GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: כמו כל ועדה וכל ישיבה אני פותחת ומסבירה על הוועדה הזאת.
עדי קול: הוועדה לפניות ציבור היא ועדה פחות מוכרת בכנסת, אבל היא ועדה ככל הוועדות, עם אותן סמכויות והיא פועלת באופן קצת שונה.
עדי קול: היא מתכנסת בעקבות פנייה של אדם, של ציבור, של אזרחים, והמטרה שלה היא באמת לתת במה למצוקות של אזרחים, ואני חושבת שהיום אנחנו נותנים במה למצוקה מאד מאד גדולה אשר רלבנטית לציבור מאד מאד גדול.
עדי קול: קראנו לדיון הזה מחאת הפלפלים, כי מדובר במחאה שהתחילה בעקבות התעסקות בנושא הפלפלים, אבל הפלפלים לעצרנו הרב לא לבד.
עדי קול: מדובר במחאה בכלל נגד מחירי הפירות והירקות, כשהשאלה הגדולה שמפרחת מעל הדיון הזה, ואני מכירה מישהו ששאל את השאלה – איפה הכסף.
עדי קול: אנחנו כבר לא שואלים איפה הכסף, אנחנו שואלים היום מי גוזר את הקופון.
עדי קול: מי גוזר את הקופון על הירקות והפירות, כשהחקלאי מקבל מחיר של בין 1 ל-3 שקלים והמחירים שעולים לצרכן בסופו של דבר זה בין 12 שקלים עד ל-19 ו-20 שקלים.
עדי קול: פניתי בפייסבוק לציבור אתמול וביקשתי שישלחו לי מספרים, מחירים של פלפלים, של נקטרינות, של ירקות מרחבי הארץ, וקיבלנו טווח מחירים מטורף של עד 20%, 50%, ו-150% הבדל בין המחירים, וכמובן הבדלים גבוהים יותר בין המחירים שמקבלים החקלאים.
עדי קול: אני רוצה להבין איפה הפער.
עדי קול: אני שומעת מהחקלאים שמדובר ברשתות השיווק, אני שומעת מרשתות השיווק שמדובר בחקלאים.
עדי קול: אני שומעת מכולם שיש מישהו באמצע.
עדי קול: ומי הוא הבן אדם הזה שבאמצע, ולאן הוא נעלם ואיך אנחנו יכולים להתמודד עם זה.
עדי קול: אני רוצה, כמו כל דיון של הוועדה, לפתוח עם הפונים עצמם, עם נציגי החקלאים.
עדי קול: אחר כך ניתן לנציגי רשתות השיווק לדבר ולהציג את עמדתם.
עדי קול: משהו פה מסריח, אני חייבת להגיד.
עדי קול: אנחנו משלמים מחירים מטורפים.
עדי קול: מדובר על עליית מחירים בשנים האחרונות, באחוזים מאד גבוהים, בפער מאד גדול מאירופה ואנחנו לא מוחים מספיק.
עדי קול: אז יש כאן מחאה שאני רוצה גם להעלות על נס, גם לעודד וגם לראות איך אנחנו בכנסת נותנים לה מענה.
עדי קול: בבקשה, כרמית, אני מזמינה אותך.
<כרמית משיח: תודה רבה.
עדי קול: רק הערה אחת, כל מי שמדבר – להציג את שמו ואת תפקידו לפרוטוקול.
<כרמית משיח: תודה.
<כרמית משיח: אני כרמית משיח, אני יוזמת מחאת הפלפל וחקלאות חברתית ישירה.
<כרמית משיח: אנחנו לפני חודש וחצי קראנו איזו קריאה נואשת כזו בפייסבוק, על זה שאנחנו כחקלאים מהערבה, בעצם נאלצים להשמיד שדות שלמים, מכיוון שהשוק לא רוצה לקחת את הפלפל שלנו, ואם הם לוקחים כבר את הפלפל שלנו, החקלאי, רק כמה ימים אחרי, יודע כמה הוא קיבל, ובמקרה הטוב זה בסביבות השקל, שניים, לקילו.
<כרמית משיח: באותו זמן, מחיר של קילו פלפל בחלק מרשתות השיווק, עמד על בין 8 ל-11 שקלים, מחיר שערורייתי כשיודעים כמה החקלאי קיבל.
<כרמית משיח: עכשיו, זה לא כמה שהחקלאי הרוויח, זה כמה שהוא קיבל.
<כרמית משיח: זאת אומרת מהסכום שהוא קיבל עוד ירדו לו הוצאות וכו'.
<כרמית משיח: אנחנו פתחנו את חקלאות חברתית ישירה, שוב, דרך הפייסבוק וחרטנו על דגלנו שלושה דברים עיקריים: אחד, שאנחנו נלחמים ביוקר המחייה, כי גם אנחנו צרכנים ולא רק חקלאים ואנחנו מרגישים בכיסנו את הנטל הזה, של מחירי פירות וירקות, שמשהו בסיסי בכל בית ישראלי, הפך להיות בעצם מותרות.
<כרמית משיח: 10 שקלים לפלפל, או 12 שקלים לעגבניות שרי, במקרה הטוב, מדוע?
<כרמית משיח: כשהחקלאי מרוויח על זה או מקבל על זה רק שני שקלים, או שלושה.
<כרמית משיח: אנחנו גם קוראים לצמצום פערי התיווך.
<כרמית משיח: אנחנו חושבים שיש צוואר בקבוק בשוק, שעוד מעט יציג פה חברי דרור גדיש.
<כרמית משיח: השוק אינו תחרותי מספיק, ואולי זה חלק מהבעיה.
<כרמית משיח: ובבסיס, הכי חשוב, אנחנו צרכנים אבל אנחנו גם חקלאים ואנחנו דורשים פרנסה בכבוד לחקלאים, דבר שכרגע לא מתקיים, לצערנו הרב.
<כרמית משיח: כל החקלאים שהצטרפו למכירות המחאה שלנו בכל הארץ, אומרים את אותם דברים.
<כרמית משיח: הם כורעים תחת נטל.
<כרמית משיח: פערי התיווך זו בעיה שמציקה לכל החקלאים בארץ, לא רק לפלפל.
<כרמית משיח: זה אמנם יצא ממחאה שלנו אישית, הפלפל שלנו רובו הולך בכלל לייצוא - - -
עדי קול: כרמית, אני באמת קיבלתי תשובות, אומרים לי, מה?
עדי קול: נגמרה העונה של הפלפלים, מה אתם מוחים על הפלפלים?
עדי קול: כבר אין פלפלים.
<כרמית משיח: אז זהו, אז בגלל זה אנחנו אומרים.
<כרמית משיח: תראי, אצלנו זה היה באיזו שהיא - - -
<רמי לוי: אני רוצה רגע להגיב?
<כרמית משיח: אני רק אסיים בבקשה.
<כרמית משיח: המחאה הזו היא כבר לא מחאת הפלפל, היא מחאת החקלאים באשר הם בארץ.
<כרמית משיח: למכירות המחאה שלנו הצטרפו עשרות חקלאים שמדברים על אותה בעיה: כמה הם מקבלים לעומת כמה מוכרים בסופר.
<כרמית משיח: זו בעיה אמיתית ואני מאד מאד שמחה שכינסת את הוועדה הזו, ואני גם מאד אשמח אם נעבור לצד השני, לשקף השני, שבעצם מתאר את דרכי השיווק השונות.
עדי קול: כרמית, מי מרוויח?
<כרמית משיח: אז זה מה שאנחנו רוצים לשאול.
<כרמית משיח: שמנו המון סימני שאלה ואנחנו נשמח לשמוע מחברי הוועדה מה הם חושבים.
<רמי לוי: אני יכול לשאול שאלה את כרמית?
<כרמית משיח: הכסף לא אצל החקלאי, את זה אני יכולה להגיד.
עדי קול: הכסף לא אצלכם.
<רמי לוי: כרמית, אני יכול לשאול אותך שאלה?
<כרמית משיח: נעים מאד.
<רמי לוי: תראי לי בבקשה חשבונית אחת שמכרת בשקל פלפלים.
<כרמית משיח: יש לי הרבה.
<ברק אומגה: בבקשה, יש פה חשבונית.
<רמי לוי: למי מכרת?
<רמי לוי: למי?
<רמי לוי: לאיזו רשת?
<ברק אומגה: תקשיב לי טוב, יש פה חשבונית של 1.20 שקל שחקלאי קיבל.
<ברק אומגה: יש פה חשבונית - - -
<ברק אומגה: יש לך כל כך הרבה סיטונאים בדרך.
<ברק אומגה: אתה מדבר - - -
<רמי לוי: אתה מכפיש את שמנו.
<קריאה: כבוד יושבת הראש, מה זה השוק הזה?
<קריאה: אנחנו לא בשוק, אנחנו בכנסת.
<כרמית משיח: עדי, אנחנו רוצים להמשיך בשקף הבא.
עדי קול: אני רוצה לעצור אתכם שנייה.
עדי קול: קודם כל אמרנו, פירות וירקות, אנחנו מאפשרים שוק.
עדי קול: אורי, אתה יודע שבדרך כלל אני לא מאפשרת את זה.
עדי קול: אני מבקשת שכל אחד ידבר בסדר.
<דרור גדיש: גברתי, אפשר רגע לסיים?
עדי קול: כן, אני אתן לדרור.
עדי קול: אני רק מבקשת, תדברו כל אחד בתורו ותגידו את שמכם, כדי שהפרוטוקול יוכל לרשום את הדברים.
עדי קול: הפרוטוקול זה חלק מאד חשוב מהדיון.
<דרור גדיש: אני דרור גדיש, דור רביעי לחקלאים בארץ, בן ממשיך למיישבים של הערבה.
<דרור גדיש: בעברי עבדתי גם בשופרסל, בחברת הירקות שלהם – קטיף.
<דרור גדיש: הייתי מנכ"ל של עין יהב שש שנים, והיום יש לי חברה עצמאית לשיווק ירקות ואני בעיקר חקלאי.
<דרור גדיש: קודם כל חקלאי, מגדל 160 דונם פלפל ומלון.
<דרור גדיש: התמודדתי עם כל החברה.
<דרור גדיש: אילן, הרבה שנים אנחנו מכירים, מנכ"ל ביכורי שדה שנמצא כאן, ואני מיום ליום רואה את הפער.
<דרור גדיש: קודם ישבנו אצל איציק שמולי, הוא אומר לנו, הפלפל שאכלתי בערבה זה לא הפלפל שאני אוכל כאן.
<דרור גדיש: אמרתי לו נכון, זאת בדיוק הבעיה.
<דרור גדיש: נולדו בדרך, בין החקלאי בערבה לבין הסופר או בין הלקוח הסופי, נולדו הרבה באמצע, שכל אחד מהם גוזר קופון.
<דרור גדיש: היטבנו פה לעשות איזה שקף, רק כדי שתבינו את המטרייה.
<דרור גדיש: כשאני שולח את התוצרת שלי למחסן של הרשת, יש כמה רשתות, קודם כל נגזר קופון.
<דרור גדיש: קודם כל הכתבת המחיר.
<דרור גדיש: אנחנו מתחרים על הרשתות, כי אף חקלאי לא רוצה לזרוק תוצרת.
<דרור גדיש: כולנו רוצים בסופו של יום למכור אותה.
<דרור גדיש: אנחנו מתעסקים בתוצרת טרייה, היא יותר רגישה מכל תוצרת אחרת, יותר מבשר, יותר מחלב.
<דרור גדיש: חיי המדף שלה הם מקסימום 4 ימים.
<דרור גדיש: לכן, כולנו רוצים למכור מהר ואת הכל.
<דרור גדיש: ואז אנחנו מתמודדים.
<דרור גדיש: כולנו רוצים, כולנו משחרים לפתחו של אילן כל בוקר, רק שנצליח למכור את מה שגידלנו.
עדי קול: רגע, כיוון שאנחנו לא יודעים, אילן?
<דרור גדיש: אילן, מנכ"ל ביכורי שדה דרום, חברת השיווק הכי גדולה בארץ.
<דרור גדיש: הצגתי נכון?
<דרור גדיש: משם מוכתב המחיר.
<דרור גדיש: יש איזה תקליט שמציג משהו, אבל הוא ממש לא משקף את המציאות.
<דרור גדיש: אף אחד לא מוכר במחיר שמוצג בתקליט הארצי שפעם כן הציג.
<דרור גדיש: כולם משם כבר מורידים את המחיר בפערים של בין חצי שקל לשקל וחצי שניים, כל אחד לפי הגודל שלו, ומשם נגזר.
<דרור גדיש: אני כחקלאי יש לי מיסי כניסה, אני צריך לשלם את דמי שימוש האריזות, אני צריך לשלם את הפחת, אני צריך לשלם את משקל האריזה, משקל פחת נוסף, אם המבקר החליט, וחוץ מזה יש גם 20% קומיסיון שיורד.
<דרור גדיש: משם זה נמכר לרשת האם, ושם כבודו שכרגע צעק כאן – למי מכרת בשקל, הוא הציג בטלוויזיה לפני שבועיים, אני עשיתי רק 18% רווח מהפירות והירקות.
<ברק אומגה: זה ברמי לוי, זה לא ב - - -
<דרור גדיש: מי שלא הבין אותי נכון, אף אחד לא יודע את הרווחים של ביכורי שדה, הם כבר לא חברה ציבורית.
<דרור גדיש: רמי לוי אמר בטלוויזיה – אני עושה רק 18%.
<רמי לוי: רווח גולמי.
עדי קול: רגע רמי, אני מיד אתן לך.
<דרור גדיש: רווח.
<דרור גדיש: אני יכול להגיד לכם - - -
<רמי לוי: שלא יטעה את הציבור.
<קריאה: לנו אפילו את זה אין.
<קריאה: לחקלאים גם את ה-18% הזה אין בגולמי.
<דרור גדיש: אני לא מתווכח.
<דרור גדיש: זה מה שהוצג – 18% רווח.
<דרור גדיש: אנחנו, החקלאים, לא יכולים בכלל להתווכח על המחיר, כמחיר ייצור.
<דרור גדיש: עלות הייצור שלנו היא אחת הגבוהות בעולם של הירקות, זה סשן אחר שצריך לדבר עליו.
<דרור גדיש: מי שרוצה לדעת, רק להסב את תשומת ליבכם - - -
עדי קול: רגע, אני עוצרת אתכם.
<דרור גדיש: רגע, שנייה, אני חייב להגיד את זה.
<דרור גדיש: מעל 10% מהמשקים בערבה נסגרים השנה.
<דרור גדיש: הערבה זה איזור נידח, יש לו בעיקר חקלאות - - -
עדי קול: שנייה, דרור, אבל זו שנה אחת קשה.
עדי קול: יש גם טענה בציבור שאומרת שהחקלאים עשירים, וידוע שהחקלאי - - -
<קריאה: או, או, מיליונרים.
<ברק אומגה: אני מבקש שיבואו לראות את חשבונות הבנק שלנו ויסת
<ברק אומגה: כלו על זה בדיוק.
<קריאה: עוד מעט לא יהיו חקלאים, עדי.
עדי קול: שנייה, אני עוצרת אתכם רגע.
עדי קול: היו שנים מאד מאד טובות לפלפלים, מכרת בחו"ל, עשיתם הרבה כסף.
<דרור גדיש: אנחנו עדיין מוכרים בחו"ל - --
עדי קול: ואז אף אחד לא - - -
<ברק אומגה: עוד מעט יש את החוק שעובר על עצמאים שיקבלו פנסיה.
<ברק אומגה: מתי שהוא כולנו נבוא לשלם לקבל גם, לחתום בלשכה.
<ברק אומגה: זה עניין של זמן עד שזה יקרה.
<ברק אומגה: בוא נגיד שחקלאים בערבה עשירים – זה דבר ש - - -
<קריאה: אנחנו חלון הראווה של העולם לחקלאות מדברית.
עדי קול: קודם כל אנחנו חלון.
עדי קול: למה המחאה צצה עכשיו?
<דרור גדיש: הפרנסה העיקרית שלנו מירקות היא מחו"ל ולא מהארץ, אסור לשכוח את זה.
<דרור גדיש: אני רוכב על הגל של המחאה כי אני מאד מסכים איתה, כי נוצר כאן פער.
<דרור גדיש: כל פעם שאני מגיע למשפחה במרכז, שואלים אותי איך זה כל כך יקרה כאן, ואתם אומרים שהשנה מאד קשה ואתם לא מצליחים לסגור את החודש.
<דרור גדיש: אז יש לי את האפיק הזה של השוק.
<דרור גדיש: יש גם משקים שמשווקים רק לשוק מקומי, נגיד מלון.
<דרור גדיש: זה גידול שבעבר היה ייצוא והיום השווקים בחוץ לארץ נסגרו לנו, אנחנו משווקים אותו לארץ.
<דרור גדיש: אתמול בבוקר נסגרו ארבעה משקים בעין יהב, שמגדלים מלון.
<דרור גדיש: המלון לא ירד השנה, את עלות הייצור פחות 20% הוא לא ירד השנה במדף.
<ברק אומגה: היום יש חקלאי בצופר שסוגר מים לעגבניות.
<ברק אומגה: זה משהו מזעזע.
עדי קול: רגע, ברק, אני אתן לך זכות דיבור.
עדי קול: תעצרו רגע, אני אתן לכל אחד זכות דיבור בזמנו.
עדי קול: לא להיכנס אחד לדבריו של השני.
<דרור גדיש: זו מחאה בפני עצמה שצריך לדבר עליה, על הורדת עלות הייצור, כי כל דבר פה בארץ, במקום להוריד את עלות הייצור, עושים ייבוא.
עדי קול: אנחנו נשמע את ההמשך.
עדי קול: רמי, בבקשה.
<רמי לוי: טוב, כמו שכולם יודעים, אנחנו חברה ציבורית.
<רמי לוי: אני מדבר בשם עצמי.
<רמי לוי: יכול להיות שאתה מדבר על רשתות אחרות, אני לא יודע.
<רמי לוי: אנחנו חברה ציבורית.
<רמי לוי: אנחנו ברבעון הזה בקושי הרווחנו 18% רווח גולמי, כשעלויות התפעול שלנו הן 17%.
<רמי לוי: זאת אומרת, נשאר לנו רווח תפעולי של 1%.
<רמי לוי: 1% סך הכל רווח תפעולי, ואנחנו חברה ציבורית.
<רמי לוי: אני מדבר על הירקות.
<רמי לוי: אפשר לבוא ולבדוק את הספרים שלנו.
עדי קול: אז רגע, אני רוצה לשאול שאלה מאד ספציפית.
עדי קול: אמרנו הם מקבלים בין 1.5 שקלים ל-3 שקלים, יש לך חשבונית אחת, אני מניחה שאפשר להביא עוד.
עדי קול: הצרכן קונה, אנחנו ראינו אתמול, ב-11.90 שקלים.
עדי קול: מי מרוויח באמצע?
<רמי לוי: קודם כל 11.90 שקלים את לא רואה אצלי.
<רמי לוי: קודם כל.
עדי קול: דרך אגב, יש לי בפייסבוק ואני יכולה להגיד פה.
עדי קול: 8.90 שקלים ראו ברשת של רמי לוי לקילו פלפלים.
<רמי לוי: נכון.
<רמי לוי: אני אראה לך חשבונית שקנינו - - -
עדי קול: אז בין 1.5 שקלים ל-8.90 שקלים יש פער מאד גדול, זה פער התיווך.
<רמי לוי: אז קודם כל אני אראה לך חשבונית שהפלפל עלה לנו 8 שקלים.
<כרמית משיח: ממי קנית?
עדי קול: אני רוצה לעשות סדר .
<כרמית משיח: אנחנו נקנה עוד דונמים, נגדל לך, אם תבטיח לקנות מאיתנו במחיר כזה.
<קריאה: נמכור לו בשבעה שקלים.
עדי קול: רגע, עצרו.
עדי קול: אני רוצה לעצור אתכם.
עדי קול: שוב, עם צעקות אנחנו לא נתקדם לשום מקום.
עדי קול: אני רק רוצה להגיד דבר אחד, יש פה משהו לא ברור ואני חושבת שאולי מי שנמצא כאן מכיר את הפרטים ולכן אתם מבינים.
עדי קול: מי הבחור שיושב לידך ואיך - - -
<אילן שבע: שמי אילן שבע, אני מנכ"ל חברת ביכורי שדה.
עדי קול: זו חברה בת של רמי לוי?
<קריאה: לא, לא, לא, מה פתאום?
<אילן שבע: לא.
<אילן שבע: יש לנו חברה שהיא חברת בת של רמי לוי, ביכורי שקמה, ששם אנחנו עושים את כל הרכש והשיווק וההפצה של התוצרת החקלאית לסניפי הרשת.
<אילן שבע: למעשה קונים מהמגדלים ומוכרים את זה בחנויות.
<אילן שבע: עכשיו, אני רוצה לעשות קצת סדר.
<אילן שבע: אומרים פה כל מיני דברים ואם לוקחים את הדברים ספציפית אז הם נכונים, אבל צריך לעשות סדר בכל העניין.
<אילן שבע: קודם כל, לביכורי שדה יש מחלקה שהיא עושה ייצור ואני רוצה כרגע להתייחס לפלפלים.
עדי קול: רגע, רגע, אני מתייחסת למשפט הקודם שלך.
<דויד היימן: סדר אצלך אולי, אבל אתה עוד לא עושה סדר אצלנו בחקלאות.
<דויד היימן: אתה עושה סדר אצלך.
<אילן שבע: כן, כן, רגע, תשמע - - -
<דויד היימן: עם כל הכבוד, תעשה סדר אצלך ואתה אל תעשה סדר בחקלאות.
<אילן שבע: לא, אבל אומרים פה דברים שהם חלקי - - -
<קריאה: כמה אחוזים הרוויחה החברה הזו?
<דויד היימן: אתה לא יכול לנאום לנו שאתה עושה לנו סדר.
<אילן שבע: לגבי הפלפלים, אני רוצה להתייחס לפלפלים - - -
<ברק אומגה: יש פה משהו מאד מקומם שזה גם סיטונאי וגם קמעונאי שיושבים על אותו כובע, וכל פעם מתי שרוצים מציגים כובע אחר.
<ברק אומגה: ככה גם הפרסומים של ה - - -
<קריאה: ומוכרים אחד לשני ומעלים את המחירים.
<אילן שבע: לגבי הפלפלים, קודם כל מי שקובע את המחיר של הפלפלים, עם כל הכבוד לכם, זה היצע וביקוש.
<אילן שבע: חד משמעי היצע וביקוש.
<ברק אומגה: היצע וביקוש?
<ברק אומגה: אני רוצה שתסביר מה זה היצע וביקוש.
<אילן שבע: אני אסביר בדיוק מה זה הפלפלים.
<אילן שבע: קודם כל העונה, הייצוא של הפלפלים לחו"ל היה נמוך מאד.
<אילן שבע: דרור, אתה יכול להגיד להם כמה קיבלת בחו"ל, בייצוא?
<דרור גדיש: בייצוא 4 שקלים.
<אילן שבע: קיבלתם ממוצע של פלפל בייצוא 3 שקלים.
<ברק אומגה: אה, אתה יודע?
<אילן שבע: אני יודע מצוין.
<ברק אומגה: כנראה שאתה חברת ייצוא לא כל כך טובה.
עדי קול: אילן, אני עוצרת אותך דקה.
עדי קול: קודם כל תנסה לא להגיד מה הם קיבלו, כי הם כאן והם יכולים להעיד בעצמם, זה דבר אחד.
עדי קול: דבר שני, מי מוכן להסביר במילים פשוטות - - -
<אילן שבע: רגע, עוד לא סיימתי.
<אילן שבע: אני רוצה להסביר לך לגבי הפלפלים.
עדי קול: לא, לא, אני אתן לך.
עדי קול: אתה אמרת שאתה מסביר - - -
<אילן שבע: הבאתי לפה חשבוניות של חודשים אפריל-מאי, כל הקנייה של הפלפלים של רמי לוי.
<אילן שבע: קנינו - - -
עדי קול: רגע, אבל אמרת שאתה לא רמי לוי, אז למה אתה מדבר עליו?
<אילן שבע: של ביכורי השקמה, מה שמכרנו לרמי לוי.
עדי קול: אז אני רוצה שמישהו יסביר פה לכולם, יש פה נציג של משרד החקלאות, אני רוצה שהוא יסביר לי מה - - -
<אילן שבע: רגע, אבל אני לא סיימתי.
עדי קול: דקה, אני אתן לכם, יש פה דיון, הרבה אנשים רוצים לדבר.
עדי קול: משהו פה לא ברור.
עדי קול: יש את רמי לוי ויש את חברת ביכורי השקמה.
עדי קול: הוא קונה והוא מוכר.
עדי קול: אני מחפשת את השאלה מי מרוויח.
עדי קול: את רוצה להסביר לי מי מרוויח?
<נילי אבן חן: שמי נילי אבן חן, אני מהתנועה לאיכות השלטון.
<נילי אבן חן: יש פה הרבה אמוציות מאד ברורות.
<נילי אבן חן: צריך להבין שזעקה שעולה מן השטח יש בה משהו אמיתי, רק צריך לשים את האצבע על מה.
<נילי אבן חן: והנושא הגדול שלנו זה נושא של תחרות וכשלי תחרות.
<נילי אבן חן: וצריך בצורה רציונאלית, לנתח איפה יש לנו פה כשלים, למה הם לא טופלו עד עכשיו ובאיזה אופן אפשר לטפל בהם, וזה מה שאני אנסה לעשות בקצרה.
<נילי אבן חן: אני אהיה מוכנה אחר כך להרחיב למי שירצה.
<נילי אבן חן: אז צריך להבין שהחקלאים האלה שמגדלים הם באמת זועקים זעקת אמת, כי הם מגדלים את גידוליהם, לא מקבלים הרבה כסף והם לא מבינים מה קורה הלאה.
<נילי אבן חן: אבל מה קורה הלאה, יש לנו כמה שלבים.
<נילי אבן חן: יש את השלב של מי שקונה מהחקלאים את מרכולתם, במקרה הזה זה פלפלים, שבאמת בפלפלים יש משהו שהוא מאד בולט מבחינת התוצרת החקלאית, שיש רק שני משווקים של פלפלים.
<נילי אבן חן: ופה אנחנו מגיעים בעצם, אני קוראת לזה לבאג הכי גדול בחקיקה.
<נילי אבן חן: החקיקה של כל נושא התחרות בכלל במשק, מוסדרת על ידי הממונה על ההגבלים העסקיים.
<נילי אבן חן: כל נושא החקלאות, מבחינה היסטורית, יצא כבר באזור שנות ה-60 מחוץ לחוק ההגבלים העסקיים, באופן שבו אפשר גם למשווקים וגם למשווקים בכסות של חקלאים, להתקרטל ביניהם, לתאם מחירים ביניהם, לעשות את כל מה שנחשבת העבירה הכי חמורה מבחינת חוק ההגבלים העסקיים.
עדי קול: למה צריך ל - - -
<נילי אבן חן: למה זה היה?
<נילי אבן חן: פה צריך להבין שצריך לעשות הפרדה מאד מאד גדולה בין הלובי החקלאי, שהוא בכלל לא החקלאים, לבין החקלאים האמיתיים שנמצאים פה.
<נילי אבן חן: יש לובי של חקלאים שמיוצג בידי משרדים ויחצנים, שמנסה לשייך את בעיות החקלאים אליהם ובא בשם הלובי החקלאי לדאוג לחקלאים, ומי שלא מעורה, ומי שלא מכיר את הפרטים, חושב בטעות שהוא דואג לחקלאים, בעוד שהוא דואג לגופים החזקים - - -
אבשלום וילן: גברתי, את מדברת פופוליזם נטו עכשיו.
<קריאה: אני לא מבין מה הקשר.
<יפרח שבלזי: היא אומרת את האמת.
<יפרח שבלזי: גורל התיווך נמצא בשולחן הזה, שלא דואג לשולחן.
<יפרח שבלזי: יותר טוב שתשבו בשקט.
<נילי אבן חן: אני אשמח להמשיך בפופוליזם שלי עם עובדות, וכל מי שטוען לפופוליזם, שאחר כך יגיב ויספר בשולחן הזה - - -
אבשלום וילן: תסבירי למה בכל העולם יש פטור מהגבלים עסקיים בחקלאות.
<קריאה: גם בזה יש הגבלים.
אבשלום וילן: אתה מוכן לא לצעוק סתם?
אבשלום וילן: הדיון איתך לא מהיום, תדבר על עובדות.
<קריאה: יושבת ראש הוועדה, אפשר להציע הצעה לסדר?
<קריאה: יושב פה אורי צוק ממשרד החקלאות - - -
עדי קול: לא, סליחה.
עדי קול: אני יודעת מי יושב כאן ואנחנו נעשה את זה לפי הסדר ואני מבקשת בלי הצעות לסדר.
עדי קול: לכל אחד תהיה הזדמנות לדבר, אני מקווה.
עדי קול: נילי, קצר.
<נילי אבן חן: מה שנקרא הערת סוגריים – הצעקות שיש פה זה בדיוק מעיד למי אנחנו דורכים בקצה של הציפורן וכואב לו וחושש מאד ממה שיקרה, אם באמת האמת תתגלה וסוף סוף יבינו מי גובה את ה - - -
עדי קול: נילי, אני עוצרת אותך - - -
<נילי אבן חן: לא, אני אגיד - - -
עדי קול: אני עוצרת אותך, כי אני רוצה שכולם יקבלו הזדמנות.
<נילי אבן חן: לא אמרתי כלום.
עדי קול: כן, אתם רוצים להשיב?
<נילי אבן חן: עוד לא אמרתי.
<נילי אבן חן: אם הם רוצים להשיב אז אני צריכה-.
<נילי אבן חן: עוד לא הגעתי למקטע הראשון ויש לנו עוד שני מקטעים.
עדי קול: אבל אנחנו לא יכולים לתת לך את כל הבמה ולכן אנחנו צריכים לתת לעוד אנשים.
<נילי אבן חן: כן, אבל חושבת שצריך להבין את המבנה.
<נילי אבן חן: אם לא נבין את המבנה, אז אי אפשר, אז אנחנו נדבר ונצרח ויהיו המון המון אמוציות, אבל לא תהיה עבודה אמיתית.
אבשלום וילן: אבשלום וילן, מנכ"ל התאחדות חקלאי ישראל.
אבשלום וילן: לשאלה שלך מה הוא כשל, נכון שיש כשל שוק.
אבשלום וילן: ניסתה הדוברת הקודמת להוכיח שהבעיה היא בלובי החקלאי וזו אמירה פופוליסטית ואני רוצה להסביר.
אבשלום וילן: בכל העולם המערבי, בעצם התוצרת החקלאית פטורה מהגבלים עסקיים, בגין ששם - - -
<נילי אבן חן: אני לא הצלחתי אפילו להגיד את תחילת דבריי.
עדי קול: שנייה, אני רוצה לעצור אתכם רגע.
עדי קול: אני מנסה לקבל תשובה פשוטה - - -
אבשלום וילן: אני עונה לך בדיוק לשאלה.
עדי קול: מי מרוויח?
אבשלום וילן: אז אני עונה לך בדיוק.
אבשלום וילן: כתוצאה מכך, היא ניסתה לטעון שהבעיה היא תוצאה מהפטור, סיטונאים או קמעונאים מנצלים אותו, ויש גם את הלובי החקלאי שאין לו שום קשר לנושא.
אבשלום וילן: לפני מספר חודשים תוקן החוק בדיוק על פי דרישתה.
אבשלום וילן: בפועל זה לא קרה, מדוע?
אבשלום וילן: כי בישראל באמת, ברשתות - - -
עדי קול: החוק - - -
אבשלום וילן: תקשיבי לי טוב עכשיו.
עדי קול: לא, החוק עוד לא נכנס לתוקף.
<נילי אבן חן: החוק לא - - -
אבשלום וילן: ברשתות שמשווקות - - -
<נילי אבן חן: לא, צריך להגיד את האמת.
<נילי אבן חן: אי אפשר.
אבשלום וילן: משווקות בערך כ-60% מהסחורה, אין תחרות אמת.
עדי קול: מי גוזר את הקופון?
אבשלום וילן: מי שגוזר את הקופון, חד משמעית, הם אלה שנמצאים בחוליה האחרונה, קרי – רשתות השיווק הגדולות, שהן בעצם לא מתחרות.
אבשלום וילן: אם תשימי לב לנתונים שפורסמו רק לפני חודשיים, שהרווח הממוצע של רשתות השיווק, היה 27% על הירקות והפירות.
אבשלום וילן: בשום מוצר אחר אין להם את זה, אחרי הפחת, אחרי הכל.
אבשלום וילן: לכן מה שקורה פה, עד לפני כמה שנים, כאשר הייתה תרבות במדינת ישראל, לא של חזירות, אלא של תחרות רווח הוגן, הפערים וההפרשים היו יותר קטנים.
אבשלום וילן: מה שקרה, שעם ההפרטה המטורפת של הרשתות והתחרות שלו קיימת ביניהן, בעצם השוק פה לא מתנהל תחרותי, ולכן גוזרים קופונים.
אבשלום וילן: את רוצה, תבדקי.
אבשלום וילן: שנית, אילן צודק במה שהוא אמר.
אבשלום וילן: בשנים האחרונות יש נפילה גדולה מאד של המחירים בייצוא, אבל היא לא השתקפה, זה נכון, ולכן כשאת אומרת שהיו שנים טובות בזנים אחרים, קחי את העקומה של ה-7-8 שנים האחרונות ותראי שיש ירידה גדולה במחירים באירופה, כתוצאה ממתחרים חדשים שנכנסו לשוק.
אבשלום וילן: מה שזה היה צריך לעשות, זה היה צריך להוזיל את המחיר בארץ.
אבשלום וילן: מאיפה קמה המחאה?
אבשלום וילן: שהמחיר שהחקלאי מקבל בארץ הוא מאד מאד נמוך, וזה לא משתקף במחיר שהצרכן הסופי משלם.
אבשלום וילן: נקודה אחרונה להסביר לך מדוע.
אבשלום וילן: תראי, הציבור בישראל צורך בגדול, פירות וירקות בערך כ-20% מסל הצריכה שלו.
<ברק אומגה: וזה בירידה.
אבשלום וילן: בעולם אין בכלל נתונים כאלה, ולכן זאת בדיוק הבעיה, שהוא מוכן.
אבשלום וילן: הם עומדים בפני עקומת ביקוש קשיחה.
אבשלום וילן: הישראלים מוכנים לשלם הרבה עבור פירות וירקות, כי מבחינת סל המזון הישראלי, זה מצרך כמעט דומיננטי.
אבשלום וילן: ולכן ההבדל מאירופה, שם קונים הרבה פחות יחסית פר משפחה, פר בן אדם.
<דויד היימן: אני רוצה להוסיף משהו, ברשותך.
<דויד היימן: שמי דויד היימן, מנכ"ל התאחדות האיכרים.
<דויד היימן: תראו, שרשרת אספקת המזון זה משולש עם צלעות שוות – זה החקלאי, הסיטונאי והרשת בסוף.
<דויד היימן: נוצר פה מצב שאם אחד מהם לא מרוויח – העסק מתמוטט.
<דויד היימן: כרגע המצב הוא שהחקלאות הישראלית חד משמעית לא מרוויחה כסף.
<דויד היימן: זה הפלפל, זה הפירות, או כל דבר אחר.
<דויד היימן: אין יתרונות לרמי לוי.
<דויד היימן: רמי לוי אומר שהוא מרוויח אחוז אחד, יכול להיות.
<דויד היימן: מכל הרשתות אולי הוא הכי טוב, אבל זה עוד לא עושה אותו טוב.
<דויד היימן: אני אומר רמי לוי, עם כל הכבוד ויש לי כבוד גדול אליך, אתה הכי זול מכולם, זה מוכח, אבל עדיין העסק לא עובד.
<דויד היימן: ושאלת שאלה נכונה – מי מרוויח.
<דויד היימן: אין חוכמות.
<דויד היימן: מה שאת שומעת פה, כבוד יושבת הראש, החקלאות מפסידה.
<דויד היימן: מפסידה בפלפל, מפסידה בפרחים ומפסידה בפירות ובירקות.
<דויד היימן: לכן, מי שמרוויח, השאלה שקיימת והיא ברורה לחלוטין, אז הוא מרוויח אחוז אחד.
<דויד היימן: אז שופרסל מרוויח 5% ורשת אחרת, מגה, תרוויח 7%.
<דויד היימן: מי מפסיד?
<דויד היימן: החקלאים.
<קריאה: הם היחידים שמרוויחים.
<קריאה: אבל בדרך יש כל כך הרבה סיטונאים גם.
<יפרח שבלזי: ....
<יפרח שבלזי: ככה.
<יפרח שבלזי: זה התפקיד שלכם.
<דויד היימן: אנחנו התאחדות האיכרים, אנחנו - - -
עדי קול: לא, לא, שנייה, אני לא רוצה - - -
<דויד היימן: אני מסיים.
אורי מקלב: סליחה, מי מרוויח, את זה היא שאלה והיא עדיין לא קיבלה תשובה מעשרה דוברים.
אורי מקלב: מי שקנה בשקל וחצי ומכר בתשעה שקלים ברשת הכי זולה, מי הרוויח?
אורי מקלב: האם הרשת הרוויחה בין ה-1.5 שקלים לבין 8.90 שקלים?
אבשלום וילן: אני אמרתי את זה חד וחלק, אין תחרות בין הרשתות, לכן הן מעלות מחירים למעלה, ולצרכן - - -
<דויד היימן: סליחה, אני עוד לא סיימתי.
אבשלום וילן: והצרכן משלם.
אבשלום וילן: תשאל אותם בכמה הם מכרו.
אבשלום וילן: הם הראו פה את הטבלאות.
אבשלום וילן: הם הראו בכמה הם מוכרים לעומת הרשתות.
אורי מקלב: אני לא מכיר מישהו שקונה ב-1.5 שקלים, מוכר ב-8.90 שקלים ומרוויח אחוז.
<דויד היימן: רמי לוי, במגה 11 שקלים לקילו פלפלים, אתמול.
עדי קול: אני מבקשת, אנחנו רוצים - - -
<דויד היימן: אני רוצה - - -
עדי קול: לא, לא, אני עוצרת אותך ואני אעצור את כל מי שיתחיל לעשות שוק פה, סליחה.
עדי קול: אני נותנת לכם לשחרר את הקיטור - - -
<דויד היימן: רק משפט אחד ואני מסיים, ברשותך.
עדי קול: ברשותך, אני מבקשת שתעצור.
עדי קול: אני הבטחתי לרמי לוי ועצרתי אותו קודם.
עדי קול: החצים מופנים אליכם בשני כובעים – אחד באמת בכובע של השורה התחתונה, רשתות השיווק, והשני בכובע של חברות הסיטונאות שאתם מחזיקים, המשווקים שלכם, שכנראה שזה הם.
עדי קול: אני מנסה להבין, אם זה לא אתה וזה לא החקלאים – זה מישהו באמצע.
עדי קול: אז מי בעיניך גוזר את הקופון בין 1.5 שקלים ל-8.90 שקלים, ל-11.90 שקלים שאני ראיתי אתמול.
<ברק אומגה: אבל כשאת אומרת רמי לוי, זה רמי לוי שיווק השקמה, הסיטונאי, מי זה?
<ברק אומגה: אני כחקלאי, ברק אומגה מהערבה, רוצה לדעת אם אני מדבר פה עם קמעונאי או סיטונאי.
<ברק אומגה: מי הוא?
<ברק אומגה: זה חשוב לי לדעת.
אורי מקלב: רמי הוא האמיץ מכל הרשתות, וצריך לציין את זה לטובה.
<ברק אומגה: לא, ברור.
<ברק אומגה: ברור שזו הבעיה?
<ברק אומגה: אז מה עושים?
<ברק אומגה: הופכים את העסק הזה, מעלימים את כל ההכנסות.
עדי קול: רמי לוי.
אורי מקלב: רמי לוי הוא היחיד שמגיע לפה וצריך להתייחס לזה.
אורי מקלב: אני לא רוצה פה משווקים אחרים וצריך לציין את זה לטובה כלפיו.
<רמי לוי: אני רוצה להגיד דבר אחד, כשאני מדבר על 18% רווח גולמי, זה קנייה ישירות מהחקלאי.
<רמי לוי: זה לא כאילו אני קונה ממני כמשווק, ישירות מהחקלאי.
<רמי לוי: אני חייב לדווח אצלי בדו"ח שלי, כמה זה עולה לי.
עדי קול: אז רמי, תסביר לי את הפער בין החשבונית שלהם לבין מה שאני משלמת כשאני קונה גמבה.
<רמי לוי: אז אני עכשיו רוצה להראות.
<רמי לוי: קודם כל אני מכבד ומעריך חקלאים, אני רוצה להגיד לכם כל הכבוד, אתם עובדים קשה, אבל יש פה דברים ש - - -
<קריאה: עוד מעט הם לא יהיו.
<ברק אומגה: זה חשבונית של מס הכנסה, זה לא פברוק.
<רמי לוי: רגע, רגע, תנו לי רגע - - -
עדי קול: אני ממש לא רוצה להשתמש בפטיש הזה.
<רמי לוי: תנו לי לסיים, עם כל הכבוד לכולם ובאמת אני מכבד אותך, מכבד את כל החקלאים ומעריך.
<רמי לוי: אתה מראה לי פה חשבונית מ-31 בינואר 2011, ואתה מראה לי - - -
<ברק אומגה: 2014.
<רמי לוי: 2014, סליחה.
<רמי לוי: ינואר, שזה כמעט חמישה חודשים.
<ברק אומגה: נכון.
<רמי לוי: ואתה מראה לי מחיר של היום, 11.80 שקלים.
<רמי לוי: קודם כל יש הבדל בין המחיר של היום לבין המחיר שקנו בינואר.
<ברק אומגה: יש לי שאלה, אדון לוי.
<רמי לוי: לא סיימתי.
<רמי לוי: דבר שני - - -
<ברק אומגה: יש לי שאלות מאד נוקבות שצריך לקבל עליהן תשובות.
עדי קול: רק שנייה, אני עוצרת את הדיון.
עדי קול: אני מבקשת מכם, יש פה דוגמא אחת נקודתית, ספציפית.