GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שוש ארבל: במציאות האידיאלית זה הדבר הנכון ביותר.
<שוש ארבל: אני יכולה אפילו לתת דוגמה מייעוץ חיצוני.
<שוש ארבל: הייתי יועצת לפנימיות, פסיכיאטרית לפנימיות וכשהיו מגיעים אלינו אמרתי שכל הדיווחים האלה, בסדר, אבל מה שאני רואה, זה מה שיש.
<שוש ארבל: אנחנו מכירים את הגישה המאוד פטרנליסטית שלנו.
<שוש ארבל: כשיצאתי לפנימיות וראיתי מה קורה, זה שינה.
<שוש ארבל: אין ספק שיש ערך מוסף לנוכחות שלנו במסגרות שלהם.
עדי קול: אם אנחנו כותבים מיפוי כזה, השאלה אם אנחנו יכולים להכניס בתוך מגעים גם את זה.
עדי קול: גדי, אני זורקת את זה אליכם.
עדי קול: המרפאה יוצאת לילדים.
<גדי לובין: זה לא בתוך הקטלוג הקיים.
<גדי לובין: זאת אומרת, זה מוחל בתוך הגדרה יותר רחבה של ייעוץ.
<גדי לובין: איפה בדיוק זה נעשה, זה לא מופיע בקטלוג הנוכחי.
<עינת צוברי: אני פוחדת שאנחנו שוב נחכה למסמך.
<עינת צוברי: הדאגה הכי גדולה שלנו היא יולי 2015.
<עינת צוברי: אין לנו זמן למסמכים.
<עינת צוברי: אם יש כסף ייעודי, תנו לפחות לקיימים לעבוד כמו שצריך.
<עינת צוברי: את אומרת עולם אידיאלי ואני אומרת שהצגנו לכם שני סוגי מודלים, מודל שאין מרפאה בלי טיפול יום ואין טיפול יום בלי מרפאה ומודל של רצף שלישי.
<עינת צוברי: דיברנו על זה.
<עינת צוברי: רצף של מרפאה, טיפול יום ואשפוז מלא.
<עינת צוברי: יש מרפאות קיימות, תעזרו להן להרחיב טיפול יום.
<עינת צוברי: יש מקומות של טיפול יום, תעזרו להם להרחיב מרפאות ולאלתר.
<עינת צוברי: חבל, ממש חבל.
<עינת צוברי: אנחנו עומדים ומחכים.
עדי קול: הוא אמר שהוא הגיש את הבקשה הזאת.
עדי קול: תעביר לי כדי שאני אדע במה מדובר, לפני הפגישה עם אפק שנקבעה לי ב-29 לחודש.
<שוש ארבל: גם למרכז היחיד בו יש את שלושת הדברים, לא לחנוק אותנו.
עדי קול: אני יכולה לבקש ממך את המיפוי האחרון שעשית?
עדי קול: כדי שאני אנסה לרכז את האינפורמציה.
עדי קול: הייתה לי שאלה אחת קטנה.
עדי קול: מורה יועצת, מי שלא תהיה, בבית הספר שהיא רואה ילדה יורדת יותר מדי במשקל, מה היא אמורה לעשות?
<עינת צוברי: הם פונים אלינו ומתייעצים.
<עינת צוברי: הם מצלצלים למרכזים ומתייעצים.
עדי קול: יועצת אמורה להגיע למרכז האזורי?
<עינת צוברי: מרימים טלפון ומתייעצים.
<עירית ליבנה: אסור לעובד הוראה לפנות לגורם מטפל.
<גדי לובין: אלא אם כן הגורם המטפל מוגדר כנותן שירות לבית הספר.
<גדי לובין: אם הם פונים אלי, אין בעיה.
<נטע ידיד: יש נוהל בתוך בית הספר.
<נטע ידיד: בחוברת הזאת יש נוהל שאומר מה קורה כאשר מאותרת ילדה.
עדי קול: כשאתם כותבים את המסמך, אנחנו צריכים לכתוב שחסר לנו נוהל מנכ"ל וגם עדכון של החוברת הזאת.
עדי קול: אני רוצה לעשות הערכה כספית.
עדי קול: תכתבו ואנחנו נעשה הערכה כספית אבל תכתבו מה צריך, כולל העדכון.
<נטע ידיד: גם את התכנית הזאת אנחנו רוצים להוריד אותה כי היא לכיתות ט'-י'.
<שרית יערי: שירות בריאות לתלמיד כן ניתן מ-א' עד ט'.
<שרית יערי: לכל בית ספר יש את הטלפונים ואיך ליצור קשר.
<עירית ליבנה: בתי הספר יודעים.
עדי קול: אבל לא ספציפית להפרעות אכילה.
<עירית ליבנה: בכלל.
עדי קול: עוד מישהו שרוצה לומר משהו?
עדי קול: שלמה, לא נתתי לך לדבר.
עדי קול: יש לך משהו לומר?
<שלמה וינקר: אני שמח שעבודתי נעשית בידי אחרים.
עדי קול: זאת לא פגישתנו הראשונה.
<שלמה וינקר: רק הערה שאני לא יודע אם גדי הוא המייצג.
<שלמה וינקר: אמרתי אותה גם בפגישות הקודמות.
<שלמה וינקר: הנושא רלוונטי מאוד גם לרופאי ילדים.
<שלמה וינקר: איגוד רופאי הילדים צריך להיות בתהליך כמו איגוד רופאי המשפחה.
עדי קול: אנחנו דיברנו בזמנו ואמרנו שכמו שעשינו את התהליך מול רופאי המשפחה, נעשה גם מול איגוד רופאי הילדים.
עדי קול: השאלה אם חלק מהמיפוי הזה זה משהו שצריך להיעשות מול הרופאים.
עדי קול: בקיצור, אני אשמח לקבל כמה שיותר אינפורמציה כדי שאני אוכל ללכת אתה הלאה ולהמשיך.
עדי קול: אנחנו נקבע ישיבה גדולה עם מנכ"ל משרד הבריאות החדש לתחילת המושב הבא שזה באוקטובר כדי שנוכל לראות איך אנחנו מתקדמים ולהציג לו את הנושא.
<גדי לובין: שלוש דקות מזמנכם המאוד יקר.
<גדי לובין: זאת הפעם האחרונה שאני כאן ואם זאת הייתה הפעם הראשונה שלי כאן, לא הייתי מבקש את שלוש הדקות, ואם לא הייתה הישיבה מתחילה כאן כפי שהיא התחילה, הייתי מוותר על שלוש הדקות האלו.
<גדי לובין: בכל זאת כמעט ארבע וחצי שנים של עבודה לא מעט בתחום הפרעות אכילה ואני מבקש קצת איזונים ולומר בשתי דקות על מה כן נעשה ומה חסר.
<גדי לובין: זה שלוש-ארבע שנים של עבודה אינטנסיבית מאוד בתחום עם קבלות בשטח, עם פתיחה של מרפאות בצפת, ברמב"ם, בבאר-שבע, בשיבא ועם הגדלה משמעותית מאוד של היקף המיטות והיקפי המינויים.
<גדי לובין: עם פתיחה עתידית.
<גדי לובין: אגב, ארבע מיטות ראשונות כבר נפתחו בהוסטל חדש שיקומי בבאר-שבע, ירושלים בדרך, הכפלה גם של תחום השיקום בסוגיה הזאת.
<גדי לובין: בעניין סוגיית התעריף והתמחור, שזה לב הסיפור.
<גדי לובין: לב הסיפור ואני מסכים עם כל מי שמתייחס לזה כך.
<גדי לובין: זה המנוע.
<גדי לובין: מצפוני כדרג המקצועי שקט לחלוטין.
<גדי לובין: מי שעשה לא מעט קושי בגלל סיבות שלו – אני לא נכנס לנעליו, לנעליהם – זה חונה בתחום האדמיניסטרטיבי, התקציבי, הפוליטי.
<גדי לובין: האמירה המקצועית נאמרה, כך שהביקורת על זה, מצטער, לא מוכן לקחת עלי.
<גדי לובין: את שלי אמרתי ויותר מאשר במקום אחד.
<גדי לובין: לגבי הבקרה.
<גדי לובין: מאוד הצטערתי לשמוע על סורוקה פעם ראשונה כאן.
<גדי לובין: אני לא גאה באיכות הבקרה שלנו, אני לא בטוח שזאת הדוגמה הקיצונית ביותר לרמת הרגולציה שיש במשרד הבריאות על בתי החולים, נדמה לי שבשנים האחרונות ובשנה האחרונה נחשפנו לדברים קשים מאלו, אבל אל תחשדו בי שצרת רבים מהווה עבורי נחמה.
<גדי לובין: לא בסדר ועניין סורוקה ייבדק.
<גדי לובין: הדבר האחרון, סוגיית התיאום עם החינוך והרווחה, דגל שבצדק חברת הכנסת קול את העלית.
<גדי לובין: התחלנו עבודה, אני מאוד מצטער על אי ההבנה שקרתה כאן, אי הבנה ולא גרם חס וחלילה זלזול.
<גדי לובין: אני חשבתי שעבדנו בחודשים האחרונים אתך בהרמוניה, כרגע נכנסנו לאיזשהו קצר אבל הכותרת שלנו היא הבנה לגבי מהות המפגש הזה וחס וחלילה לא זלזול כי אם היה כאן זלזול, שום דבר ממה שנעשה עד היום לא היה נעשה ועשינו משהו בארבע השנים האלה .
עדי קול: אני חדשה יחסית.
עדי קול: הצטרפתי לעגלה הזאת רק בשנה וחצי האחרונות ואני שמחה לעבוד מולכם, גם מולך.
עדי קול: איגור, אנחנו עוד לא נפרדים ממך.
<איגור ברש: אני מקווה שכמה שיותר מהר כי הפתיחה שלך הייתה כל כך תוקפנית שאני לא רוצה להישאר.
עדי קול: אני מקווה מאוד שתשנה את דעתך כי אני חושבת שהפתיחה שלי הייתה תוקפנית ובצדק במקרה הספציפי הזה.
עדי קול: אני מאוד מעריכה את העבודה שאתם עושים.
עדי קול: אני גם רואה את השינויים ואני שומעת שבין הוועדות אנחנו מטרידים גם את גדי וגם את איגור לגבי פתרונות של בעיות ספציפיות ואנחנו תמיד מענה, עזרה וכתובת.
עדי קול: אני מעריכה את העבודה שלכם.
עדי קול: אני מניחה שאנחנו גם ניפגש בתפקידכם הבא, של שניכם.
עדי קול: תודה ושבוע טוב.
עדי קול: אני שמחה לפתוח את הישיבה של הועדה המיוחדת לפניות הציבור בכנסת.
עדי קול: כל ישיבה שלנו אני פותחת ומספרת מהי הועדה לפניות הציבור, אני לא חושבת שכולם מכירים.
עדי קול: אני יושבים בחדר ועדת העבודה, הרווחה והתרבות, וזה קצת מבלבל.
עדי קול: הוועדה לפניות הציבור היא ועדה ככל הועדות בכנסת, עם אותם זכויות וחובות של ועדות אחרות.
עדי קול: היא שונה במהותה כי היא מתכנסת בעקבות פניה, פניה של אזרח, אדם, ארגון שמלין על תופעה או על פגיעה אישית על ידי רשויות ממשלתיות או גורמים אחרים במשק.
עדי קול: אנחנו היום מתכנסים בעקבות פניה של מאיה שפנתה אלי והציגה תופעה שהיא באופן אישי חווה וחוותה וגם חברותיה חוות – אפליה של נשים בקבלה לעבודה.
עדי קול: לפני שאני מעבירה למאיה את רשות הדיבור אבקש לומר דבר ראשוני.
עדי קול: הדיון בוועדת פניות הציבור בנוי סביב הפניה.
עדי קול: לאחר מכן אני אתן את זכות הדיבור לכל מי שיבקש.
עדי קול: אומנם כינסנו את הדיון בהתראה קצרה יחסית, התראה של שבוע.
עדי קול: אני רואה כאן נציגי גופים.
עדי קול: אני כמובן רוצה להודות לשלמה וקס שהגיע.
עדי קול: פנינו גם להתאחדות התעשיינים וגם לגורמים אחרים וביניהם מעסיקים רבים.
עדי קול: רובם בחרו שלא להגיע היום.
עדי קול: אני חושבת שאם היינו מקיימים דיון שהיה מדבר על הפליה של מילואימניקים בקבלה לעבודה, אני חושבת שאז כולם היו מתייצבים כאן והיינו שומעים על זה בעיתונות ובכל מקום.
עדי קול: כאן אנחנו מדברים על הפליית אמהות ואף אחד לא מגיע לדיון, סליחה לא אף אחד, אני בהתנצלות בפני האנשים שנוכחים כאן.
עדי קול: אני מודה מאוד למי שהגיע.
עדי קול: אני חושבת שזו תעודת עניות לנו, לחברה, למשק.
עדי קול: עובדה ש-50% משוק העבודה הן נשים ויש מספר רב של נשים שמתקשות להשתלב בשוק העבודה.
עדי קול: לעובדה שנשים לא מועסקות יש עול כלכלי גדול לחברה.
עדי קול: אנחנו מפסידים תרומה מאוד גדולה מכוח העבודה הזה.
עדי קול: העובדה שמעסיקים לא מוצאים לנכון לבוא לדיון כזה בכנסת, בעיניי זה בזיון.
עדי קול: נצא אליהם בקריאה גם מהוועדה הזאת כדי לקבל את תשובתם והתייחסותם.
עדי קול: אני חושבת שזה משהו שצריך לתת עליו את הדעת.
עדי קול: נפתח עם פנייתה של מאיה ולאחר כך נמשיך עם שאר הגופים.
<מאיה טרכטנברג מדר: אני מגיעה מתל אביב.
<מאיה טרכטנברג מדר: אני מודה לעדי קול ולכל מי שהגיע, טרח והקדיש מזמנו , בעייני זה אחד הדיונים החשובים שקיימים היום למרות הדילול בכיסאות שהם הריקים.
<מאיה טרכטנברג מדר: היה חשוב לי מאוד לפנות ולזעוק את זעקתן של הרבה נשים שנמצאות היום במשק ומחוסרות עבודה בגלל העובדה, בעיניי, שהיא סיבה האמת.
<מאיה טרכטנברג מדר: אני אספר מעט על עצמי בקצרה.
<מאיה טרכטנברג מדר: אני בת 25 סיימתי את התואר הראשון בספטמבר בדיוק שבועיים לפני שילדתי את בני הבכור.
<מאיה טרכטנברג מדר: החלטתי לקחת חופשת לידה יזומה לפרק זמן מוגדר עד שאמצא עבודה.
<מאיה טרכטנברג מדר: לפני כארבעה חודשים החלטתי להתחיל לחפש עבודה.
<מאיה טרכטנברג מדר: שיפצתי את קורות החיים שלי.
<מאיה טרכטנברג מדר: קורות החיים שופצו ואליהם הכנסתי את העובדה שאני נשואה ואת העובדה שיש לי ילד.
<מאיה טרכטנברג מדר: בהתחלה, בתמימות רבה לא חשבתי שתהייה לזה איזו השפעה מאוד מקיפה.
<מאיה טרכטנברג מדר: משהו כמו חודש ימים של חיפוש עבודה ושליחת קורות רבים מרובה, לא קיבלתי פנייה אחת חזרה, לא טלפון אחד, לא ראיון עבודה, לא שום דבר.
<מאיה טרכטנברג מדר: לאחר חודש והתייעצות עם אנשים שאמרו לי 'תורידי את העובדה שאת נשואה ואת העובדה שיש לך ילד.
<מאיה טרכטנברג מדר: לא אוהבים לראות את זה בשוק העבודה'.
<מאיה טרכטנברג מדר: הורדתי את הפרטים האישיים האלה ולאחר כשבוע ומשהו התחילו הטלפונים להגיע.
<מאיה טרכטנברג מדר: אני בחורה צעירה, סיימתי עכשיו תואר, לדעתי הפוטנציאל של זה כמובן הוא מאוד גבוהה בשוק העבודה.
<מאיה טרכטנברג מדר: הטלפונים התחילו להגיע ויצאתי לראיונות עבודה.
<מאיה טרכטנברג מדר: אני בנאדם מאוד מאוד אמין וחושבת שאמינות זה אחד הדברים הכי חשובים.
<מאיה טרכטנברג מדר: אני בנאדם שלא משקר ולא מסתיר לא עברי ולא את מצבי האישי.
<מאיה טרכטנברג מדר: אני לא חושבת שיש בזה טעם.
<מאיה טרכטנברג מדר: בראיונות עבודה עלו לא פעם הפרטים האישיים והעובדה שאני נשואה והעובדה שיש לי ילד.
<מאיה טרכטנברג מדר: כל ראיון עבודה שהייתי התנהל כשורה.
<מאיה טרכטנברג מדר: כמובן בסוף כשהם ידעו שאני נשואה ושיש לי ילד הפנים קצת התעוותו, אבל לא היה משהו מאוד בוטה כמו המקרה אחרון.
<מאיה טרכטנברג מדר: אני אספר לכם מה קרה בו.
<מאיה טרכטנברג מדר: בעקבותיו החלטתי לפנות לעדי קול והגעתי למסקנה שזה לא יתכן.
<מאיה טרכטנברג מדר: המקרה האחרון.
<מאיה טרכטנברג מדר: לפני עשרה ימים הגעתי לראיון עבודה בחברה לא קטנה, 400 איש, חברה צעירה, דינמית וחדשה בשוק.
<מאיה טרכטנברג מדר: ראיון העבודה היה למשרה שהתפרסמה ובה היה כתוב בפירוש 'לא צריך ניסיון קודם בעבודה עצמה'.
<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי שזה בדיוק מתאים לי.
<מאיה טרכטנברג מדר: הגעתי לראיון העבודה, נכחו אישה ועוד גבר שראיינו אותי.
<מאיה טרכטנברג מדר: האישה הייתה מאוד נחמדה והסבה לי פנים.
<מאיה טרכטנברג מדר: הראיון התחיל כמו כל ראיון, שאלו את השאלות הרגילות.
<מאיה טרכטנברג מדר: לאחר כמה דקות היא שאלה אותי מה בעצם עשיתי מחודש ספטמבר עם סיום התואר.
<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי לה שיצאתי לחופשת לידה כי ילדתי.
<מאיה טרכטנברג מדר: היא הייתה מאוד מאוד מופתעת ובעיקר מופתעת ממה אני עושה שמה בהיי-טק, מה זאת אומרת, יש לי ילד וזה נראה לה מאוד מאוד מוזר.
<מאיה טרכטנברג מדר: התחלתי להיתמם ולהמשיך את הראיון כרגיל כי אני לא חושבת שזה איזה עבר פלילי שאני אמורה להסתיר, זה לא דבר שבגללו לא יקבלו אותי לעבודה.
<מאיה טרכטנברג מדר: אני דווקא מאוד מתגאה בעובדה הזאת.
<מאיה טרכטנברג מדר: פניה של המראיינת זזו לחלוטין מהרגע שאמרתי שאני אימא, היא הסתכלה עלי במבט מאוד מזלזל, מאוד מאוד מזלזל ואמרה לי, 'אז מה את עושה כאן/.
<מאיה טרכטנברג מדר: עניתי 'באתי לעבודה'.
<מאיה טרכטנברג מדר: היא אמרה 'את מבינה שכאן עובדים הרבה שעות'.
<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי לה 'לקחתי את זה בחשבון'.
<מאיה טרכטנברג מדר: היא שאלה אותי 'יש לך סידור לילד, איך תצאי לעבודה, מה זאת אומרת'.
<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי לה 'כן, אני חושבת שאני בחורה אחראית ולא הייתי הולכת לחפש עבודה לולא היה לי סידור לילד'.
<מאיה טרכטנברג מדר: מה זאת השאלה הזאת?.
<מאיה טרכטנברג מדר: היא אמרה לי 'אוקי, אבל את מבינה שאם תעבידי כאן את לא תראי את הילד שלך'.
<מאיה טרכטנברג מדר: לרגע עצרתי כי הייתי מאוד מופתעת מהבוטות שבה היא מנסה לדחוק אותי לפינה בצורה רגשית, מניפולטיבית כזאת.
<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי לה 'אני חושבת שלקחתי בחשבון שאני אמורה לעבוד קשה בהתחלה, זה מה שאני רוצה'.
<מאיה טרכטנברג מדר: היא המשיכה את הראיון ממש כדי לסגור אותו.
<מאיה טרכטנברג מדר: היא לא ממש רצתה להמשיך את הראיון.
<מאיה טרכטנברג מדר: שוב כשהיא נגעה בתנאי העבודה היא אמרה 'את מבינה שפה עובדים עד שעות מאוחרות, אנחנו עובדים עם ארצות הברית'.
<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי 'זה בסדר מבחינתי, לקחתי את זה בחשבון, אין עם זה שום בעיה, יש לי סידור'.
<מאיה טרכטנברג מדר: היא אמרה לי 'את לא תראי את הילד שלך, את לוקחת את זה בחשבון?'.
<מאיה טרכטנברג מדר: שוב היא חזרה על זה ואמרתי לה 'לקחתי את זה בחשבון'.
<מאיה טרכטנברג מדר: היא אמרה 'אין לי משרת אימהות או משהו בסגנון להציע לך, אני נורא מתנצלת'.
<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי לה, 'אני לא הגעתי למשרת אימהות, אני הגעתי בדיוק למשרה שהתפרסמה'.
<מאיה טרכטנברג מדר: בזה נגמר הראיון.
<מאיה טרכטנברג מדר: יצאתי מהראיון מושפלת ונבוכה בגלל היותי אימא.
<מאיה טרכטנברג מדר: זה היה יכול לקורות כמו כל ההפליות, למשל הייתי יכולה להיות נבוכה בגלל היותי אשכנזית, מזרחית – זה אותו דבר.
<מאיה טרכטנברג מדר: הבוטות להגיד 'אין לי משרת אימהות' הוא פשוט משפט כל כך משפיל במהותו.
<מאיה טרכטנברג מדר: לא יכול להיות שאני הייתי אמורה להסתיר, אמרו לי 'את צריכה להסתיר, תשקרי ותגידי שאת בכלל לא נשואה'.
<מאיה טרכטנברג מדר: גם אם את אומרת שאת נשואה מיד שואלים אותך אם את רוצה להיכנס להיריון או מתי את מתכננת את הילד הבא.
עדי קול: אסור לשאול, אנחנו יודעים ששואלים.
<מאיה טרכטנברג מדר: שאלו אותי למה לא הקלטת?
<מאיה טרכטנברג מדר: אמרתי שאני לא יוצאת לקרב, אני בסך הכול יוצאת לראיון עבודה.
<מאיה טרכטנברג מדר: היום הבנתי שלצאת לראיון עבודה זה לצאת למלחמה.
<מאיה טרכטנברג מדר: אני צריכה לצאת עם הקלטות, אני צריכה להסתיר את העובדה שאני אימא, אני צריכה להסתיר את העובדה שאני נשואה.
<מאיה טרכטנברג מדר: בעיני זה אחד הדברים הטובים שקיימים ובכלל כל מוסד המשפחה בישראל הפך להיות סוג של רקע פלילי שצריך להסתיר אותו - - - -
עדי קול: אם את אישה.
<מאיה טרכטנברג מדר: בתור גבר, יש כאן הפלייה בעבודה.
<מאיה טרכטנברג מדר: לדעתי הנושא הזה מכיל בתוכו תופעה תרבותית חמורה מזאת.
<מאיה טרכטנברג מדר: מוסד המשפחה באופן כללי הוא משהו שדוחקים אותו הצידה והוא נטל לחברה הישראלית, הוא נטל בהתקדמות של החברה ההייטקיסטית שכל כך מתגאים בה.
<מאיה טרכטנברג מדר: תראו כמה אקזיטים עושים בחברה הישראלית ואיזו חברה מוצלחת, אבל זה על חשבון מוסד המשפחה.
<מאיה טרכטנברג מדר: גם מאבות מצפים לעבוד עד 22:00 בלילה וזה בסדר מבחינתם, מבחינת שוק העבודה זה בסדר.
<מאיה טרכטנברג מדר: זה אמור להיות מובן מאליו שהם לא רואים את הילדים שלהם והאימהות תשארנה בבית, למה?
<מאיה טרכטנברג מדר: – כי הבעלים שלהן עובדים על 22:00 ואין להן שום עזרה.
<מאיה טרכטנברג מדר: נכון שקבלה לעבודה של אימהות לשוק העבודה זה משהו שהדיון לוקח בו חלק, אבל אני חושבת שזה מקיף בעיה הרבה יותר רחבה שהיא בעיה תרבותית בישראל.
<מאיה טרכטנברג מדר: בעיניי היא תופעה נוראית וזה עיוות בחברה הישראלית.
<מאיה טרכטנברג מדר: עיוות של הערכים שהחברה הישראלית אמורה להכיל ולזעוק קדימה.
עדי קול: תודה מאיה.
עדי קול: הייתי מאוד מאוד שמחה אם זה היה מקרה יחיד ונדיר.
עדי קול: אני שומעת את זה כל יום.
עדי קול: כיושבת ראש הועדה לפניות הציבור אני מקבלת עשרות פניות.
עדי קול: העוזרת שלי בעצמה מתראיינת להתמחות בראיית חשבון ושומעת את אותן הערות.
עדי קול: היא בת 26, אבל עוד מעט היא תרצה ילדים, תרצה משפחה.
עדי קול: את המשפט 'את יודעת שאנחנו עובדים אחרי 19:00' אנחנו שומעים את זה פעם אחר פעם.
עדי קול: אנחנו לא יכולים להסכים לזה.
עדי קול: זה משהו שאני לא יכולה לתאר.
עדי קול: לבוא לבחורה ולהניח מה היא צריכה להיות, איזה סוג של אימא, איזה סוג עבודה היא צריכה ולמנוע ממנה את האפשרות להשתלב במקומות שהיא מוכנה ורוצה להשתלב בהם.
עדי קול: את רוצה להציג את המצגת?
<אפי הזנפרץ: לא חייבים.
<אפי הזנפרץ: המצגת מציגה רק כמה מספרים.
<אפי הזנפרץ: שלום לכולכם.
<אפי הזנפרץ: אני מ- Job4moms הפעילות שלנו היא באתר אינטרנט.
<אפי הזנפרץ: זה לוח קריירה לאימהות, אבל לא רק לאמהות.
<אפי הזנפרץ: אנחנו קראנו .
<אפי הזנפרץ: לו Job4moms1 בגלל המצוקה המטורפת שמאיה מדברת עליה – הדלת פשוט סגורה לאימהות.
<אפי הזנפרץ: זה לא לוח עבודה לאימהות, זה לוח עבודה לכולם, לכן מי שמחפש ולכל מי שהדלת נטרקת בפניה כי היא אימא על אחת כמה וכמה.
<אפי הזנפרץ: העסקים שמפרסים ב- Job4moms בעצם מצהירים בצורה זו או אחרת שהם מאפשרים גמישות כל שהיא לאמהות.
<אפי הזנפרץ: שוב המטרה היא לא לאסוף את כל המשרות הקטנות והפשוטות, אלא דווקא כן משרות מקצועיות אחרות, משרות מלאות זה לא רק 100%, גם 150%.
<אפי הזנפרץ: 100% כל עוד היא מאפשרת גמישות היא נכנסת ל- Job4moms.
<אפי הזנפרץ: היום אנחנו נמצאות כשנתיים וחצי באוויר.
<אפי הזנפרץ: הצלחנו לעשות המון המון שידוכים.
עדי קול: אני רוצה פחות שיווק.
עדי קול: אנחנו מדברים על תופעה שצריך להתמודד איתה, איך את רואה את התופעה ומה הם הכלים להתמודדות.
<אפי הזנפרץ: יש כאן כמה רבדים.
<אפי הזנפרץ: האחד, תופעה תרבותית, שנייה תופעה איכותית של אכיפה או דברים כאלה, שלישית, מה קורה בשטח בפועל אצל העובדים.
<אפי הזנפרץ: אנחנו מזהות את הבעיות האלה.
<אפי הזנפרץ: אוכל לומר לכם שאופן טבעי בהרבה מקרים מציעים לאימהות משרות חלקיות, משרות פשוטות.
<אפי הזנפרץ: זה בסדר שאת אישה, שאת מנהלת את הקריירה שלך, את יכולה להיות אשת מקצוע ואפילו מדהימה בתחום שלך, ברגע שהפכת להיות אימא החברה מצפה ממך להיכנס לריבוע הקטן הזה ולעבוד במשרות פשוטות.
<אפי הזנפרץ: אנחנו רואות את זה כשאנחנו אומרים לאנשים Job4moms הם מגיבים, 'אתם רוצים את משרות האם שלנו, את הטלמרקטינג ודברים כאלה'.
<אפי הזנפרץ: אנחנו בהחלט אומרות להם סבבה, אבל זה לא העניין.
<אפי הזנפרץ: העניין הוא באמת לפתוח את הדלת לנשים כמו מאיה שאין סיבה שלא לקבל אותה.
<אפי הזנפרץ: לא הקמנו עמותה, הקמנו עסק.
<אפי הזנפרץ: אנחנו מאמינות - - -
עדי קול: אני עוצרת אותך כי אני מבקשת לדבר פחות על העסק ויותר על התופעה עצמה.
<חגית יערי: אני מנהלת פרויקט אימא בשדולת נשים.
<חגית יערי: אנחנו ארגון שעיקרו קידום זכויות נשים בשוק התעסוקה.
<חגית יערי: אנחנו מקבלות פניות מאלפי נשים בשנה.
<חגית יערי: בסיכום שנת 2013 47% מהפניות נגעו פגיעה בזכויותיהן של עובדות במהלך: טיפולי פוריות, חופשת לידה וגידול ילדים, בין אם זה חסם להיכנס לעבודה או שלאחר שהן בתוך המשרה הן מופלות לרעה.
עדי קול: היום אני אבקש להתמקד בחלק הראשון 'בקבלה לעבודה'.
<חגית יערי: החלק הראשון של הקבלה לעבודה – היום 25% מהנשים שעבדו לפני ההיריון אינן עובדות אחרי ההיריון.
<חגית יערי: 25 – רבע מהנשים שעבדו בשוק התעסוקה לא מוצאות עבודה או בוחרות שלא לחזור לשוק העבודה לאחר שהן ילדו, על נושא הבחירה אפשר לפתח כאן דיון מאוד ארוך.
<חגית יערי: מדובר באוכלוסייה מאוד מאוד גדולה שלא מצליחה למצוא עבודה.
<חגית יערי: כאשר הילד בן 0-4, כולנו יודעות שאם אנחנו לא נמצאות בשוק העבודה 4 שנים, בין אם זה גבר או אישה, זה כמעט בלתי אפשרי לחזור.
<חגית יערי: בפירוש השאלות שנשאלו הן לא חוקיות.
<חגית יערי: לכן אנחנו ממליצות לכל אישה שפונה אלינו כן להגיע ולהקליט כל ראיון עבודה שהיא מגיעה אליו.
עדי קול: יש לכם איזו הערכה כלכלית כמה עולה למשק העניין הזה?
<חגית יערי: לא.
<חגית יערי: כי אף אחד לא בדק.
<חגית יערי: זה הדבר שאליו אני מגיעה.
<חגית יערי: זה לא מעניין אף אחד.
<חגית יערי: אנחנו מאוד בעד האדם העובד אם הוא דתי, אם הוא ערבי הבדיקות נעשות כל הזמן כמה זה עולה למשק וכמה זה עולה למשק.
<חגית יערי: כשאני באתי - - -
עדי קול: פשוט אין מספיק נשים כדי שיבדקו את זה.
<חגית יערי: עכשיו הקמתי מאגר מידע על אימהות לאימהות, לא הצלחתי למצוא את הנתונים.
<חגית יערי: אני מלקטת את הנתונים מכל מיני מקומות אחרים בין אם זה כשאנחנו משיגות כסף בשבילו, בין אם בני פפרמן החליט לעשות איזה מחקר.
<חגית יערי: לעולם לא מדובר במחקר מקיף שבודק את העלות למשק.
<חגית יערי: העלות היא בסופו של דבר הפנסיה של האימא שהיא שליש מפנסיה של גבר בסוף הקריירה.
<חגית יערי: מדובר בנשים שהן עניות, מדובר בנשים שהן תלויות כלכלית בבני זוג או בבנות זוג.
<חגית יערי: יש כאן משפחות אלטרנטיביות, לא כל המשפחות מורכבות מגבר, אישה וילדים.
<חגית יערי: מדובר באוכלוסייה שנעשית באופן מכוון על ידי המשק לאוכלוסייה חלשה.
<חגית יערי: דיברת על אבות, את טועה.
<חגית יערי: כל ילד מוסיף לגבר 3.7% מהמשכורת.
<חגית יערי: כל ילד מוריד לאישה 3.6% במשכורת.
<חגית יערי: אחרי 12 שנה אוכלוסייה שהתחילה באותו מקום, בעלת השכלה גבוהה, תואר ראשון – יש הבדל של 100% בין אבות לבין אימהות.
<חגית יערי: את טועה טעות חמורה, מדובר בחסם בפני אימהות.
<חגית יערי: כאשר מישהו בא וכתוב לו 'נשוי 2' זה אומר שהוא יציב, שהוא צריך לפרנס, שהוא גבר עם כבוד, שהוא גבר עם ניסיון וכדאי לקחת אותו – הוא יותר עדיף על הרווק.
<חגית יערי: כאן את מאוד מאוד טועה.
<חגית יערי: את בעלך מעולם לא ישאלו את השאלות האלה, אותך ישאלו.
<שלמה וקס: אני שואל את עצמי למה באתי.
<שלמה וקס: באתי לדיון על תעסוקת נשים?
<שלמה וקס: ביקשתם אותי שאגיע לאי קבלת אם בהיי-טק.
<חגית יערי: הבעיה היא - - -
עדי קול: אני אנהל את הדיוק ברשותך.
עדי קול: זו זכותי כיושבת ראש הועדה.
עדי קול: כשהיא תסיים תוכל לקבל רשות דיבור ואתה תדבר ותגיב.
עדי קול: אני חוזרת ולכן גם התעקשתי, אני אבקש להתעסק בנושא של קבלה לעבודה.
עדי קול: המחדלים הם רבים וההפליה גדולה.
עדי קול: יש כאן ועדה לקידום מעמד האישה שמתעסקת בנושא הזה באופן קבוע.
עדי קול: כעת אנחנו מתעסקים בנקודה ספציפית.
עדי קול: אני אבקש לראות אם אנחנו יכולים.
עדי קול: האם אנחנו יכולים להציע לה פתרון.
עדי קול: אני מרגישה שיש כאן מצוקה שאנחנו צריכים למצוא לה מענה.
<חגית יערי: אני חושבת שהפתרון נמצא בחלק מהעסקים הפרטיים, אפי גם יכולה להעיד על עסקים פרטיים שבהחלט עושים מאמץ גדול.
<חגית יערי: אנחנו רואות את זה.
<חגית יערי: אצלנו בארגון מתקבלות פניות לסיוע איך להפוך אותם ליותר פתוחים כלפי אימהות ונשים.
<חגית יערי: בסופו של דבר כבית המחוקקים אתם צריכים באותו זמן גם ענישה מאוד חמורה של מעסיקים, למשל המעסיקה ששוחחה עם מאיה.
<חגית יערי: גם לעודד.
<חגית יערי: בתוך "חוק עידוד העסקת נשים" יש פאן מאוד מאוד רציני של עידוד כספי לעסקים.
<חגית יערי: בסופו של דבר הם יכולים להרוויח כלכלית לא רק בהעסקת נשים מוכשרות כמו מאיה, אלא גם בכך שהם יקבלו מענקים מהמדינה כפי שמקבלים עבור העסקת חרדים וחרדיות.
<חגית יערי: כלומר, אם היית חרדית הייתה הזדמנות יותר גדולה כי הוא היה מקבל על זה כסף.
<בריהאן אבו קאעוד: שלום לכולם.
<בריהאן אבו קאעוד: אני עורכת דין בנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה.
<בריהאן אבו קאעוד: אנחנו גוף שהוקם בשנת 2008 שאמון על הטמעת ערכי השוויון בשוק העבודה ומיגור תופעת ההפליה.
<בריהאן אבו קאעוד: מאיה, אנחנו בדיוק הכתובת בשבילך.
<בריהאן אבו קאעוד: אני אשמח שתפני אלינו ונטפל בך באופן אישי.
<בריהאן אבו קאעוד: החוק קובע 14 סוגי הפליה שאנחנו אמונים בטיפול בהם.
<בריהאן אבו קאעוד: חלק מהם: ראיון, הורות, טיפולי פוריות.
<בריהאן אבו קאעוד: אם מסתכלים על נתונים של 2013 רואים ש- 44% מהפניות אלינו היו בהקשרים אלה, בין אם זה נושא הדיון, קבלה לעבודה, ובין אם זה פיטורין ותנאי עבודה.
עדי קול: התפקיד שלכם הוא לעזור לפונים המתלוננים או גם לעשות מניעה?
<בריהאן אבו קאעוד: אנחנו פועלים בשתי דרכים, דרך אחת היא דרך מניעה באמצעות הסברה, כנס שנתי, קמפיין תקשורתי, הדרך האחרת - - -
עדי קול: אותי מעניין לדעת למה אנחנו שומעים כל הזמן ברדיו 'בואו קחו מילואימניקים, מילואימניקים זה חשוב'.
עדי קול: מילואימניקים חסרים 30 יום בשנה, אנחנו יודעים את זה.
עדי קול: למה אנחנו לא שומעים קמפיין שאומר ''קחו אימהות לעבודה'?
<בריהאן אבו קאעוד: תרשי לי לתקן אותך.
<בריהאן אבו קאעוד: בקמפיין שאנחנו הוצאנו האימהות לקחו חלק מאוד גדול.
<בריהאן אבו קאעוד: הכותרת הייתה 'אימא לשלושה ילדים' - - -
עדי קול: בקמפיין של ההפליה.
עדי קול: זה היה אחד מהגורמים להפליה.
עדי קול: אני פספסתי את זה ואני מניחה שגם המעסיקים פספסו.
<בריהאן אבו קאעוד: חבל, אנחנו לוקחים את זה לתשומת ליבנו.
<בריהאן אבו קאעוד: חוץ מהקמפיין אנחנו עושים הרבה פעולות הסברה.
<בריהאן אבו קאעוד: במקביל אנחנו מטפלים לגופן של פניות.
<בריהאן אבו קאעוד: למשל מתקשרת מאיה, אני כעורכת דין מטפלת בפניה שלה, ראשית אני נותנת לה ייעוץ משפטי שוטף ומפנה אותה - - -
עדי קול: אבל נשים רוצות עבודה, הן לא רוצות ללכת לתבוע את המראיינים.
<בריהאן אבו קאעוד: ראשית זה לא תמיד כך.
<בריהאן אבו קאעוד: צריך לציין את שני צידי המטבע.
<בריהאן אבו קאעוד: חלק מהנשים אחרי העוול שנגרם להן מעוניינות לטפל קונקרטית במקרה שקרה להן.
<בריהאן אבו קאעוד: למצוא עבודה, אמרתי שזה הפן השני של ההסברה.
<מאירה בסוק: אני אבקש להתייחס לשתי נקודות.
<מאירה בסוק: ראשית – אין אכיפה, יש חוקים והם חוקים יפים, הם חוקים מאוד מעניינים.
<מאירה בסוק: תסכלו על "חוק עבודת נשים" "חוק הזדמנויות שוות" – אין בעיה עם החוקים.
<מאירה בסוק: הבעיה שאין שום אכיפה ולכן המעסיקים לא פוחדים.
<מאירה בסוק: בנעמ"ת יש לנו לשכות משפטיות.
<מאירה בסוק: אני מקבלת קהל בירושלים.
<מאירה בסוק: יש שני סוגי הפליה.
<מאירה בסוק: הפליה אחת היא קבלה ראשונית לעבודה.
<מאירה בסוק: אישה מגיעה כשהיא לא עבדה קודם, אולי היא חיכתה הרבה זמן.
<מאירה בסוק: השנייה שהיא לא פחות רצינית, אחרי חופשת לידה המעסיק מצלצל ואומר לה 'למה לך לבוא, אני אתן לך את החודשיים, את קחי מטפלת, חבל' ונגמר הסיפור.
<מאירה בסוק: יש חוק, 60 יום, יש פסיקה יפה.
<מאירה בסוק: לא קורה שום דבר למרות שיש "חוק עבודת נשים" וצריכה להיות אכיפה והמעבידים לא פוחדים – לצערי זאת הבעיה המרכזית שלנו.
עדי קול: מיהו הגורם האוכף בעינייך?
<מאירה בסוק: משרד הכלכלה.
<מאירה בסוק: זה לא הולך, המדינה לא אוכפת את החוקים שלה.
<מאירה בסוק: זה לא החוק הראשון שלא אוכפים.
<מאירה בסוק: בשירות המדינה זה לא כל כך קורה, אולי לא יקבלו לעבודה והם ישחקו את המשחקים ששיחקו עם מאיה, הם אולי ישחקו קצת אחרת.
<מאירה בסוק: כואב לי כאישה שזה קורה גם על ידי נשים עושות את זה.
<מאירה בסוק: לאותו גבר יש אישה בבית עם ילדים, והוא כאילו מפריד את זה.
<מאירה בסוק: את רואה את הנשים שמגיעות אלינו ואת אומרת זה לא יכול להיות – אין אכיפה בכלל.
<מאירה בסוק: זאת הבעיה המרכזית שלנו.
<רן מלמד: אני מעמותת ידיד.
<רן מלמד: ראשית אני מבקש להתחיל במחאה קטנה על ההתבטאות 'יש משרות פשוטות ויש משרות לא פשוטות'.
<רן מלמד: עם כל הכבוד אין משרות פשוטות.
<רן מלמד: יש נשים ויש גברים ויש אנשים שרוצים לעבוד וייקחו עבודות.