GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עפרה רוס: לפי מיטב ידיעתי לשכת עורכי הדין כן עשתה משהו, ותיכף תדבר על זה הדוברת של לשכת עורכי הדין.
<עפרה רוס: בעיני, ממש ממש לא מספיק.
<עפרה רוס: היה צריך באותו רגע לעצור את התופעה, באותו רגע לא לתת לאותם אנשים מסכנים, שאותם מאכרים לא עשו למענם שום דבר במשך שנים.
<עפרה רוס: כלום לא עשו למענם.
<עפרה רוס: וברגע שהם קיבלו בשנת 2010 את הפרוטות האלה, אז לבוא אליהם, לעוט עליהם ולדרוש מהם כספים – בעיני זה חמור ביותר, ואני מקווה שבאמת, בהזדמנות הזאת התופעה הזאת תמוגר בכלל.
עדי קול: אני גם מקווה.
עדי קול: אני חושבת שלא יכולנו להשתמש במילים יותר חריפות לגבי התופעה.
עדי קול: אני רוצה לתת ללשכת עורכי הדין.
עדי קול: אנחנו ראינו את המכתב משנת 2012.
עדי קול: היום אנחנו בשנת 2014.
עדי קול: אני יודעת שבעקבות הפרסומים, שכר מצווה, גם נאמר שהם יסייעו לניצולי השואה ויסייעו להם בסיוע משפטי.
עדי קול: בתשובה שאני קיבלתי זה לא היה בדיוק לסיוע משפטי, יעזרו להם, ייעצו להם.
עדי קול: אני רוצה לשמוע הבהרות, כי אני חושבת שזה מקום שאתם יכולים לעזור, וגם בוועדה.
<צורי בן תורה: רק משפט אחד בעניין הזה, זה בדיוק משיק אליה.
<צורי בן תורה: הארגון, מלבד העמדת המשרד שלי לאותם אנשים, הגיש גם תביעה לבית משפט השלום בתל אביב, וביקש פסק דין הצהרתי שהגברת דואני לא זכאית לייצג, וכן לא זכאית לגבות שכר טרחה.
<צורי בן תורה: הגשנו את זה נגד עורך דין נוסף, נעזוב אותו רגע בצד.
<צורי בן תורה: באותו מעמד אנחנו גם ביקשנו צו מניעה זמני, שיעכבו את ההליכים עד למתן פסק דין בתביעה.
<צורי בן תורה: קיבלנו את הצו הזה במעמד צד אחד.
<צורי בן תורה: במעמד שני הצדדים השופט הציע פשרה, שהניצולים יפקידו את כל שכר הטרחה עד לסוף הדיון, ואת זה אי אפשר היה לקבל, ונאלצנו לוותר.
עדי קול: מי השופט שחשב על זה כרעיון?
<צורי בן תורה: נאלצנו לוותר על העניין הזה.
<צורי בן תורה: פסק הדין עומד להינתן אני מקווה בימים האלה.
<צורי בן תורה: הוגשו כבר סיומים.
<צורי בן תורה: במהלך הדיון ביקשה לשכת עורכי הדין להצטרף לדיון, ומכאן - - -
עדי קול: כן, ראיתי שהיא הצטרפה.
<אתי ליבמן-עפאים: עורכת דין אתי ליבמן-עפאים.
<אתי ליבמן-עפאים: אני אתמקד ברחל דואני כמקרה בוחן, כי זה באמת המקרה שאני מכירה באופן פרטי ואישי.
עדי קול: אוקיי, למרות שפנו אליכם, במכתב מופיע גם - - -
<אתי ליבמן-עפאים: פנינו אלינו גם בנושא יפה גולן וגם בנושא תשובה.
<אתי ליבמן-עפאים: אבל כל אחד מהמקרים האלה הרי יש לו את פרטיו.
<אתי ליבמן-עפאים: אני רוצה להגיד משהו כללי.
עדי קול: אבל רק לפני זה, נמצאת פה קארין וגם אני באתי מהפקולטה למשפטים.
עדי קול: אנחנו יודעים איך הלשכה מאד מאד נוקשה לגבי כל מי שמייצג שהוא לא עורך דין, אתם עומדים על הרגליים האחוריות ולא מוכנים, וכאן יש אנשים שמייצגים, עושים תפקיד, גובים שכר טרחה גבוה, ואתם לא עוצרים אותו.
עדי קול: איך זה הגיוני?
<אתי ליבמן-עפאים: אז אני תוהה ביני וביני האם זה המקום להגן על לשכת עורכי הדין, כי מצד אחד - - -
<משה טייב: קודם כל, אם כבר מדברים על לשכת עורכי הדין, אז אני פה בשני הכובעים.
<משה טייב: אני סגן ראש לשכת עורכי הדין.
עדי קול: אוקיי, קודם כל תן לה לדבר ואז ניתן לך את רשות הדיבור.
עדי קול: אתה בשני הכובעים פה, כי אתה גם הבן של ג'ינו.
<משה טייב: כן.
עדי קול: אז דקה.
<אתי ליבמן-עפאים: אני אדבר דווקא בשם הוועדה של הגנת המקצוע, כי זה באמת הכובע שנשלחתי בשמו.
<אתי ליבמן-עפאים: אנחנו באמת מנהלים כמה וכמה תיקים בנושא של הגנת המקצוע, וזה מקום באמת מאד רגיש, כמו שהוזכר פה קודם.
<אתי ליבמן-עפאים: כי יש מקרים שבהם מדובר בקליניקות או בעמותות, ושבהם יש שאלה האם זה כן עומד בחוק או לא עומד בחוק, ויש שם דיון מאד נרחב; ויש מקומות שבהם אנחנו אומרים יש כאן גוף מסחרי, ויותר משיש כאן גוף מסחרי, יש כאן גוף שפוגע בלקוחות, ולכן אנחנו יוצאים מולו, ואז אנחנו מגישים.
<אתי ליבמן-עפאים: בתור לשכת עורכי הדין אנחנו יכולים לעשות שני דברים – אחד זה להוציא צו מניעה; והדבר השני הוא להסב את תשומת לב מי שרק אפשר, לא רק לסעיף 20 לחוק לשכת עורכי הדין, אלא גם לסעיף 98.
<אתי ליבמן-עפאים: כי סעיף 98 לחוק אומר, שמי שהשיג את גבול המקצוע, לא יכול לגבות שכר טרחה.
<אתי ליבמן-עפאים: או איך שזה מנוסח – בית המשפט לא יידרש לתביעת שכר טרחה שלו.
עדי קול: אני חייבת להגיד לך, אם היית שולחת מכתב כזה לכל אחד מהניצולים, את חושבת שהם היו מבינים מה כתוב בו?
עדי קול: מה המשמעות של זה?
עדי קול: אני דוקטור למשפטים ואני לא בטוחה שהייתי מבינה מה אני אמורה לעשות עם המידע הזה.
עדי קול: השאלה אם את אומרת אנחנו מביאים לידיעה, לידיעת מי?
<אתי ליבמן-עפאים: השאלה באמת מה אפשר לעשות.
עדי קול: להגיש את המידע זה אומר לדבר בשפה שאנשים מבינים.
עדי קול: אני עוצרת אותך רגע כי אני רוצה לשאול את ההוצאה לפועל – האם יש בסמכותם, כאשר אתם רואים תיקים נפתחים – לשלוח בשפה ברורה הודעה לכל מי שנפתח להם תיק, שאומרת – יש לכם זכות להגיש התנגדות תוך 30 יום ולהפנות אותם לגורמים הרלבנטיים שיכולים לעזור להם?
<אריה כהן: אני אתן קודם כל לשירן שתענה, ואני אענה אחרי שירן.
<שירן ברזילי גלוטר: אני רק אקדים כמה מילים.
<שירן ברזילי גלוטר: שמי שירן ברזילי גלוטר, ואני עורכת דין במשרד המשפטים.
<שירן ברזילי גלוטר: אני רוצה לציין שבאמת אודות לערנות של אנשי מערכת ההוצאה לפועל ומדיוני, השרה קיבלה באמת מכתב שמתריע בפניה מפני התופעה הזאת, והיא באמת קיימה ישיבה דחופה בעניין הזה והציעה לבחון כמה חלופות, כשבין היתר אנחנו כן - ועוד מעט אריה יספר על כך – יכולים לזהות פחות או יותר את התיקים שבהם אותם ניצולים הם חייבים.
עדי קול: נראה לי אפילו לא פחות או יותר, יש לנו רשימה מפורטת שלהם.
<שירן ברזילי גלוטר: כן, כן, כן.
<שירן ברזילי גלוטר: הם פשוט מטייבים את הרשימה הזאת, את רשימת החייבים, ואנחנו מתכוונים ליידע אותם על הזכות שלהם לקבל סיוע משפטי, לפי חוק לשכת עורכי הדין.
<שירן ברזילי גלוטר: זה משהו שיקרה בימים הקרובים.
<שירן ברזילי גלוטר: אנחנו בודקים פשוט משפטית איך יינתן הסיוע, את המסגרת המשפטית שלפיה זה יעבוד, אבל אנחנו באמת עובדים - - -
עדי קול: רגע, אז בואי נגיד במפורט, שני דברים: אחד זה ליידע אותם על הזכות שלהם להתנגד בפרק הזמן; דבר שני על הזכות לקבל סיוע משפטי משכר מצווה, שזה - - -
<שירן ברזילי גלוטר: אני לא מזכירה את שכר מצווה, סליחה, אבל יש את חוק הסיוע המשפטי, ופשוט תיבחן הזכאות שלהם לקבל סיוע משפטי במסגרת החוק הזה, כדי להתמודד עם זה.
קארין אלהרר: אבל רגע, לא היה עכשיו תיקון של שרת המשפטים, שכל ניצול שואה יהיה זכאי לסיוע משפטי ממלכתי חינם?
<שירן ברזילי גלוטר: אנחנו בוחנים, נכון, נכון.
<שירן ברזילי גלוטר: בדיוק על זה אנחנו מדברים – בוחנים איזה סיוע יינתן.
<שירן ברזילי גלוטר: יינתן בהחלט סיוע בנושא של ההתנגדות בהוצאה לפועל.
קארין אלהרר: הזמן פה הוא - - -
עדי קול: רק שנייה, אני רוצה להגיד למי שלא שמע.
עדי קול: אחד הדברים שמשרד המשפטים יעשה, זה ישלח לכל האנשים שידועים כמי שמעורבים בתיקים האלה, ישלח להם הודעה קודם כל על הזכות שלהם להתנגד, ודבר שני על האפשרות שלהם לקבל סיוע משפטי כזה או אחר.
עדי קול: אתם אומרים עוד מעט, אבל התיקים האלה קודם כל גדלים, גם מבחינת הריבית שלהם וגם מבחינת המצוקה והקושי של הניצולים, ואני רוצה לדעת מתי זה אמור לקרות?
<שירן ברזילי גלוטר: זה עניין יום יומי.
<שירן ברזילי גלוטר: זאת אומרת כל יום אנחנו מתעדכנים - - -
עדי קול: שירן, שנייה, תגידי לנו מתי.
<שירן ברזילי גלוטר: אני לא יכולה לתת לך - - -
עדי קול: אז אני רוצה לדעת שתוך שבוע אנחנו שולחים את המכתבים האלה.
<אריה כהן: אז אומר, אחד מהדברים שהנחה מנכ"ל הרשות, מר דוד מדיוני, זה שבכל מקום שיש מצב של עוולה, פשוט לקחת ולהעלות את זה הלאה.
<אריה כהן: אנחנו לא מתערבים בחלק השיפוטי, אבל להעלות את זה לכל הגורמים.
<אריה כהן: במקרה הזה, ויש עוד הרבה מאד מקרים נוספים שאנחנו זיהינו אותם והעלנו.
קארין אלהרר: השאלה אם במקרים שזיהיתם – אתם מאפשרים עדיין את העיקולים ואת כל אמצעי האכיפה הדרקונים שמאפשרת ההוצאה לפועל?
<אריה כהן: לא, אז במקומות שבאמת אין לנו את הסמכות להתערב מהבחינה השיפוטית - - -
עדי קול: לא, אבל רגע, אריה, אין לכם סמכות, שנייה.
<אריה כהן: מה אנחנו עושים עכשיו?
<אריה כהן: אנחנו כרגע כבר הגשנו את הרשימות, כל הרשימות - - -
עדי קול: אבל עצרתם את העיקולים?
<אריה כהן: אין לנו את האפשרות מבחינת - - -
עדי קול: זאת אומרת שחלק מהאנשים שנמצאים פה, ניצולי שואה, החשבונות שלהם מעוקלים?
<קריאה: כבר מעבירים מההוצאה לפועל את הכסף ישר.
עדי קול: זה בגלל העיקול.
קארין אלהרר: זה צו עיקול ממש.
עדי קול: סליחה, אז שירן, אין לנו יותר משבוע, אם לאנשים מעקלים חשבונות.
<שירן ברזילי גלוטר: אני אחדד ואגיד שהכוונה היא להרים טלפון גם לניצולי השואה, וגם - - -
עדי קול: רן, אני רואה אותך ומיד אתן לך.
<שירן ברזילי גלוטר: אני אשמח לשמוע גם פתרונות אחרים, אין שום בעיה, אבל אני מתקשה לתת לך תאריך.
עדי קול: אני מבינה שאת מתקשה, ועדיין, מדובר פה ב-450 ניצולים, שלחלקם מעוקל החשבון, והריבית על החובות שלהם הולכת וגדלה.
עדי קול: אני באמת רוצה לדעת, אם צריך בשביל זה שאתם תדברו אחד עם השני, או שתדברו בחוץ ותגידו לי תוך שבוע אנחנו פותרים את הבעיה.
<רן מלמד: אפשר לעשות משהו אחר.
עדי קול: רן!
<אריה כהן: ההנחיה של מנכ"ל הרשות, של דוד, זה עוד השבוע הזה לסיים את כל הטלפונים ו - - -
עדי קול: אוקיי, הנה, זו תשובה.
עדי קול: לסיים תוך שבוע קודם כל את הטלפונים - - -
<שרה זילברשטיין-היפש: על פי חוק אסור לעקל חשבון של ניצולי שואה.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני לא מבינה.
עדי קול: סליחה, אני נתתי לרן את זכות הדיבור.
<אריה כהן: אני רוצה לעדכן לגבי מה שאמרה פה שירן, לעדכן אותם על האפשרות שלהם להגיש התנגדות, ו - - -
<קריאה: לא יכול מישהו להגיש בשמם התנגדות?
עדי קול: רגע, סליחה, רן, בבקשה.
<רן מלמד: אני רוצה מעבר לדיון העקרוני, לנסות להיות רגע פרקטי.
<רן מלמד: רק מסביב לשולחן הזה יושבים לא מעט ארגונים שנותנים ומוכנים לתת את הסיוע המשפטי.
<רן מלמד: יש 200 או 300 תיקים.
<רן מלמד: בואו נעשה מהר, תוך 24 שעות, חלוקה של התיקים לארגונים, שהארגונים יצרו קשר עם האנשים ויגידו להם – אנחנו מוכנים לתת לכם את הייצוג המשפטי, אנחנו נגיש בשבילכם את ההתנגדויות, אנחנו נגיש את הבקשות להסרת העיקולים.
<רן מלמד: זה יכול להיעשות במהירות הבזק.
<רן מלמד: הדבר השני שאני חושב שצריך לעשות, וצריך לחשוב שיכול להיות שיגיעו עוד כאלה, כי זה לא ייגמר בזה, זה קודם כל ליידע את כלל הניצולים, וזה אפשר דרך הביטוח הלאומי והרשות לניצולי השואה ומי שאתם רוצים, ברשימה של גופים, ויש היום המון כאלה, שעושים את זה חינם, שנותנים להם ייעוץ וסיוע משפטי מלא.
<רן מלמד: שיידעו – קיבלתם מכתב?
<רן מלמד: יש לכם רשימה של ארגונים – תפנו אליהם.
<רן מלמד: זה יכול להיות הקליניקה במקום מסוים, וכדומה.
<רן מלמד: עכשיו, דבר שלישי, רשמי ההוצאה לפועל והפקידים שמקבלים היום את התיקים אליהם, גם בלי שהם מעבירים למטה, למדיוני, כי הם קיבלו הנחיה, כבר היום יכולים להגיד לאנשים או להפנות או להגיד לבן אדם כשהם שולחים לו את המכתב הביתה עם כתב התביעה – הנה רשימת הארגונים שאתה יכול לקבל מהם סיוע.
<רן מלמד: זה לגבי התיקים החדשים.
<רן מלמד: אני חושב, גברתי יושבת הראש, שאפשר באמת בתוך זמן קצר להעמיד את כל עורכי הדין לכל אחד מהתיקים, כדי להגיש את ההתנגדויות ולהסיר את העיקולים האלה.
עדי קול: אריה, לגבי ההצעה הראשונה של רן, יש כאן כמה ארגונים שנותנים את הסיוע הזה, והשאלה האם אתם גמרתם לעשות את המיפוי ותוכלו להעביר את הפרטים שלהם לארגונים.
עדי קול: אני מבינה את הסערה, כולם ידברו, אבל יש סדר.
עדי קול: הבטחתי לבחור מארגון יוצאי לוב את זכות הדיבור, בבקשה.
<מאיר כחלון: אני ממלא תפקיד של יושב ראש הארגון העולמי של יהודים יוצאי לוב, גם יושב ראש מרכז הארגונים יוצאי ארצות ערב.
<מאיר כחלון: אני מדבר גם בשם תוניס, לא רק יהודי לוב, וגם מרוקו, אם אנחנו מדברים.
<מאיר כחלון: עכשיו לנושא עצמו, בין ההוצאה לפועל לבין הניצול, יש נתק.
<מאיר כחלון: מה זאת אומרת?
<מאיר כחלון: הם באים עם הנייר, היהודי המבוגר בבית, או הילדים אינם, לא יודעים, משאירים לו את העיקול.
<מאיר כחלון: העיקול מגיע לבנק.
<מאיר כחלון: הבנק לא מעניין אותו, הוא קודם כל עוצר את הכסף.
<מאיר כחלון: עכשיו, אנחנו כארגון לא יודעים שהוא קיבל עיקול, ואז מה קורה?
<מאיר כחלון: שבוע לפני התאריך – פתאום הניצול נזכר שהגיעו אליו הביתה, הביאו לו איזה נייר.
<מאיר כחלון: הוא יטלפן אלי בשתים עשרה בלילה, ואני אומר לו מיד לשלוח לי את הטופס.
<מאיר כחלון: אני צריך לשלוח לצורי, שמיד יעשה התנגדות.
<מאיר כחלון: זה סיפור.
<מאיר כחלון: זה לוקח זמן, עד בית המשפט שמקבל.
<מאיר כחלון: אני ביקשתי מההוצאה לפועל – יש לכם 470 – תעבירו לי את הרשימה, אני אגיע לאנשים.
<מאיר כחלון: ריבונו של עולם, אני כבר מדבר 4 שנים בעניין הזה! 4 שנים אני צועק שיש פה גזל.
<מאיר כחלון: לוקחים מניצולים דבר שלא מגיע מהם.
<מאיר כחלון: בעמותה הפרלמנטארית, בשולחן העגול של האוצר, בלשכת עורכי הדין, במשרדי עורכי הדין.
<מאיר כחלון: אני אומר – אתם עושים נזק.
<מאיר כחלון: אתם עושים עוול.
<מאיר כחלון: גם בשדולה דיברנו על זה שלוש פעמים.
<מאיר כחלון: אין.
<מאיר כחלון: וגברת דואני, עם כל הכבוד, חברה בעמותה הפרלמנטארית של הכנסת, ומנצלת את התפקיד הזה, ו-"אני עוזרת לכם.
<מאיר כחלון: אני בכנסת".
<מאיר כחלון: אני חשבתי שהיא עושה את זה בהתנדבות.
<מאיר כחלון: אין התנדבות.
<מאיר כחלון: כל מה שנעשה בארגון, הכל בהתנדבות.
<מאיר כחלון: היא הייתה אפילו חברה בארגון.
<מאיר כחלון: חשבתי שאני נותן לה עזרה, שתעזור לאנשים.
<מאיר כחלון: אבל התברר שמצד אחד יש עזרה, מצד שני יש תביעה של כסף.
<מאיר כחלון: עכשיו, הניצול הזה של האנשים האלה, אנשים מתו.
<מאיר כחלון: את יודעת מה?
<מאיר כחלון: אנשים מתו ומעוקלים.
<מאיר כחלון: מתו ומעוקלים.
קארין אלהרר: תגידי, איך את לא מתביישת?
<מאיר כחלון: זה דבר לא יאומן.
עדי קול: עוד סיפור ועוד סיפור ועוד סיפור.
<עמרם דואני: סליחה, כבודה, אפרופו סיפור, אני רוצה לספר את הסיפור שלי.
<מאיר כחלון: אז רגע, רגע.
קארין אלהרר: איזו בושה.
<מאיר כחלון: יש דברים - - -
עדי קול: תשמע, את העובדות אתה לא יכול לשנות.
<עמרם דואני: איך את יודעת?
<מאיר כחלון: יש דברים ואני אומר לאנשים, אם קיבלתם עזרה של עורך דין במסגרת השוטפת ומלאתם טפסים וידעתם מה שעשיתם – תדעו לכם שזה עולה לכם.
<מאיר כחלון: אני מדבר על הסכם שהולך לבית משפט והכל, אבל לא על ההסדר המנהלי.
<מאיר כחלון: ההסדר המנהלי היה לנו סיכום עם האוצר, שיהודי לוב יקבלו את הרנטה שלהם, החל מ-1 באפריל 2010.
<מאיר כחלון: כל אלה שהגישו, ואדון פינטו אמר להם לא מגיע לכם.
<מאיר כחלון: 10 שנים.
<מאיר כחלון: 12 שנים - לא מגיע לבתי משפט.
<מאיר כחלון: לא רק גברת דואני.
<מאיר כחלון: גם אדון תשובה עשה עבודה עם עורך דין עציון, היה בסדר, הכל טוב ויפה.
<מאיר כחלון: ברגע שהוא ראה שיש גם תיקים שדואני לקחה אליה, דואני לקחה ממנו, יש ערבוביה גדולה מאד בין המאכרים.
<מאיר כחלון: דבר נוסף, יש עורך דין שקוראים לו דוד ידיד, אתם מכירים אותו?
<מאיר כחלון: דוד ידיד, עורך דין שעבד בשיתוף פעולה עם הגברת דואני.
עדי קול: הוא לא נמצא כאן.
<מאיר כחלון: והוא בא לישיבות בכנסת, בא לשדולה – "אני עושה למען הניצולים", "לי יש 70 עורכי דין במשרד".
<מאיר כחלון: את מי הוא תובע?
<מאיר כחלון: הוא תובע את אותם אנשים שמלאו את הטפסים דרך דואני והעבירו לו את החומר.
<מאיר כחלון: יש פה תיק בבית המשפט שאנחנו הגשנו תביעה בשם הניצולים, הארגון ... שיכול להגיש את התביעה, מייצג את הנאשמים.
<מאיר כחלון: גם הניצולים היו שם, השופט שמע את הכל.
<מאיר כחלון: אני מקווה שב-30 בחודש יהיה סוף כל סוף פסק דין, ולעצור את השיגעון הזה, שאנשים לא יכולים לישון בלילה בגיל 75, 80, 85 ו-90.
קארין אלהרר: אחרי כל מה שהם עברו.
<מאיר כחלון: אני אומר לכם, אני לפעמים בשתים עשרה בלילה מקבל טלפון, יא ווילי, קיבלתי את התביעה, מה אני אעשה?
<מאיר כחלון: ואז אני צריך להרגיע אותה ולהגיד לה תראי גברתי, אל תדאגי, מחר תגידי לבן, תגידי לבת, תשלחו לי את הנייר, אנחנו נעזור לכם.
<מאיר כחלון: כל הצוות – הקמנו צוות מיוחד, כדי שיעזור לאנשים.
<מאיר כחלון: אין לנו ידיים.
<מאיר כחלון: ההוצאה לפועל - אני ידעתי את זה כבר, במרכז הארגונים קיימנו דיון בעניין הזה ודיברנו – תיתנו לנו את הרשימות – הוצאה לפועל.
<מאיר כחלון: לא 470 יש.
<מאיר כחלון: אני אמרתי את זה בבית המשפט לשופט.
<מאיר כחלון: אמרתי לשופט בבית המשפט שיש מעל 470 עיקולים בהוצאה לפועל.
<מאיר כחלון: תעצרו את זה, ריבונו של עולם.
עדי קול: אני עוצרת אותך, כי קודם כל אתם רואים שהם יצאו החוצה כדי שהם יוכלו לבדוק אם הם יכולים להעביר את המספרים.
עדי קול: אתם גם תדברו, ודרך אגב לא אתה, אלא אמא שלך, כי אנחנו מדברים עליה והיא כאן והיא יודעת לדבר.
<עמרם דואני: אבל אני גם עובד אצלה.
עדי קול: זה לא בית משפט כאן.
<עמרם דואני: זה משפט שדה.
<עמרם דואני: למה אני לא יכול לדבר כאן?
עדי קול: סליחה, אני לא נתתי לך רשות דיבור.
עדי קול: בבקשה, גברת.
<עמרם דואני: הם לא רוצים לשמוע אותנו.
עדי קול: אתם תקבלו את רשות הדיבור בזמן שאני אתן לכם.
עדי קול: ללכת זה פיתרון מצוין, אחרי שישבתם - - -
<רחל דואני: בית המשפט יחליט.
עדי קול: קודם כל נכון, אבל דבר שני יש פה עשרות ניצולי שואה.
עדי קול: אני חושבת שכדאי שתעמדי פה ותתני תשובה על הדברים שעשית לניצולי השואה.
עדי קול: אני חושבת שהפיתרון של ללכת זה פיתרון מעולה.
<עמרם דואני: לא, אני לא אוכל, אני רוצה לדבר.
עדי קול: אנחנו נגיע אליך.
עדי קול: אני מבקשת שאם האישה הזאת עמדה והחתימה ניצולי שואה, והיום היא מגישה נגדם תיקים בהוצאה לפועל, היא תבוא ותעמוד כאן ולא תשלח את עורך הדין שלה או - - -
<עמרם דואני: אני לא עורך הדין שלה, אני עובד שלה.
עדי קול: שרה, בבקשה.
<שרה זילברשטיין-היפש: שמי שרה זילברשטיין, המשרד לאזרחים ותיקים.
<שרה זילברשטיין-היפש: קודם כל אני רוצה לציין דבר אחד, שגם ניצולי השואה יידעו.
<שרה זילברשטיין-היפש: אי אפשר לעקל בבנקים לא את קצבת זקנה ולא את קצבת ניצולי השואה.
<שרה זילברשטיין-היפש: אנחנו דיברנו על זה בוועדת העבודה והרווחה, כולל מול נציגים של הבנקים, ואת הדברים האלה ניצולי השואה חייבים לדעת: אי אפשר לעקל את מה שמקבלים מהרשות לזכויות ניצולי שואה.
<שרה זילברשטיין-היפש: שזה יהיה ברור ואני חוזרת ואומרת עוד פעם - - -
<מאיר כחלון: שרה, תגידי את זה לבנקים.
<מאיר כחלון: הבנקים ביטלו את הכסף.
<מאיר כחלון: תפנו במכתב להנהלות הבנקים.
<שרה זילברשטיין-היפש: תשמע, אז אם זה ככה, אם אתה אומר שזה כך, אני מחר מוציאה מכתב.
עדי קול: גם אנחנו נפנה לבנקים.
<שרה זילברשטיין-היפש: זה לא יכול להיות הדבר הזה.
<שרה זילברשטיין-היפש: גם הבטיחו לנו, המפקח על הבנקים.
<שרה זילברשטיין-היפש: בזמנו הוציאו מכתב.
<שרה זילברשטיין-היפש: בזמנו הארנו את עיניו של המפקח על הבנקים, והמפקח על הבנקים הודיע לכל הבנקים שאסור להם בשום אופן.
עדי קול: אוקיי, אני רוצה לעבור ל - - -
<שרה זילברשטיין-היפש: רגע, זה דבר חשוב.
עדי קול: נכון, ואנחנו נפנה אל המפקח על הבנים ונקרא לו לאכוף את זה.
<שרה זילברשטיין-היפש: תשמעו, אחרי הדברים של יושב הארגון, באמת אני חושבת שכל מילה שלו היא מילה בסלע.
<שרה זילברשטיין-היפש: עוד לפני כל העיקולים, אנחנו כבר בשנת 2008 התייחסנו לזה, הוא יודע מזה.
<שרה זילברשטיין-היפש: אנחנו התייחסנו לזה, אנחנו פנינו ללשכת עורכי הדין, אנחנו פנינו לכל מי שאפשר היה בנושא הזה, לא של העיקולים, אני מדברת על עצם הכסף הזה.
<שרה זילברשטיין-היפש: מה עצוב בכל העניין הזה?
<שרה זילברשטיין-היפש: עצוב שבאמת ניצולי השואה לא זקוקים לכל האנשים האלה מסביב.
<שרה זילברשטיין-היפש: זה הדבר הכי עצוב.
<שרה זילברשטיין-היפש: דבר עצוב נוסף, שאנחנו עושים לנו עבודה קלה.
<שרה זילברשטיין-היפש: אנחנו מתנפלים על האנשים האלה, שבסופו של דבר ניצולי השואה נתנו להם ייפוי כוח בטעות גדולה, והדבר הנוסף, כשאנחנו פנינו אליהם- ורק דקה, אני יודעת שאני מדברת נגד
עדי קול: לא, זה לא נגד.
עדי קול: יש פה אנשים שלא חתמו על ייפוי כוח.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני רוצה להגיד לך שאנחנו עושים עבודה קלה.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני אגיד לך למה.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני לא חושבת שהם צדיקים גדולים, ממש לא - - -
<קריאה: לא, אבל ההחלטה מנהלית לא קשורה לייפוי כוח.
<שרה זילברשטיין-היפש: תקשיב רגע, בשנת 2008 אנחנו כבר עשינו את העבודה מולם ופנינו וקיבלנו התראות של עורכי דין מצידם, שהם יתבעו אותנו ואת הסבתא שלי וגם את המשרד שלי ולא יודעת את מה.
<קריאה: ונבהלת.
<שרה זילברשטיין-היפש: לא נבהלתי.
<שרה זילברשטיין-היפש: לא היה לי עם מי לעבוד, כי לשכת עורכי הדין לא נתנו לנו תשובה מספקת, ואז גם עורך הדין שלנו ירד מזה.
<שרה זילברשטיין-היפש: בסופו של דבר, מה שאני רוצה להגיד בכל הדברים האלה, הנקודה היא לעבוד מול ניצולי השואה, שהם צריכים להבין – יש היום מלא מערכות שיכולות לסייע בידם, כולל הרשות לזכויות ניצולי השואה, וכוכבית 8840 והארגונים השונים, ושכר מצווה, שעשינו את ההמלצות לחקיקה.
<שרה זילברשטיין-היפש: אני לא מבינה על מה אנחנו בכלל דנים פה.
עדי קול: קודם כל אני מסכימה איתך, יש היום המון עזרה ויש כמובן, אני מניחה שאתם יודעים, את שר האוצר שבא והוסיף מיליארד שקלים לטיפול בניצולי השואה.
עדי קול: ועדיין, אנחנו מגיעים למצבים כאלה וזה לא הגיוני בעיני.
עדי קול: זה לא הגיוני שיש כל כך הרבה ארגונים וכל כך הרבה גופים שבאים לעזור, ועדיין אנחנו מוצאים ניצולי שואה שלא ישנים בלילה, שמקבלים עיקולים ולא יודעים מה לעשות.
עדי קול: זה אומר שיש איזו שהיא תקלה, כמו שהוא אמר, בחיבור בין הניצולים לבין הגופים, ואת התקלה הזאת אנחנו צריכים לפתור.
עדי קול: השאלה אם אנחנו עושים את זה דרך ההוצאה לפועל, דרך לשכת עורכי הדין, דרך מי שזה לא יהיה, דרך הארגונים עצמם.
עדי קול: רן, אני גם חושבת שההצעה שלכם כביכול היא הצעה טובה – למה לא נחבר עם הארגונים.
עדי קול: אבל זה לא הפיתרון.
<רן מלמד: לא, צריך לחבר את כולם ביחד.
עדי קול: נכון, זה פתרון זמני.
עדי קול: המדינה צריכה לתת לאנשים האלה סיוע ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו פותרים את זה ומגנים עליהם.
<מאיר כחלון: שוב, גברת עופרה רוס עושה עבודה יוצאת מן הכלל.
<מאיר כחלון: אפשר דרכה את הכל לעשות.
<מאיר כחלון: שיעבירו לה את הנתונים.
<אתי ליבמן-עפאים: אני יכולה להשלים את מה שהתחלתי קודם?
עדי קול: כן, את יכולה, את צודקת.
<אתי ליבמן-עפאים: תשובה לחלק מהדברים.
<אתי ליבמן-עפאים: עורך דין בן תורה התחיל וסיפר שיש היום תביעה כנגד רחל דואני.
<אתי ליבמן-עפאים: לשכת עורכי הדין ביקשה להצטרף כידיד, וקיבלנו אישור להצטרף ולעזור.
<אתי ליבמן-עפאים: היינו שם.
<אתי ליבמן-עפאים: לא משנה.
<עמרם דואני: לא קיבלתם, זה לא נכון.
<אתי ליבמן-עפאים: קיבלנו אישור לעזור.
עדי קול: להיות ידיד בית משפט.
עדי קול: את זה ראיתי.
עדי קול: סליחה, אתה לא קיבלת אישור לדבר.
<עמרם דואני: אבל זה לא נכון.
<אתי ליבמן-עפאים: בסופו של יום, הטיעון של גברת דואני שם היה – "אני לא עושה עבודה משפטית, זה אנשים שלא יכולים למלא לבד טפסים ולכן אני ממלאת להם טפסים".
<אתי ליבמן-עפאים: והטיעון שהיום עומד על הפרק ושאנחנו מחכים לפסק דין בעניין שלו, שמה שהיא עשתה הוא בעצם לא רק מילוי טפסים, אלא ניסתה לעשות להם איזה משהו שהוא באמת יותר, ומהרגע שנעבור באמת את השאלה המשפטית הזאת ותהיה לנו פסיקה בנושא הזה, אפשר יהיה להמשיך משם צעד אחד קדימה.
<אתי ליבמן-עפאים: הצעד הראשון שאנחנו צריכים לדעת, זה האם מה שהיא עשתה, או שהם עשו – בכלל חוקי או לא.
<אתי ליבמן-עפאים: מתי הצעדים האלה הם חוקיים?
<אתי ליבמן-עפאים: ואם הם חוקיים – ההתמודדות צריכה להיות בדרך אחת, ואם ייפסק שהצעדים האלה הם בכלל לא חוקיים – ההתמודדות תהיה בדרך אחרת.
<אתי ליבמן-עפאים: גם אם יוגשו התנגדויות וגם אם תיקי ההוצאה לפועל לא ימשיכו הלאה וייפסקו ויתנו לאנשים האלה לטעון, השאלה מה הם יכולים לטעון.
עדי קול: בהנחה שייקבע שמה שהיא עשתה לא חוקי, מה עם הכספים שכבר שולמו לה?
<מאיר כחלון: השופטים אמרו את זה כבר.
<אתי ליבמן-עפאים: מה הבעיה להחזיר כסף?
<אתי ליבמן-עפאים: היא תצטרך להתארגן להשבה.
<אתי ליבמן-עפאים: אני רק מבקשת עוד דבר אחד, לגבי העברת השמות של הניצולים שנפתחו להם תיקי הוצאה לפועל.
<אתי ליבמן-עפאים: שלא ייצא שאנחנו רוצים לברך ויוצאים מקללים, אי אפשר לבדוק - - -
עדי קול: בגלל זה ביקשנו ש - - -
<אתי ליבמן-עפאים: ... ...
<אתי ליבמן-עפאים: שהפרטים שלהם יפוצו לכל עבר.
עדי קול: אוקי, אנחנו מיד נבדוק את זה.
יצחק כהן: אבל איך הפרטים שלהם מגיעים למאכרים?
יצחק כהן: איך מאכר יודע שניצול תחיל לקבל קצבה?
עדי קול: הוא יודע, כי הוא יודע ש - - -
יצחק כהן: איך הם יודעים להגיש תביעה נגד אחד שמתחיל לקבל את הקצבה שלו?
עדי קול: מסתכלים על ההחלטה המנהלית.
עדי קול: קצת אחרי ההחלטה המנהלית הוא הגיש את כל ה - - -
קארין אלהרר: ברור שיש להם נגישות - - -
יצחק כהן: צריך לערב את המשטרה, איך המאכרים יודעים את הרשימה של האנשים שקיבלו את הקצבה.
עדי קול: זו שאלה באמת.
עדי קול: אני מסכימה, אנחנו נוציא מכתב מאיתנו למשטרה לבדוק כיצד המאכרים מגיעים לניצולים.
עדי קול: יש פה אדם אחד שנשאר לענות, יהודה תשובה.
עדי קול: גם לך, אם נסתכל על רשימת התיקים, יש מאות תיקים.
<יהודה תשובה: אני מציע שאני אענה אחרי כולם.
עדי קול: אחרי כולם, אוקיי, בסדר גמור.
<משה טייב: אני עורך דין משה טייב.
<משה טייב: אני פה בשני כובעים – גם הבן של ג'ינו שנפתח נגדו תיק, וגם כסגן ראש לשכת עורכי הדין בישראל.
<משה טייב: קודם כל אני אתחיל מהמקרה הפרטני.
<משה טייב: במקרה הפרנטי באמת אבא שלי ניגש אלי עם איזו שהיא תביעה לסכום קצוב, 2,370 שקלים, תביעה משנת 2002.
<משה טייב: סליחה, זה התחיל במכתב.
<משה טייב: אני ראיתי את המכתב הזה, הסתכלתי על התאריך, בדרך למטה, לאוטו, הסתכלתי.
<משה טייב: אמרתי לו תשים את זה בפח, תתקדם.
<משה טייב: הייתי בטוח שעורך דין שיקבל את המכתב הזה או שינסה לפתוח תיק עם זה, יבין שיש קושי בלתי עביר בהגשת תביעה כזו, אבל הופתעתי מאד שזה לא עצר את עורך הדין שקיבל את התיק לטיפולו, והוגשה תביעה על סכום קצוב, בהסתמכות על איזה שהוא מסמך שאני - - -
עדי קול: טוב, פחות פרטים, כי אנחנו מבינים את הסיפור הכללי.
<משה טייב: הוא לא ייפוי כוח, דרך אגב.
<משה טייב: המסמך שאני ראיתי הוא לא ייפוי כוח.
<משה טייב: בכל אופן, נפתח תיק הוצאה לפועל, אני פניתי לעורך הדין המטפל, על מנת להימנע.
<משה טייב: זה 2,370 שקלים.
<משה טייב: גם אם אני מטפל בזה, לי זה עולה יותר.
<משה טייב: פניתי במכתב על מנת לייתר את ההליכים ולייתר את ההוצאות וכתבתי לעורך הדין – תשמע, התביעה שלך אין לה ידיים ורגליים, היא גם התיישנה, אין לך שום סיכוי לקבל.
<משה טייב: הוא אמר לי תשמע, זה לא משנת 2002, זה משנת 2004, מהתאריך שבו הוא קיבל את הקצבה.
<משה טייב: אמרתי לו תשמע, הוא ב-2004.
<משה טייב: זאת אומרת גם ככה עברו 10 שנים, גם זה התיישן.
<משה טייב: הוא אמר – אני אבדוק.
<משה טייב: חיכיתי.
<משה טייב: שמתי את זה בצד.
<משה טייב: עד היום אני מחכה לתשובה.
<משה טייב: האמת שקיבלתי אותה לפני שבוע.
<משה טייב: פתחו הליכים, הטילו עיקולים, וזה בידיעה שבמסמך שנמצא במשרד שלי – התביעה התיישנה, איך שאתה לא הופך.
<משה טייב: והטילו עיקולים.
<משה טייב: זה לא מנע.
<משה טייב: אני הייתי בטוח אז שזה מקרה פרטני, אני בכובעי השני מעולם לא נתקלתי בתופעה כזאת, ולא ידעתי שזו תופעה רחבת היקף.
<משה טייב: כסגן ראש הלשכה אני זוכר שהצטרפנו והצבענו להצטרף, וזה הדבר היחיד שנחשפתי אליו.
<משה טייב: ולכן נדהמתי, ראיתי את הכתבה בעיתון, בידיעות אחרונות.
<משה טייב: אחרי חצי שעה פניתי לכתבים ואמרתי להם – תשמעו, אני מכיר את המקרה הזה מקרוב ומסתבר שזו תופעה רחבת היקף.
<משה טייב: הבנתי את החומרה וכמובן מיד פניתי לחברי עורכי הדין.
<משה טייב: ידעתי שאם נעשה את זה בכובע השני כלשכת עורכי הדין, זה כרוך בבירוקרטיה.
<משה טייב: בוא באותו רגע הקמתי קבוצת פייסבוק, צרפתי עורכי דין מתנדבים, אנחנו עומדים היום על 70 עורכי דין מתנדבים, שכל אחד מוכן לקבל בין 10 ל-15 תיקים.
<משה טייב: כלומר, אני מניח שאם יעבירו לנו את השמות, או באיזו שהיא דרך - - -
עדי קול: אז אני עוצרת אותך רגע, כי אני רוצה להבין.
עדי קול: אני מבינה שיש לנו בעיה.
עדי קול: אני רוצה למקד את הדיון.