GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל אלבו: אומנם נעזרתי בספרייה האינטרנטית שלהם, אבל זה לא נעים וזה לא צריך להיות כך.
<מיכל אלבו: מבשרת ציון היא עיר, כמעט עיר, היא ישוב של 28 אלף תושבים.
<מיכל אלבו: יש לנו שני סניפים.
<מיכל אלבו: אחד הוא באזור מגוריי, בקסטל, זה סניף שיש בו דלפק אחד בודד.
<מיכל אלבו: יושב בו אדם בעל צרכים מיוחדים, נכה.
<מיכל אלבו: אני הראשונה שנלחמת תמיד בעד שילוב של אנשים בעלי בעיות תפקודיות.
<מיכל אלבו: אני נשואה לנכה צה"ל.
<מיכל אלבו: אני מגיעה לסניף ולא נעים לי לתת את הפתק של החבילה כי הבנאדם בקושי מצליח לקום ולהביא לי את החבילה.
<מיכל אלבו: הגעתי למן סידור כזה שאני ממש נכנסת למחסן פנימה ולוקחת בעצמי.
<מיכל אלבו: אני לא חושבת שחברה ציבורית ראוי לה שתתנהל בצורה כזאת.
<מיכל אלבו: את אומרת שהשירותים הם מאוד אדיבים והעובדים עושים את המקסימום, אני לא יודעת, אני לצערי הרב בסניף השני שנמצא בקניון, אני לא רואה עובדים שיוצאים מכליהם לשרת אותנו.
<מיכל אלבו: אני רואה התנהלות בעצלתיים, איטית.
<מיכל אלבו: הזמן הממוצע לתור הוא 37-38 דקות.
<מיכל אלבו: היום אני חיכיתי 46 דקות.
<מיכל אלבו: אני גם שלחתי לכם תמונות כדי שתתרשמו מהמקום.
<מיכל אלבו: אתם פשוט לא מבינים, המיזוג הוא מאווררים שנתלו עם קום המדינה על הקירות.
<מיכל אלבו: אני לא מגזימה.
<מיכל אלבו: הארונות הם ברזל, החבילות זרוקות על הרצפה בערמות - - -
<עדי ברמוחה: בשירותים, במטבחון.
<מיכל אלבו: אין שם שירותים או מטבחון.
<עדי ברמוחה: אצלנו בשירותים ובמטבחון.
<מיכל אלבו: אני סיימתי.
<מיכל אלבו: אני חושבת שהאווירה ברורה.
עדי קול: בבקשה ניר מרעננה.
<ניר קריסטל: אני ניר קריסטל, ממועצת העיר רעננה.
<ניר קריסטל: ראשית אנחנו בעד.
<ניר קריסטל: אנחנו לא נגד, אנחנו בעד ואנחנו בעד שירות ראוי.
<ניר קריסטל: הסיפור הוא מאוד פשוט, אצלנו העניין התחיל, אני פניתי כאזרח לא הייתי עדיין במועצה, זה היה לפני ארבע שנים.
<ניר קריסטל: ארבע שנים לא השתנה כלום ברעננה.
<ניר קריסטל: האוכלוסייה עם הזמן רק גדלה, אנחנו 84 אלף תושבים.
<ניר קריסטל: השירות עומד באותו מקום, באותה רמה.
<ניר קריסטל: יש צוות נהדר.
<ניר קריסטל: באמת יש צוות שעושה מעל ומעבר.
<ניר קריסטל: האמת שאני לא מקנא בהם, אני לא הייתי יושב במקומם דקה, במקום עבודה שכזה.
<ניר קריסטל: שנית, הפתרונות הם פתרונות קלים, ישימים, מהירים ובעלויות יחסית זולות.
<ניר קריסטל: אני אומר את זה מאחר ובמקצועי אני מנהל שיווק ושירות, אומנם בעולם הבריאות, התמודדתי בדיוק עם אותן בעיות שמתמודדת חברת הדואר.
<ניר קריסטל: בוודאי שיש מקומות אחרים בארץ שצריך מבנים ופסילטיס והכול.
<ניר קריסטל: אצלנו זאת לא הבעיה.
<ניר קריסטל: הבעיה בתור התחלה היא לאייש עמדות שירות קיימות שאילו היו מאיישים אותן התורים היו מתקצרים ב-60% מהזמן.
<ניר קריסטל: אני מקבל תשובות, אני חייב לומר שהדיון הזה והנוכחות של כולנו פה באה אחרי תסיסה אדירה שיש אצל התושבים.
<ניר קריסטל: באמת, האנשים מתבטאים במילים מאוד קשות ואנחנו מגיעים למצב שאנחנו מחתימים עצומות והכול רק כדי שמישהו ישמע אותנו.
<ניר קריסטל: אני מקבל תשובות מהדואר, אני חייב להגיד לכם שקיבלתי תשובה מהדואר, אז קיבלתי תשובה בכתב.
<ניר קריסטל: גם לפני ארבע שנים קיבלתי תשובה בכתב שהשורה התחתונה שלו 'אנחנו שוקדים על שיפור השירות'.
<ניר קריסטל: זה בסדר לשקוד ארבע שנים, זה נחמד, אבל לא קרה כלום.
<ניר קריסטל: במונחים של שירות התשובות רק מי, מתי ואיפה.
<ניר קריסטל: התשובות הן: מי נותן את השירות, מתי הוא נותן את השירות ואיפה אתה מקבל אותו.
<ניר קריסטל: אלו שלושה פרמטרים של שירות.
<ניר קריסטל: בכל שירות שתבחנו בעולם אלו המדדים.
<ניר קריסטל: הדואר עונה שזמן ההמתנה בממוצע בסניף ברעננה, בסניף הראשי שלנו, הוא 15 דקות.
<ניר קריסטל: חברים, באמת, אפשר לבנות תחנת חלל לידו, כי אסטרונאוטים ענו לי.
<ניר קריסטל: אני מצטער על הביטוי.
<ניר קריסטל: זה אולי זמן הממוצע בחבילות, אבל בתור לאשנב כל אדם אומר לי 'אני הולך לבנק, אני חוזר, אני מקפל את מכונת הכביסה, חוזר למטה ועדיין לא הגיע התור'.
<ניר קריסטל: אם תרצו אני אביא את זה שאמר לי את זה.
<ניר קריסטל: אני בעצמי עומד שם שעות.
<ניר קריסטל: זה זמן עבודה של אנשים, זה זמן שאנשים לא מייצרים.
<ניר קריסטל: אפשר לתת פתרונות.
<ניר קריסטל: אני אתן לכם כמה לדוגמה.
<ניר קריסטל: בתור התחלה, אם היו מאיישים את עמדות השירות זמן המתנה היה מתקצר ב-60%.
<ניר קריסטל: היום המון אנשים שמזמינים דברים ב-e-buy, בסך הכול רוצים לבוא לקחת.
<ניר קריסטל: לדוגמה, לו היו לוקחים ונותנים רק חבילות בין 19:00 ל- 21:00 בערב, רק דברים כאלה כשאנשים עוברים בדרך חזרה מהעבודה, הם באמת היו עומדים שלוש דקות ולא יותר.
<ניר קריסטל: יש פתרונות מאוד קלים, אבל איש מחברת הדואר, הזמנתי אותם לא פעם ולא פעמיים, אפילו לא בא לבקר.
<ניר קריסטל: לקבל תשובות שלא מתאימות למציאות זה פשוט עגום.
<אנה ריבקין: אני תושבת גני אביב בלוד.
<אנה ריבקין: בשכונת גני אביב יש סוכנות דואר, אפילו לא סניף.
<אנה ריבקין: הוא משרת בין 20 אלף ל-25 אלף תושבים.
<אנה ריבקין: יש שם שלוש עמדות, לרוב רק שתיים פועלות.
<אנה ריבקין: בימים קשים רק עמדה אחת.
<אנה ריבקין: זה בעצם יוצר תורים אדירים.
<אנה ריבקין: דיברו כאן על 40 דקות, אני עמדתי גם שעה וחצי.
<אנה ריבקין: זה אומר ללכת לסופר, להביא את הקניות ועוד.
<אנה ריבקין: שטח הסניף הוא פצפון, 16 מ"ר, חצי מהסניף גם תפוס על ידי כספומט כי אין לנו סניף בנק באזור שלנו.
<אנה ריבקין: אין לנו איפה לחכות.
<אנה ריבקין: יש שם שני ספסלים, שני מקומות ישיבה בספסל, אין מיזוג, בקושי יש מיזוג.
<אנה ריבקין: אנשים עומדים בחוץ בשמש.
<אנה ריבקין: בשכונה הזאת יש בה הרבה מאוד עולים ותיקים, אנשים קשישים שאין להם אופציית ניידות לסניף אחר, אין, פשוט לא קיים, הם נאלצים לעמוד בשמש, גם בחוץ אין איפה לשבת, כמובן אין הצללה.
<אנה ריבקין: עם כל הרצון הטוב של העובדות, הן פשוט לא עומדות בעומס.
<אנה ריבקין: השירות שינתן הוא בהתאם, הן עמוסות.
<אנה ריבקין: חבילות לא מגיעות בזמן.
<אנה ריבקין: לי אישית איבדו שש חבילות מתוך שמונה.
<אנה ריבקין: הזמנתי שמונה חבילות, איבדו לי שש.
<אנה ריבקין: אבד, לא יודעים איפה.
<אנה ריבקין: בסניף אין שם עובדות דוברות רוסית וערבית למרות שהסניף הזה משרת בעיקר דוברי רוסית וערבית, הרבה מאוד תושבים שמסביב לשכונה.
<אנה ריבקין: בעצם אלו בעיות שכולנו מכירים, כולנו חווים ואין שום פתרונות מהדואר.
<אנה ריבקין: זאת אומרת, הסניף שלנו צריך להיות גדול לפחות פי שתיים.
<אנה ריבקין: אולי להפריד בין חבילות לבין שירותים אחרים, שירותים כלכליים.
<אנה ריבקין: בגלל שאין לנו באזור סניף בנק אז אנשים באים לשלם שם חשבונות.
<אנה ריבקין: בשביל לאסוף חבילה אני צריכה להמתין שעה וחצי, זה הזוי.
<אנה ריבקין: זה פשוט הזוי.
<אילן מנחם: אני תושב רמת גן.
<אילן מנחם: אני קודם אפתח במשהו כדרך אגב, אבל הוא קשור לענייננו.
<אילן מנחם: קיבלתי כאן הודעה ללכת לקחת חבילה מהדואר ב-8 ביולי.
<אילן מנחם: בחותמת מצוין שאפשר לבוא לקחת את החבילה גם בימים ב' ו-ג' בין 15:30 ל- 18:00 כאשר הסניפים סגורים בשעות האלה בתקופת יולי אוגוסט.
<אילן מנחם: זו דוגמה לרשלנות קטנה, כך נראה שירות הדואר בהרבה מקרים.
<אילן מנחם: השאלה כמה זה קורה, אם זה היה קורה פעם בחמש שנים אז בסדר, אבל כשזה קורה בכל פעולה שנייה או שלישית זה בלתי נסלח.
<אילן מנחם: לענייננו, אני מבקש לדבר על נושא של זמן ההמתנה.
<אילן מנחם: לקחתי בצורה שיטתית ומסודרת מדגם של 20 מקרים, לקחתי את הסרט של "סדרמט", זמן ההגעה לסניף ולקחתי את הקבלה כשקיבלתי את השירות, שם מצוין זמן גמר השירות.
<אילן מנחם: ב- 80% מהמקרים מצאתי שהמתנתי היא למעלה מחצי שעה כדי לקבל שירות לשלוח מספר דברי דואר.
<אילן מנחם: אגב, מדובר בסניף של יד אליהו, אבל זה קרה בגם בסניף אואזיס ברמת גן, כך שבשני המקומות קיבלתי סטירה.
<אילן מנחם: זה לא משנה איפה הלכתי.
<אילן מנחם: קיבלתי גם ממנכ"ל רשות הדואר חיים אלמוזנינו וגם - - -
עדי קול: אני אגיד שוב, אמרתי את זה בהתחלה, העובדה שהמנכ"ל לא הגיע לדיון כזה בכנסת אליו הגיעו נציגים מכל רחבי הארץ שיכלו לקחת יום חופש ולהגיע לכאן ולהציג את הדברים, זה בזיון.
עדי קול: העובדה שפניתי אליו, פניתי אליו אתמול ואמרתי לו שהשר יגיע וזה לא מכובד שמנכ"ל לא מגיע, אני תכף אברר איפה הוא.
עדי קול: אמרתי בפתיחה ואני מבקשת לומר שוב שבאמת לא מקובל הזלזול בכנסת, בוועדה שלה ובטח בשר ובנכונות שלו.
<אילן מנחם: קיבלתי כאן תשובה מחגי עינת היועץ המשפטי, בעצם הוא מדבר על זמן ממוצע שנקבע על פי תנאי הרישיון.
<אילן מנחם: אני מצטט "הוראות חברת הדואר קובעות שזמן המתנה שנתי בסניפי הדואר, כ-2% זמן ההמתנה הממוצע יכול לנוע בין 10 דקות ל-25 דקות, ואילו ב-3% מהסניפים זמן המתנה יכול לעלות על 25 דקות מבלי שתהייה בכך הפרה של הוראות הרישיון".
<אילן מנחם: כלומר, אני כאזרח לעולם לא אוכל להוכיח הפרה של תנאי הרישיון כי מדובר על זמן ממוצע.
<אילן מנחם: זו אותה בדיחה על בנאדם שטבע בבריכה שהעומק הממוצע שלה הוא חצי מטר.
<אילן מנחם: זה בדיוק העניין כאן.
עדי קול: וזו גם תשובה לא ראויה.
עדי קול: אני חייבת לומר שיש משרדים שפשוט נותנים תשובות לא ראויות לאזרחים.
עדי קול: גם אנחנו פונים ומקבלים תשובות ואנחנו לא מצפים לשמוע ציטוט מתנאי הרישיון.
<אילן מנחם: חברת הדואר מתנערת מקביעת מדדי ביצוע ומאמנת שירות כמו שקיים בכל גוף ציבורי שנותן שירותים חיוניים לציבור.
<אילן מנחם: היום כשגוף ציבורי, קופת גמל לדוגמה, לא נותן מענה תוך X ימים ישר הוא מקבל קנס מהממונה, אבל פה מותר לעשות מה שרוצים.
עדי קול: אולי אנחנו צריכים לעשות חקיקה כזאת.
<אילן מנחם: כאן מותר לעשות מה שרוצים.
<אילן מנחם: קצת העמקתי גם לגבי ההיסטוריה, מתברר שבאותה וועדה שישבנו כאן ,אני לא הגשתי תלונה ולא הוזמנתי.
<אילן מנחם: בשנת 2009 התקיים דיון גם בנושא של חברת הדואר ופרוטוקול הועדה פורסם ב- 10 ביוני 2009, בסיכום הישיבה, יושב ראש הועדה חבר הכנסת אורי מקלב בסעיף 2 קרא לחברת הדואר ולמשרד התקשורת לנסח אמנת שירות שתחייב את כל סניפי וסוכני הדואר.
<אילן מנחם: אז איפה המעקב אחר ביצוע ההחלטות?
<אילן מנחם: מי מוודא שאנחנו יושבים כאן בוועדה, מקבלים בה החלטות, אני לא יודע איך לקרוא לתוקף המחייב למה שדנים כאן.
<אילן מנחם: מישהו מקיים מעקב לוודא שזה מבוצע?
<אילן מנחם: אחרת זה לא שווה.
עדי קול: נציגי נתניה בבקשה.
<עמרי תורג'מן: שלום.
<עמרי תורג'מן: אני עמרי תורג'מן, אני בן 23.
<עמרי תורג'מן: לפני כחודשיים לאחר שירות גרוע מאוד שקיבלתי בדואר החלטתי לפתוח דף פייסבוק שבעצם יביא לשינוי ושיפור ביחידת הדואר שלנו שבקריית נורדאו בנתניה.
<עמרי תורג'מן: היחידה נותנת שירות לשלוש שכונות שנמצאות בסביבה וכן לאזור תעשייה שנמצא ליד איקאה.
<עמרי תורג'מן: היחידה נותנת שירות לשכונת שהן מעל ל-30 אלף תושבים.
<עמרי תורג'מן: גודל היחידה הוא בסדר גודל של 20 מ"ר, חלקו או חציו הוא מחסן.
<עמרי תורג'מן: במקום יש ארבעה מקומות ישיבה שעל שניים תמיד מונחים עליהם שקים של מכתבים או חבילות.
<עמרי תורג'מן: מזגן יש, קיר, לא עילי ולא מזגן תחתי, ממש ישן, ישן ישן.
<עמרי תורג'מן: הסניף קיים משנות ה-60, מדובר על צריפון אסבסט.
<עמרי תורג'מן: אנשים נאלצים להמתין בשמש על שלושה ספסלים בחוץ שגם הם לא מספיקים לאנשים.
<עמרי תורג'מן: לפני שלושה חודשים שעות הפתיחה צומצמו עקב החלטה של הזכיינית.
<עמרי תורג'מן: היא רוצה לעזוב וההנהלה לא אישרה לה לעזוב, היא הציבה אופציה, או שהיא עוזבת או שהיא מצמצמת את השעות.
<עמרי תורג'מן: כרגע אנחנו מדברים על 42 שעות שבועיות ש-30 אלף תושבים אמורים להתחלק בהם.
<עמרי תורג'מן: תוכלו לצפות בעמוד הפייסבוק שלי שנקרא 'יחידת הדואר קריית נורדאו', תוכלו לראות תורים של למעלה מ-100 מספרים, למעלה משעה המתנה, תמונות של תורים ענקיים של אנשים שעומדים בשמש יש בלי סוף.
<עמרי תורג'מן: בסך הכול אנשים באים לאסוף חבילות מחו"ל מסניף הדואר.
<עמרי תורג'מן: אני עושה את זה לפחות פעם בשבוע.
<עמרי תורג'מן: גם המשפחה שלי שגם הם פעם בשבוע מגיעים בעצם נאלצים לעמוד שעה בתור בשביל לקבל חבילה כשהשירות עצמו הוא דקה, אבל גם זה לפעמים לא קורה כי מחפשים אותה.
<עמרי תורג'מן: היחידה משרתת גם עולים, גם קשישים, גם תושבים בעלי מוגבלות, אנשים עם איכות לא גבוהה במיוחד שנאלצים לקבל שירות מסניף הדואר.
<אמיר כוכבי: אני סגן ראש עיריית הוד השרון.
<אמיר כוכבי: משפט אחד להוסיף.
<אמיר כוכבי: יש את ציר השירות שעליו דיברו כולם.
<אמיר כוכבי: יש תחושה שיש שביתה איטלקית בדואר.
<אמיר כוכבי: חברת המועצה עדי ברמוחה דיברה על איזו עובדת שחלתה, יש לה דיווחים על דוור ששבר רגל, הגיע מחליף לא הגיע מחליף, לא מחלקים דואר בהוד השרון.
<אמיר כוכבי: אבל זה לא הציר היחיד, הציר השני הוא ציר הפיתוח.
<אמיר כוכבי: אנחנו מתנהלים מול חברת הדואר משנת 2007 להרחבת סניפים קיימים, על פתיחת סניפים חדשים.
<אמיר כוכבי: יש לנו נתונים, הבאתי את מנהלת הנכסים של העירייה, יש לנו נתונים על מה הדואר לא משלם לעיר ומה הוא כן אמור לשלם.
<אמיר כוכבי: ההתנהלות מול הדואר שלא מגיב להתפתחות המהירה של העיר, זה חלק מרכזי ממה שתוקע היום את השירות.
<אמיר כוכבי: יש כאן שני צירים, יש את ציר השירות, בגלל המצב אליו נקלע הדואר הוא נוקט בשביתה איטלקית ומקצץ תקנים.
<אמיר כוכבי: יש את ציר הפיתוח שזה עניין שכבר מתגלגל מהעשור הקודם.
עדי קול: אני מבקשת לומר לכם שנמצאים איתי שני יושבי ראש קודמים של הועדה הזאת.
עדי קול: חבר הכנסת דוד אזולאי וחבר הכנסת אורי מקלב.
עדי קול: אני מניחה שגם הם קיבלו פניות לגבי הדואר בעבר ואני ממשיכה.
אורי מקלב: טיפלנו בעבר ועדיין אנחנו נמצאים באותו מצב.
אורי מקלב: לא התקדמנו.
אורי מקלב: חמש שנים אנחנו לא באותו מצב, הולכים אחורה.
דוד אזולאי: אני מבקש להודות ליושבת ראש שלקחה את היוזמה וממשיכה לקדם את הנושא החשוב הזה שהוא חשוב לכולנו.
דוד אזולאי: אני מאוד מעריך שהשר מצא לנכון להשתתף בדיון הזה, זה נושא חשוב.
דוד אזולאי: בעוונותיי הרבים לפעמים אני מציע לאנשים, 'בשביל מה אתם באים לתת את ההזמנה, תשלחו אותה בדואר, זה הכי טוב'.
דוד אזולאי: אני לא רוצה להטריח אנשים, אבל בכל פעם אני מתבדה מחדש.
דוד אזולאי: כדי לסבר את האוזן, יש כאן הזמנה שקיבלתי, היא נשלחה בתאריך י"ג סיוון, 11.6.
דוד אזולאי: האירוע היה ב-1 ביולי, זמן סביר לשלוח.
דוד אזולאי: מתי קיבלתי אותה?
דוד אזולאי: ב-10 ליולי.
דוד אזולאי: זו עובדה אדוני השר.
דוד אזולאי: אם הייתי יודע הייתי הולך ברגל ואז זה היה מגיע יותר מהר.
דוד אזולאי: באמת, אני חושב שלממשלה הזאת יש ידע רב בנושא ההפרטות.
דוד אזולאי: זו ממשלה שיודעת לעשות הפרטות.
דוד אזולאי: אני לא אוהב הפרטות, אבל כשאתה שומע את הדברים האלה, לצערי הרב כנראה אנחנו מביאים את זה על ראשנו כי אחרת אין הסבר.
דוד אזולאי: רשות כזאת שאמורה לתת שירות לאזרח בעידן התחרותי הגדול ביותר, פה בדיוק נמצאת הבעיה.
דוד אזולאי: שאלתי מישהו מאיפה אתה, הוא אמר לי מהרצליה או רעננה, אני מתנחם שמעתי כאן את כולם, חשבתי שהבעיה היא רק בעיירות הפיתוח, בפריפריה.
דוד אזולאי: אמרתי 'טוב, אותנו לא סופרים'.
דוד אזולאי: אני שמח שאני נמצא בחברה טובה.
דוד אזולאי: בעכו היה לנו סניף שכונתי, בשעה טובה הרחיבו את הסניף, עשו סניף יפה במקום מרכזי, גדול, אבל ללכת לשם זה פשוט סיוט.
דוד אזולאי: אני לא מדבר על אנשים שמקבלים קצבאות.
דוד אזולאי: מי שצריך להיות שם באותו יום מוטב שלא ילך.
דוד אזולאי: אבל סתם בימים כתיקונם, לעמוד כל כך הרבה זמן?
דוד אזולאי: שאלתי שם את אחד העובדים מה יותר פשוט, אני לא בא לעשות עסקאות בדואר, אני בא לקבל מכתב רשום או חבילה, למה לא לסדר שירות יעודי לאנשים האלה.
דוד אזולאי: תורידו מהלחץ כי רוב האנשים לא באים לעשות עסקאות בדואר מאותן סיבות שמנו כאן.
דוד אזולאי: שיהיה תור אחד לאנשים שבאמת באים לקבל או למסור דואר רשום שזמן השירות האמיתי לוקח חצי דקה, הבנאדם בא לקחת את החבילה והולך הביתה.
דוד אזולאי: בכך חסכת כמעט 50% מאותם אנשים שנמצאים במקום.
דוד אזולאי: דבר נוסף הוא התנאים.
דוד אזולאי: יש מקומות שפשוט אין תנאים.
דוד אזולאי: מרכזי החלוקה – עשו דבר מבורך וקבעו מרכזי חלוקה שכונתיים, זה בסדר, אנחנו מתייעלים ומתקדמים, זה בסדר ואין לי טענה, אבל עשו לעצמם חיים קלים.
דוד אזולאי: במקום להביא כל יום את הדואר, במקרה הטוב הם מחלקים את הדואר פעמיים בשבוע, כן, במקרה הטוב.
דוד אזולאי: הבנתי למה חלים עיכובים כאלה.
דוד אזולאי: מספיק שהמכתב הגיע יום לפני החלוקה, הוא ישכב עוד שבוע ימים עד שאקבל את המכתב הזה.
דוד אזולאי: למה, מה חטאתי, מה פשעתי?
דוד אזולאי: משלמים בשביל זה כסף.
דוד אזולאי: למה אני לא מקבל את השירות שמגיע לנו?
דוד אזולאי: אני לא מדבר על ימי חירום, אני לא מדבר על חגים, ימי חול המועד ולא על חופשות שבאמת אז מקבלים דואר פעם אחת בשבוע.
דוד אזולאי: אני אומר לכם שאני יודע שאני צריך לקבל דואר כל יום, אין דואר בתיבה.
דוד אזולאי: במקרה הטוב אני מקבל אותו פעמיים בשבוע.
דוד אזולאי: סוכנות הדואר שלנו, אני לא רוצה לומר שמכתב כזה אני מקבל אותו פתוח.
דוד אזולאי: ביקשתי כמה פעמים לבדוק איך קורה שפותחים לי מכתבים.
דוד אזולאי: אני חושב, אני לא אומר את זה לשר אלא לאנשי הדואר שמתפרנסים מהענף הזה, יש תחרות עצומה.
דוד אזולאי: בסופו של דבר אנשים יפסיקו לעבוד אתכם.
דוד אזולאי: תתייעלו כי אחרת אתם נופלים כפרי בשל לידיה של הממשלה, ובצדק היא תפריט.
דוד אזולאי: בגלל תלונות כאלה מגיעים להפרטה.
עדי קול: אני מבקשת לספר לכם על חווית הדואר שלי מהשבוע שעבר.
עדי קול: יש לנו סניף דואר בכנסת, הגעתי אליו בשבוע שעבר וביקשתי לשלוח דואר רשום.
עדי קול: ישבו שתי פקידות, כמעט אין עבודה בדואר ולפחות באותו רגע, הן היו עסוקות בלראות סרטון שאחת הבנות שלחה לבת שלה, זה היה סרט בנג'י ועד שכל הסרט לא הסתיים היא לא התפנה, הבת שם עלתה וקפצה והאימא שלה התקשרה לבשר לה כמה יפה היה לראות.
עדי קול: אני עמדתי וצפיתי איתה בסרט כי היא לא יכלה לתת לי שירות עד אז.
אורי מקלב: נראה לי שזה הסרט האחרון שהן הולכות לראות.
אורי מקלב: יש החלטה, מגמה לסגור את סניף הדואר כאן בכנסת, זו טעות מאוד חמורה.
אורי מקלב: אם התייחסת לזה, גם אני ביקרתי לפני - - -
גלעד ארדן: יש החלטה כזאת?
גלעד ארדן: אתה בטוח?
אורי מקלב: אני דיברתי עם שתיהן, הן אמרו שהן קיבלו הודעה שהולכים לסגור.
גלעד ארדן: אדוני סמנכ"ל הפיקוח על הדואר אומר שאי אפשר לקבל החלטה לסגירת סניף מבלי אישור המשרד.
אורי מקלב: לא הכנסת.
אורי מקלב: הדואר עצמו קיבל את ההחלטה.
אורי מקלב: <קריאה:> לא ידוע לי על כך.
אורי מקלב: בכל אופן הפקידות ביקשו ממני לפעול.
אורי מקלב: אני מבקש לפתוח ולומר שיש אולי נקודות אור.
אורי מקלב: נתחיל עם הדברים הטובים.
אורי מקלב: יש כאן שילוב של שלושה דברים שאולי יביאו שינוי.
אורי מקלב: כפי שאמרה היושבת הראש, מנהלת הוועדה הביאה לי את הפרוטוקול מלפני חמש שנים שראש הוועדה אומר 'אמנה' ועוד דברים, ואנחנו נמצאים באותה סיטואציה.
אורי מקלב: אבל שלושה דברים השתנו.
אורי מקלב: ראשית, השר עצמו משתתף.
אורי מקלב: אני באמת חושב שזה מראה את האופי ואת הרצינות, בכל אופן יש שוני מאוד גדול כשהשר בעצמו מעורב בעניין ומלווה את הדברים ושומע את הדברים מהתושבים באופן בלתי אמצעי.
אורי מקלב: אתם התושבים שהפסדתם ימי עבודה, הגעתם מכל הארץ, זו מעורבות תושבים שיכולה להביא את השינוי.
אורי מקלב: אני מבקש מכם להמשיך בעניין הזה בשילוב היושבת הראש שרואה את הנושא כאחד מהדברים החשובים.
אורי מקלב: כפי שנאמר כבר, היום הדואר ברובו נותן את השירותים בעיקר לשכבות הסוציו-אקונומי הנמוכות.
אורי מקלב: במהות הם אלה שהכי הרבה נדרשים לשירות הזה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שבסופו של דבר הם מקבלים את היחס ואת השירות הגרוע ביותר, במצב הטוב הוא 30 דקות המתנה.
אורי מקלב: יש מושג 'לעג לרש'.
אורי מקלב: כמו שיודע אנחנו לא הולכים עם הציציות בחוץ, אנחנו מכניסים אותם בפנים משום שחלילה, אנחנו עושים מצוות ואתה לא יכול.
אורי מקלב: במה דברים אמורים, תשע עמדות יש בסניפי דואר, אנחנו לא מדברים על סניף דואר קטן, אבל רק שתיים או שלוש פתוחות ואתה לא מבין, זה לא מקום קטן.
אורי מקלב: אני אסכם בשניים-שלושה משפטים על מכתב מאזרח שהגיע אלי, אני לא מדבר על הפריפריה ולא על רעננה אלא על עיר הבירה, ירושלים, מדובר על סניף הדואר גאולה, שערי גאולה לא באים אליו אלא הסניף נקרא שערי גאולה שעדיין לא הגיעו לעולם.
אורי מקלב: הוא כותב: "סניף הדואר הנ"ל משרת אזור נרחב בירושלים.
אורי מקלב: רוב האוכלוסייה הם בסוציו-אקונומי נמוך.
אורי מקלב: זמן ההמתנה המשוער הוא 30-40 דקות.
אורי מקלב: מתוך תשע עמדות רק שלוש מאוישות " הוא מביא כאן גם תמונות ואומר: "המנהל זעוף פנים בחדר זכוכית, דלתו סגורה, רק בכניסה פנימית אפשר לפתוח".
אורי מקלב: הסיפור האישי, "אחרי חצי שעה של המתנה נודע לי בכלל שהחבילה נמצאת בסניף האחר.
אורי מקלב: לשאלתי מדוע מופיעה מדבקה של סניף זה התשובה הייתה: לא יודע, טעות".
אורי מקלב: הוא מציע הצעה לחברי כנסת שהוא פנה אליהם: "אני ממליץ לכל המעוניין, לכל מי שאיכפת לו להגיע לביקורי פתע במספר ימי מדגם".
אורי מקלב: אני מציע לאדוני השר לבצע ביקורי פתע במקומות האלה.
אורי מקלב: אני תמיד מוכן להצטרף אם יקראו לי כדי לראות במה מדובר.
אורי מקלב: גם אני הבאתי הזמנה, אני לא מתואם עם חברי הטוב, הבאתי הזמנה.
אורי מקלב: הבוקר הוצאתי מהתיבה, יצאתי קצת יותר מאוחר, במקרה הדואר הגיע מאוחר יותר.
אורי מקלב: קיבלתי הזמנה.
אורי מקלב: למה הבאתי אותה לכנסת?
אורי מקלב: אם אני לא מגיע לאירוע אני שולח מכתב ברכה, פתחתי את הזמנה כדי לרשום ביומן את התאריך.
אורי מקלב: אני מסתכל ורואה שהחתונה הייתה ביום חמישי ה-10 ביולי.
אורי מקלב: אני מסתכל ורואה שהחותמת מסניף תל אביב יפו, מה-8.7.
אורי מקלב: אבל מ-8.7 יש חותמת, קיבלתי את זה היום, היום אנחנו ב-14.7.
אורי מקלב: <קריאה:> לי יש חותמת מה-16.6, אני ניצול שואה.
אורי מקלב: זה עניין שאני צריך לקבל אישור מהרשות לניצולי שואה לתרופה מסוימת והוא הגיע אלי רק אתמול.
אורי מקלב: זה חודש ימים.
עדי קול: לפחות קיבלת אישור.
עדי קול: <קריאה:> קיבלתי אישור, אבל הנה המכתב פה, הוא מה-16.6.
אורי מקלב: אני מניח שזה לא סוד, אבל השר מקדם רפורמה בכל עניין מכתבי הדואר הרשום, הוא פועל גם בנושא הזה.
אורי מקלב: היועצת עומדת איתי בקשר כי אני הצעתי הצעת חוק פרטית יחד חברי כנסת בנוגע לצורך בהזדהות של האנשים כשהם שולחים למכתב הרשום.
אורי מקלב: אני לא נכנס לנושא הזה אלא רק להגיד איך הגיע אלי הנושא, כל אחד ששולח לי לוח שנה אני חייב להגיע לדואר לקחת אותו, הוא צריך להזדהות מאיפה הוא שולח, חוץ ממשרדים ממשלתיים.
אורי מקלב: למה זה הגיע, לא בגלל שאיכפת לי, אלא בגלל ההמתנה.
אורי מקלב: נקודת הפתיחה של מה מחולל את החוק הזה, אם רק בשביל לבוא לקחת הייתי עושה את זה, אבל בגלל שצריך להמתין לכל הדבר הזה אני אומר שאני לא רוצה את זה.
אורי מקלב: תגידו לי מראש מי שולח לי.
אורי מקלב: הדבר הכי מתסכל שאתה עומד ובסוף אתה מקבל משהו שאתה לא רוצה.
אורי מקלב: אני מוכן לקבל דוח של העירייה על חניה שלא כחוק, אבל בלי להמתין.
אורי מקלב: אני חושב שהזעקה של התושבים היא שהיעדים של הדואר מראש הם יעדים של חצי שעה.
אורי מקלב: הדואר יודע, הוא לא חושב, הוא לא מתכונן, הוא לא חושב אחרת.
אורי מקלב: אני לא בטוח שהכתובת היא הדואר.
אורי מקלב: לפי הניסיון שלי ועל פי הדברים שעלו קודם, אני אומר לכם, כולנו צרכנים שבויים.
אורי מקלב: אי אפשר אחרת.
אורי מקלב: אין לנו אפשרות אחרת.
אורי מקלב: כולנו שולחים כאן בכנסת.
אורי מקלב: אני אומר דבר אחד, אדוני השר אתה יודע טוב ממני, זה לא הדואר, זה האוצר שלא מאפשר תחרות, בגלל שהוא רוצה להכניס חברות חדשות הוא לא נותן לעשות דבר.
אורי מקלב: השר נמצא כאן, הם לא מרגישים את הסבל של התושבים, הם עומדים רק על המאזנים ומעבר לזה לא מעניין אותם דבר.
עדי קול: פתחתי ואמרתי שהוועדה הזאת היא המקום לשמוע את סבל של התושבים ולא בגלל שאנחנו נהנים מסבל, אנחנו מנסים לעזור ולתת כתובת.
עדי קול: אני חוזרת אליך ממלא מקום המנכ"ל.
עדי קול: למה המנכ"ל לא הגיע?
<הרצל ברמג: קודם כל המנכ"ל שוחח איתך - -
עדי קול: ואמר לי שיש ישיבת דירקטוריון.
עדי קול: רק מתי ישיבת הדירקטוריון?
<הרצל ברמג: ישיבת הדירקטוריון בשעה 15:00, היא הייתה אמורה להיות בתל אביב.
עדי קול: אפשר להגיע בשעה 15:00 לתל אביב כשדיון מתחיל בשעה 12:00.
עדי קול: הוא אמר לי שישיבת הדירקטוריון מתקיימת בדיוק באותה שעה והוא לא ידע, אז הוא התקשר אלי ביום שישי בצהריים להגיד לי שהוא לא יגיע.
<הרצל ברמג: נכון לדקות האלה עדיין יש שינויים.
עדי קול: והישיבה היא בשעה 15:30, זאת אומרת שהוא היה יכול לצאת מכאן 14:30.
<הרצל ברמג: הישיבה היא בשעה 15:00, היא זזה לירושלים.
<הרצל ברמג: היא הייתה אמורה להיות בתל אביב.
<הרצל ברמג: נכון לדקות אלה יש עדיין שינויים בסדר היום - - -
עדי קול: סליחה, זה מראה על זלזול.
עדי קול: קודם כל פניות הציבור שלא נענו.
עדי קול: אנחנו מעבירים את הפניות האלה.
עדי קול: אם הייתי מקבלת מענה לפניות לא הייתי מכנסת את הדיון, אבל נתקבלו עוד פניות ועוד פניות ובסוף אני אומרת שאני רוצה תשובה.
עדי קול: מי יכול לתת לי את התשובה הזאת?
<הרצל ברמג: אחד הנושאים שעומד על הפרק היום בדירקטוריון זו פנייה של מחזיקי אגרות החוב של הדואר.
עדי קול: אתה יודע מי מחזיק את אגרות החוב של הדואר?
עדי קול: – התושבים.
עדי קול: אתה יודע מי הם הנאמנים שלך?
עדי קול: – אלו התושבים.
עדי קול: אחד הדברים שאני מקבלת מכם זו מצגת.
עדי קול: מצגת יפיפייה, באדום, עשרים עמודים.
עדי קול: זה לא מעניין אף אחד.
עדי קול: אתה רוצה להציג כאן 22 שקפים של מצגת עם גרפים כשיושבים כאן תושבים ואומרים לך 'אנחנו מחכים שעות בתור' סניפים שאין בהם מזגן, סניפים מתקלפים.
עדי קול: יש לי תמונות ואני יכולה להראות לך תמונות.
עדי קול: קירות מתקלפים, אנשים עומדים ומקבלים דואר אחרי הזמן, אם הם מקבלים דואר בכלל.
עדי קול: ואתה בא ואומר לי מצגת.
עדי קול: קודם כל אני לא רוצה לראות את המצגת, אני רוצה תשובות.
<הרצל ברמג: אני אנסה להשיב.
<הרצל ברמג: אני מקווה שאקבל זכות דיבור.
עדי קול: הנה קיבלת.
עדי קול: כל עוד אני אקבל תשובות לשאלות שלי והתושבים יקבלו תשובות לשאלות שלהם ולא מצגת.
עדי קול: סליחה, כמה עולה מצגת כזאת, כמות הנייר שנשפכה כאן?
<הרצל ברמג: אני לא הדפסתי שום דבר, זה הודפס כאן בכנסת.
<הרצל ברמג: העברתי לכם את זה אלקטרונית על פי בקשתכם.
<הרצל ברמג: בואו נצמד לעובדות.
<הרצל ברמג: שמי הרצל ברמג, אני עובד בדואר 38 שנה מאז שסיימתי את הלימודים באוניברסיטה.
<הרצל ברמג: בשבילי הדואר הוא מפעל חיים.
<הרצל ברמג: כואב לי, כואב לי מאוד לשמוע את מה ששמעתי כאן היום.
<הרצל ברמג: אני חייב לומר שכאשר עבר כאן "חוק הדואר" בשנת 2004, כאשר ניתן הרישיון לחברה בשנת 2008, כאשר החברה קמה בשנת 2006 וכאשר קיבלו את המלצות ועדת שגיא בשנת 2006 – אני ישבתי כאן.
<הרצל ברמג: ישבתי מול משרד התקשורת והתרעתי במצגות, במסמכים, במכתבים שהאופן שבו מטילים עלינו למלא את חובתנו יביא אותנו מהר מאוד אל עברי פי פחת.
<הרצל ברמג: למזלנו, לשמחתנו הרבה בזכות מה שהחברה עשתה זה לקח יותר זמן ממה שאני חזיתי.
<הרצל ברמג: זה כתוב במסמכים, זה מתועד ואפשר להראות את זה.
<הרצל ברמג: לא ייתכן שמטילים על חברת הדואר - - -
עדי קול: הנה נבואה שמגשימה את עצמה.
<הרצל ברמג: לא יתכן שמטילים על חברה ממשלתית לתת שירות אוניברסאלי מפסיד כשמקור המימון האוניברסאלי הזה היה כל הזמן הדואר הכמותי.
<הרצל ברמג: מתרחשים שני דברים והמדינה מתעלמת מהם: האחד, הדואר הכמותי הזה הולך ופוחת הן משום שיש תחרות שבה החברה לא יכולה להשתתף בגלל מגבלות רגולציה, היא לא יכולה להשתתף.
<הרצל ברמג: היא לא יכולה להשתתף משום שהיא לא יכולה להגמיש מחיר.
<הרצל ברמג: היא לא יכולה להציע ללקוח, למשל לחברת ישראכרט שמבקשת מאיתנו תעריף יותר נמוך לגבי הדואר הכמותי – היא לא יכולה להציע לה תעריף נמוך.
<הרצל ברמג: המתחרה יכול להציע כל תעריף שהוא רוצה.
<הרצל ברמג: זה היה המקור למימון השירות האוניברסאלי.
<הרצל ברמג: המקור הזה לא עבד הן משום שלחברה אין שום יכולת להתחרות, לחלוטין היא הודרה מזירת התחרות והן משום שיש ירידה במספר דברי הדואר.
עדי קול: זאת אומרת שמה שעשיתם בשנים האחרונות זה ללכת פשוט בראש בקיר ולהגיד זה קורה, הנה זה קורה - - -
<הרצל ברמג: לא.
<הרצל ברמג: לא הלכנו עם הראש בקיר.
<הרצל ברמג: ממש לא.
<הרצל ברמג: חברת דואר ישראל הכינה תכנית הבראה מפורטת, אגב קיבלה את האישורים ואת ההסכמה של הדירקטוריון, של משרד האוצר, אני יודע שמשרד התקשורת מכיר לפרטי פרטים את התכנית - - -
עדי קול: התכנית הזאת מתייחסת גם לשירות לקוחות?