GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ניסים גוזלן: אין מה לעשות, בסופו של דבר זה כסף.
<ניסים גוזלן: לצערנו, אני מקבל רק 200 אלף ₪ ממשרד השיכון כדי לטפל בכל הבעיה הזאת.
<ניסים גוזלן: זה מעט מאוד.
<ניסים גוזלן: אני אומר לכם, תודה רבה, ניתן דגש בהרצל וברמב"ם.
<ניסים גוזלן: נזמין אותך אלינו לסיור, יהיה לנו כבוד גדול לארח אותך ואת כולם.
<ניסים גוזלן: חשוב לי מאוד שתדעי שלשם אנחנו שואפים מעבר לפוליטיקה.
עדי קול: עוד מישהו רוצה להוסיף משהו?
עדי קול: כמו בכל ישיבה של הועדה, אני פותחת ומספרת על הועדה לפניות הציבור.
עדי קול: אנחנו ועדה מיוחדת בכנסת, זו ועדה שאינה שונה מוועדות אחרות.
עדי קול: היא עם אותן זכויות ועם אותן פריווילגיות ואותן סמכויות כמו כל ועדה אחרת, כמו ועדת חוקה ומשפט ועבודה ורווחה.
עדי קול: ההבדל בינינו לבין וועדות אחרות הוא, שאנחנו מתכנסים בעקבות פנייה, פנייה של ציבור, של קבוצת אנשים, של אדם בודד, של ארגונים שמעלים איזו סוגיה שהיא משמעותית לחייהם ולחיי המדינה כולה.
עדי קול: אנחנו מעלים אותה לדיון ומביאים את הגורמים השונים.
עדי קול: היום יש לנו פונה שמייצג מספר פונים אחרים, הוא יציג את הפנייה.
עדי קול: כך מתנהל הדיון, אנחנו מתחילים עם הפונה ואחר כך פונים אל הגופים השונים.
עדי קול: אנו כינסנו את הדיון הזה במהרה, בעיקר מלחץ הזמנים, מדובר בחופשות של אנשים המתוכננים לצאת לחופשות במהלך יולי אוגוסט וצווי 8 כבר יצאו לדרך ואנחנו לא יודעים מה יהיה אורך המבצע.
עדי קול: היום נודע לנו על בעיה נוספת עם ביטולי הטיסות מארה"ב וכנראה מאירופה.
עדי קול: כמו שאתם רואים הנוכחות דלילה באולם, ברגע האחרון הודיעו לנו הרבה נציגים שהם לא יגיעו בגלל המצב, מה שאומר שמבינים שהמצב דורש ההערכות מיוחדת.
עדי קול: לא מגיעים, מבטלים, אותו דבר צריך להיות תקף גם לגבי הציבור.
עדי קול: אם חיילים מקבלים צו 8 זה אומר שגם הם ובני משפחותיהם לא יכולים לצאת לחופשה וצריך להכיר בזה וצריך להתמודד עם זה.
עדי קול: מר דוד חרמון נמצא כאן, הוא נציג הפונים, שמענו אותו מדבר ברדיו ואומר שיש בעיה ושאנו מתנהגים בנוהל חירום סביב המצב הביטחוני.
עדי קול: אנו מצפים גם מהחברות, להתנהל בנוהל חירום גם לגבי החיילים ובני משפחותיהם.
עדי קול: מדובר לפעמים בחופשות שעולות אלפי דולרים, חופשות הקיץ.
עדי קול: אנשים עומדים בפני שוקת שבורה שמציעים להם אחת משתי אפשריות: או לשלם מחיר מלא או לנסוע בלי בן הזוג שנמצא בצו 8.
עדי קול: זה פתרון שהוא לא ראוי.
עדי קול: אני חושבת שמן הראוי שכנסת ישראל תבוא ותאמר את דברה.
עדי קול: אנחנו מצפים גם להתחשבות מהחברות הקיימות, גם להבנה ובטח לביטול של דמי הביטול.
עדי קול: נתחיל את הדיון בדברי הפונה, לאחר מכן אני אבקש לשמוע את הגופים שהגיעו.
עדי קול: אני מודה למי שהגיע להשיב.
<דוד חרמון: בוקר טוב לכם.
<דוד חרמון: אומנם אני לא נפגע באופן אישי, שמי חרמון, אני אזרח ואני קצין במילואים.
<דוד חרמון: חברים שלי נמצאים, חלקם, בצו 8.
<דוד חרמון: אני רוצה להדגיש, כתוב כאן בכותרת "למקבלי צווי 8 ומשפחותיהם" זה גם לקצינים בכירים בקבע ובסדיר שתקועים פה?
<דוד חרמון: סדיר וצו 8, מבחינתי, זה אותו הדבר.
<דוד חרמון: אני אדבר בקצרה, כי תיארו כאן את המקרה.
<דוד חרמון: חבילות הנופש לחודשים יולי אוגוסט, נרכשו מבעוד מועד.
<דוד חרמון: כולנו יודעים את הלחץ של המשפחות לקבוע נופשונים.
<דוד חרמון: כעת אנחנו נמצאים במצב ביטחוני כזה שכל אותם מגויסים וכל אותם קצינים בסדיר שכרגע אפילו לא יכולים להגיע למשפחותיהם הביתה, נמצאים במצב של נבצרות מבצעית מלצאת את הארץ.
<דוד חרמון: בכלל, צריך להבין שהבעיה הקשה שלהם היא, שאין להם אפילו את היכולת לשלוח פקס שמבקשים מהם.
<דוד חרמון: פרוצדורה לשלוח פקס מהשטח, להרים טלפון כל שעתיים ולעדכן שהם לא יכולים - - -
עדי קול: לא ידעתי שחברות פרטיות עדיין צריכות פקסים.
<דוד חרמון: כן.
<דוד חרמון: מבקשים פקסים, מיילים, צריך להכין דף נייר.
<דוד חרמון: ברשותכם, בהמשך אני אקריא פנייה אחת, כדי שתבינו איך הפנייה הזאת נראית ומהי התשובה שמקבלים לפנייה כזאת.
<דוד חרמון: אני אקצר כי כולנו מכירים את המצב.
<דוד חרמון: קודם כל אני אקריא פנייה ואחר כך אני אגיד מה אני חושב ומה אנחנו חושבים, אותם קציני מילואים וחיילים בצו 8.
<דוד חרמון: מהו המנגנון לדעתנו שצריך להיות ושצריך להיות מנוהל במקרים כאלה.
<דוד חרמון: בקשה לביטול חופשת בשל מצב ביטחוני שהופנתה לחברת השטיח המעופף בתחילת השבוע, ביום ראשון.
<דוד חרמון: כתוב פה: "...
<דוד חרמון: לפני מספר חודשים ביצענו אני ומשפחתי הזמנה דרך מועדון חבר בהתקשרות איתכם לחופשה משפחתית בשל" כך וכך "באיטליה בשבוע בין התאריכים 24,7 ל- 1.8...", כידוע ה-24.7 זה מחר חברים, "...
<דוד חרמון: טיול זה הוא טיול בת מצווה של בתי הבכורה, אליו תכננו לצאת כל המשפחה כולל הוריי והורי אשתי...".
<דוד חרמון: זאת אומרת, מדובר כאן באירוע משפחתי ובהוצאות גבוהות מאוד.
<דוד חרמון: "...
<דוד חרמון: כידוע בימים אלו מדינת ישראל נמצאת בעימות צבאי...", כאילו צריך לתאר להם את זה, "...ולחימה מול ארגון הטרור חמאס אשר ברצועת עזה.
<דוד חרמון: מתוקף תפקידי, אני משמש כסגן אלוף בתפקיד מבצעי רגיש והכרחי במציאות ביטחונית זאת.
<דוד חרמון: לאור זאת ולאור התמשכות המצב הביטחוני, נבצר ממני לעזוב את תפקידי ולהעדר במשך שבוע מהארץ.
<דוד חרמון: מצב העניינים הוא, שלא ניתן לקיים את טיול בת המצווה של בתי.
<דוד חרמון: לאור הנזכר לעיל, אני פונה אליכם על מנת לדחות את חבילת החופשה למועד מאוחר יותר, לתאריכים אופציונאליים עתידיים המתוכננים לטיול שכזה.
<דוד חרמון: במידה ולא ניתן לדחות, אנו נאלץ לבטל את הטיול ולחכות לימים שקטים יותר על מנת לממש את תכניותינו.
<דוד חרמון: אודה לטיפולכם המסור בתקווה לימים טובים יותר.
<דוד חרמון: בשורות טובות.
<דוד חרמון: בברכה..." מי שפנה, לא אני, חבר.
<דוד חרמון: הצעתי את עזרתי, ניסיתי לטפל, לעשות ולפנות והתשובה היא כזאת - - -
<שלומית אבינח: הם הוזמנו לדיון והם בחרו שלא להגיע.
<דוד חרמון: לא הגיעו.
<דוד חרמון: כך התשובה: "...
<דוד חרמון: לפנים משורת הדין...", הם ראו לנכון לצאת לקראתו ולבטל לו את החופשה.
<דוד חרמון: משפחתו, בתו הבכורה שמתכננים את הטיול כנראה מגיל 9, כולנו מתכננים את טיול בת/בר המצווה לילדים שלנו, הוא צריך להישאר בארץ והם צריכים לנסוע.
<דוד חרמון: זה מחר, הם צריכים להתלבט מעין משפט שלמה, האם אנחנו נשארים עם אבא שלנו בלחימה, או, טסים כולם לאיטליה.
<דוד חרמון: זאת התשובה הסופית של החברה גם מהיועץ המשפטי של החברה שהסביר לנו את החוק.
<דוד חרמון: את החוק אנחנו מכירים אותו,הוא הסביר לנו את החוק והוא גם הסביר לנו שהוא באמת יוצא לקראתו.
<דוד חרמון: יכול להיות, שמבחינתם האישית הוא יוצא לקראתו, יכול להיות שמבחינתו האישית הוא היה גם מבטל את הכול.
<דוד חרמון: זאת הבעיה שאנחנו מתמודדים איתה.
<דוד חרמון: הבעיה שאנחנו מתמודדים איתה היא יותר מזה, בעצם אין נוהל כללי, כל מקרה הוא לגופו.
<דוד חרמון: כלומר, אם היינו צריכים לבצע עשר שיחות טלפון במקרה שלו ולשלוח מיילים ולחפש מי הפונקציה ממנה הוא צריך לקבל את המייל, זה קורה לכל חייל וחייל.
<דוד חרמון: אוקיי.
<דוד חרמון: אנחנו לקראת ה-1 באוגוסט, שבוע ראשון של אוגוסט, כלומר הביטולים כבר גמורים, 100% עלות.
<דוד חרמון: זאת אומרת שב-1 באוגוסט המאסה הכי גדולה של יציאות לחו"ל ולנופשונים צריכה להתבטל.
<דוד חרמון: כלומר, זה עומד לפתחנו.
<דוד חרמון: זה שאין נוהל קבוע ומסודר, אנחנו צריכים להגיד, יש לנו נבצרות ביטחונית, כולם מכירים אותה, המדינה מכירה אותה, חברות מכירות אותה.
<דוד חרמון: לדעתי, הסיפור הזה צריך להיות בנוהל מסודר מראש.
<דוד חרמון: הרי כל שנתיים אנחנו בסבב, לצערנו כמעט משנת 2006, אומנם לא כל הזמן זה יוצא בחודשי יולי-אוגוסט.
<דוד חרמון: אני חושב, אם אני לא טועה, הוועדה הזאת התקיימה בשנת 2006.
<דוד חרמון: מהזיכרון הארגוני שלי היו החלטות, אבל אלו החלטות נקודתיות.
<דוד חרמון: לא יתכן שבכל פעם יהיו החלטות נקודתיות.
<דוד חרמון: צריכה להיות החלטה גורפת לכל מקרה, אגב, גם לא במצב מלחמה, קצין בצה"ל בסדיר או חייל במילואים שיש לו נבצרות ביטחונית מכל סיבה ביטחונית שצה"ל רואה בה סיבה ביטחונית.
<דוד חרמון: צריך לקבל מענה למקרים האלה בין אם זה מטעם החברות והחברות מטעם המדינה.
<דוד חרמון: כלומר, שרשרת מדינה-חברות צריכה לעבוד בצורה כזאת או אחרת שתקבע, אבל החייל לא צריך לעמוד במאבק שיש לו מול החברה.
<דוד חרמון: כמובן, שלכל חברה יש מדיניות שונה.
<דוד חרמון: לחברת אל-על יש מדיניות אחרת, יש כאן את הנציגים ואולי הם יפרסו אותה, אבל יש חברות שלא מקבלות אותה.
<דוד חרמון: כמו שאמרת, כל מקרה נידון לגופו במקרה של חיילים בצווי 8.
<דוד חרמון: אני לא רוצה לדבר על המנגנון שצריך להיות, עלה בראשי איך זה צריך להיראות, אבל זה דבר שפתחכם.
<דוד חרמון: הדבר הכי חשוב לי כפונה שפונה מטעם אותם חיילים, באמת שייצרו גוף שמנהל ועוזר להם להתמודד עם המצב הזה שבו הם אפילו לא יכולים לדבר כל הזמן.
<דוד חרמון: זאת אומרת שצריך תמיד לבקש מהחברים או שהאישה תתחיל לנג'ס לחברות.
<דוד חרמון: זה מקרה ממש לא נעים.
<דוד חרמון: יש נבצרות, קראתי ואני כמובן יודע, אני אגב יוצא לחו"ל ביום שבת, לי אין בעיה.
<דוד חרמון: עשיתי ביטוח ובררתי ומצאתי שיש בפוליסה נבצרות בריאותית, אם יש נבצרות בריאותית לי או לבני משפחתי מדרגה ראשונה זה מבטל.
<דוד חרמון: אם לביטוח זה קל, אני בטוח כשיש נבצרות מבצעית זה צריך להיות סופר קל, לא מבחינת הביטוח, אלא אם כן אנחנו רוצים להוסיף לפוליסה.
<דוד חרמון: אז שהמדינה תהייה הפוליסה.
עדי קול: נעבור לשמוע את המדינה, בבקשה.
<אלי ליפשיץ: אני מהלשכה המשפטית, במשרד התיירות.
<אלי ליפשיץ: כפי שציין הפונה מר חרמון, האפשרות היחידה היא לפעול על פי החוק.
<אלי ליפשיץ: אנחנו גם פועלים בסביבה כלכלית, כלומר, בעצם בפניית הפונה יש מעין בקשה שמישהו יממן את סוג הביטוח של אלה שלא יכולים לצאת לחופשה מפאת צו 8 או מסיבות דומות.
<אלי ליפשיץ: קודם כל וגם כפי שציין הפונה, אם יש ביטוח זאת אומרת שאפשר לכמת או אפשר לתכנן אירועים כאלה בצורה כלכלית.
<אלי ליפשיץ: השאלה על מי מוטל לנהל את זה בצורה כלכלית על ידי פוליסת ביטוח מתאימה.
<אלי ליפשיץ: אולי זאת השאלה.
<אלי ליפשיץ: כיום, במסגרת של המצב הקיים, אם זה כל שנתיים, שדרך אגב זה לא כל שנתיים, אבל אם זה כל שנתיים ומי שצפוי לקריאה למילואים ובוחר לעשות את החופשה שלו בחו"ל, כמובן, משרד התיירות היה מאוד שמח אם היו עושים את החופשות בארץ - - -
<שלומית אבינח: חופשה בארץ, במקרה עברתי, גם עשו בעיות.
<אלי ליפשיץ: דרך אגב, גם בארץ יש אזורים שאי אפשר לצאת אליהם לחופשה בעדין הנוכחי, ניתן עדיין לבטח את החופשה.
<אלי ליפשיץ: שוב, המדינה צריכה לשאול את עצמה, אני לא חושב שזה עניין של הממשלה אלא עניין של הכנסת.
<אלי ליפשיץ: בעצם אנחנו צריכים לשאול את עצמנו האם את ביטול החופשות מעין זה המדינה צריכה לשלם.
<אלי ליפשיץ: אני כמובן לא אומר את דעתי האישית, אבל בעצם זה חלק מהשאלה.
<אלי ליפשיץ: אין ספק שכאשר יש מצב ביטחוני מהסוג הזה אז אלה שנקראים בצו 8 ואלה שנמצאים באזורים מסוימים סובלים יותר מהאחרים.
<אלי ליפשיץ: אבל אנחנו צריכים לזכור עוד דבר נוסף.
<אלי ליפשיץ: אנחנו נמצאים עכשיו בקריסה של מערכות שונות בישראל כאשר המערכות הסובלות ביותר במובן הכללי הוא כל שוק התיירות.
<אלי ליפשיץ: לבוא להעמיס על שוק התיירות דבר מעין זה, בכל מקרה חלק מהעוסקים בענף עומדים בקריסה מוחלטת.
<אלי ליפשיץ: גם זה דבר שצריך לתת עליו את הדעת.
<אלי ליפשיץ: לכן לבוא ולהגיד, טוב, מישהו צריך להיות אחראי ולשלם זה - - -
עדי קול: מצד שני, יש סיוע מיוחד לעסקים קטנים, יש סיוע וגם דוחים את המע"מ.
עדי קול: זאת אומרת, מבינים כשיש מצב כלכלי מסוים והמדינה צריכה להתגייס ויש עלויות.
עדי קול: זה חלק מהעלויות של המבצע.
<אלי ליפשיץ: באותה מידה העוסקים בענף מבינים את המצוקה של פונים מסוימים.
<אלי ליפשיץ: כמובן שיש כאלה שבאים לקראתם יותר וכאלה שפחות.
<אלי ליפשיץ: אנחנו נמצאים בענף דינאמי, בשוק תחרותי מאוד קשה עם מקומות מסוימים בחו"ל.
<אלי ליפשיץ: לבוא מיד ולהעמיס עליהם גם את זה, זה דבר לא פשוט לחלוטין.
<אלי ליפשיץ: השאלה מה צריך לעשות בנסיבות העניין.
<אלי ליפשיץ: אנחנו עדיין לא חיים בעידן שמישהו חושב שכל שנתיים או בכל X מסוים יש סבב מהסוג הזה למרות שפועל זה קורה לצערנו.
<אלי ליפשיץ: אני גם חושב שהעליהום על הממשלה בעידן כזה הוא קצת מוגזם.
<אלי ליפשיץ: אני אתן דוגמה.
<אלי ליפשיץ: אתם יכולים לתאר לעצמכם שלמשרד התיירות יש הרבה פונים, אנחנו משתדלים לסייע ככל שניתן.
<אלי ליפשיץ: אם למשל מישהו רוצה לדחות חופשה, ואותו גורם בענף בא לקראתו, אבל הוא רוצה לדחות מיולי לאוגוסט, אבל מה לעשות שאוגוסט יקר יותר כי זו תקופת גאות בענף ומטבע הדברים המחיר יקר יותר.
<אלי ליפשיץ: אותו אחד מצפה שייתנו לו חופשה במחיר של יולי.
<אלי ליפשיץ: יש כאלה שמצפים כי הרי הבעל נמצא בצו 8, ואנחנו בכל דרך רוצים - - -
עדי קול: השאלה היא, האם יש הנחיות שאתם כמשרד תיירות שאחראי בפיקוח על הענף העברתם הלאה.
<אלי ליפשיץ: מה שהעברנו, אני לא חושב שאנחנו צריכים להעביר כי ענף התיירות יודע את זה ממילא, אבל העברנו - - -
<שלומית אבינח: עכשיו העברתם?
עדי קול: אנחנו לא קיבלנו מכם שום - - -
<אלי ליפשיץ: לא.
<אלי ליפשיץ: זאת לא הנחיה, הרי אין לנו סמכות, אנחנו יכולים לבקש.
<אלי ליפשיץ: אין לנו סמכות להגיד, תנהגו כך או אחרת.
עדי קול: נכון, אבל אתם יכולים להגיד אמירה נורמטיבית.
<אלי ליפשיץ: נכון.
<אלי ליפשיץ: האמירה הנורמטיבית שנאמרה היא, בואו נגיד שמישהו מעוניין לבטל עסקה ולפי החוק היבש הוא משלם או 100 שקל או 5%, הפחות מביניהם, אבל ניתן לבטל ללא עלויות.
<אלי ליפשיץ: בואו נגיד שמניעת רווח גם זה סוג של הפסד - - -
<אלי ליפשיץ: אנחנו מדברים מעבר לכך, נגיד שרוב גומרי התיירות התייחסו לנושא הביטול בדרך ראויה.
<אלי ליפשיץ: כלומר, אם זה לא הסב להם נזק ישיר, זאת אומרת שהיו צריכים להוציא במקום הצרכן את הסכום, הם באו לקראתו.
<אלי ליפשיץ: לא שאני מדבר בשם כל ענף התיירות, אבל זה הרוח הנושבת וכך גם ראוי לנקוט.
עדי קול: אבל איפה הוצאתם את ההנחיה הזאת?
<אלי ליפשיץ: הסברתי, לנו אין שום סמכות בחוק להורות - - -
עדי קול: סליחה, אני אומרת את זה גם לכל הפונים ולכל הדוברים האחרים, אני יודעת שמדובר בבעיה חוקית, החוק אומר "צו 8".
עדי קול: אני מכירה את הפסיקה שאומרת, שצו 8 זה משהו שצריך לצפות במדינת ישראל, זו לא סיבה כשלעצמה.
עדי קול: אנחנו שמים לרגע את הפן המשפטי.
עדי קול: אני אומרת, היום אתם המדינה, משרד התיירות, אתם יודעים שיש בעיה, יש חיילים במילואים.
עדי קול: השאלה מה אתם עשיתם כדי להתמודד עם הבעיה הזאת מבחינה ערכית, נורמטיבית, אתה יודע מה, מבחינה ישראלית.
עדי קול: אני למשל הייתי רוצה לראות מייל כזה שנשלח לחברות התעופה שאומר 'זאת המדינות שאנחנו ממליצים עליה, אנחנו לא מחייבים, אין לנו סמכות, זאת המדיניות שאנחנו ממליצים עליה לאור המצב'.
עדי קול: האם נעשה דבר כזה?
<אלי ליפשיץ: אני אומר שוב, בכל השיחות שלנו עם הגורמים שמייצגים את הענף כך נאמר.
עדי קול: קודם כל אני רוצה שיהיה מייל מסודר שיופיע שכך נאמר בשיחות.
<אלי ליפשיץ: אם היה מייל אני אעביר, אם לא היה מייל הדברים האלה נאמרו בעל פה.
<אלי ליפשיץ: אני גם אוכל לציין גם מי - - -
עדי קול: אני רוצה לבקש, שיצא מכתב רשמי ממשרד התיירות.
עדי קול: התפקיד שלי, אני אומרת את זה לכולם, יש לכנסת שני תפקידים, אחד לחוקק.
עדי קול: החוק אומר כאן דברים מאוד מפורשים ויכול להיות שצריך לשנות את החוק.
עדי קול: זה לוקח זמן.
עדי קול: הדבר השני הוא לפקח על רשויות הממשלה.
עדי קול: אתם רשות ממשלתית ואחד הדברים שאנחנו יכולים לקבוע זה לקרוא לכם ולבקש מכם לעשות את הפנייה הזאת באופן מסודר.
עדי קול: אחת הבעיות, שתכף נשמע, שיש מדיניות שונה בין החברות השונות.
עדי קול: לכן כשיש לכם איזו הצהרה ואומרים אנחנו מצהירים שהנוהל יהיה כזה וכזה.
עדי קול: אנחנו דורשים שיהיה מכתב שאומר את זה.
<אלי ליפשיץ: וודאי שניתן לעשות דבר כזה.
<אלי ליפשיץ: שוב אני רוצה לציין, כאשר מדברים למשל על חקיקת חוק או תקנות בנושא הזה ושיהיה נוהל מסודר, אנחנו גם צריכים לזכור שכאשר מדובר בחבילות נופש חלקן הגדול הן חבילות נופש לחו"ל, אנחנו, מה לעשות תחולת החוק היא תחולה טריטוריאלית, זה אומר שאם אנחנו היינו יכולים להחיל את החוק על כל העולם, זה היה קל.
<אלי ליפשיץ: אבל ברור שלחלק מהמדינות השונות, של העוסקים השונים כרוכה בהסכמים שלהם עם גומרי חוץ שהם ממש לא יתחשבו בשום הנחייה של אף - - -
עדי קול: כן, אבל מצד שני יש שאלה שנייה, גורמי החוץ החליטו שהם טסים לישראל בתקופה הקרובה.
עדי קול: איך אתם מתייחסים לזה?
<אלי ליפשיץ: זה משרד התחבורה, זה לא אני.
<אלי ליפשיץ: אין ספק שאנחנו - - -
עדי קול: במקרה הזה, חברות התיירות צריכות לתת פיצוי מלא ולתת אפשרות לדחות - - -
<אלי ליפשיץ: שוב אני אומר, אני לא רוצה לדבר בשם משרד התחבורה.
<אלי ליפשיץ: ברור שחברות שביטלו את הטיסות, ואם הם עשו את זה שלא על פי חוק, ברור שימצאו את הדרך לנהוג איתם בצורה כזאת או אחרת.
<אלי ליפשיץ: הבעיה הגדולה היא שאנחנו נמצאים עכשיו בפני מצב גורף ומה לעשות אנחנו יחסית שחקן קטן.
עדי קול: ובכל זאת, אנחנו שחקן קטן ומיוחד בעולם מיוחד, אני מצפה מכם לנהוג באופן חריג כמו שהמצב דורש.
<אלי ליפשיץ: ברור.
<אלי ליפשיץ: אבל השאלה היא, האם לבוא ולדרוש מכל החברות, שהן חברות חוץ, לנהוג בצורה כזאת או אחרת זה דבר נבון.
<אלי ליפשיץ: אנחנו נשארים עם חברת אל-על שהיא אומנם חברה מכובדת מאוד, אבל אנחנו רוצים גם תחרות ואנחנו רוצים שחבילות התיירות תהיינה יחסית זולות - - -
עדי קול: אמרת בעצמך, לדרוש אתה לא יכול, אתה יכול לבקש.
עדי קול: אתה אומר שבשיחות שלכם אמרתם שאתם ממליצים, אני לא יודעת לפקח על משהו שהוא שיחה עם גורם בענף.
עדי קול: לכן אני מצפה מכם להוציא עד סוף השבוע הזה מכתב שמדבר על נהלים.
<אלי ליפשיץ: אני אומר שוב, אני לא מדבר בשם משרד התחבורה.
<אלי ליפשיץ: שר התחבורה דיבר על כך, לפחות פורסם הבוקר בתקשורת שהוא מבקש מחברות החוץ כן לטוס לישראל.
<אלי ליפשיץ: זאת אומרת שהדבר פורסם ונעשה, אבל אני בהחלט - - -
עדי קול: הנה, גם הוא לא יכול לדרוש, הוא רק יכול לבקש.
עדי קול: גם אתם לא יכולים לדורש אלא רק לבקש.
עדי קול: לכן אני רוצה שתגיד אמירה מפורשת.
<אלי ליפשיץ: אני מקבל בפירוש, שאנחנו נוציא בקשה כתובה, מסודרת והיא תועבר לוועדה.
עדי קול: אני רוצה לשאול גם לגבי ביטוח.
עדי קול: האם ביטוח של חברות תעופה כאלה ואחרות, האם אתם מתעסקים בזה?
עדי קול: איזה ביטוח זה?
עדי קול: הרי גם הן יכולות לבטח את עצמן למקרים של מצב ביטחוני.
<אלי ליפשיץ: קודם כל, לעולם לא נדרש ביטוח מהסוג הזה.
<אלי ליפשיץ: יש הבטחת כספי לקוחות, שזה נושא אחר לגמרי, זה במקרה של חברות חדלות פירעון שלא יכולות לקיים את הטיסות שלהן, הן חייבות בסוג של ביטוח.
<אלי ליפשיץ: הנושא הזה לא הוסדר לחלוטין, אבל הוא לא קשור לנושא הזה.
עדי קול: נכון, השאלה אם לכם יש את הסמכות לדרוש סוגי ביטוחים מסוימים מהחברות?
<אלי ליפשיץ: לחלוטין לא.
<אלי ליפשיץ: אני גם רוצה להזכיר, הרי ידוע לכל שיש ביטוחים מסוגים שונים.
<אלי ליפשיץ: במיוחד אנשים מבוגרים מבטחים את עצמם יותר מאשר צעירים.
<אלי ליפשיץ: הצעירים חיים בעולם שהכול יהיה בסדר.
<אלי ליפשיץ: יש לזה גם הצדקה.
<אלי ליפשיץ: יש לזה הצדקה מהסיבה הפשוטה, ביטוח קצת מייקר את העסקה.
<אלי ליפשיץ: אגב, לא בהרבה, ב-80 שקלים, אבל עדיין מייקר.
<אלי ליפשיץ: למשל משפחה שנוסעת היא חושבת על כל מה שהיא צריכה להוציא והיא מחליטה שלא להוציא.
<אלי ליפשיץ: אנחנו חיים בשוק חופשי ובעולם שאדם יכול להחליט לעצמו מה שהוא רוצה.
<אלי ליפשיץ: החוק לא מחייב - - -
עדי קול: נגעתי בשני סוגי ביטוח, הביטוח שעושה הנוסע והביטוח שעושות חברות התעופה שאומרות שיש מצב חירום, אנשים ירצו לבטל ולנו יהיה נזק כספי, אנחנו רוצות לקבל - - -
<אלי ליפשיץ: במקרה הזה, אנחנו לא מחייבים.
<אלי ליפשיץ: השאלה הגדולה אם אפשר לבטח בביטוח אירוע כזה.
<אלי ליפשיץ: אני אסביר גם למה, מהסיבה הפשוטה שענפי ביטוח שונים מבוטחים בהתאם למה שמקובל בעולם.
<אלי ליפשיץ: כאשר כל חברת ביטוח בישראל מבטחת את עצמה בביטוח נוסף בחברות גדולות מאוד, כמו "ג'ינרלי" ו- "לוידיס", למשל.
<אלי ליפשיץ: אותן חברות, יש להן אשכולות ביטוח מסוג כזה, בעצם אנשים משקיעים בענף במה שנקרא בערבון בלתי מוגבל.
<אלי ליפשיץ: למשל, בשנת 1993 היו הרבה מאוד אירועי ביטוח וכמה שהשקיעו "בלוידס" פשטו את הרגל רק בגלל זה.
<אלי ליפשיץ: בקיצור כך הענף עובד.
<אלי ליפשיץ: אם לא ימצא סוג של ענף ביטוח מהסוג הזה, חברות הביטוח בישראל או במקום אחר לא תוכלנה לבטח ואז יהיה יקשה לבטח משהו מהסוג הזה.
עדי קול: אבל אתה מבין, שאנחנו משאירים את האזרחים בלי שום פתרון.
עדי קול: אי אפשר לקבל ביטוח לדבר כזה, אין פוליסה ראויה ולכן היום הם תקועים בלי אפשרות לבטל.
<אלי ליפשיץ: השאלה היא, מי צריך לשאת בעלויות.
<אלי ליפשיץ: שוב, אני משאיר את זה בתור שאלה כי יש כאן צדדים שונים, אני אומנם יכול לומר את דעתי, אבל היא לא רלוונטית לצורך העניין.
<אלי ליפשיץ: מה שכן רלוונטי, אנחנו בפירוש צריכים לשאול את עצמנו במצב חירום מה הם סדרי העדיפויות ואיך אנחנו בעצם משתדלים, וכאן בוודאי אנחנו צריכים לסייע לחיילים ובני משפחותיהם.
עדי קול: אני עוברת למשרד הכלכלה.
עדי קול: אנחנו שומעים כל הזמן שעסקים קטנים נמצאים במצב מאוד מאוד קשה בעקבות המצב - - -
<אפרת מאירי: אני לא מייצגת את משרד הכלכלה ואת סוכנות לעסקים קטנים שיושבת במשרד הכלכלה, אני מייצגת את הרשות להגנת הצרכן וסחר הוגן שכפופה למשרד הכלכלה.
עדי קול: אוקיי, לא התכוונתי לשאול, אלא כדוגמה למה שאנחנו שומעים בתקשורת.
עדי קול: אם אנחנו יודעים שיש בעיה לעסקים קטנים, לפעמים אומר משרד הכלכלה שהוא ייתן מענקים מיוחדים, שהוא יעזור לאור המצב.
עדי קול: למה אין אפשרות לעשות דבר דומה בשוק הזה?
<אפרת מאירי: אני לא יכולה לענות, כי אני לא שייכת למשרד.
<אפרת מאירי: אנחנו אירגון עצמאי, אל מול שר הכלכלה.
עדי קול: אז למה את הגעת לכאן מטעם משרד הכלכלה?
<אפרת מאירי: לא מטעם משרד הכלכלה, אתם רשמתם את זה.
<שלומית אבינח: אנחנו הזמנו את משרד הכלכלה וזו הנציגות שהם החליטו לשלוח.
<שלומית אבינח: אנחנו לא מתערבים במי לשלוח.
<אפרת מאירי: הלשכה של השר מפנה אלינו והיא מסדרת את כל העניין.
<אפרת מאירי: אנחנו אורגן עצמאי.
עדי קול: חבל מאוד ששוב משרד הכלכלה, זו לא הפעם הראשונה, שולח נציגים שהם לא רלוונטיים לדיון.
עדי קול: אנחנו לא יכולים לקבל תשובות.
עדי קול: אנחנו נצטרך לעשות דיון נוסף בנושא הזה כי חסרים כאן אנשים ואני לא יכולה לקבל תשובות ראויות.
<דוד חרמון: אני מבקש לשאול את מר אלי ליפשיץ, קצת חורה לי שאנחנו חושבים שענף התיירות סובל בתקופה הזאת.
<דוד חרמון: כל השנים הוא מניב שכר רב ואני חושב שמשפחה שצריכה להוציא 50 אלף שקל באופן יחסי סובלת יותר מענף התיירות.
<דוד חרמון: חוץ מזה לא מדובר בעשרות אלפי אנשים.
<דוד חרמון: אם אני אכמת את מספר המילואימניקים ואת הקצינים אולי יהיה מדובר ב-800 מקרים וזה פרטני.
<דוד חרמון: נכון שיש עכשיו אירוע נקודתי נוסף, אבל עדיין אני חושב שהאזרח הקטן למטה, הקצין שנמצא בחוץ הוא וארבעה אנשים מהמשפחה שלו סובלים הרבה יותר מאשר ענף התיירות.
<דוד חרמון: עד עכשיו אנחנו מספרים את הבעיות ואנחנו כאילו לא הולכים לכיוון של פתרונות, איך אנחנו פותרים את זה.
<דוד חרמון: גברתי גם מנסה להפיל את זה על השוק, איך השוק מתארגן.
<דוד חרמון: השוק מסתדר בעניין הזה.
<דוד חרמון: אני חושב שאי אפשר להשאיר את הבעיה הזאת לשוק, איך השוק יפתור את בעיית הביטוח שלו, איך השוק יפתור את הבעיה של להסתדר האחד עם השני.
<דוד חרמון: אני חושב שצריך לתת איזה מנגנון שאותן חברות פרטיות - - -
עדי קול: כאן אני אעצור אותך, מנגנון הוא מנגנון פיצוי כספי שהמדינה תעשה.
עדי קול: אומר לך משרד התיירות שהוא לא רואה איך הוא עושה את זה.
עדי קול: אין כאן נציג של משרד הכלכלה שיגיד איך.
עדי קול: השאלה הבאה היא איך משרד הכלכלה, איך הוא מסייע לחברות הפרטיות להעביר את הכספים.
עדי קול: לכן לא הגענו לפתרון שהממשלה תשלם.
עדי קול: הממשלה לא מכניסה את היד לכיס שלה ונותנת סתם כך כסף לחברות פרטיות.
עדי קול: יש מנגנוני סיוע כאלה ואחרים.
עדי קול: אין כאן את הגוף שיכול לענות לך לגבי השאלה הזאת.
<אלי ליפשיץ: אם אפשר הייתי מבקש לענות על משהו.
<אלי ליפשיץ: לפני כן יושבת הראש דיברת על מנגנוני פיצוי.
<אלי ליפשיץ: אין מנגנוני פיצוי שהממשלה מכניסה את ידה לכיס ומוציאה ונותנת לענף התיירות.
<אלי ליפשיץ: אני רוצה שתבינו שכאשר מדברים על חיילים שבאמת נותנים מעצמם את הכול ובני משפחותיהם סובלים הרבה יותר מאלה שיושבים כאן בחדר הזה וכדומה.
<אלי ליפשיץ: בסופו של דבר אנחנו גם צריכים לזכור שאנשים רבים בענף התיירות סובלים ממחסור שלא יתואר.
<אלי ליפשיץ: הביטולים, אגב, לא מדובר רק על ביטולים ביולי-אוגוסט, מדובר על ביטולים - - -
<אלי ליפשיץ: אני רק רוצה לגמור משפט קטן.
עדי קול: אני חושבת שאמרת את זה כבר.
עדי קול: כרגע אנחנו מנסים לשים על השולחן קודם כל את המצב של המילואימניקים ושל המשפחות שלהם ופחות את חברות התעופה.
עדי קול: אתה יודע - - -
<אלי ליפשיץ: אני לא רוצה להכניס, אני רק רוצה לשים דברים בפרופורציות.
עדי קול: הן מרוויחות בחודשים האחרים.
עדי קול: אם לא היה מצב ביטחוני אז באוגוסט הנופשונים בישראל הם הכי יקרים באזור, זה דיון אחר שבוודאי נעשה על פניות ציבור.
עדי קול: לא נכנס לזה.
עדי קול: אתה מדבר כאן על מצוקה של אנשים שלא נמצאים במצוקה.
עדי קול: היום יש מצוקה רגעית בעיניי, אני אומרת את זה על סמך - - -
<אלי ליפשיץ: אני אומר רק בחצי משפט, יש אנשים רבים בענף התיירות שנמצאים במצוקה - - -
<אורי סירקיס: על סמך מה את אומרת את מה שאת אומרת?
<אורי סירקיס: את מטעה את הציבור.
<אורי סירקיס: אני מנכ"ל "ישראייר".
<אורי סירקיס: התוצאות הכספיות שלנו מפורסמות וגם התוצאות הכספיות של "אל-על" ולהגיד שאנחנו מרווחים לאורך שנים, זה פשוט הטעיית הציבור.
<אורי סירקיס: אנחנו לא כמו חברות הסלולר או חברות אחרות.
<אורי סירקיס: אנחנו חברות שנלחמות על חייהן מדי שנה לאורך הרבה מאוד שנים.
<אורי סירקיס: התוצאות הכספיות מתפרסות.
<אורי סירקיס: תוצאות הכספיות של חברת "אל-על" מתפרסמות.
<אורי סירקיס: התוצאות הבורסאיות שלנו מתפרסמות כי אנחנו חלק מתאגיד IDB.
<אורי סירקיס: לכן להגיד שאנחנו טוחנים כסף ושיש לנו מאיפה לשלם – זה פשוט לא נכון.
<אורי סירקיס: סליחה שאני התפרצתי.
<אורי סירקיס: יש לי אולי שלוש רעיונות פרקטיים.
<אורי סירקיס: כל הזמן מדברים כאן על פיצויים וכדומה וכדומה וכל הזמן את מדגישה מה תפקידה של הכנסת וכדומה.
<אורי סירקיס: יש כרגע כאוס בהיבט הזה שאין מישהו שמטפל באירוע של התיירות, שמטפל במשבר הזה בכובע אחד, אין.
<אורי סירקיס: אין אחד כזה.
<אורי סירקיס: כל אחד מתייחס מהצד שלו, אחד מתייחס מהכובע של משרד התיירות, אחד ממשרד התחבורה, אחד ממשרד הכלכלה.
<אורי סירקיס: יש הרבה דברים שאפשר לעשות.
<אורי סירקיס: אני אתן ואמנה כמה מהם.
<אורי סירקיס: אחד, אנחנו עדיין פועלים על פי "חוק טיבי", מה שכן היה אפשר לעשות, היה אפשר לומר נעשה את אותו דבר.
<אורי סירקיס: טיבי כשהוא חוקק את החוק הוא כמובן לא חשב מה יקרה בזמן כזה כי זה פחות מעניין אותו.
<אורי סירקיס: לכן, לצורך העניין, אנחנו מחויבים ללקוחות ואנחנו לא יכולים לשנות את זמני הטיסה וכתוצאה מכך אנחנו יוצאים עם טיסות חצי ריקות.
<אורי סירקיס: אני לא מדבר על האירוע הנקודתי הבוקר, שאני מניח שהוא יסתיים תוך פרק זמן קצר, אבל אנחנו יוצאים שבועיים חצי ריקים.
<אורי סירקיס: יש לנו מקרים שאנחנו מפעילים טיסה בבוקר לפריז ומפעילים טיסה בלילה לפריז ושתי הטיסות יוצאות חצי ריקות.
<אורי סירקיס: יכולנו לאחד את שתי הטיסות האלה.
<אורי סירקיס: אם היינו מאחדים את שתי הטיסות האלה היו לנו מקורות לשלם לאותם 800 מילואימניקים.
<אורי סירקיס: אבל מה אתם אומרים, אתם אומרים לא, אתה תמשיך לעבוד לפי "חוק טיבי" - - -
עדי קול: מי זה "אתם"?
<אורי סירקיס: אתם זה הכנסת.
<אורי סירקיס: דקה - - -
עדי קול: אני מנסה להבין מי אומר את זה, מי אחראי לפקח על זה.
<אורי סירקיס: אני לא יודע מי זה "אתם".
<אורי סירקיס: אני אומר שאת מה שאפשר לעשות זה אפשר להסתכל בראיה רחבה, זה קצת בעייתי, אבל להסתכל בראיה רחבה ואפשר למצוא פתרונות שהם פתרונות מחוץ לקופסה.
<אורי סירקיס: שהם לא קשורים בפיצוי - - -
עדי קול: אני רוצה להבין מי עוצר אותך לאחד את הטיסות האלה.
<אורי סירקיס: אסור לי, אני חייב לפעול לפי החוק.
<אורי סירקיס: <קריאה:> זה חוק שחוקקה הכנסת.
עדי קול: "חוק טיבי" מחייב אתכם?
<אורי סירקיס: כן.