
<שלמה מור יוסף: אנחנו עכשיו הפה של הציבור.
<שלמה מור יוסף: אנחנו רואים את הציבור, אנחנו רואים במידה מסוימת את העוול שנעשה לאנשים שאנחנו קוראים להם חזרה להחזיר כסף שהם לא ידעו שהם חייבים, זו השכבה הכי נמוכה כי הם קיבלו קצבאות קיום קודם.
<שלמה מור יוסף: אנחנו רואים את אלה שאנחנו מעקלים להם חשבונות שלא היו צריכים לעקל להם כי הם עובדים והמעביד משלם, רק שאנחנו לא יודעים.
<שלמה מור יוסף: זה הציבור שלא נמצא כאן.
<שלמה מור יוסף: אני חושב שהנושא של פניות הציבור, גם עמותת ידיד נכנסה לתוך העניין הזה וגם יושבים כאן כל האנשים שמייצגים, אני חושב שכולנו נמצאים פה בראש אחד.
<שלמה מור יוסף: לפי דעתי צריך לעשות את זה באיזה שינוי חקיקה פשוט ב"חוק המוסד לביטוח לאומי".
<שלמה מור יוסף: אם יהיה צורך אנחנו נעביר אליך הצעה ואפשר לעשות את זה.
<שלמה מור יוסף: זאת חקיקה שהיא בהסכמה.
<שלמה מור יוסף: אני רוצה להגיע למצב שלא תהייה עוד פעם חקיקה מצוינת שאי אפשר לממש אותה.
<שלמה מור יוסף: היעד שלנו הפעם, יושבים כאן כל האנשים שצריכים להסכים, שהחקיקה הזאת תהייה בהסכמה ושנצא לדרך ושבשנה הבאה לא יהיה לנו את החיכוך האין סופי הזה עם האוכלוסייה.
<שלמה מור יוסף: תודה.
עדי קול: קודם כל, קיימתי מספר דיונים בנושא הזה עוד לפני שהגענו לוועדה היום.
עדי קול: נפגשנו עם רשות המיסים כדי להבין למה החוק שעבר ב"חוק ההסדרים" לא מקוים.
עדי קול: הבנו שיש להם קשיים גם טכניים ואחרים כדי לקיים אותו.
עדי קול: מדברייך נשמע שהכול מאוד פשוט, אנחנו מסכימים.
עדי קול: השאלה למה זה לא קורה אם אנחנו מסכימים.
עדי קול: הבטחתי לעמותת ידיד זכות דיבור.
עדי קול: את רוצה לדבר עכשיו או שאת רוצה לשמוע קודם את הצדדים?
<תמר לוסטר: נשמע קודם את כולם.
עדי קול: בבקשה עורך דין עופר מנירב.
<עופר מנירב: אנחנו לא כל כך מסכימים.
<עופר מנירב: הדוגמאות שנתן מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, בצורה שזה ניתן זה מזכיר לי את אותו עורך דין שבא לבית המשפט להגן על הלקוח שלו וטען בלהט את כל הטענות עד שהמתמחה אמר לו 'שמע, אתה הפוך', 'אין בעיה.
<עופר מנירב: עכשיו אני אסביר לכם למה כל מה שאמרתי קודם הוא לא נכון'.
<עופר מנירב: אני מבקש להתייחס לדברים שלך עם כל הכבוד.
<עופר מנירב: אתם לא באים להגן על הציבור.
<עופר מנירב: צר לי.
<עופר מנירב: כי מי שחוקק את ההגבלה של השנה זה אתם.
<עופר מנירב: מי שהוריד את זה מארבע שנים לשנה זה אתם.
<עופר מנירב: בזמנו זה היה ארבע שנים התיישנות ולא שנה.
<עופר מנירב: אנחנו צעקנו, אמרנו ובקשנו ולא עזר לנו.
<עופר מנירב: אני אגיד לך עוד משהו, אם תסתכל בתקציב המדינה, אתה תראה שיש איזה סעיף קטן שמראה כמה המדינה חוסכת על ידי כך שהאנשים לא מקבלים את הכסף.
<עופר מנירב: זה מופיע בתקציב - - <קריאה:> זה היסטוריה, אתה רוצה להיות בהווה?
<עופר מנירב: לא תתנו לדבר, אני יוצא.
עדי קול: אתה תדבר, אבל דברים רלוונטיים.
<עופר מנירב: למה זה לא רלוונטי?
עדי קול: שוב, הבקשה שלנו הייתה לגבי הדיווח אחת לחצי שנה.
עדי קול: על זה אני שואלת אם יש התנגדות או שאין התנגדות ואיך אנחנו עושים את זה.
<עופר מנירב: טוב, אני מבין שההחלטה כבר נחתמה מראש.
<עופר מנירב: לפחות אני אגיד את דעתי.
<עופר מנירב: בסדר.
עדי קול: ההחלטה, זו שאלה.
<עופר מנירב: היום, אני לא יודע אם את יודעת, אבל בטוח שנציגי המוסד לביטוח לאומי יודעים שחלק גדול מדווחים כל חודש עם השמות.
<עופר מנירב: כל אלה שמעסיקים עד תשעה עובדים מתאים להם לדווח היום - - -
<עופר מנירב: מה קורה עם הנתונים האלה?
<עופר מנירב: הם מוקלדים למחשב?
<עופר מנירב: אני שואל.
<עופר מנירב: <קריאה:> כן.
<עופר מנירב: אז מה קורה עם זה?
<עופר מנירב: פה זה פתור.
<עופר מנירב: את זה כבר יש.
עדי קול: עופר, אני עוצרת אותך בגלל הטון.
עדי קול: לא לכעוס.
עדי קול: כולנו כאן סביב השולחן יודעים.
עדי קול: אני רק אסביר לך את התהליך שנעשה.
עדי קול: נעשה תהליך למידה, נפגשנו עם הגופים, אנחנו יודעים שמדובר רק על מעסיקים שיש להם למעלה מתשעה עובדים כי עד תשעה עובדים אנחנו מקבלים נתונים.
עדי קול: אנחנו יודעים את זה.
עדי קול: השאלה כעת היא מעל תשעה עובדים.
עדי קול: אנחנו מבקשים דיווח אחת לחצי שנה.
<עופר מנירב: הבנתי.
<עופר מנירב: אני לא יודע עד כמה מעודכנת, אבל בהצעה של חצי שנה מבטלים את הדיווח החודשי.
<עופר מנירב: לא צריך אותו.
<עופר מנירב: שוב, אני לא מבין.
<עופר מנירב: אם צריך את הדיווח החודשי ומטילים על כל הציבור דיווח חודשי, על חלק מהציבור על הקטנים מטילים לדווח על כל תשעה עובדים שלהם.
<עופר מנירב: זה חשוב מאוד, אז איך פתאום בהינף קולמוס תמורת חצי שנה את כל אלה שיש היום מבטלים.
<עופר מנירב: את כל ה- 400 אלף שמדווחים כל חודש.
<עופר מנירב: כל זה כבר לא רלוונטי?
עדי קול: אנחנו יודעים שאנחנו נפתור מצד אחד וזה לא יהיה פתרון מושלם.
עדי קול: אני חייבת לומר לך שאחד הדברים שלמדתי בפוליטיקה, לצערי הרב אין פתרונות מושלמים.
עדי קול: אני מניחה שאתם כולכם מכירים את זה כבר לפני.
עדי קול: השאלה מה אתה מציע.
עדי קול: הצגתי את הבעיה, אתה מכיר את הבעיה, מה ההצעה שלך?
<עופר מנירב: אני מכיר את הבעיה משום היה לי הכבוד, ישבו איתי לפני שבועיים, לא הספקתי להגיב וכבר אני מגיע לפה.
<עופר מנירב: אני מבין שיש כוחות שפועלים בצורה כזאת או אחרת.
<עופר מנירב: לקחו טריגר של שתי פניות או שלוש פניות או משהו כזה, גם זה בסדר כדי לקדם תהליך של הצעת חוק פרטית שאולי לא תהייה פרטית אחר כך, היא תהייה ציבורית.
<עופר מנירב: אמרנו שהכול גלוי אז בואי נדבר גלוי.
עדי קול: הכול גלוי.
עדי קול: כל מה שאמרת לא קשור לשום דבר שקרה.
עדי קול: מדובר בפניות.
עדי קול: זה תהליך שאנחנו מנסים לעבוד מול המוסד לביטוח לאומי מעל שנה.
עדי קול: מעל שנה, והגענו לדיון כדי לשמוע את העמדות.
עדי קול: רק תגיד את עמדתך.
עדי קול: האם יש לך רעיון איך לפתור את הבעיה שאני הצגתי כבעיה?
עדי קול: אני הצגתי, אני מצטערת, זאת בעיה ואתה לא תוכל להוכיח שהיא לא בעיה.
עדי קול: יש לך בעיה לפתרון?
עדי קול: אני אגיד דבר מאוד פשוט.
עדי קול: היום יש למס הכנסה את כל הנתונים והם לא צריכים מעבר לכך.
עדי קול: פעם בשנה זה מספיק זמן כדי לעדכן ולא קורה שום דבר.
עדי קול: אותה דוגמה שהבאת שקיבלה - - -
עדי קול: אז אנחנו לא מסכימים.
<עופר מנירב: אני לא יכול לדבר, כי לא מסכימים?
עדי קול: אתה אומר שאין בעיה.
עדי קול: אין מקום לדיון.
עדי קול: הדיון הוא על הבעיה.
<עופר מנירב: הבנתי, אני לא צריך לדבר, זה בסדר גמור.
עדי קול: בבקשה ירון.
<ירון גינדי: שלום.
<ירון גינדי: ירון גינדי נשיא לשכת יועצי מס.
<ירון גינדי: אני חייב להגיד שאנחנו היינו עם המוסד לביטוח לאומי בשיח בנושא זה.
<ירון גינדי: כשבחנו את מכלול האיזונים בין הרצון באמת לקבל את המידע מחד, לבין המעסה והנטל המוטלים על ציבור המייצגים והמעסיקים, רק בשביל הפרוטוקול כולם צריכים לדעת אנחנו משדרים 611, אנחנו משדרים את הדוחות השנתיים, אנחנו משדרים 126, אנחנו משדרים 856, באמת הנושא של הדיווח השלישוני מבחינתו היה מעמסה שהציבור לא יכול לשאת בה.
<ירון גינדי: אבל, באיזון הנכון ובהנחות ובסיכומים שלנו עם המוסד לביטוח לאומי, כאשר הבנו וסוכם עם המוסד לביטוח לאומי שאכן על הציבור יוקל גם נושא העיצומים הכספיים, לכאלה שהיה להם טעות בדיווח או טעות בשידור ובכל הפרמטרים אליהם אני לא רוצה להיכנס.
<ירון גינדי: היה שיח פורה ואני חייב להגיד כאן על השולחן, המוסד לביטוח לאומי נעתר לכל הבקשות שלנו.
<ירון גינדי: אחרי שהמוסד לביטוח לאומי אכן נעתר לכל הבקשות שלנו, אנחנו תומכים בדיווח חצי שנתי.
<ירון גינדי: אנחנו חושבים שהוא ראוי, אנחנו חושבים שמצד אחד יש כאן בעיה שצריך לטפל בה והדיווח החצי שנתי פותר אותה בהנחות שדיברנו עליהן עם המוסד לביטוח לאומי ובהנחה שהן באמת תבואנה לידי ביטוי בחוק.
עדי קול: אני רוצה להבין, אני יודעת שקיימתם דיון בלעדי, אני רוצה לדעת מהן ההנחות, על מה מדובר?
<ירון גינדי: איפה הבעיות שלנו?
<ירון גינדי: בואו נבין.
<ירון גינדי: הבעיות נבעו מאותם דיווחים מקוונים שעדין לא פתרנו את הבעיה עם רשות המיסים.
<ירון גינדי: מדינת ישראל, ציבור העסקים הקטנים והבינוניים בשנים האחרונות נכנס למצב קטסטרופאלי כשמוטלים עליו עיצומים כספיים נוראיים.
<ירון גינדי: חלק הגדול מהם נובע כתוצאה משגיאות, מתום לב, מטעויות בשידור, מטעויות טכניות של רשות המיסים ומטעויות טכניות שלנו.
<ירון גינדי: רשות המיסים מתעסקת לאחרונה במקום בגבייה בהטלת עיצומים כספיים.
<ירון גינדי: לחוליות המרכזיות יש בפתחן ערמות של מכתבים לביטולי קנסות.
<ירון גינדי: ציבור המייצגים וציבור העוסקים נמצא בשנתיים האחרונות במצב בלתי ראוי ובלתי סביר.
<ירון גינדי: לכן כדי לפתור את הבעיה הגענו למוסד לביטוח לאומי ואמרנו לו 'אוקיי, אנחנו נדווח לכם כל חצי שנה, אבל בואו נסכים על כמה דברים'.
<ירון גינדי: היה ומעסיק לא דיווח חצי שנה, לפני שמוטל עליו עיצום כספי הוא צריך לקבל התרעה מסודרת ורק אחרי שניתנה לו התרעה - - -
עדי קול: אני שואלת כאן שאלה של בורות.
עדי קול: שוב, אתם דיברתם על הסכמה אותה אני רוצה להבין.
עדי קול: ההסכמה אומרת שהדיווח יהיה למוסד לביטוח לאומי או לרשויות המס?
<ירון גינדי: הדיווח יהיה למוסד לביטוח לאומי.
עדי קול: לא כמו שהצעת חוק אומרת?
<ירון גינדי: למוסד לביטוח לאומי.
<ירון גינדי: הדיווח יהיה ישירות למוסד לביטוח לאומי.
<ירון גינדי: דובר על כך שבתי התכנה יחויבו לייצר את הקובץ יחד עם ה- 102 החודשי של חודש יוני, את אותו קובץ חצי שנתי.
<ירון גינדי: דובר על כך שהציבור יהיה מוגן, שאם הייתה טעות טכנית לפחות הוא קיבל הודעה וניתן לו זמן להסיר להסדיר את המחדל.
<ירון גינדי: רק אם ניתנה לו הודעה וניתן לו זמן סביר להסיר את המחדל והוא לא הסיר את המחדל יוטל עליו עיצום כספי – זה הוגן לחלוטין.
<ירון גינדי: אנחנו ביקשנו הודעה אחת, בא המוסד לביטוח לאומי ואמר 'עזבו'.
<ירון גינדי: בראזני בא ואמר 'אני אתן לכם שלוש הודעות, במייל, ב-SMS, בדואר.
<ירון גינדי: אני לא רואה בזה בעיה.
<ירון גינדי: אנחנו חושבים שבסופו של דבר הדבר הזה צריך להיפתר.
<ירון גינדי: אם לא נפתור את זה בדרך הזאת בסוף נפתור את זה בדיווח שלישוני וזה יהיה קטסטרופה מבחינתנו.
עדי קול: כם זה הרע במיעוטו.
עדי קול: עוד מישהו רוצה להגיב?
<אהוד דבורה: אני מבקש להוסיף בקשר לעניין הדיווח השלישוני.
<אהוד דבורה: בזמנו ישבתי בישיבות האלה ומר נסרדישי שהיה מנהל רשות המיסים.
<אהוד דבורה: הוא העלה את הנושא של דיווח שלישוני.
<אהוד דבורה: הדוח השלישוני היה אך ורק לצורך מתן מידע למוסד לביטוח לאומי.
<אהוד דבורה: זאת אומרת שמס הכנסה לא היה זקוק לנתונים האלה, כלומר, כל הדיווח השלישוני מיותר ברגע שאנחנו מגיעים להסכמה עם המוסד לביטוח לאומי שיהיה אחת לחצי שנה.
<אהוד דבורה: אני לא אחזור על הדברים של ירון.
<אהוד דבורה: המשמעות היא שאנחנו יכולים לוותר על מה שהיה בשלישוני ואנחנו יכולים ללכת לדיווח החצי שנתי הזה.
<אהוד דבורה: אני מקווה שהוא יועיל גם לכולם וגם למוסד לביטוח לאומי וגם לאזרחים.
<אהוד דבורה: בצורת הבנייה הוא יתאים גם לנו.
<ירון גינדי: הפעם הוא בנוי נכון.
<ירון גינדי: יושבים פה מרשות המיסים, אנחנו עובדים איתם הרבה זמן על העניין הזה.
<ירון גינדי: יעתיקו את אותו מודל אז נגיע למצב טוב.
<שלמה מור יוסף: אני רק רוצה להבין.
<שלמה מור יוסף: יושבים כאן אנשי רשות המיסים.
<שלמה מור יוסף: לדעתי לרשות המיסים יש חשיבות בנושא של מס הכנסה שלילי מהדיווחים האלה, אבל אני לא יודע איפה זה עומד היום.
עדי קול: ליאת, יש לך עמדה בעניין של הדיווח, ומה המשמעות הזאת לגבי הצעת החוק ב"חוק ההסדרים" אני לא יודעת אם נגמר תוקפה.
<ליאת גרבר: היא עדיין.
<ליאת גרבר: פשוט היום אנחנו לא מיישמים אותה מכמה סיבות.
<ליאת גרבר: הסיבה הראשונה היא סיבה טכנית.
<ליאת גרבר: מאחר ונרשם שם שזה צריך להיות בחתימה אלקטרונית ואין כיום אפשרות ליישם את זה עם חתימה אלקטרונית, פשוט לא יכולים ליישם את זה.
<ליאת גרבר: אגב, המשמעות להגיש ידנית תהייה גם לרשות המיסים וגם לציבור תהייה הכבדה מאוד גדולה.
<ליאת גרבר: הייתה כמובן התנגדות מאוד גדולה של הלשכות לעניין הזה בגלל ההכבדה שהוא יוצר.
<ליאת גרבר: אנחנו כרגע לא מיישמים את זה.
<ליאת גרבר: התשובה היא שזה לא יעזור למס הכנסה שלילי.
<ליאת גרבר: מס הכנסה ככלל עובד שנתי לכן הדיווח השלישוני לנו לא ייתן את הנתונים הרלוונטיים לעבודה השוטפת.
<ליאת גרבר: כנ"ל לגבי מס הכנסה שלילי שמשולם על בסיס הכנסה שנתית.
<ליאת גרבר: היום בלי קשר מובילים מהלך תיקון של חוק מס הכנסה שלילי כדי להקדים את התשלומים.
<ליאת גרבר: שוב, זה יהיה מסגרת שנתית כך שזה לא יסייע לנו.
עדי קול: האם יש לכם עמדה לגבי הדיווח החד-שנתי למוסד לביטוח לאומי או שזה לא רלוונטי לגביכם.
<ליאת גרבר: אין לנו התנגדות לזה.
עדי קול: האם יש למישהו התנגדות?
עדי קול: אם אנחנו רוצים לעשות הסכמה.
<אהוד דבורה: לא התנגדות, אולי הצעה לליאת.
<אהוד דבורה: ליאת, יכול להיות שמה שאתם צריכים לעשות, כל השנים אתם מסרתם נתונים למוסד לביטוח לאומי, יכול להיות שהיום אתם תצטרכו לקבל את הנתונים מהמוסד לביטוח לאומי.
<אהוד דבורה: תאמינו לי, זה יהיה גם לנו יותר קל.
<אהוד דבורה: אולי אנחנו לא נצטרך להגיש את ה-126 אליכם אלא נעשה את זה בדרך שאנחנו עושים למוסד לביטוח לאומי.
<אהוד דבורה: זו דרך שהיא הרבה יותר קלה ועם מערכת הרבה יותר מתקדמת מבחינה - - - -
עדי קול: ליאת, אני מציעה לכם שתקבעו פגישת עבודה בנושא הזה.
<ליאת גרבר: הבנתי, אתה הולך קצת רחוק.
<איתן דרך: אני מלשכת יועצי המס.
<איתן דרך: צריכים לזכור, א'.
<איתן דרך: כל הדיווחים היום למוסד לביטוח לאומי נעשים כמעט כולם מקוונים.
<איתן דרך: יותר ויותר מייצגים של מעסיקים או המעסיקים עצמם, הכול מדווח.
<איתן דרך: למה אנחנו מסכימים לעניין של חצי שנתי, היה יותר טוב שזה היה On line ברמה חודשית.
<איתן דרך: למה אנחנו מסכימים לחצי שנתי?
<איתן דרך: כל הזמן יש תיקוני שכר רטרואקטיבית כתוצאה מאי הבנות בין העובד למעסיק, בין המעסיק לבין המייצג וכל מיני גורמים.
<איתן דרך: ברמה של חצי שנה הסכמנו על כך שהדברים האלה יתוקנו.
<איתן דרך: ברמה של דיווח חצי שנתי, לחצי שנה השני בעצם יתווסף אליו גם הדיווח השנתי שהוא בעצם מתקן את הקודמים.
עדי קול: עמותת ידיד, אתם מוכנים?
עדי קול: יש כאן אידיליה.
עדי קול: מדובר בוועדה לפניות הציבור.
<שלמה מור יוסף: יש לנו בעיה אחת, נורא חבל לי שנציג רואי החשבון יצא מהחדר.
<שלמה מור יוסף: זה לא מאפיין את מערכת היחסים שיש לנו עם לשכת רואי החשבון.
<שלמה מור יוסף: ביום הראשון אני אופיע בכינוס שלהם.
<שלמה מור יוסף: יש לנו פגישות שוטפות.
<שלמה מור יוסף: דודי גולדברג הוא בן בית אצלנו.
<שלמה מור יוסף: גם בדיבורים בינינו וביניהם היה אלמנט של הסכמה.
<שלמה מור יוסף: מה שנאמר פה מפתיע ולא נראה לי שהוא מייצג את מכלול ההתנהלות של לשכת רואי החשבון.
<שלמה מור יוסף: אחרי הישיבה אני אדבר עם דודי גולדברג כדי להבין - - -
עדי קול: כוון שיש לנו היסטוריה ארוכה עם עופר לא התרגשנו מהתנהגות שלו כי אנחנו מכירים אותה מסיטואציות אחרות, ולכן לא צריך לקחת אותה כמשהו מייצג.
<תמר לוסטר: אני מהמחלקה המשפטית של "ידיד".
<תמר לוסטר: באמת אנחנו מצטערים שעופר לא יכול להיות פה כי שתי הפניות שהבאתם מבחינתנו מייצגות בעיה הרבה יותר רחבה של אנשים שמגלים לפתע שיש להם חובות מאוד משמעותיים.
<תמר לוסטר: בשביל אוכלוסיות מוחלשות החובות האלה הם דבר שמאוד מאוד קשה להתמודד איתו.
<תמר לוסטר: כאן אנחנו תומכים בכל מנגנון שמנסה להקל להתמודד כי אנחנו נמצאים במצב בו אנחנו נאלצים לנסות להפחית את החובות האלה.
<תמר לוסטר: יש להם משמעויות בשורה של היבטים, שורה של משמעויות לא פשוטות.
<תמר לוסטר: חשוב לנו שיהיה מאוד ברור שבאמת מדובר בעיה שצריך לתת לה את הפתרון וצריך לנסות להתמודד גם הדברים האלה.
עדי קול: נמצא כאן נציג הלשכה המשפטית של המוסד לביטוח לאומי?
עדי קול: התיקון עליו אתם מדברים, היכן הוא יעשה והאם יש לכם כבר את הנוסח שלו?
<רועי קרת: יש לנו נוסח שלו, אנחנו עדיין מתלבטים בשאלה אם חייבים לעשות את זה בתיקון חקיקה.
<רועי קרת: יש לנו הוראת חוק שמאפשרת לנו לעשות הרבה דברים בהסכמה ללא תיקון חקיקה.
<רועי קרת: אם יש הסכמה רחבה מקיר לקיר כמו שמוצגת כאן אז זה בהסכמה.
<רועי קרת: יתכן שנעשה תיקון חקיקה.
<רועי קרת: יש לנו נוסח מוכן אם נדרש לזה.
<שלמה מור יוסף: כמו שאת רואה, גם אצלנו יש אי שקט.
<שלמה מור יוסף: יש אנשים שחושבים שההסכמה שיש היום יכולה לא להיות מחר, לכן את ההסכמה הזאת הם רוצים להביא בשינוי חקיקה.
עדי קול: אנחנו התחלנו להכין הצעת חקיקה פרטית בנושא הזה ועצרנו אותה כי רצינו להגיע להסכמה.
עדי קול: אנחנו נשמח להגיש הצעת חוק פרטית כדי לקדם גם את הנושא הזה.
עדי קול: אם יש לכם נוסח נשמח לקבל אותו.
<שלמה מור יוסף: עורך דין רועי קרת יהיה איתך בקשר.
<ירון גינדי: אני חושב שאחד הדברים שבעצם יובילו להסכמה יותר רחבה של המהלך הזה, אם יוחלט שבעקבות הדיווח החצי שנתי אותם דמי לידה, אבטלה וכדומה, אנשים לא יצטרכו להביא מסמכים ולא יצטרכו לדווח על זה.
<ירון גינדי: זה יילקח מתוך הדיווח החצי שנתי.
<ירון גינדי: יהיו לך כבר הנתונים, חסכת לעם ישראל לבוא ולהציג תלושי שכר, להציג אותם, להגיש דוחות.
<ירון גינדי: הכול אצלך במערכת.
<ירון גינדי: אחרי מהלך כזה, אני לא מאמין שיש מישהו שלא יסכים לדבר הזה.
<שלמה מור יוסף: אתה צריך לשמוע את מנהל אגף גמלאות אצלנו.
<אורי קנדל: תלוי באיזו רזולוציה, אני לא מכיר את הנוסח.
<אורי קנדל: לאיזו רזולוציית הכנסות מגיע אליהן.
<אורי קנדל: אבל הפתרון שסגרנו אל מול טופס 100 יהיה גם לדמי אבטלה וגם לדמי לידה.
<אורי קנדל: להרבה ממצוי זכויות זה מספיק לנו.
<אורי קנדל: לדמי לידה אולי לא נצטרך נתונים משלימים, אבל גם לגבי הגבייה פיתחנו איזה טופס שמבנה של ההכנסות מספיק טוב לנו.
<ירון גינדי: אנחנו נצטרך לכסות את הכול כך שיפתרו את האוכלוסייה מנטל בירוקרטי מיותר.
<ירון גינדי: זה אינטרס משותף.
עדי קול: אתם מבטלים את הדיווח החודשי של העסקים הקטנים?
<ירון גינדי: בוודאי.
<ירון גינדי: ה-102?
<ירון גינדי: בוודאי, חוץ מבעלי שליטה.
<ירון גינדי: <קריאה:> לא סוכם.
<ירון גינדי: כן סוכם.
עדי קול: מעולם לא היה לנו דיון כל כך כייפי.
עדי קול: מוסכם על כולם.
<שלמה מור יוסף: אני מאוד מרוצה מהעשייה של המהלך הזה.
<שלמה מור יוסף: אני די מודאג מדיונים שכולם מסכימים כי אחר כך אין עם מי לריב כשזה לא מצליח.
<שלמה מור יוסף: אני מקווה שההסכמה הזאת תהייה אות לביצוע מהיר.
עדי קול: קודם כל אני מבטיחה לכם שאני אוכל לריב איתכם אם זה לא יבוצע.
עדי קול: אנחנו נמשיך לעקוב.
עדי קול: זה בעצם התפקיד שלנו.
עדי קול: וועדות כאלה עם הסכמה הן בפחות אצלנו.
עדי קול: אני חושבת שזה צעד מאוד מאוד חשוב.
עדי קול: נכון שהצגנו שתי פניות, אבל הן מייצגות הרבה פניות שמגיעות גם למקומות אחרים וגם למוסד לביטוח לאומי עצמו.
עדי קול: אנחנו רוצים לקצר את הבירוקרטיה, את הקושי ואת ההתנהלות.
עדי קול: שוב, הרוח שאתם מרגישים מהמוסד לביטוח לאומי היא רוח חדשה שאנחנו מרגישים אותה בכל אחד מהדיונים שלנו, זו גישה שהולכת לקראת האזרח, לקבל אותו ולתת לו פתרונות ומענים.
עדי קול: שוב, אני מאוד מעריכה את זה.
עדי קול: בסוף תשמח לבוא לכאן כי אתה מקבל מחמאות.
עדי קול: אנחנו נמשיך בדיאלוג איך מקדמים את החקיקה הזאת.
עדי קול: אני מאוד שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לפניות הציבור והיום היא מיוחדת במיוחד, כי אנחנו נפגשים בבאר יעקב.
עדי קול: אני אתן כמה דקות רקע, אנחנו נעשה סיור ונחזור לפה לדיון עצמו.
עדי קול: אני אספר, למי שלא מכיר, קצת על הוועדה לפניות הציבור.
עדי קול: הוועדה לפניות הציבור היא ועדה קטנה ונשכנית בכנסת.
עדי קול: יש לה את אותן זכויות של ועדות אחרות, כמו ועדת עבודה ורווחה, ועדת חוקה, היא לא ועדה מחוקקת, אבל היא יכולה לזמן, כמו שאתם רואים, לפה היא זימנה פורום מאוד מאוד מכובד של אנשים.
עדי קול: ההבדל בינה לבין ועדות אחרות, שהיא מתכנסת בעקבות פנייה של ציבור, אדם, קבוצה, קבוצת אזרחים, ארגונים והפעם אנחנו מתכנסים בעקבות ביקור שאנחנו ערכנו כאן.
עדי קול: במסגרת הוועדה אני יזמתי פרויקט שנקרא 'המשכן מגיע לכאן', פעמיים בחודש בימי חמישי אני מסתובבת ברחבי הארץ, אנחנו מקימים דוכן, גזיבו כזה, ויושבים לקבל פניות ציבור של תושבים.
עדי קול: ביום חמישי האחרון היינו בשדרות ולפני זה במגדל העמק ובדלית אל כרמל וגם ביקרנו בבאר יעקב.
עדי קול: הקמנו את הדוכן שלנו בבאר יעקב והגיעו קבוצה של תושבים כועסים, קונסטנט, אתה היית הראשון, שכעסו עליי מאוד וביקשו שאני אבוא לעשות סיור בשכונות מסוימות ולקחו אותי מהגזיבו לשכונות ועשינו סיור וראיתי שם דברים שלא ראיתי אף פעם, אני חייבת להגיד, מלולים שהוקמו באמצע השכונה, עד בריכות שהוקמו באמצע השכונה, מחסני גרוטאות, מים שמועברים ממקום למקום, חשמל חשוף.
עדי קול: באמת אחת השכונות הקשות שראיתי, וכשניסיתי להבין מול המועצה המקומית מה עושים עם זה, כל אחד גלגל את האחריות, 'זה לא אנחנו, זה תברואה', 'זה לא תברואה, זה בכלל המשרד לביטחון פנים, המקלטים סגורים'.
עדי קול: בקיצור קיבלתי תשובות סותרות מפה ומשם והחלטתי שהדרך היחידה להתמודד עם הבעיה הזאת היא פשוט לזמן את הדיון המיוחד כאן, להביא את הגורמים לפה ולראות מי אחראי לטפל בשכונה שבאמת נמצאת במצב כל כך גרוע.
עדי קול: אני חושבת שאין טוב ממראה עיניים ולכן החלטנו לבוא לכאן.
עדי קול: יש פה תושבים שהגיעו, חלקם פגשתי במפגש ההוא, אני מניחה שהם ישמחו להציג את הצד שלהם, אבל אני חושבת שלפני הכול חשוב שנתחיל ונסייר.
עדי קול: אז נעשה סיבוב.
עדי קול: אני לא כל כך מכירה את השכונה, נעשה סיור קצר ונמשיך.
עדי קול: נמצא איתי חבר הכנסת שמעון סולומון שהיה לו חשוב להגיע גם כן והוא ישמח להגיד כמה מילים.
שמעון סולומון: כן, בלי להאריך, למה אני פה.
שמעון סולומון: זו פעם ראשונה שאני מצטרף.
שמעון סולומון: אל"ף, אני מאוד מעריך את היוזמה ואת החשיבה מחוץ לקופסה של עדי, זה מעורר הרבה הערכה, כי לא היה דבר כזה, שיוצאים לשטח ומדברים ולא מזמנים ויושבים במגדל השן בירושלים.
שמעון סולומון: זו יוזמה שהיא כל כולה מחוץ לקופסה, לכן זה ראוי להערכה כשלעצמו.
שמעון סולומון: היום הגעתי לכאן מפני שכולנו מסיירים בכל מיני מקומות, בדרך כלל כל אחד לבד, היום הגעתי לכאן בגלל חברנו הטוב, באמת, אני גיליתי פה די הרבה בשכונות, יש פה משהו שמצריך חשיבה והעלאת המודעות, החשמל שדיברת עליו מקודם, זה אפילו מסוכן מאוד.
<קריאה: אתה ראית את זה.
שמעון סולומון: ראיתי במו עיניי.
שמעון סולומון: והלכלוך, בכלל פה יש דברים, הקטבים שיש פה, זה משקף כמעט את האבסורד שבאבסורד.
שמעון סולומון: אני חושב שנראה את זה גם אחרי כן.
שמעון סולומון: אני פה בגלל שאכפת לי כי גם אני רוצה באמת לפעול בעניין.
עדי קול: אז אנחנו נעשה סיור קצר, נחזור לכאן.
עדי קול: אנחנו מתנצלים על החום, זה לא באחריותנו.
עדי קול: (סיור בבאר יעקב)
<חיים סקה: באר יעקב נוסדה ב-1907.
<חיים סקה: בשנות ה-50 הייתה פה מעברה גדולה מאוד שנקראה מעברת חוטר.
<חיים סקה: הציונים הכלליים בזמנו שלטו בבאר יעקב והמטרה שלהם הייתה להעביר את כל המעברה הזו למקומות אחרים.
<חיים סקה: אז היום אתה מבקר ברמת יוסף בחולון, יוצאי חלצי באר יעקב, ברמת עמידר יוצאי חלצי באר יעקב.
<חיים סקה: אבל היה גם כוח פוליטי כאן והם דרשו להתחיל לבנות, אז התחילו לבנות את שיכון אג"ש פה וב-68' הייתה לנו עלייה מהודו והיא האיצה את הבנייה של שכונת רמב"ן והכניסו לפה גם זוגות צעירים.
<חיים סקה: העלייה של בני ישראל בזמנו.
<חיים סקה: עדיין בית הכנסת שלהם כאן, קהילה די גדולה.
<מוטי פרנקו: עדי, זה מלפני חודשיים שלושה, היה פה גן נטוש ברמות של סכנה.
<חיים סקה: יש פה גם בעיה, יש פה את הרכישות של הדיור.
<חיים סקה: יש גם את עמידר.
<חיים סקה: לצערי בשנתיים האחרונות אין עם מי לדבר בעמידר.
<חיים סקה: אם אני מדבר עם מנהל עמידר, אני מתחנן לפניו, 'תן לי את הטלפון שלך, מפנים לי פה בן אדם', ראית שמפנים אותו, הוא אומר לי 'אני אצור איתך קשר'.
<מוטי פרנקו: אתה מדבר על הדירה שנשרפה שם?
<חיים סקה: גם על הדירה שנשרפה.
<חיים סקה: אני אומר לך, אני מכיר ימים יפים בעמידר, אני עובד במחלקת הרווחה כבר מ-75', בשנים האחרונות אין עם מי לדבר.
<חיים סקה: פעם היו מנהלנים שהיו באים אליי ללשכה, אין דבר כזה.
<חיים סקה: אתה מבין?
<חיים סקה: נאלצתי לפנות, ביקשתי מחבר מועצה לפנות למר אוריאל, לשר הבינוי, בקשר לדיירי עמידר ביישובנו.
<חיים סקה: אני לא יודע, בגלל השינוי שעובר עכשיו במשרד השיכון עם עמידר, אנשים קיבלו פינויים, אתה רוצה לעזור להם, יש לי אפשרות לעזור.
<חיים סקה: אני אומר לו, 'תשמע, אני הולך לתת לבן אדם 3,000 שקל עכשיו מקופת ידידות, תעצור את הפינוי', הוא אומר לי 'המשאית בדרך'.
<קריאה: זה מישהו קבוע שאתה מדבר איתו?
<מוטי פרנקו: חיים, תראה להם דירת עמידר.
<מוטי פרנקו: דירה ראשונה שיראו זו דירת עמידר.
עדי קול: לא, גם תסתכלו על הזבל, על הלכלוך פה מסביב ומיד בריכה.
<מוטי פרנקו: זו דירת עמידר.
עדי קול: מישהו הקים בריכה כאן, על דעת עצמו.
<מוטי פרנקו: כן, זו המציאות.
<מוטי פרנקו: בואו.
עדי קול: אני כבר ביקרתי כאן.
<מוטי פרנקו: גרים בשכונה הזו מאות משפחות ושלושת פחי הצפרדע למאות משפחות.
<מוטי פרנקו: אתם צריכים להבין שהיום בצהריים האשפה תגלוש.
<מוטי פרנקו: היא תגלוש, כי זה לא יכול להכיל את כמות האשפה שאדם - - -
<קריאה: כמה בימים בשבוע יש פינוי אשפה?
<מוטי פרנקו: שאלה מצוינת.
<מוטי פרנקו: בדרך כלל אמור להיות שלוש פעמים, אבל פה גם שלוש פעמים זה לא מספיק, כי יש רק שלושה פחים.
<מוטי פרנקו: היה דיבור על הטמנה ואז לא עושים כלום בגלל שאומרים, לא רק התקציב, זה עתידית פינוי-בינוי, אז למה לעשות עכשיו.
<מוטי פרנקו: תסתכל, בבקשה.
<קריאה: איפה נציג עמידר?
עדי קול: אני לא יודעת איפה נציגי עמידר, אבל באיזה מקום אפשר לבנות בריכה עצמאית, חיים?
עדי קול: באיזה מקום מותר לבנות בריכה?
עדי קול: זה חוקי?
<יגאל קופל: ודאי שלא חוקי.
עדי קול: למה זה פה?
<יגאל קופל: למה זה פה?
<יגאל קופל: זו שאלה מצוינת.
<יגאל קופל: השטח הוא שטח ציבורי, של הרכוש המשותף.
עדי קול: חכו, אני שואלת את השאלות, כי אנחנו נעשה את הדיון בוועדה.
<יגאל קופל: מצוין, מעולה, בסדר גמור.
<מוטי פרנקו: אין בניין של עמידר, יש דירות עמידר.
<מוטי פרנקו: זה לא בניין.
<מוטי פרנקו: דרך אגב, מה שמפריע בקטעים האלה, אני בא בכלל בעיניים של התושב, ילד יוצא מהשכונה הזו בבוקר זה מה שהוא רואה פה.
<מוטי פרנקו: הוא יכול לראות פה זוהמה ברמה שנמצאת בעוד מקומות בארץ, אבל לא ראוי שילדים בבוקר לפני בית הספר יראו את זה.
<קריאה: יש פה גם וטרינר.
<שלומית אבינח: הווטרינר מסתכל.
<קריאה: זה הווטרינר?
<קריאה: הם יראו גם את הביוב בצד השני.
<קריאה: חשוב שיהיה וטרינר, תגיד את זה לווטרינר.
<קריאה: אנחנו נראה לו בצד שני את החיבור לביוב.
<שלומית אבינח: חכי, עדי, הוא מתקשר עכשיו.
<קריאה: אבל אני מציע לא להתעכב שם במקום, זה לא בריא.
<שלומית אבינח: אבל נציג עמידר מתקשר, צריך לבדוק.
<שלומית אבינח: אנחנו לא באנו ל - - -
<קריאה: אני אומר בשבילכם, הבחור שם הוא בעייתי.
<קריאה: אני חושב עליכם.
<שלומית אבינח: מה זה משנה?
<שלומית אבינח: הוא בא לפתור בעיות.
<שלומית אבינח: זה שלו.
<שלומית אבינח: זה שמור לרכב נכה.
<קריאה: אבל נמצא עוד רכב מאחוריו.
<שלומית אבינח: השאלה אם הוא באמת נכה.
<מוטי פרנקו: את רוצה שאני אענה לך?
<שלומית אבינח: אני יודעת שלא, כי זה לא שלט - - -
<מוטי פרנקו: ברור, כל העיר מוצפת בכאלה.
<שלומית אבינח: עדי, אני לא יודעת, אבל זה לא שלט מקורי של נכה.
<מוטי פרנקו: לא, יכול להיות שהוא נכה, אבל לא עשו לו עמוד אז הוא עשה עמוד לבד.
<מוטי פרנקו: אני לא רוצה להכליל סתם.