GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: בסופו של דבר הם מרגישים פגועים.
עדי קול: להגיד אנחנו באותו צד של המתרס, מבחינתם אתם אלה שצריכים לתת להם תשובה.
עדי קול: הם לא מכירים את הבירוקרטיה.
<ליאורה מינקה: אולי שהמשרד יוציא את התשובות ואז יתנפלו על מהשרד ולא עלינו.
עדי קול: זה יהיה עוד פתרון קוסמטי שלא יפתור את הבעיה.
עדי קול: אני מבקשת לסיים את הדיון.
עדי קול: אני רוצה לפנות אליכם, סליחה אתם מפריעים.
עדי קול: יש לי פטיש שבדרך כלל אני משתמשת בו אבל הפעם השתדלתי שלא גם בגלל התינוק לא ישמח לשמוע את הפטיש וגם בגלל שאנחנו רוצים לקיים דיון ברוח טובה.
עדי קול: אני בטוחה שיצאתם בתחושה קשה כי לא קיבלתם תשובה.
עדי קול: אני בטוחה שזו לא הפעם הראשונה שלא קיבלתם תשובות.
עדי קול: אני יכולה רק להבטיח שאנחנו יכולים להמשיך לרדוף אחרי משרד הכלכלה כדי שייתן מענה.
עדי קול: תודה לכם ושבוע טוב.
עדי קול: אני מתכבדת לפתוח את הישיבה של הועדה המיוחדת לפניות הציבור.
עדי קול: כמו כל ישיבה אני פותחת ומסבירה על הועדה הזאת.
עדי קול: רבים לא מכירים אותה.
עדי קול: הועדה לפניות הציבור היא ועדה קטנה ונשכנית בכנסת.
עדי קול: יש לה את אותן זכויות כמו לכל ועדה אחרת, ההבדל בינה לבין הוועדות האחרות, הוועדה הזאת מתכנסת בעקבות פנייה של ציבור, של אזרח, של קבוצת אזרחים, של ארגון.
עדי קול: אנחנו דנים בנושאים שמטרידים את הציבור ומעסיקים אותו.
עדי קול: כל מי שצופה בנו, מוזמן לפנות לוועדה גם בפייסבוק שלי וגם דרך כתובת המייל של הוועדה .
עדי קול: אנחנו מהווים קול ושופר לבעיות של הציבור ואנחנו נשמח לעסוק בבעיה כזאת גם עכשיו.
עדי קול: מעצם טבעה של הוועדה אנחנו תמיד פותחים עם הפונה, עם כל הציבור ועם כל העם נפתח היום דיון בנושא הקייטנות.
עדי קול: זה נושא חם, זה נושא שמעסיק כי הוא חם, גם כי הקיץ מגיע ומתחמם פה.
עדי קול: זה נושא שמעסיק את ההורים ואת הילדים לקראת סיום שנת הלימודים.
עדי קול: בעוד כשבוע יצאו הילדים הקטנים לחופש הגדול ותתחיל מצוקתם של ההורים, מצוקת ההורים למצוא להם תעסוקה.
עדי קול: השנה יש בשורה מאוד משמעותית מטעם משרד החינוך ומפעל הקייטנות שנקרא 'בית הספר של החופש הגדול'.
עדי קול: אני חושבת שזה מפעל משמעותי וחשוב.
עדי קול: חכינו לו אומנם שנים.
עדי קול: כרגע הוא אומנם מודל שפונה לכיתות א' וב' ועם פיילוט קטן יותר לילדים גדולים יותר.
עדי קול: זה פיילוט מאוד משמעותי ומאוד חשוב לקייטנות בבתי הספר תחת כסות משרד החינוך ובמחיר סמלי של עד 450 שקלים.
עדי קול: אנחנו באמת מכירים את המקומות שאין השתתפות הורים בכלל, זה תלוי ברשויות המקומיות.
עדי קול: אבל, אבל גדול, קודם כל הקייטנות הללו או המסגרות הללו, ברובן מסתיימות בשעות מוקדמות, דבר הגורם להורים לקחת את הילדים אחרי שעות העבודה, כן כולנו צריכים לעבוד היום.
עדי קול: הן נזקקים למסגרת נוספת ויש מסגרות נוספות, קייטנות נוספות של הרשויות המקומיות.
עדי קול: כל הרשויות המקומיות מפעילות מסגרות, הקייטנות הללו עולות מחיר גבוה.
עדי קול: השאלה שלנו היא מי מפקח עליהן, מי מפקח על התוכן, מי מפקח על האיכות, מי מפקח על הבריאות – היום ננסה להבין את הפרטים האלה ובעיקר את סוגית המחיר.
עדי קול: סוגית המחיר היא סוגיה שמטרידה הורים רבים, הורים לילד אחד, שניים ויותר.
עדי קול: לקראת הוועדה היום פנתה הוועדה לכל הרשויות המקומיות.
עדי קול: קיבלנו תשובה מ-60.
עדי קול: אספנו את מחירי הקייטנות הרשויות המקומיות.
עדי קול: קיבלנו נתונים, בעיניי, נתונים מאוד מטרידים על פערים מאוד מאוד גדולים בין הרשויות, המחירים נעים בין 400 שקל ל-1,600 שקל.
עדי קול: לפעמים רואים את הפערים ברשויות סמוכות, הפערים יש פערים מאוד גדולים.
עדי קול: יש לנו כאן בעיה מאוד גדולה עם השקיפות, עם הפרטים, עם הפרטים שאנחנו לא יודעים על מה מוציאים את הכסף.
עדי קול: המבנים הם מבנים של העירייה, יודעים שצריכים לשכור ציוד ולשכור מדריכים, אבל על מה מוציאים את הכסף ואיך יכול להיות שקייטנה ביבנה עולה 650 ולעומת זאת קייטנה באור יהודה עולה 1,400 שקלים?
עדי קול: מה ההבדל באיכות, מה ההבדל בטיב ומי משלם.
עדי קול: יש לי תחושה מאוד עזה שמי שמשלם אלו ההורים.
עדי קול: אני לא חושבת שקייטנות צריכות להוות מס נוסף שהרשויות יכולות לגבות.
עדי קול: את זה אני רוצה לברר ואת זה אני רוצה לבדוק.
עדי קול: אני ארצה לפתוח עם הפונה שלנו, טלי בבקשה.
<טלי בריל: צהריים טובים.
<טלי בריל: אני מודה ליושבת ראש על ההזדמנות להביע ולייצג את כל ההורים.
<טלי בריל: אני אימא לשלושה ואני עומדת בראש "הורים דורשים מהפך בחינוך".
<טלי בריל: אנחנו קבוצת הורים שעוסקת בכל מה שקשור לחינוך.
<טלי בריל: כאן אני מבקשת לדבר בשמם של הורים שפחות מדברים עליהם.
<טלי בריל: עסקה כאן וועדה סוערת ושלמה בנושא חינוך כשהמילה גנים בכלל לא עלתה על שפתותיהם.
<טלי בריל: חינוך בעצם לא מתחיל בכיתה א'.
<טלי בריל: חינוך מתחיל בגן וגם קייטנות מתחילות.
<טלי בריל: אנחנו מדברים על מצב שבעוד פחות משבוע מסתיימת שנת הלימודים ולמערכת הצטרפו גם פעוטות וגם טף וגם בקיץ הזה יאלצו הורים בישראל לשלם אלפי שקלים על הזכות הבסיסית לצאת לעבוד.
<טלי בריל: אנחנו לא מדברים על קייטנות פרטיות, אנחנו מדברים על קייטנות שנמצאות תחת פיקוח או בבעלות של הרשות המקומית.
<טלי בריל: קיבלנו אלפי פניות מכל הארץ, יושבת הראש ציינה את המחירים ולכן אני אדלג על זה.
<טלי בריל: אנחנו מדברים על עלות ממוצעת סביב ה-1,500 שקל לקייטנה עד אחת בצהריים, דבר שמכביד מאוד מאוד על ההורים וגורם להם להוצאות כלכליות מאוד גדולות, המצב הוא לא הגיוני.
<טלי בריל: אצל רובנו נוצר הרושם שנובע הרבה מעניין השקיפות, בעצם, אנחנו יחידת רווח עירונית.
<טלי בריל: הילד שלי הולך לקייטנה עירונית באותו מבנה עירוני עם צוות הצהרון שהוא צוות עירוני וללא תוכן חיצוני.
<טלי בריל: ילדי הגנים לא יוצאים לאטרקציות שיכולות להסביר את השוני במחיר, הם פשוט ממשיכים את הגן לעוד חודש וחצי - - -
עדי קול: פשוט עוד כסף.
<טלי בריל: ועוד בהרבה מאוד כסף.
<טלי בריל: אני אשלם 1,000 שקל עד אחת בצהריים על ילד בן 3.5.
<טלי בריל: אני אבקש לסבר את האוזן, אם לילדים יותר גדולים יש יכולת לבחור קייטנה כזאת או אחרת, ילד בן 3.5 לא הולך לקייטנה אחרת פשוט כי אין כזאת בשוק.
<טלי בריל: אנחנו חושבים וקוראים מפה, המצב הזה לא יכול להמשך.
<טלי בריל: אנחנו בעצם לא יכולים להיות יחידת רווח עירונית.
<טלי בריל: אנחנו מבקשים וחושבים שמן הראוי שהשלטון המקומי יבין שהנושא של קייטנות הוא בעצם שירות לאזרח ולא מקור רווח.
<טלי בריל: אל תפסידו עלינו כסף, לא ביקשנו מכם.
<טלי בריל: ביקשתי, אמרו לי 'אי אפשר, אין כסף' – תנו לנו את זה במחיר העלות.
<טלי בריל: תהיו שקופים איתנו.
<טלי בריל: בואו נשב ביחד.
<טלי בריל: הורים ששאלו ברשויות שונות, נפנפו אותם, אין לכם בעצם מה להסתכל על העניין.
דוד אזולאי: השלטון המקומי, הוא שקבע את המחירים?
<טלי בריל: בעקרון כן.
<טלי בריל: זה משתנה מעיר לעיר.
<טלי בריל: אין אחידות בין הערים.
<טלי בריל: אנחנו מדברים כאן אך ורק על קייטנות עירוניות.
עדי קול: אנחנו לא מדברים על קייטנות פרטיות.
עדי קול: השאלה שלי, האם אתם יודעים מהם הקריטריונים לקבלת הנחות.
עדי קול: יש כאלה?
<טלי בריל: אין קריטריונים אחידים.
<טלי בריל: אני יכולה לומר לך שאצלי בעיר ראשון לציון, עכשיו חבר מועצה ביקש מאיתנו לשלוח לו מייל בשביל שיבחנו האם תהייה הנחה על מחזור אוגוסט.
<טלי בריל: כן, כן, חבר מועצה בראש לציון ביקש מהורים לשלוח לו מייל בשביל שישקלו אם תהייה הנחה על חודש אוגוסט.
<טלי בריל: אחר כך, אחרי דיון מעמיק הואילו לתת הנחה של 33% הנחה על ילד שני בגן.
<טלי בריל: כדי לסבר את האוזן לוועדה הנכבדה, רוב האנשים שיש להם כמוני ילד בגן, סביר להניח שיש להם גם תינוק במערכת החינוך הפרטית עליה אנחנו לא מדברים כעת.
<טלי בריל: צריך לשים על השולחן את כל נושא הגנים הפרטיים בהם התשלומים מטורפים לגמרי.
<טלי בריל: שם את משלמת תשלום מלא בחודש אוגוסט פלוס קייטנה.
<טלי בריל: כלומר, ההורים מתחילים את חופשת הקיץ ב-5,000-6,000 שקל בשביל לצאת לעבוד.
<טלי בריל: אימהות לא הולכות לעבוד כי מן הסתם, לצערי, זה המצב וזה לפני שהתחלנו את סוף אוגוסט.
<טלי בריל: זאת אומרת, אין הנחות.
<טלי בריל: יש מקומות שאין הנחות בכלל לילד שני, שלישי.
<טלי בריל: גם אם יש לי ילד אחד בתוך המערכת אני לא זוכה לשום הנחה.
<טלי בריל: אין שום אחידות וגם אין גוף שמסתכל על כלל הארץ, על כל הורה.
<טלי בריל: אני כאן לא בתור טלי בריל, אני כאן בשם ההורים שלא יכולים לשאת את דברם פה.
<טלי בריל: הורים באים ואומרים 'אף אחד לא מסתכל בעצם על המצב בצורה כללית'.
<טלי בריל: גם כל הדברים שהעלו על המדיה, השלטון המקומי תמיד אומר 'כל רשות יכולה לעשות מה שהיא רוצה'.
<טלי בריל: יש ראשי ערים שנכנעו ללחץ הורי.
<טלי בריל: ניקח לדוגמה את קריית ביאליק ששם ראש העיר התערב.
<טלי בריל: לפי מה שסופר לנו בקבוצה, ראש העיר התערב ובלחץ ההתערבות מול המתנ"ס הורידו את המחיר ל-1,000 שקל, זה היה אחרי לחץ הורי.
<טלי בריל: המצב הזה פשוט לא יתכן.
עדי קול: אני קוראת ורוצה לסבר את האוזן לגבי המספרים.
עדי קול: באורנית – 650 שקל, יבנה – 850 שקל.
עדי קול: אנחנו לא מניחים שהקייטנות באורנית או ביבנה הן טובות פחות.
<טלי בריל: לצערי, כמו שאנחנו רואים את זה דרך ההורים שפנו אלינו, זה עניין של מדיניות עירונית.
<טלי בריל: כל ראש עיר מחליט כמה כסף הוא לוקח מההורים.
דוד אזולאי: ניסתם לבדוק מה כל קייטנה נותנת לילדים שאצלה?
<טלי בריל: אנחנו מדברים רק על קייטנות בסיס.
<טלי בריל: הם בתוך הגן, הם לא יוצאים לשום פעילות נוספת.
<טלי בריל: אגב, בחלק מהמקומות לא מספקים הזנה.
<טלי בריל: יש הורים שהמחיר שהם משלמים לא כולל ארוחת בוקר.
<טלי בריל: אנחנו מדברים על קייטנות עד אחת בצהרים, חצי יום, יש מקומות בהם לא מקבלים אפילו ארוחת בוקר.
<טלי בריל: אין אחידות בכולם.
<טלי בריל: הדבר היחיד שהוא אחיד ומקומם, מרבית הקייטנות נערכות במבנים עירוניים, כלומר, מכספי המיסים שלי ושל חבריי ההורים.
<טלי בריל: אנחנו אמורים לשלם את המבנה, את החשמל, את הארנונה.
<טלי בריל: הצוותים בהרבה מאוד מקרים הם צוותים שעובדים בצהרונים עם אותו צוות שממשיך ומשכורתו כבר משולמת.
עדי קול: השאלה אם את יודעים אם הם מרווחים משכורת גבוהה יותר?
<טלי בריל: ככל יודע לי הם לא מרווחים משכורת גבוהה יותר.
<טלי בריל: זה אחד הדברים שאנחנו קיבלנו כתגובות, אנחנו העלנו את השאלה הזאת בעמוד 'הורים דורשים מהפך בחינוך' ובהרבה קבוצות הורים עכשיו זה בשיח.
<טלי בריל: הגיעו אלינו סייעות שאמרו לנו 'הכסף הגדול זה לא אנחנו.
<טלי בריל: אנחנו לא מרווחות, אנחנו מקבלות שכר מינימום'.
עדי קול: מיד ננסה להבין מי מרוויח מזה, איפה הכסף.
דוד אזולאי: עדיין אתם לא יודעים איפה הכסף?
עדי קול: אנחנו עדיין מחפשים.
עדי קול: בכל דיון אנחנו שואלים איפה כסף.
עדי קול: אולי חבר הכנסת משה גפני ידע להגיד לנו איפה הכסף.
<עינב גוטרמן: אני עורכת דין, עינב גוטרמן, מעמותת "כולנו משפחה" – עמותה שעוסקת בין היתר בנושא של מסגרות חינוכיות, בעיקר בתחום הרך.
<עינב גוטרמן: יש כאן בעיה שהיא בעיה רחבה יותר, כלומר, אם נצא לשנייה מהנישה של קייטנות וצהרונים, הנושא של צהרונים בכלל הוא נושא - - -
עדי קול: אנחנו לא נכנסים אליו.
עדי קול: אני מבינה שיש בעיית צהרונים, יש בעיה כללית, את צודקת.
עדי קול: היום אנחנו מתייחסים לנושא הקייטנות.
עדי קול: אנחנו שבוע לפני היציאה לחופש הגדול ואנחנו מתמקדים בזה.
<עינב גוטרמן: בנושא הקייטנות צריך להבין שבאמת יש כאן רווח שהרשות גוזרת, רווח שהוא על חשבון ההורים.
<עינב גוטרמן: אנחנו יודעים שהסכומים האלה הולכים ומשמשים לפעילויות אחרות בין אם זה עמותות או גופים שונים.
<עינב גוטרמן: זו הנקודה.
<עינב גוטרמן: למעשה משתמשים בנו ההורים, שגם כך קורסים תחת הנטל, בשביל לממן פעילויות חשובות, מבורכות, אבל אנחנו לא צריכים לממן אותן.
עדי קול: כששוחחתי עם כמה אנשים קראתי לזה 'מס קייטנות'.
עדי קול: אני לא חושבת שאנחנו צריכים לשלם מס קייטנות, יש ארנונה ומיסים אחרים שאנחנו משלמים.
עדי קול: אני לא חושבת שקייטנות הן חלק מהמיסים שאנחנו משלמים לעירייה.
עדי קול: <קריאה:> זה לא חובה.
עדי קול: לא חובה?
עדי קול: איזה פתרון אחר יש?
<עינב גוטרמן: החופש הוא חודשיים.
<עינב גוטרמן: כמה אני יכולה לבקש מההורים שלי לשמור על הילדים שלי?
<יערה ישורון: אני יושבת ראש ארגון "הורים עובדים לשינוי".
<יערה ישורון: באופן הכללי, הקייטנות העירוניות הן סיפור מאוד גדול.
<יערה ישורון: בשנה שעברה שלחתי את הילדים שלי לקייטנות פרטיות כי הן היו יותר זולות מהקייטנות העירוניות.
<יערה ישורון: יש לי ארבעה ילדים, אחרי כל מיני הנחות הן עלו לי 6,000 שקל לשים את הילדים במסגרת לשלושה שבועות.
<יערה ישורון: רק על הדבר הזה זה היה הסכום, זה לא שביולי אני מרוויחה יותר, - - -
עדי קול: מה, זה לא עובד כך?
<יערה ישורון: באופן מפתיע זה לא קרה.
<יערה ישורון: לדעתי הבעיה המרכזית בקייטנות, אולי זה בהמשך לדיון הקודם בוועדת חינוך, יש לתת בכלל ייצוג להורים עם ילדים קטנים שבמערכות בגלל שאלו שנים מסוימות מהחיים וקצרות, אחר כך טיפה אפשר לנשום, אחר כך שוכחים ואין מי שיניע את המאבק הזה.
<יערה ישורון: אין בכלל פיקוח על המחירים וכל רשות יכולה לעשות מה שהיא רוצה, כל מקום יכול לעשות מה שהוא רוצה.
<יערה ישורון: כמעט ואין אפשרות להשוות בין המקומות כי מקום אחד נותן שלושה שבועות, מקום שני נותן ארבעה שבועות, אחד עד השעה ארבע ולכי לכמת עכשיו את כל השעות ותביני משהו.
<יערה ישורון: כן צריכה להיות הסדרה בנושא הזה.
<יערה ישורון: לדעתי זה יכול להיות חלק ממערכת החינוך, לחינוך יש גם את החלק הפורמאלי ויש לו גם חלק בלתי פורמאלי וזה צריך להיות שם.
<יערה ישורון: כן להיות במקום של פיקוח גם בגלל שאנחנו יודעים את איכות הצוות והאנשים ולמי אנחנו נותנים את הילדים שלנו בחודשי יולי-אוגוסט.
<יערה ישורון: מצד הכסף, אלו הורים שלא יכולים לעמוד בזה.
<יערה ישורון: לצערי יש הרבה מאוד אימהות שבוחרות להישאר בבית כי פשוט אין להן בררה אחרת, הן לא יכולות.
<יערה ישורון: הן עושות את השיקולים שלהן 'מתי אני אחזור מחופשת לידה, כן אלך לעבודה או אעזוב את העבודה, אני אעזוב לפני זה, אני לא אלך בכלל, ממאי אני לא אתחיל לעבוד כי תכף יש את יולי-אוגוסט ואחר כך ספטמבר-אוקטובר' – זהו, את פשוט נפלטת מהמערכת - - -
משה גפני: משרד החינוך מאריך את הלימודים השנה.
<יערה ישורון: זה מהלך מדהים, באמת עבדנו עליו קשות, אנחנו מברכים עליו מאוד.
<יערה ישורון: הילדים לא נולדים בכיתה א', הם נולדים קצת קודם וגם פה צריך מסגרות.
<יערה ישורון: זו תקופה מאוד קשה גם נפשית לאימהות ובכלל לכל משפחה לעבור את זה.
<יערה ישורון: שוב, אני מארגון "הורים עובדים לשינוי", קמנו לפני שש שנים.
<יערה ישורון: מזה זמן שאנחנו רואים שעדיין האימהות שמתלבטות האם לחזור - - -
<יערה ישורון: לחזור מחופשת לידה.
משה גפני: כיתות א' וב', זה פותר בהחלט חלק מהבעיה.
<יערה ישורון: זה פותר.
<יערה ישורון: שני דברים, האחד, זה פותר מאוד השנה מכיתה א'.
<יערה ישורון: אני מאוד מקווה שהחל מהשנה הבאה זה יחול מגן ולא רק מא'.
<יערה ישורון: בשנה הבאה זה אמור להיות מכיתה א' עד כיתה ד' ושנה לאחר מכן מגן עד כיתה ה'.
<יערה ישורון: זה פותר חלקית.
<יערה ישורון: חשוב להדגיש שזה לא אמור לכלול את הגנים מגיל 3 אלא מגן חובה, גיל 5.
<יערה ישורון: הילדים נולדים קודם והם זקוקים לנו הרבה קודם.
<יערה ישורון: אנחנו זקוקים למסגרות עבורם כדי שנוכל להמשיך לעבוד.
<יערה ישורון: זו תקופה מאוד קריטית לבניית קריירה.
<יערה ישורון: כדי שאני אוכל לצאת לעבוד כשהילדים גדולים בתור אישה, בתור אימא אני צריכה את התקופה הזאת כי אחר כך כשאגיע לשוק העבודה בגיל 40 בלי ניסיון ובלי כלום לא יסתכלו עלי, אנחנו יודעים שגם כך יש בעיה בשוק העבודה.
<יערה ישורון: יש כאן בעיה לאומית שכן צריך לפתור אותה מהיסוד ולטפל בה.
<יערה ישורון: חלק מהבעיה, בואו ניתן להורים לצאת לעבודה, בואו נאפשר לעשות משהו.
<יערה ישורון: למי שאין לו את הכישורים, לצערי הרב אין לי את הכישורים להיות מורה או גננת ואין לי כישורים שיכולים להתאים למקצוע בו אוכל להיות עם ילדיי כל זמן שהם בבית, יש לי כישורים אחרים.
<יערה ישורון: בסופו של דבר טוב שכולם לא מורים וגננות.
<יערה ישורון: המדינה כן צריכה להתגייס פה ולפחות להטיל פיקוח בנושא של הקייטנות.
<יערה ישורון: המחירים הם לא מחירים סבירים.
<יערה ישורון: בסופו של דבר אם אתה לוקח מישהי הביתה זה הרבה יותר זול, אבל זה לא מתאים לצרכים של הילדים.
<יערה ישורון: ילד צריך להיות עם החברים שלו, הוא צריך להתעסק בפעילות שמתאימה לו.
<יערה ישורון: הוא לא צריך רק שמרטפית שתשמור שהבית לא נשרף בזמן שהוא רואה "יובל המבולבל" ושותה משהו.
<טלי בריל: רק לחזק את הנושא הזה, הפתרון שנמצא לילדי כיתות א' ו-ב' הוא עד שעה אחת.
<טלי בריל: זה פתרון מבורך, אבל זה למחזור אחד ולאחריו יש פתרונות משלימים שגם הם לא מפוקחים.
<טלי בריל: גם פה יש הרבה בעיות.
<טלי בריל: בשורה התחתונה, יש ישובים בארץ בהם נוצרות להורים בעיות תשלומים מאוד גבוהות כי המסגרות גילו שיש כאן בעצם קהל שבוי.
<טלי בריל: אנחנו לא גומרים לעבוד בשעה אחת.
<טלי בריל: זה מאחת עד ארבע וחצי והרשויות עושות מה שהן רוצות.
<טלי בריל: בעצם לא הועילו חכמים בתקנתם.
משה גפני: קודם כל אני מברך על הדיון הזה, אני חושב שזה דיון חשוב וקריטי.
משה גפני: ממה שהספקתי לשמוע מהנשים שהעלו את העניין, באמת זה נושא שמדינת ישראל לא נתנה עליו את הדעת.
משה גפני: כאשר אנחנו מדברים על מערכת שהיא מערכת שבה לא מורים ומורות ולא רק גננים וגננות או כאלה שעוסקים במערכת החינוך וכשיש חופש גם הם בחופש.
משה גפני: היום רוב העובדים בישראל הם אינם מורים ואינן מורות.
משה גפני: הם עובדים ורוצים להתקדם, אני מכיר את זה ממערכות רבות.
משה גפני: מדינת ישראל לא נתנה את הדעת לעניין הזה על אף שלפני הרבה שנים, אני כנראה כמעט הכי וותיק בכנסת, כבר עבר חוק שאומר שצריך שיהיה חינוך מושלם.
משה גפני: כלומר, גם בחופש, אבל לא מיישמים אותו.
משה גפני: כנראה שמחפשים עדיין את הכסף, משרד האוצר מחפש את הכסף.
משה גפני: אגב, הוא נתן אתמול בהחלטת ממשלה שלושה מיליארד שקל לנושא המע"מ על דיור.
עדי קול: הוא חסך לציבור.
משה גפני: זה לזרוק שלושה מיליארד שקל לפח מכיוון שזה לא יוזיל את מחירי הדירות, את זה נוכל לדעת בעוד חצי שנה.
משה גפני: אני אומר את זה בוודאות, זה ברור לחלוטין שזה בזבוז כסף ושזה מיותר.
משה גפני: מה שהיה צריך לעשות אלו דברים אחרים.
משה גפני: אנחנו עוסקים בעניין של הקייטנות.
משה גפני: עניין הקייטנות, קודם כל משרד החינוך צריך להיכנס לעניין במהותו, לפקח על המחירים וגם לעניין הקייטנות הפרטיות.
משה גפני: בסופו של דבר, כפי שנאמר, מדובר בקהל שבוי שחייב להמשיך את העבודה כי אחרת הוא לא יוכל להתפרנס, לא להתקדם ולא כל מה שנלווה לעניין זה.
משה גפני: , את הילדים הוא לא מתכוון לזרוק לרחוב, הם יותר מדי יקרים לו והוא שולח אותם למערכות שהן מערכות מאוד יקרות, מאוד מאוד, ואף אחד לא יכול להגיד מילה, כי מי יגיד.
משה גפני: לכן הנושא הזה צריך לקבל טיפול ממשי.
משה גפני: אני באמת קצת שמחתי כאשר שר החינוך אמר שהוא פותח את הכול לשנת לימודים ארוכה יותר.
משה גפני: אני חשבתי שהוא חוזר לתכנית הישנה של שנת לימודים שתהייה יותר זמן.
משה גפני: התחיל עם זה השר גדעון סער, הוא התחיל עם ארבעה ימים קודם וחשבתי שהולכים למסלול הזה.
משה גפני: לצערי לא הלכו למסלול הזה.
משה גפני: לצערי זה הופך שוב למפעל שהוא מפעל די חלקי.
משה גפני: הוא חלקי גם מבחינת השעות, הוא חלקי גם מבחינה ציבורית.
משה גפני: לא כל הציבור - - -
עדי קול: אתה יודע שזה תהליך.
עדי קול: זה מתחיל עם כיתות א' ו-ב' וממשיך עם פיילוט בכיתות ג' ו-ד' ולאט לאט אני מקווה שיורידו את זה לגילאים הקטנים יותר.
עדי קול: אני מקווה.
עדי קול: אתה יודע, אנחנו מאוד טובים בלבקר, אבל אנחנו גם צריכים להכיר בזה.
משה גפני: אני איש עם סובלנות.
משה גפני: אני סובל כאן כבר 25 שנה, אז אין בעיה איתי.
משה גפני: <קריאה:> תראה כמה פיילוטים הגיעו - - -
משה גפני: כן, כן, אני מכיר את העניין הזה.
משה גפני: הוא גם התחיל עם זה שהחרדים בחוץ, היום יש נשים חרדיות רבות שיוצאות לעבודה ועובדות עד שעה מאוחרת.
משה גפני: בעבר היו פחות, באמת הן היו יותר מורות וגננות.
משה גפני: היום נשים חרדיות יוצאות לעבודה ועובדות בהייטק ועובדות במקומות אחרים והן לא תזכינה ליהנות מהעניין הזה.
משה גפני: לכן אני באמת מביע תרעומת שמתחילים, אני שותף לתקווה שלך, כי זו התחלה.
משה גפני: היה צריך להגיד לשר החינוך שאת התקווה הזאת היה צריך לתת לכל אזרחי ישראל, יהודים וערבים, דתיים ושאינם דתיים, ימין ושמאל, מרכז ופריפריה.
משה גפני: לא עולה על הדעת לטעת תקווה בקרב קבוצה אחת ושלקבוצה אחרת לא תהייה בכלל תקווה.
משה גפני: אני אומר לך, לי יש תקווה.
משה גפני: מה את שמחה לשמוע?
עדי קול: שיש לך תקווה.
משה גפני: אחר כך אני אגיד לך אחרת.
דוד אזולאי: ראשית אני מבקש לברך על כך שיש בכלל קייטנות בקיץ.
דוד אזולאי: לצערי הרב הייתה תקופה שהדבר הזה ניתן רק לילדים ברמה הכנסה גבוהה, רק הם יכלו לזכות לתענוג הזה.
דוד אזולאי: לשמחתי הרבה הדבר הזה נפתח היום.
דוד אזולאי: יחד עם זאת, אני מברך על היוזמה לפתוח את בתי הספר לעוד שלושה שבועות ליום לימודים או קייטנה לימודית.
דוד אזולאי: לצערי הרב ישנה קבוצה במדינת ישראל שהיא ממודרת.
דוד אזולאי: בעצם היא לא נכללת בפרויקט הזה.
דוד אזולאי: אני מאוד מאוד מתפלא גם על השלטון המקומי על איך הוא נתן את ידו שילדים שגרים באותה שכונה, שילד אחד שלומד בבית ספר ממלכתי או ממלכתי דתי ושהילד השני לומד בבית ספר חרדי שכל חטאו שהוא לומד בבית ספר חרדי, למרות שהוא משלם ארנונה ואבא שלו הלך לצבא והוא והאימא שלו עובדים, הוא לא יהיה זכאי לקייטנה, ואתם השלטון המקומי נתתם את ידכם לכך.
דוד אזולאי: אני חושב שפה אחת השגיאות שלכם, איך הסכמתם?
דוד אזולאי: אתם הרי בסופו של יום מייצגים את התושבים.
דוד אזולאי: כאן מעלתם באימון שהציבור נתן בכם.
דוד אזולאי: ממילא למשרד החינוך יש מדיניות, אבל אתם הרי יכולתם להגיד 'עד כאן, יש דברים שאנחנו לא מוכנים להיות שותפים להם'.
דוד אזולאי: שמשרד החינוך ירים את הפרויקט הזה לבד, אז נוכל להגיד שמשרד החינוך הוא הגורם להפליה בין ילד לילד.
דוד אזולאי: לגבי הקייטנות בכלל, מפעל הקייטנות הוא מפעל מבורך.
דוד אזולאי: אבל אדוני נציג השלטון המקומי, איך אתם מצליחים להביא למצב ששתי ערים סמוכות, לאחת יש מחיר אחד ולשנייה מחיר אחר?
דוד אזולאי: לפי מה זה נקבע?
דוד אזולאי: מי קבע את המחירים האלה?
דוד אזולאי: כאן אני שומע מההורים שיש דברים בסיסיים שכולם מקבלים, על מה?
דוד אזולאי: על אלה שמקבלים מזגנים או לא מקבלים מזגנים?
דוד אזולאי: על פי מה אתם קובעים את המחירים?
דוד אזולאי: אני פונה ואני מבקש את התערבותו של השלטון המקומי לקביעת מחירים, לפחות מחירים בסיסיים כדי שההורים ידעו למה זה מקבל יותר ולמה זה מקבל פחות.
דוד אזולאי: דבר נוסף שאני מבקש להתייחס אליו הוא יותר פיקוח.
דוד אזולאי: יושבים כאן נציגי משרד החינוך, נציגי משרד פנים שהם מפקחים בין היתר גם על הבריכות השחייה ועל חופי הים וכדומה, אני חושב שבעניין הזה יש מצב שבו נמנעים לקחת את הילדים מחוץ לקייטנה בגלל האחראיות או מתוך זהירות, תקראו לזה איך שאתם רוצים, אבל ילד שנמצא בקייטנה הוא לא נמצא רק במסגרת לימודים, כאן צריך לחשוב איך לאפשר את היציאה.
דוד אזולאי: בנושא הביטוח, אני לא שמעתי כאן התייחסות לנושא הביטוח לילדים.
דוד אזולאי: לצערי הרב ישנן כל מיני יוזמות של כל מיני אנשים פרטיים שמפעילים את הקייטנות, לא לכולם יש ביטוחים לילדים.
דוד אזולאי: רבותיי, זה נושא שיש לתת עליו את הדעת, לא יעלה על הדעת שמישהו יפעיל קייטנה ללא ביטוח לילדים.
דוד אזולאי: יש מצבים כאלה, ישנן קייטנות פרטיות שעושות הרבה מאוד כסף ואיפה שאפשר לחסוך הם חוסכים.
דוד אזולאי: המזון, אני מאוד מקווה שגם פה יש פיקוח של משרד הבריאות שאכן המזון המוגש הוא מזון ראוי וחלילה שהוא נגוע.
דוד אזולאי: הקיץ זו עונה רגישה ביותר.
דוד אזולאי: גם כאן אני מאוד מקווה שמשרד הבריאות מפקח.
דוד אזולאי: אני מבקש להפנות את תשומת הלב לשלטון המקומי, אדוני סמנכ"ל מרכז השלטון המקומי, אני מבקש לפנות ולבקש ממך להפנות את הבקשה למרכז השלטון המקומי.
דוד אזולאי: אני מביע כאן את מחאתי על כך שנרדמתם בשמירה ופגעתם בילדים שכל חטאם הוא בכך שהם חרדים, הם לא משתתפים במפעלי הקיץ.
ישראל אייכלר: גברתי היושבת ראש, תודה רבה על הדיון.
ישראל אייכלר: עניין הקייטנות הוא נושא מאוד רחב וחשוב.
ישראל אייכלר: כל השנים הוא פרוץ.
ישראל אייכלר: בגלל שהוא לא ממוסד ואין חוק קייטנות חינם אז הרבה אנשים עשו הרבה מאוד כסף ונתנו מעט מאוד שירותים.
ישראל אייכלר: אני מסתובב באוכלוסיות בהם לפעמים מישהו מביא איזה טרמפולינה לאיזו חצר וקורא לזה קייטנה וגובים מכל ילד בין 5 ל-10 שקלים.
ישראל אייכלר: אני לא יכול להעריך את שמחתו של הילד כשהוא רוקד על הטרמפולינה וכמה זה שווה לו.
ישראל אייכלר: במציאות, התחושה כהורים, שנתונים מעט מאוד עבור המון המון כסף.
ישראל אייכלר: כלומר, אם היו נותנים את אותם שירותים לאנשים מבוגרים באותם מחירים האנשים לא היו מסכימים לדבר הזה.
ישראל אייכלר: למה הילדים מסכימים?
ישראל אייכלר: – כי הם לא מבינים.
ישראל אייכלר: למה ההורים של הילדים מסכימים?
ישראל אייכלר: – כי אוי ואבוי להם אם לא יתנו להם לרקוד על אותה טרמפולינה או ללכת לאותה בריכה שאינה ראויה או שהיא בתנאים בלתי אפשריים.
ישראל אייכלר: הדבר החמור ביותר שקרה היום, הזכיר חבר הכנסת הרב דוד אזולאי, מדינת ישראל החליטה כן לעשות דבר חשוב מאוד ולקצר קצת את תקופת הקיץ, את תקופת החופש הגדול על חשבון ההורים ולתת לילדים שלושה שבועות על חשבון המדינה.
ישראל אייכלר: נדמה לי שכאן נעשה מעשה שעוד לא היה בהיסטוריה של מדינת ישראל.
ישראל אייכלר: באופן בוטה מדירים ילדים בגלל היותם ילדים בחינוך החרדי באופן כל כך גלוי ובאופן, אמרתי בוטה כי אני לא רוצה להשתמש בביטוים בוטים יותר להגדיר את הדבר הזה.
ישראל אייכלר: אני אומר שאם היו עושים את הדבר הזה כלפי ילדים אחרים או לילדים יוצאי אתיופיה היו אומרים שזו החלטה גזענית - - -
עדי קול: אני חייבת להגיד כמשפטנית, אני דוקטור למשפטים.
עדי קול: יש שוני רלוונטי בין בתי ספר שלומדים בהם הילדים החרדים לבין בתי הספר שלומדים בהם בחינוך הממלכתי והממלכתי דתי.
עדי קול: כשיש שוני רלוונטי מותר לעשות אבחנה ולכן אין כאן הפלייה שהיא הפלייה לא חוקית.
עדי קול: אם אתה כבר מציג פה את הסיטואציה.
ישראל אייכלר: אמרת את המילה הנכונה, 'אבחנה'.
ישראל אייכלר: הווה אומר, החינוך המוכר שאינו רשמי והחינוך החרדי באופן בסיסי מקבל פחות תקצוב מחינוך ממלכתי וזו אבחנה בין לבין, אבל להדיר לגמרי ולהגיד 'אני לא נותן לאלה כלום', זו גזענות והפליה שבשום מקום - -
עדי קול: כיוון שחבר הכנסת העלה את הנושא אני מבקשת מהגורמים להשיב ואני אשמח - - -
ישראל אייכלר: את השבת מאוד טוב, אבל השבת תשובה לא מדויקת בין אבחנה לבין הפליה.
ישראל אייכלר: כל מה שנעשה על ידי משרד החינוך הוא לא אבחנה אלא הפליה - - -
עדי קול: אני נתתי לך את העמדה המשפטית שאומרת שנעשתה אבחנה ולא הפלייה.
עדי קול: אני מבקשת להתקדם ולתת לגורמים להשיב.
עדי קול: אני פונה קודם כל למשרד החינוך כמפקח על הקייטנות.
עדי קול: עלו כאן כמה נושאים.
עדי קול: הנושא הראשון, הבוער והכואב ביותר הוא נושא המחירים, אני חושבת שגם נושא המחירים וגם נושא שקיפות המחירים.
עדי קול: על מה משלמים?
עדי קול: מה הסל שנקרא קייטנה עליה אנחנו משלמים?
עדי קול: מהן העלויות שלה ואיך לראות ולדעת מה קורה.
עדי קול: לפני התכנים אני מבקשת לדעת, למה נוצרים הפערים הגדולים האלה?
עדי קול: עלו כאן עוד שאלות גם מחברי הכנסת לגבי הפיקוח הנוסף, פיקוח על הבריאות, פיקוח על המזון, פיקוח על התנאים.
עדי קול: אני מכירה קבוצות באוכלוסייה שמקיימות קייטנות כאלה ספורדיות, קייטנות לא מאורגנות,
עדי קול: קייטנות שבטח לא מפוקחות, קייטנות שילדים שומרים על ילדים, קייטנות שהורים שומרים על ילדים של הורים – אין ביטוח.
עדי קול: המחירים מובילים את האנשים למצוא פתרונות, אבל לא בטיחותיים.
עדי קול: מי יודע מה קורה בתוך הקייטנות האלה ואיך אנחנו יכולים לומר להורים שהילדים שלהם שומרים, מוגנים ומקבלים את החינוך הראוי בקייטנות האלה.
<דוד ביטס: אני מפקח ארצי על הקייטנות.
<דוד ביטס: אני אתחיל ואומר שקייטנות פועלות על פי חוק "חוק קייטנות" תש"ן 1990 שאומר שקייטנה היא עסק טעון רישוי.
<דוד ביטס: כאן בעצם אנחנו מתחילים - -
עדי קול: האם יש מערכת שבודקת קייטנות שלא קיבלו אישור?
<דוד ביטס: התשובה היא לא.
<דוד ביטס: אבל - - -
<טלי בריל: כמה מפקחים יש?
<דוד ביטס: בכל מחוז תלוי בגדול שלו.
עדי קול: כמה בסך הכול ארצי?