GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: יהודה, אתה יודע כמה דברים חבר הכנסת איציק כהן עשה בכנסת, כחבר כנסת, או כסגן שר, ובזכות זה מגיע לאנשים הרבה כסף, אבל הוא לא הולך ושולח תיקי הוצאה לפועל עליהם, כדי לקבל כסף, על דברים שהוא עשה לטובת הציבור.
עדי קול: ואתה ממשיך לעשות את זה.
עדי קול: ואתה יודע מה, אנחנו נשמח אם תסגור את כל התיקים בהוצאה לפועל.
עדי קול: תגיד שאתה סוגר את כל התיקים ואנחנו נהיה מאד מרוצים.
יצחק כהן: בחקיקה זה ייסגר.
יצחק כהן: אם הוא לא יסגור, זה ייסגר בחקיקה.
עדי קול: לא, לא אתה, אני ביקשתי - - -
יצחק כהן: יש פה את ההוצאה לפועל.
<יהודה תשובה: אחרי שאני זכיתי עשו את ההסדר.
עדי קול: ועדיין, זו לא סיבה, יהודה.
עדי קול: לא מגיע לך על זה כסף.
עדי קול: אני מבקשת שתשב ותיתן לנו להמשיך בדיון.
עדי קול: בבקשה, משפט.
<ניר נעים: אני מבקש לומר דבר כזה: בכל ההתנגדויות, אנחנו נתנו רשות לעורכי הדין המייצגים לאחד דיונים, ויש את התיקים שעומדים ותלויים - - -
עדי קול: אה, פשוט נקל עליך עכשיו ונעשה את כל ההתנגדויות ביחד.
<ניר נעים: אם אפשר לדבר שתי דקות ברצף.
<ניר נעים: בית המשפט, אמרנו שבית המשפט יחליט האם מגיע שכר טרחה.
<ניר נעים: פה הרי אין שופטים וזה לא בית משפט פה.
<ניר נעים: בית המשפט יקבע ויחליט האם מגיע שכר טרחה או לא מגיע שכר טרחה.
<ניר נעים: התיקים הורדו.
<ניר נעים: פטרנו את כל הנתבעים מלהגיע לדיונים בעניין הזה שהגשנו התנגדות.
עדי קול: משום מה אף אחד מעורכי הדין שנמצא פה לא יודע על זה.
יצחק כהן: אתה מכיר ... ... 20-30-40, אתה לא מכיר?
<ניר נעים: אני לא מדבר על זה.
<ניר נעים: כרגע מה שאני יכול לעשות, שאתם פה בפתרונות יצירתיים, צריך לשלוח - - -
עדי קול: אתה יכול פשוט לבטל את התביעה שלך.
<ניר נעים: ...
<ניר נעים: להגיש את התביעות על ידי מי.
<ניר נעים: מה שאני יכול לעשות זה דבר כזה – כרגע יש תיקים שעומדים בבית משפט שאוחדו בתל אביב ובנתניה, אוחדו לשני דיונים בלבד.
<ניר נעים: כרגע אני יכול, על מנת להקל את כל ההליכים נגד כולם, עד אשר תינתן החלטה אשר תשליך על כולם.
עדי קול: בסדר, מצוין.
יצחק כהן: ומה עם ההשבה?
יצחק כהן: מה עם השבת הכספים שלקחתם?
<ניר נעים: אבל בית המשפט עוד לא החליט.
יצחק כהן: זה כספים שלא מגיעים לכם.
יצחק כהן: זה לא מגיע לכם.
<ניר נעים: בואו נקרא את ההחלטה המנהלית.
<ניר נעים: חבר הכנסת הנכבד יצחק כהן אומר אתם ניסחתם אותה.
<ניר נעים: בואו נקרא אותה שורה אחת.
<ניר נעים: המדובר בשלב זה ב-5,000 תובעים.
<ניר נעים: אלמלא היו 5,000 תובעים, הייתם מקבלים החלטה מנהלית?
יצחק כהן: מדובר גם במלחמת העולם השנייה.
עדי קול: רגע, אה, גם אתה רוצה כסף על סמך זה - - -
<עפרה רוס: אני רוצה לשאול את הבן של גברת דואני – האם אתה עשית בשביל אחד מאלה שקיבלו באפריל 2010 את ההחלטה המנהלית – משהו?
<עפרה רוס: עשית בשבילם משהו?
<ניר נעים: זו החלטה שסותרת את חוק נכי רדיפות הנאצים.
<ניר נעים: אל תיתממו.
<ניר נעים: אתם מנעתם מיוצאי לוב לקבל את הכסף מיום הגשת התביעה, להבדיל מכל - - -
עדי קול: אה, כי אז אתה היית מקבל הרבה יותר כסף שכר טרחה.
<ניר נעים: לא נכון.
עדי קול: אתה היית מקבל הרבה יותר כסף.
עדי קול: פה יש 35,000 שקלים.
<ניר נעים: לא, אין 35,000 שקלים, זה 2,000 שקלים, ואם זה גדל זה בגלל הוצאה לפועל.
<עפרה רוס: 33,000 שקלים ביקשתם שכר טרחה.
<עפרה רוס: אנחנו העברנו את זה לחברת הכנסת.
<רחל דואני: עפרה רוס, בבקשה, גברת עפרה רוס, את עובדת עבור ניצולי השואה, נכון?
<עפרה רוס: נכון מאד.
<רחל דואני: את לא מקבלת שכר עבודה?
<עפרה רוס: מה הקשר?
<רן מלמד: מהמדינה היא מקבלת, לא מהניצולים.
<ניר נעים: חברת הכנסת קול, אם פנו אלינו 3,000 או 4,000 איש, זאת אומרת שהייתה איזו לקונה במערכת.
עדי קול: אבל סליחה, גם יהודה אומר שזה קרה בזכותו, אז איך אתם מתחלקים באחריות?
<ניר נעים: תתנו לנו להגיב, תכבדו אותנו.
<ניר נעים: באנו בכל זאת.
<ניר נעים: אולי נוסיף דברים שיש בהם טעם.
<ניר נעים: אני גם רוצה לענות.
עדי קול: לא, אתה דיברת כבר.
<ניר נעים: לא, את לא נתת לדבר.
<ניר נעים: סליחה, אנחנו נסיים את הדיון בעוד חמש דקות.
<ניר נעים: יש פה חברים שצריכים ללכת לוועדת האתיקה, ולכן אני מבקשת, את רוצה את ההזדמנות לדבר?
<רחל דואני: אני רוצה לדבר.
עדי קול: כן, אז הנה.
<רחל דואני: אנחנו משנת 1995 ועוד למעלה מזה, אני פעלתי לטובת יהודי לוב.
<רחל דואני: אף אחד, אף גורם בארץ - - -
<עמרם דואני: זה לא מצחיק.
<עמרם דואני: אנחנו מדברים ואז את מסתובבת.
עדי קול: הם צריכים ללכת לוועדת אתיקה.
<עמרם דואני: נעשה פה משפט שדה.
<עמרם דואני: הנה, הוא בורח.
<עמרם דואני: למה אתה בורח?
<עמרם דואני: בוא תשב.
יצחק כהן: אני לא בורח, תרגע, אני לא בורח.
יצחק כהן: יש לי עוד ועדה לנהל.
<עמרם דואני: שב איתנו, תשמע אותנו.
<עמרם דואני: ....
<עמרם דואני: תזדעזע.
<עמרם דואני: ... ....
<עמרם דואני: שכתבת - - -
עדי קול: תסביר לי איך זה קשור?
<רחל דואני: אני רוצה להגיב לטענות.
<רחל דואני: אני רוצה להסביר על הפעילות שלי.
<רחל דואני: משנת 1995 אני פעלתי וגם פניתי ליצחק כהן וגם פעלתי עם משה כחלון, ופעלו בשביל לסדר את חוק יהודי יהדות לוב.
<רחל דואני: אף אחד מיהודי לוב לא האמין שמגיע לו.
<רחל דואני: היחידה בארץ זאת אני - - -
עדי קול: אבל למה מגיע לך כסף על זה?
<עמרם דואני: אבל תנו בבקשה לסיים משפט.
<רחל דואני: תתני לי לדבר.
עדי קול: רגע, אני אתן לך - - -
<רחל דואני: תשאלי בסוף.
עדי קול: סליחה, קודם כל את לא יכולה להגיד לי מה לעשות.
עדי קול: אחת הזכויות שיש לי כיושבת ראש - - -
<רחל דואני: אבל יש לי זכות דיבור, נכון?
<רחל דואני: אני מדברת, נכון?
<רחל דואני: אז תשמעי אותי.
<רחל דואני: או שאת שומעת אותי או שאני לא מדברת.
עדי קול: רחל, קודם כל אל תאיימי.
עדי קול: דבר שני, אני רוצה להסביר לך את תקנון הכנסת.
עדי קול: לפי תקנון הכנסת לחברי כנסת מותר לדבר כמה שהם רוצים, ואני זאת ש - - -
<רחל דואני: אבל אם אני מדברת, אז תשמעי אותי.
<רחל דואני: ואני זאת שמחלקת את זכות הדיבור, ולכן אני רוצה לעצור אותך.
<רחל דואני: סליחה - - -
<עמרם דואני: אז למה קראתם לה?
עדי קול: סליחה, אני רוצה שהיא תדבר ואני מבקשת שאתה לא תתערב באמצע.
<רחל דואני: אם את רוצה שאני אדבר, תשמעי אותי.
עדי קול: אז שאף אחד מהבנים שלך לא ידבר באמצע ואני אקשיב לך.
עדי קול: עכשיו תדברי, ושאף אחד מכם לא ידבר באמצע, כי אחרת - - -
<רחל דואני: בבקשה, ואל תקטעי אותי באמצע.
עדי קול: אני אקטע אם אני רוצה וזכותי לדבר.
עדי קול: ועכשיו תתני תשובה כמיטב יכולתך.
<רחל דואני: יש הסכם כתוב בין כל יוצאי לוב שבאו אלי, ואני היחידה שכתבתי.
<רחל דואני: גם יהודה תשובה, שקיבל את התיקים, זה תיקים שלי.
<רחל דואני: והיום כשהם מקבלים כולם, יהודי לוב שמקבלים את הקצבה, על סמך תיקים שאני פתחתי, עם אותו מספר תיק שאני פתחתי.
<רחל דואני: כל אחד יכול להוכיח את זה.
<רחל דואני: אם יש אחד שיקום ויוכיח לי שזה לא נכון - - -
עדי קול: יש פה - - -
<עמרם דואני: תתנו לדבר.
עדי קול: סליחה, אני אוציא אותך.
עדי קול: אני מבקשת שלא תדבר.
<רחל דואני: ההסכם היה שברגע שהם יוכרו ועל סמך התיק שאני פתחתי, אם הם יוכרו הם ישלמו לי את ה-2,000 שקלים פלוס - - -
עדי קול: אחרי 12 שנה?
עדי קול: את החתמת אותם בשנת 2001.
<רחל דואני: אבל לא יוכרו.
<רחל דואני: ברגע שיוכרו – היו - - -
עדי קול: איך את יודעת שהם מוכרים?
עדי קול: איך ידעת לפתוח נגדם תיקים?
<רחל דואני: מה?
עדי קול: איך את יודעת מתי הם מוכרים?
<רחל דואני: אני יודעת על סמך-.
<רחל דואני: יש לי גם ייפוי כוח ואני גם יודעת מהבן אדם עצמו.
<רחל דואני: עכשיו, יחד עם זה, תשמעי - - -
עדי קול: באמצעות ייפוי הכוח שהחתמת אותו בשנת 2001.
עדי קול: את יודעת שיש משהו שנקרא פג תוקף?
<רחל דואני: תקשיבי, להסכם אין הגבלת זמן.
עדי קול: לכל החיים?
<רחל דואני: עד שיוכרו.
<רחל דואני: יש לי הסכם.
<עדנה בלולו: היה ערעור והיא לא הלכה לערעור שלי.
<עדנה בלולו: היא לא הלכה ולא קיבלתי בגללם, לא קיבלתי כמה שנים בגללם.
עדי קול: סליחה, סליחה, אני עוצרת אתכם.
עדי קול: אני מבקשת לעצור.
עדי קול: אני עוצרת את הדיון כאן.
<עדנה בלולו: היא לא הגיעה.
<עדנה בלולו: הוא רעד כולו והוא אמר לי היום הוא לא רצה לבוא לפה.
<עדנה בלולו: הוא רעד ואמר לי מה אני אעשה?
<עדנה בלולו: אמרתי לו אני לא משלמת ואני באה לפה בגלל המכתב שקיבלתי.
<עדנה בלולו: המכתב פה.
עדי קול: טוב מאד.
עדי קול: אל תשלמי.
עדי קול: עכשיו אני מדברת.
עדי קול: אני שמעתי אותך.
עדי קול: אני חושבת שמי שיכריע בנושא הזה זה בית המשפט.
<עמרם דואני: אבל יותר מזה, אנחנו רוצים ... ....
<עמרם דואני: בקליניקה, להראות לכם מה אנחנו כן יכולים.
עדי קול: אני לא בית משפט ואני גם לא מתכוונת לשפוט אתכם.
עדי קול: הדבר היחיד שאני יכולה להגיד - - -
<עמרם דואני: אבל זה מה שעשית.
עדי קול: ההתנהגות שלכם בעיני, ואני אומרת את זה שוב – בעיני, בעיני חברי הכנסת שהיו פה, אני מייצגת גם אותם, אינה מוסרית.
עדי קול: העובדה שאתם לחמתם כדי להעביר הצעת חוק לא אומרת שמגיע לכם כסף.
<עמרם דואני: את לא - - -
עדי קול: היא לא אומרת שמגיע לכם כסף על זה.
עדי קול: לא מגיע לכם כסף.
עדי קול: ייפוי הכוח - - -
<עמרם דואני: חבל שלא דיברת איתנו ובאת לראות מה אנחנו עושים.
עדי קול: זה גם לא מעניין.
<עמרם דואני: זה לא מעניין, כי את רוצה חד צדדי.
<ניר נעים: ... ....
<ניר נעים: לטובת הניצולים.
<ניר נעים: ... שממשלת ישראל לא תשלם לניצול שואה ערירי, בגלל שהוא ערירי והביטוח הלאומי לא משלם.
עדי קול: זה לא מהכסף שלך, זה מהכסף של הניצולים שאתה גובה מהם 35,000 שקלים.
<עמרם דואני: היא רוצה להסתכל על צד אחד.
<עמרם דואני: זה מה שמעניין אותה.
<עמרם דואני: משפט שדה.
<עמרם דואני: אמרתי בהתחלה.
עדי קול: סליחה, אני מבקשת לעצור את הדיון עכשיו.
עדי קול: אנחנו מסכמים את הדיון.
עדי קול: אני רוצה לסכם את הנושא הזה.
עדי קול: שוב, באמת, בשמי ובשם חברי הכנסת שהיו פה, אני רוצה למחות על תופעת המאכרים ועורכי הדין, שבעיני הם מאכרים באותה מידה, ולא צריכים להיקרא עורכי דין.
עדי קול: הוגשו כבר תלונות, אני ראיתי אותן.
עדי קול: אתה לשכת עורכי הדין, אני מבקשת שתבדוק את התלונות האלה ותטפל בהן.
עדי קול: הוגשו תלונות בשנת 2012, אני ראיתי.
עדי קול: שוב, גם עורכי דין שמייצגים ומתנהגים כמו מאכרים וגם המאכרים עצמם.
עדי קול: אני מגנה את התופעה הזאת, בוודאי ובוודאי כאשר יש החלטה מנהלית של ממשלת ישראל שאומרת שמגיע לניצולים לקבל את הכספים ללא שום ייצוג.
<יהודה תשובה: לפי החלטה מנהלית וגם המשפט.
<יהודה תשובה: גם המשפט, והודות למשפט.
<יהודה תשובה: עד לבית המשפט העליון הגעתי.
עדי קול: יהודה, אני מבקשת שתשב, כי אנחנו מסיימים את הדיון.
<יהודה תשובה: לא, כי את לא נותנת לי לדבר.
עדי קול: אתה דיברת, סיימת, ועכשיו אני - - -
<יהודה תשובה: לא, אני לא סיימתי.
עדי קול: סיימת מבחינתי ועכשיו אני מסכמת את הדיון.
<יהודה תשובה: אז אני מבקש לעיין היטב במסמכים.
<יהודה תשובה: זה מה שאני מבקש שתבטיחי לי.
עדי קול: אני אעיין בחומרים שהבאת.
עדי קול: אני מבקשת כרגע שתשב ותיתן לי לסכם את הדיון.
עדי קול: כמה עדים מעשיים שהתחייבו פה לפרוטוקול: אחד, עיכוב הליכים עד שתהיה החלטה בעניין הזה.
<עמרם דואני: את לא נתת לרחל לדבר וגם לא לתשובה לדבר.
<עמרם דואני: הכל זה למראית עין.
<עמרם דואני: אנחנו לא דיברנו.
<עמרם דואני: אנחנו באנו מתוך נפש חפצה, לבוא ולתת פיתרון לעניין.
<עמרם דואני: אנחנו חושבים שמגיע לנו שכר.
<עמרם דואני: יש לנו הסכם חתום, השכר שאנחנו מבקשים הוא נמוך משמעותית מחוק ... ... ואנחנו באים ומוכנים לבוא.
<עמרם דואני: כל הדמגוגיה, כל ההמצאה הזאת, דברים שנאמרים פה תלושים מהמציאות, תלושים מההליך המשפטי.
<עמרם דואני: כל ההליך שהיה בהתחלה - - -
<עמרם דואני: 10 שנים לא הכירו בהם.
<מאיר כחלון: מה ההצעה?
<מאיר כחלון: תגיד מה ההצעה?
<עמרם דואני: לא מול ארגון יהדות לוב, שהוא בא והסית וגרם לאנשים להפר חוזה.
<עמרם דואני: אני רוצה לשבת מול הקליניקה.
<עמרם דואני: אנחנו נשמח לבוא לקליניקה, לשבת, להגיע לאיזה הסדר, אפילו יותר מזה.
<קריאה: אנחנו לא רוצים להגיע להסדר.
<קריאה: ההצעות האלה כבר הוצעו לנו.
עדי קול: אנחנו לא רוצים.
<משה טייב: לא יהיה הסדר.
<משה טייב: אנחנו נגיע לבית המשפט ואתם תשלמו את הכסף.
<משה טייב: אני קובע שעורכי דין ייצגו בחינם, ינצחו את התיקים המבישים האלה ואתם תשלמו כסף, ותחזירו שקל על שקל מה שגביתם.
<משה טייב: נראה מה יהיה.
עדי קול: אני מבקשת לעצור את זה כאן.
<עמרם דואני: מה אתה עשית למען ניצולי השואה?
עדי קול: סליחה, אתה מוכן?
עדי קול: סליחה, אני מבקשת שאתה תפסיק לדבר או שאני אקרא לביטחון פה שיוציאו אותך, כי אתה דיברת.
עדי קול: תודה רבה, אתם מתבקשים לצאת.
<יהודה תשובה: נקודה נוספת - - -
עדי קול: לא יהודה, עכשיו סיימת.
עדי קול: שירן ואריה לסיכום.
<שירן ברזילי גלוטר: רק נקודה נוספת שלא ציינו אותה.
<שירן ברזילי גלוטר: אני רוצה גם לציין שהשרה הנחתה את היועץ המשפטי לבדוק אם קיימים היבטים פליליים.
עדי קול: אריה כהן, בבקשה.
<אריה כהן: אני הייתי מבקש, אם רוצים לבקש עיכוב הליכים, שלא יגישו את זה בכל תיק ותיק.
<אריה כהן: שימסרו לי בקשה אחת כזאת, ואני אדאג כבר מחר להזרים אותה בכל התיקים.
<אריה כהן: הכוונה היא לעשות עיכוב.
<אריה כהן: תגישו אלי בקשה אחת מסודרת, שמעכבים את ההליכים עד סיום הדיונים - - -
<עפרה רוס: יש לך גם של תשובה.
<אריה כהן: וגם של תשובה.
<אריה כהן: תשובה טען שאין, ואני הוכחתי לו שיש תיקים פתוחים.
<אריה כהן: אם תשובה מוכן למסור לי גם, אני אשמח לקבל גם מתשובה וגם מדואני, בקשה אחת כדי לעכב את כל התיקים אצלם.
עדי קול: אנחנו מאד נעריך את זה אם תהיה בקשה שלך לעכב.
עדי קול: אנחנו לא מדברים עכשיו.
עדי קול: אני רק מדברת אליך.
עדי קול: אם תהיה בקשה גם שלך וגם שלך, לבקש עיכוב הליכים, כדי שעד שזה יתברר בבית המשפט, נוכל לעצור את ההתדרדרות גם של החובות וגם את העיקולים.
<צורי בן תורה: גם לכאלה שלא הגישו התנגדות.
<ניר נעים: אם יורשה לי, יש פסקי דין שכבר ניתנו ועל החייבים לשלם.
<ניר נעים: זאת אומרת שהצדיקו את - - -
<קריאה: יש גם פסקי דין שמדברים על הרשלנות.
עדי קול: רגע, סליחה, אתם עושים מולי התדיינות משפטית שאני לא אמורה לעשות.
<ניר נעים: לא, לא, אני אומר.
<ניר נעים: אני אגיש בצורה מסודרת עיכוב הליכים בכל התיקים, עד אשר תהיה החלטה בבית המשפט.
עדי קול: עד שתהיה החלטה, בסדר, מעולה.
<אריה כהן: עוד דבר שאני רוצה להגיד.
<יהודה תשובה: אני רוצה להגיד עוד מילה.
<יהודה תשובה: הוא כבר דיבר.
עדי קול: לא, הוא מדבר עכשיו כי הוא קיבל רשות דיבור ואתה כבר לא.
עדי קול: סליחה, אנחנו כבר סיימנו את הדיון.
עדי קול: אני רוצה לתת לו לדבר ואתה תדבר איתו אחר כך.
<יהודה תשובה: בבקשה, אני מחכה.
<אריה כהן: דבר נוסף שאני רוצה לומר, בהתאם להחלטת השרה על סיוע משפטי, כל מי שייתן את הסיוע המשפטי, אם זה דרך הסיוע המשפטי או דרך עורכי הדין, אנחנו, לכל לשכה נתנו הנחיה למסור את כל המסמכים שנדרשים בתיק, בחינם.
<אריה כהן: את כל המסמכים שצריך להגיע לתובענה, ביקשנו מהם לסייע לאותם האנשים להגיע לכל המסמכים.
<יהודה תשובה: מילה.
עדי קול: אנחנו היינו צריכים לסיים כבר לפני חמש דקות.
עדי קול: קודם כל אני מודה לכולם.
עדי קול: אני מצטערת מאד בפני הניצולים.
עדי קול: בתפקידי כחברת כנסת אני רוצה להתנצל בפניכם.
עדי קול: אנחנו ביקשנו מההוצאה לפועל לסיים את הטלפונים שהם עושים לניצולי השואה ולבקש מהם ויתור על סודיות, כדי שאנחנו נוכל לשלוח את מספרי הטלפון שלהם לארגונים.
עדי קול: כאמור, אני מבקשת מהארגונים, מהקליניקה, מרן מלמד, תעבירו אלי את הפרטים שלכם, כדי שאנחנו נוכל להעביר אליכם את שמות הניצולים, כדי שנוכל לעזור להם.
עדי קול: לגבי הבקשה שלכם אחד מהשני לגבי ההתנגדות ודיון, אנא דברו אחד עם השני.
עדי קול: עורך דין צורי בן תורה עם שירן, לגבי הבקשה שלך להגשת התנגדות.
<משה טייב: אולי גם הארכת מועד לאלה שעוד לא הגישו התנגדות.
עדי קול: בסדר, זה ביניכם משפטית.
<יפעת סולל: מה לגבי רשם החברות?
עדי קול: תעבירו את הפנייה שלכם ואנחנו נצטרף לפנייה שלכם.
עדי קול: אנחנו נקיים דיון נוסף בנושא הזה, אני מניחה לקראת סוף המושב הזה.
עדי קול: ניתן לעניין חודש או חודש וחצי, כדי לראות.
<מאיר כחלון: לא, זה יהיה מאוחר מדי.
עדי קול: אני רוצה לדעת שכבר כל התיקים טופלו.
<מאיר כחלון: טוב, אני מקווה שיצחק יביא הצעה לכנסת.
עדי קול: בחודש זה לא יקרה.
עדי קול: אנחנו נקיים דיון נוסף, אני מודה לכולם על ההשתתפות.
עדי קול: מכיוון שרוב האנשים שנמצאים כאן לא ביקרו בוועדה הזאת קודם, אני אפתח ואגיד שהוועדה לפניות הציבור היא ועדה מיוחדת בכנסת, יש לה את כל הסמכויות של ועדה רגילה - ועדת חוקה, ועדת העבודה והרווחה.
עדי קול: היא ועדה ככל הוועדות, רק ההבדל בינה לוועדות אחרות זה שהיא מתכנסת בעקבות פנייה של אדם או של ציבור של אזרחים שמבקשים להלין על תופעה מסוימת, על מקרה פרטי או מקרה שרלוונטי למספר אזרחים.
עדי קול: מתוקף היותנו הוועדה לפניות הציבור אנחנו תמיד מתחילים את הדיונים עם הפנייה של הציבור, עם הפנייה של האזרח שפנה.
עדי קול: כך אנחנו גם נתחיל את הדיון היום.
עדי קול: שני הגופים הרלוונטיים הם משרד התחבורה ומשרד האוצר שמאחר משום מה.
עדי קול: הוא אמר שהוא בדרך.
עדי קול: השאלה אם אתם רוצים להתחיל לפני שמורן מגיע.
עדי קול: אני יודעת שהטענות שאתם הולכים להשמיע לא נשמעו לראשונה, אני מקווה שלאחרונה.
<צפריר צור: שמי צפריר צור, אני גר בכפר מנחם, ישוב שקרוב לקרית מלאכי, בערך 7 דקות מקרית מלאכי.
<צפריר צור: אני חבר במטה המאבק להשלמת תחנת הרכבת.
<צפריר צור: אנחנו מלינים על כך שלפני כעשור הממשלה החליטה על הקמה של תחנת הרכבת כחלק מפרויקט הכפלת המסילה בין תל אביב לוד ובאר שבע.
<צפריר צור: 8 שנים בערך של עיכובים.
<צפריר צור: ב-2012 התחנה יצאה לדרך.
<צפריר צור: הוקמה רק חצי תחנה, כלומר רציפים, מעבר תת קרקעי.
<צפריר צור: הבנייה נעצרה בגלל וטו שהאוצר שם על המשך העברת התקציבים.
<צפריר צור: מאז נשארנו עם חצי תחנה שאנחנו לא יכולים להשתמש בה.
<צפריר צור: עדיין יש לנו את אותה בעיה שאנחנו לא יכולים להגיע למקומות העבודה שלנו במרכז בזמן סביר.
עדי קול: כיוון שזאת לא הפנייה הראשונה שלכם, האם אתה יכול לספר לנו על השתלשלות העניינים?
<צפריר צור: בהתחלה הגענו למסקנה שבממשלה שכחו שבנו חצי תחנה, לכן התחלנו לפנות לכל הגורמים שהיינו יכולים להגיע אליהם, בעיקר בתקשורת.
<צפריר צור: עשינו מסע החתמות על עצומה שחתמו עליה אלפי אנשים.
<צפריר צור: פנינו לגופי תקשורת, לתכניות אקטואליה.
<צפריר צור: בעקבות הלחץ שהצלחנו להפעיל נזכרו במשרד התחבורה שאכן הם שכחו לבנות חצי תחנה.
<צפריר צור: ברגע שהם נזכרו בזה הם החליטו לחדש את הבנייה.
<צפריר צור: מנכ"ל משרד התחבורה בכבודו ובעצמו הצטלם לתכנית בערוץ 10, לחדשות מוצ"ש, בה הוא הכריז שהתחנה נמצאה כדאית כלכלית, שבראש סדר העדיפויות עומדת התחנה הזאת, שמתכוונים להשלים את הבנייה עוד השנה.
<צפריר צור: אנחנו מבינים שעדיין לא סוף פסוק משום מה, למרות שמשרד התחבורה - -
עדי קול: מה קרה מאז?
עדי קול: האם מאז הופעתו בטלוויזיה היה איזה שהוא שינוי?
<צפריר צור: מאז לא היה שינוי, לפחות לא ברמה הציבורית.
<צפריר צור: אנחנו יודעים שבדיקת הכדאיות הכלכלית עוד לא הסתיימה במשרד התחבורה, אבל אנחנו גם יודעים, משיחות עם פקידי האוצר, שהאוצר לא שמח לבנות את התחנה.
<צפריר צור: הוא עדיין מתנגד בתוקף לכך שתהיה תחנה.
<מרדכי קריסטל: התושבים באזור שאותם אנחנו מייצגים, מצפים לתחנה הזאת כבר יותר מ-20 שנה.
<מרדכי קריסטל: הבעיה של התחנה שהיא לא צמודה לעיר, לכן אנשים חושבים שהיא לא נחוצה.
<מרדכי קריסטל: הרבה מאוד עומדים מאחורינו ומצפים לתחנה הזאת.
<מרדכי קריסטל: אני רואה פה גם אנשים מערים סביבנו – קרית מלאכי, גדרה, בני עייש.
<מרדכי קריסטל: לכולם קשה להגיע לרכבת.
<מרדכי קריסטל: אנשים עובדים בתל-אביב.
<מרדכי קריסטל: אין להם איך להגיע לרכבת.
<מרדכי קריסטל: מי שרוצה לתפוס את הרכבת צריך לפעמים לנסוע עד קרית גת, עד לרחובות או עד למודיעין.
<מרדכי קריסטל: זה פשוט בלתי אפשרי.
<מרדכי קריסטל: הזעקה הזאת לא מצליחה לחלחל כלפי מעלה.
<עליאן אלקרינאוי: אני בהחלט מברך על היוזמה כאן.
<עליאן אלקרינאוי: כפי שידוע, אנחנו מדברים על הנגשת ההשכלה הגבוהה לכל הישובים, גם לפריפריה.
<עליאן אלקרינאוי: הרכבת כאן בעצם נעה על הציר הזה מתל-אביב לבאר שבע.
<עליאן אלקרינאוי: אנחנו בהחלט מדברים על פריפריה גיאוגרפית מבאר שבע עד לוד.
<עליאן אלקרינאוי: יש הרבה מאוד סטודנטים שמגיעים אלינו.
<עליאן אלקרינאוי: קרוב ל-1000 סטודנטים משתמשים ברכבת.
<עליאן אלקרינאוי: הרכבת בהחלט יכולה להנגיש את ההשכלה הגבוהה.
<עליאן אלקרינאוי: אנחנו מדברים בין היתר על הישובים הבדואים, כמו רהט, כסייפה.
<עליאן אלקרינאוי: הרבה מאוד סטודנטים שמשתמשים ברכבת הזאת מבקשים לפעמים ללכת הביתה קצת מוקדם, כי האוטובוסים כבר לא נשארים בשעה מאוחרת.
<עליאן אלקרינאוי: לפעמים הם מפסידים שיעורים והסגל האקדמי באים ומתלוננים אצלי.
<עליאן אלקרינאוי: אני חושב, כמי שעומד בראש מוסד אקדמי באזור, כאשר התפקיד של המוסד האקדמי הוא למנף בין היתר את האזור, שרכבת כאן יכולה לתת מינוף מצוין מבחינה כלכלית, חברתית וחינוכית לכל האזור ולהרבה מאוד סטודנטים שמתקשים מאוד להגיע אלינו בתחבורה הציבורית.
<עליאן אלקרינאוי: אנחנו גם אמרנו שאין לנו התנגדות להעמיד איזה שהוא שאטל בין המכללה לרכבת.
<עליאן אלקרינאוי: זה עניין של 3,4 דקות נסיעה.
<עליאן אלקרינאוי: אני חושב שיש כאן הזדמנות יוצאת מן הכלל למנף את האזור כולו על ידי זה שמשלימים את מה שהתחלנו.
<עליאן אלקרינאוי: בהמשך למה שנאמר פה קודם לכן, הייתה לי פגישה עם משרד האוצר, עם משרד התחבורה.
<עליאן אלקרינאוי: אני לא ראיתי שיש איזה שהן התנגדויות.
<עליאן אלקרינאוי: ההיפך הגמור.
<עליאן אלקרינאוי: משרד התחבורה בעד, רואה חשיבות רבה לתחנה.
<עליאן אלקרינאוי: אני חושב שהנושא תקוע באיזה שהוא מקום במשרד האוצר.
<דוד גלעם: עבור קרית מלאכי תחנת הרכבת היא בעצם מנוף לעתיד מבחינת הנגישות שלה למרכז.
<דוד גלעם: אני באופן אישי יכול לומר לך ששר התחבורה, מופז, ביקר עם החשב המלווה של האוצר בקרית מלאכי ביום השני שהוא נכנס לתפקידו.
<דוד גלעם: הוא חיזק את החלטת שר התחבורה הקודם.
עדי קול: סליחה, אני פשוט מנסה לדרוש שהאוצר יהיה כאן, כי זאת חוצפה בעיני שהם לא נמצאים.
<דוד גלעם: שר התחבורה חיזק את החלטתו של מאיר שטרית שהיה לפניו בנוגע לכך שתחנת רכבת בקרית מלאכי זה עוגן למינוף העיר.
<עליאן אלקרינאוי: למינוף האזור כולו.
<דוד גלעם: והאזור כולו.
<דוד גלעם: חברים רבים באו ורכשו אדמות סביב ביתי בגבעה החדשה שבקרית מלאכי.
<דוד גלעם: לצערי הרב הם היום אפילו נוטשים.
<דוד גלעם: עבור קרית מלאכי הרכבת היא סם חיים.
<דוד גלעם: אני אתן לך דוגמה מהבית הפרטי שלי.
<דוד גלעם: יש לי שתי בנות, ברוך השם.
<דוד גלעם: אחת רואת חשבון, השנייה עורכת דין.
<דוד גלעם: שתיהן חיפשו מקום עבודה במרחב שלנו.
<דוד גלעם: המשרדים הגדולים נמצאים בתל אביב.
<דוד גלעם: בעיקר כשצעירים מחפשים את המקום הכי חזק ללמוד בו, לקבל סטאז'.
<דוד גלעם: בהתחלה תכננו שהם יגורו בקרית מלאכי ויעבדו בתל-אביב.
<דוד גלעם: היום, לצערי, אני חייב שהם יגורו בתל-אביב, כי אי אפשר להגיע מקרית מלאכי לתל-אביב בשעות הבוקר.
<דוד גלעם: זה שעתיים, שעתיים וחצי נסיעה לפחות, אם אתה רוצה להגיע ב-08:00 למשרד.
<דוד גלעם: עתיד קרית מלאכי בנגישות של הדור הבא, של הצעירים למרכז, אפילו לראות הצגה בתיאטרון, זאת הרכבת, כי כל נסיעה ברכב זה פשוט סיוט שאני לא צריך לספר לכם עליו.
<דוד גלעם: כולנו עומדים ברמזורים בכניסה לתל-אביב.
<דוד גלעם: זאת הבעיה שלנו.
<דוד גלעם: אני יכול לומר לך שתחושתי האישית, ואני אומר את זה בלי לפגוע - אני מבקש שאף אחד לא ייעלב - שלא חשוב מה נאמר כאן, הפקידים של האוצר יעשו מה שהם רוצים.
<דוד גלעם: הייתי עד לשיחה של שר התחבורה עם אנשי האוצר והצוות המקצועי שלו כשהתקבלה החלטה.
<דוד גלעם: הוא גם אמר להם שם: אני יודע שבסוף זה לא יקרה.
<דוד גלעם: הוא כאילו ניבא את העתיד.
<דוד גלעם: חלם זה כאן.
<דוד גלעם: חצי תחנה עומדת.
<דוד גלעם: אולי לא היינו בונים את מדינת ישראל אם היו בוחנים את הכל כלכלית.
<דוד גלעם: עבורנו ועבור הדור הבא הרכבת זה סם החיים של קרית מלאכי.
<דוד גלעם: אני מקווה שבאוצר מישהו יקשיב גם לרחשי הלב, לא רק - -
עדי קול: היה קשה להקשיב, כי הוא לא היה פה עד עכשיו.
עדי קול: לא מאחרים לישיבה שאתם המוקד שלה.
<מורן מזור: אני מתנצל, אבל ישבתי בישיבה עם שר התחבורה.
עדי קול: אז שולחים נציג אוצר אחר לדיון הזה.
עדי קול: אתם גורם מאוד מרכזי בדיון הזה.
עדי קול: אתה אמור להגיע ולשמוע את התושבים שעשו מאמץ והגיעו עד לפה.
<קריאה: אני ישבתי איתו.
<קריאה: הוא ייצג עמדה חשובה.
עדי קול: זה לא משנה.
עדי קול: לא חשבתי שהוא משחק בשום מקום.
עדי קול: עדיין האוצר צריך לשבת ולשמוע את התושבים כשהם מגיעים להתלונן.
<דוד גלעם: לכל שפלת יהודה - קרית מלאכי בתוכה - תחנת הרכבת זו התחבורה המרכזית למרכז.
<דוד גלעם: תל-אביב היא מדינת ישראל.
<מיכל שבן קוצר: אני רוצה להעיר לגבי העשייה.
<מיכל שבן קוצר: יש פה תושבים שהתאחדו ומדברים.
<מיכל שבן קוצר: יש פה תושבים מהמרחב כולו.
<מיכל שבן קוצר: יש פה עשייה ברמה של ראשי המועצות.
<מיכל שבן קוצר: ראש המועצה של יואב, ד"ר מתי צרפתי- הרכבי, וגם ראשי מועצות נוספים פועלים כבר כמה שנים כדי לקדם את התחנה הזאת.
<מיכל שבן קוצר: אני יכולה להגיד על הרציפות השלטונית שנקטעת.
<מיכל שבן קוצר: מ-2004 יש החלטת ממשלה לבנות את התחנה הזאת.
<מיכל שבן קוצר: התחלפו מאז שרי אוצר, שרי תחבורה.
עדי קול: גם חברי כנסת.
<מיכל שבן קוצר: גם חברי כנסת.
<מיכל שבן קוצר: התפישה הפוליטית השתנתה.
<דוד גלעם: רק הפקידים באוצר לא התחלפו.
<מיכל שבן קוצר: לא הייתה אחידות בתפישה הפוליטית, אבל הייתה אחידות בקרב כל השרים מאז שנת 2004 בנוגע לכך שיש כדאיות וחשיבות לתחנה הזאת בכל רמה, גם ברמת הקידום הכלכלי של האזור וכדומה.
<מיכל שבן קוצר: אני יכולה להעיד שב-10 השנים האחרונות האוכלוסייה במועצה אזורית יואב כמעט הכפילה את עצמה לא מעט בזכות אותם פרסומים, אותן אמירות ואותו עידוד של המדינה של האנשים לבוא ולגור באזור הזה ובמרחב הזה.
<מיכל שבן קוצר: בזכות הנגשת המרכז והנגשת הפריפריה אפשר יהיה לעבוד ולגור.
<מיכל שבן קוצר: יש פה אנשים שיעידו שהם שמו את מיטב כספם ביישובים, בקיבוצים במועצה אזורית יואב, כי הם ידעו שהם יכולים להמשיך לעבוד.
<מיכל שבן קוצר: היום הם נאלצים להכפיל את הזמן שבו הם נוסעים לעבודה.
<מיכל שבן קוצר: ראשי המועצות מקיימים הרבה מאוד פגישות בכל רמה, גם ברמה פוליטית, גם ברמה מקצועית.
<מיכל שבן קוצר: באחת הפגישות האחרונות שבה ראשת המועצה נכחה עם שר האוצר דאז שטייניץ, הוא אמר לאנשי המקצוע של המשרד שהיו באותה פגישה: התחנה הזאת חשובה.
<מיכל שבן קוצר: אני מבקש למצוא את התקציב להמשיך את הבנייה שלה.
<מיכל שבן קוצר: זאת הייתה האמירה.
<מיכל שבן קוצר: התחלפה הממשלה והבנו שבעצם הכל נעצר.
<מיכל שבן קוצר: אנחנו רוצים לומר שאין כמו התחנה הזאת כדי להמשיך ולפתח את האזור.
<מיכל שבן קוצר: האזור שלנו הוא אחד האזורים שנמצאים באזור פיתוח מאוד גדול - גם סטודנטים, גם ערים, גם מועצות.
<מיכל שבן קוצר: עבורנו הישיבה הזאת לא פחות חשובה כדי לקדם את הנושא הזה.
<נדב כהן: בטח עוד מעט האוצר ידבר על הטיעונים הכלכליים המנומקים למה זה כדאי או לא כדאי.
<נדב כהן: לפני שמדברים על הטיעונים אם זה כדאי לא כדאי, אני רוצה להזכיר שיש 75 אלף תושבים באזור, יש מכללה עם 4000 אנשים.
<נדב כהן: אין שום מקרה במדינת ישראל שבו בנו חצי תחנה.
<נדב כהן: אם לא בונים חצי מטוס f16 , חצי אוטו או חצי צוללת, גם לא בונים חצי תחנה.
<נדב כהן: זה לא שאנחנו יכולים לנסוע הלוך ולא לחזור.
עדי קול: לעמוד על רגל אחת.
<סימה קצביץ: רק לקפוץ מהרכבת באמצע, כי היא עוברת שם.
<נדב כהן: אני חושב שזו ממשלה, זו כנסת שחרתה על דגלה את הורדת יוקר המחיה, הנגשה של הפריפריה, ממשלה חברתית.
<נדב כהן: יש עוד 32 מיליון, לדברי משרד האוצר, להשלים את בניית התחנה.
<נדב כהן: אני חושב שבכלל אין שאלה וצריך להשלים את זה.
<נדב כהן: 10 שנים אנשים מגיעים לאזור בגלל שהם רואים שהתחנה נבנית.
<נדב כהן: מעבר לטיעונים הכלכליים, שגם להם יש לנו תשובות, אני חושב שצריך לבנות ולהשלים את התחנה הזאת.
<נדב כהן: זה גם משהו שיכול לקרות בקדנציה זאת, לא עוד 10 שנים.
תמר זנדברג: אני רק רוצה להוסיף משהו במובן התחבורתי.
תמר זנדברג: שמענו על המובן הכלכלי, על המובן של הפריפריה וכו'.
תמר זנדברג: אני באה עכשיו מדיון בקומה אחת למטה בוועדה לביקורת המדינה בנושא הרכבת לאילת.