GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אהוד פלג: יש שני מונחים בכלכלה, שקיבלו פה פרשנות מאד צינית, היד הנעלמה ושרשרת הערך.
<אהוד פלג: כנראה שמשהו קורה באמצע.
<אהוד פלג: שאלת קודם מי מרוויח מהעניין, אני אומר מי לא מרוויח מהעניין.
<אהוד פלג: החקלאי, שמקבל פרוטות לא מרוויח מהעניין, הצרכן שמשלם הון תועפות לא מרוויח מהעניין.
<אהוד פלג: זה כל מה שאני צריך לדעת כדי להגיע למסקנה שהבעיה נמצאת באמצע.
<אהוד פלג: באמצע זה פער התיווך ועל פער התיווך הזה, אם אין ריסון עצמי, צריך לבוא ריסון חיצוני.
<אהוד פלג: וזה מה שאנחנו מציעים ביחד עם התאחדות האיכרים, המועצה הישראלית לצרכנות, עם התאחדות האיכרים, היצרנים, החקלאים והצרכנים, שקונים מפסידים מהעניין הזה, ולכן הם קוראים לפיקוח על פערי התיווך.
<אהוד פלג: הדבר הזה מאד מאד פשוט, משום שבסופו של דבר יש מחיר לפרי שיוצא או לירק שיוצא מהחקלאי.
<אהוד פלג: המחיר הזה יופיע על המדף ביחד עם המחיר לצרכן ואז אנחנו נראה את הפער.
<אהוד פלג: מעבר לזה, הממשלה תחליט לגבי כל ענף חקלאי, מה הוא פער התיווך המקסימאלי, וגם זה יופיע שם.
<אהוד פלג: ואז, לא צריך פקחים של הממשלה וזה החשש הגדול של הממשלה, כי הצרכנים יהיו הפקחים.
עדי קול: אבל הבעיה שהוא אמר לך היא בעיה אחרת ואני אגיד את זה פה לכולם, בשעה שתיים, אתם מוזמנים להישאר, אנחנו מקיימים דיון על מאגר אחר, מאגר פסולי רישיון.
עדי קול: זה נושא שאנחנו מתעסקים בו כבר הרבה זמן.
עדי קול: רוצים לפרסם למי נפסל הרישיון, ויש הרבה אנשים – 300,000 איש נוסעים רישיון פסול ברחבי ישראל ועדיין אף אחד לא עוצר את זה.
עדי קול: והבעיה שהמדינה אמרה לי, אנחנו לא יכולים להגיד ברגע נתון – מי הרישיון שלו פסול, כי זה טווח ורצף, ולפני פסיקה ואחרי פסיקה.
עדי קול: הוא אומר לך פה, אני לא יכול להגיד מה הוא המחיר שאני יכול להצביע עליו באופן וודאי, שהוא המחיר שהחקלאי קיבל.
<אהוד פלג: הוא לא יצטרך להגיד את זה, זה בדיוק היופי בהצעה שלנו.
<אהוד פלג: הוא לא יצטרך לומר את זה.
<אהוד פלג: יש תעודת משלוח, שמלווה את הירק או הפרי מנקודת היציאה עד לחנות עצמה, מוכנה להיות מוצגת בפני כל פקח שיתייצב שם.
<אהוד פלג: הממשלה צריכה לעשות רק דבר אחד – לקבוע מה הוא פער התיווך המרבי המותר בענף המלפפונים.
<אהוד פלג: את זה היא יכולה לשנות במהלך השנה, אבל ביום נתון או בשבוע נתון, זה פער התיווך המקסימאלי, זה יופיע שם.
<אהוד פלג: זה לא יכול להיות, שאם החקלאי מקבל שקל והצרכן נדרש לשלם 12 שקלים והממשלה החליטה שפער התיווך המקסימאלי יהיה 3 שקלים, זה לא יכול להיות ביחד.
<אהוד פלג: זה חשבון בסיסי.
<אהוד פלג: הצרכנים יהיו הפקחים, ונוכל להתגבר על הבעיה.
עדי קול: אוקיי, אני רוצה לשאול את אורי מה הבעיה אם נשתמש בתעודות המשלוח?
<אורי צוק בר: אין כל בעיה.
<אורי צוק בר: אם כנסת ישראל תחוקק חוק שחייבים לפרסם, לקבוע פער קמעונאי מרבי, והיא תקבע לו את הכללים איך הוא יחושב, לפי אחוזים, לפי שקלים, לפי כל דבר – אנחנו נעשה את מירב המאמצים לתת את האינפורמציה הטוב ביותר.
<מעין נשר: אני מבקשת להגיב על הדבר הזה.
עדי קול: קודם כל כנסת ישראל יש לה לפחות שלושה נציגים פה, ואני בטוחה שחבר הכנסת מקלב יצטרף אלינו ואנחנו נשמח להגיש את הצעת החוק הזאת.
<מעין נשר: שמי מעין, רפרנטית חקלאות, אגף תקציבים באוצר.
<מעין נשר: אני רוצה להגיב על שני דברים.
<מעין נשר: אחד, הנושא של שרשת הערך, שדובר עליו פה, בעיקר בצעקות וגם על נושא הפיקוח.
עדי קול: אבל את מדברת חלש מדי.
עדי קול: אז את לא צריכה לצעוק, אבל שנשמע אותך.
<מעין נשר: אז קודם כל, יושבים פה חקלאים, יושבים פה משווקים סיטונאים, יושבים פה קמעונאים.
<מעין נשר: כשאנחנו מסתכלים כמשרד אוצר על כל שוק השיווק, התוצרת החקלאית, אנחנו חושבים או לפחות רואים שלכל אחד יש את התפקיד שלו.
<מעין נשר: חקלאי הוא מגדל, הוא לא תמיד רוצה לקחת את התוצרת, לקחת אותה במשאיות ולפזר אותה עד הבתים של הצרכנים ולכן יש שרשרת שצריך אותה באמצע.
<מעין נשר: יש סיטונאים שאוספים את התוצרת מהרבה חקלאים קטנים ומפוזרים ומביאים למקום אחד, השווקים הסיטונאים, יש - - -
עדי קול: אני חושבת שהבנו את התהליך.
עדי קול: איך את מוסיפה לנו לדיון?
<מעין נשר: עכשיו, יש את הקמעונאי שהוא מביא את זה לצרכן, לכל אחד יש את התפקיד שלו וכל אחד כמובן גם רוצה להרוויח.
<מעין נשר: עכשיו, כשיש מישהו שמפסיד, אז ישר הוא מסתכל – רגע, אתה מרוויח, אתה מרוויח יותר, אתה מרוויח פחות.
<מעין נשר: אנחנו, אם אנחנו מסתכלים רגע על כל הדבר הזה מהתחלה ועד הסוף, אני חושבת - - -
עדי קול: אז בעיניכם אין בעיה?
<מעין נשר: לא, לא, רגע.
<מעין נשר: אני לא אמרתי את זה.
<מעין נשר: אנחנו מסתכלים על איפה אנחנו כמדינת ישראל נמצאים בהיבט של מחירים לצרכן, של פירות ירקות, למשל ביחס לעולם ואנחנו יודעים שיש תנודות בשוק הזה, פעם זה מרוויח, פעם זה מפסיד.
<מעין נשר: אם אנחנו נתייחס כל פעם למה קורה עם כל אחד כל יום, אנחנו לא נראה את התמונה הכוללת.
איציק שמולי: תגידי, גם במספר העניים אנחנו מסתכלים מה קורה בעולם?
עדי קול: בבקשה לא להפוך את זה לדיון כזה, אני מבקשת.
עדי קול: ועדת פניות הציבור היא לא ועדה כזו.
עדי קול: זו ועדה אחרת.
<מעין נשר: אני לא אחראית על תחום הרווחה.
<מעין נשר: אז אנחנו - - -
עדי קול: רגע, רגע - - -
<מעין נשר: קודם כל אני רוצה להגיד שבהשוואה בין לאומית - - -
עדי קול: סליחה, אני עוצרת אותך שנייה, כי הנתונים שהגיעו אלי לגבי השוואה בין לאומית, העלייה במחירי הפירות והירקות הייתה גבוהה יותר ב-OECD.
עדי קול: האם זה נכון?
<אורי צוק בר: אנחנו 85% ביחס ל-OECD במחירי פירות וירקות בישראל.
<מעין נשר: אוקיי, רק שנייה.
<מעין נשר: אנחנו מסתכלים על כל מחירי המזון ומחירי המזון עלו בארץ בהשוואה ל-OECD, וגם ביניהם הפירות והירקות.
<מעין נשר: בניגוד למוצרים אחרים, שבהם אנחנו בין היקרים ב-OECD, למשל מוצרי משק החי – חלב, בשר בקר, דגים – שם אנחנו באמת - - -
אבשלום וילן: את מוכנה לתת סבסוד לחלב כמו באירופה?
<מעין נשר: אבל אבו, אני לא תקפתי אותך, למה?
אבשלום וילן: אני לא תוקף אותך, אני רק - - -
עדי קול: סליחה, אתה תוקף, ואני מבקשת להפסיק.
<מעין נשר: רק רגע, אז אנחנו מסתכלים רגע בהשוואה בין לאומית ואנחנו רואים שבדברים האלה אנחנו מאד מאד יקרים, בפירות וירקות אנחנו ממש לא.
<מעין נשר: גם אם הייתה עלייה שהיא יותר גדולה מה-OECD ואני יכולה להתייחס לזה, אבל בהמשך, אז בהשוואה בין לאומית אנחנו לא יקרים בפירות וירקות, והמחירים פה סבירים.
עדי קול: רגע, אבל יש פער.
עדי קול: אני מבינה מה את אומרת, אבל יש דברים שאנחנו לא מסתכלים על העולם.
עדי קול: יש פה פער מאד ברור.
עדי קול: האם את מתכחשת לפער הזה?
<מעין נשר: כן, נכון, יש פערי תיווך, ואנחנו כמשרד אוצר, שנים חורטים על דגלנו, זה כתוב לנו בכל מסמך – צמצום פערי התיווך כמטרה.
עדי קול: ואיך אתם עושים את זה?
<מעין נשר: ואנחנו חושבים שיש כמובן עניין לצמצם את פער התיווך ושהצרכן יקבל את המוצר במחיר הכי זול שאפשר, ואנחנו לא יקרים בהשוואה לעולם.
<מעין נשר: ואנחנו חושבים, וזה נאמר על ידי אורי - - -
עדי קול: נכון, אבל סליחה רגע, מעין, פתחת בהרצאה שלמה לגבי העולם, אני מעריכה את זה, זה נחמד, מעניין מאד.
עדי קול: אנחנו יכולים לתת נתונים אחרים לגבי העולם, שאנחנו מפגרים בהם ברמה מאד מאד גבוהה.
עדי קול: השאלה היא, יש פה פערי תיווך, מה אתם כאוצר עושים כדי לצמצם את פערי התיווך?
<מעין נשר: מילת המפתח זה לשכלל את התחרות בכל מקטע ולגרום באמת לכך שיהיה מידע מלא ושקיפות בכל המקטעים.
<מעין נשר: ויש היום בעיה, באמת, שהרבה מהסחר בפירות וירקות עובר דרך ערוץ שהוא לא שקוף.
<מעין נשר: השוק הסיטונאי הוא ערוץ שקוף.
<מעין נשר: אנחנו חושבים שערוץ כזה יכול להשוות מדע לכל שאר השוק והשוק יתיישר לפיו.
<מעין נשר: שוק סיטונאי היום קיים במקום זמני בצריפין, אנחנו בעקבות החלטת הממשלה עוד משנת 2010, לקחנו את זה למשרד האוצר כפרויקט והקמנו ועדת מכרזים באגף החשב הכללי , ש - - -
עדי קול: צריך להגיד שכל פעם שאומרים לי – איך פתרנו את הבעיה?
עדי קול: הקמנו ועדה, אני - - -
<מעין נשר: שנייה, זו לא ועדה - - -
<אורי צוק בר: לא, אנחנו יוצאים במכרז להקמת שוק חדש.
<מעין נשר: אנחנו יוצאים במכרז להקמת שוק סיטונאי חדש, בצומת מסובים - - -
עדי קול: מתי זה יקרה?
<אורי צוק בר: עוד כמה חודשים.
<מעין נשר: המכרז אמור לצאת.
<מעין נשר: המיון המוקדם כבר יצא, הגישו הרבה מציעים, המכרז אמור לצאת בחודשים הקרובים, ואנחנו מקווים שלא תוך הרבה זמן יהיה פה שוק חדש, שגם כן, בעיקר איך שאנחנו רואים את זה, יהווה פלטפורמה לשקיפות מחירים וסמן של המחירים הסיטונאים - - -
עדי קול: טוב, אבל השאלה מה עושים עד אז.
עדי קול: אני מבינה את התהליך, אני מעריכה אותו - - -
<מעין נשר: חוץ מזה, עד אז אנחנו חושבים שצריך לפרסם מדד יותר טוב.
עדי קול: אני מבינה, עד אז - -
<מעין נשר: חסר מדד סיטונאי טוב.
<מעין נשר: אוספים מחירים, זה לא שלא אוספים.
<מעין נשר: משרד החקלאות לאוסף, החקלאים אוספים, המועצה לצרכנות אוספת וכולם מסכימים שהמדד לא מספיק טוב.
עדי קול: וגם הציבור לא יודע.
<מעין נשר: והציבור צריך לדעת יותר טוב.
<מעין נשר: יש חברה, חברת השוק הסיטונאי.
<מעין נשר: אנחנו, בשיתוף עם משרד החקלאות, רוצים שהחברה הזאת תאסוף מדד יותר טוב וביחד מגבשים פלטפורמה לפרסום המדד הזה, ככה שהוא יהיה שקוף לכולם וכולם יוכלו לראות בכמה נקנה המוצר ברמת הסיטונאי, והם יוכלו, כשהם הולכים לסופר או למכולת או לשוק, לראות בכמה הם קנו אותו.
<מעין נשר: ואנחנו חושבים שגם זה ייצא לפועל בחודשים הקרובים ויהווה בהחלט - - -
עדי קול: כיוון שאני חתומה על הצעת החוק, שאני חלק מהיוזמים שלה, בעניין חוק המזון, שוב, השאלה שלי, ודיברנו כאן על אפשרות של פרסום כזה, פרסום של פערי תיווך ודיברנו על אפשרות נוספת – הגבלה של פערי תיווך.
<מעין נשר: עכשיו לגבי הגבלה.
<מעין נשר: אנחנו חושבים שפיקוח על מחירים - - -
עדי קול: אני מניחה שאתם תתייחסו לזה.
<מעין נשר: אנחנו חושבים שפיקוח על מחירים זה כלי שממהרים לשלוף אותו, גם אם זה פיקוח על פער ולא על המחיר.
<מעין נשר: זה כלי שהוא מאד מאד מאד חזק וקיצוני והממשלה כבר קבעה שפיקוח על מחירים ייעשה אך ורק בתנאים של כשל שוק קיצוני ושאין כל ברירה אחרת.
<קריאה: אנחנו שם.
עדי קול: רגע, רגע, את אומרת שכשל השוק פה הוא לא מספיק קיצוני?
<מעין נשר: אני אומרת שבואו נסתכל שנייה על מבנה השוק.
<מעין נשר: מבנה השוק למשל במוצרים מפוקחים, כמו חלב, זה מצב שיש לך יצרן אחד שמייצר מעל 70% מהמוצר.
<מעין נשר: פה, בפירות וירקות - - -
עדי קול: פה יש שניים.
<מעין נשר: שנייה.
<מעין נשר: בפירות וירקות יש רשתות שיווק, יש מכולות, יש את השווקים הפתוחים - - -
עדי קול: כמה רשתות שיווק ובכמה הן - - -
<מעין נשר: זה לא אומר שאין ריכוזיות במקטע השיווק, אבל - - -
<אורי צוק בר: כל הרשתות, אמרתי קודם, הן 30% מכלל המכר בשוק המקומי.
<מעין נשר: האם זה מצב של כשל שוק?
<ברק אומגה: זה נתון לא נכון.
<אורי צוק בר: זה נכון מאד.
<ברק אומגה: לפי מה שאתם פרסמתם זה 40-60.
עדי קול: סליחה, כבר קיימנו דיון נורמאלי לחמש דקות, בואו נשמור על זה.
<אורי צוק בר: אבל מסך השוק, כולל המוסדי, כולל הכל הם 36%.
אבשלום וילן: אה, אבל 60% מהצרכנים.
אבשלום וילן: תעזוב את המוסדי בצד, בחייך.
<אורי צוק בר: אבל זה מה שמוכרים בארץ.
אבשלום וילן: אבל המוסדי עושה עסקאות, האזרח - - -
<ערן בק: אני מבין שהשיטה היא להתפרץ?
<ערן בק: אני חצי שעה יושב פה ומנסה.
עדי קול: אתה לא היחיד ותראה כמה אנשים נמצאים.
<ערן בק: מתחילת הדיון אני יושב פה, נרשמתי לדבר - - -
עדי קול: אתה תדבר.
<ערן בק: השיטה היא להתפרץ.
עדי קול: לא, השיטה קודם כל - - -
<ערן בק: אז מה את רוצה, שאני אתפרץ או שאת תתני לי לדבר?
עדי קול: אני מבקשת שלא תתפרץ ואתה תקבל רשות דיבור.
עדי קול: אני נותנת לנציגי הממשלה ואחר כך אתה תדבר.
<ערן בק: תודה רבה.
<מעין נשר: שנייה, רק משפט ואני מסיימת.
<מעין נשר: בכל מקרה, אנחנו חושבים שיש פה פוטנציאל מאד גדול לתחרות בשוק.
<מעין נשר: ונכון שיש כשלי שוק שהם נקודתיים הרבה פעמים, אבל בסך הכל - - -
<קריאה: למה אתם לא מטפלים בהם, מעיין?
עדי קול: בשביל שהמדינה תפקח אתם צריכים שזה יגיע למצב כל כך קיצוני, שזה יהיה - - -
<מעין נשר: לא, אנחנו חושבים שהפיקוח שלנו רק יעשה רע לשוק ויפגע בתחרות ויפגע באפשרות של הצרכן לקבל מגוון של מוצרים ויפגע בתמריץ של אנשים להתחרות, ואנחנו חושבים שזה יעשה רק רע.
עדי קול: תודה מעיין.
<מעין נשר: עכשיו - - -
עדי קול: רק להזכיר שאין דבר כזה בשום מקום בעולם.
עדי קול: באף מקום בעולם אין פיקוח על מוצרי צריכה לצרכן - - -
עדי קול: אבל כזכור לכם, אנחנו מדינה חקלאית, את יודעת את זה?
<מעין נשר: אבל יש עוד הרבה מדינות שיש בהן חקלאות.
עדי קול: אנחנו מדינה חקלאית ויש פה חקלאים - - -
<אברהם ארליך: איזה חקלאים?
<אברהם ארליך: אנחנו נגמרנו.
<אברהם ארליך: תאמיני לי, פעם אחת תעשי דיון על החקלאות, בחקלאות כולם פושטים את הרגל, על מה את מדברת בכלל?
עדי קול: סליחה, אדוני.
<אברהם ארליך: אלה מתעשרים והצרכן משלם יקרה.
<אברהם ארליך: מה זה הדבר הזה?
עדי קול: סליחה, אני מבקשת שהוא ייצא מהדיון.
<אברהם ארליך: את רוצה שאני אצא?
<אברהם ארליך: אני אצא.
<אברהם ארליך: אין בעיה.
עדי קול: כן, אני מבקשת שתצא.
<מעין נשר: שכלול המחירים ושקיפות לצרכן זה הפתרון.
עדי קול: מעניין, הבנו, תודה.
עדי קול: אנחנו לא בהכרח מסכימים.
עדי קול: בבקשה, ערן.
<ערן בק: קודם כל שלום לכולם.
<ערן בק: לי קוראים ערן, אני ממושב צופית, דור שלישי של חקלאים, אני מגדל ירקות.
<ערן בק: אני חושב שהדיון פה הוא לא מסודר ואנשים לא מצליחים להבין את הדברים לפי הסדר הנחוץ, אז תרשו לי קצת לעשות פה סדר בדברים.
עדי קול: יש לך שתי דקות, לא יותר.
<ערן בק: אני אעשה את זה בשתי דקות.
<ערן בק: צריכים להבין דבר אחד, כשחקלאי ניגש ליזום גידול, הוא בעצם היצרן הכי גיבור במדינת ישראל, כי הוא לוקח את הכי הרבה סיכונים עם הכי פחות סיכויים.
<ערן בק: ומה שקורה, זה מתחיל מפה שאנחנו מתחילים לקטוף ואז מגיע לנו שרב או גל קור, ואז מה קורה?
<ערן בק: היבולים יורדים ב-70-80-90 אחוז, ואז מה קורה?
<ערן בק: המחירים עולים, אבל הפלא ופלא, שמה שקורה עלות הקטיף וההוצאות הקבועות, ההובלה והכל, מסתכמים באחוזים מאד גבוהים שבעצם זה לא משתלם לנו.
<ערן בק: אני עושה את זה בצורה קצרה, כדי להסביר פה לציבור שהוא לא חקלאי, בעצם למה לחקלאים אין בכלל אינטרס שיהיו מחירים גבוהים.
<ערן בק: יש להם אינטרס שיהיה לאורך זמן מחירים סבירים.
<ערן בק: מפה מה שקורה, אז כנראה שהחזירות לא נמצאת אצלנו.
עדי קול: אז זה הבנו.
<ערן בק: רגע, רגע.
<ערן בק: ואין לי שום דבר לא נגד רמי לוי ולא נגד אילן, שהם רוצים להרוויח והרבה, וזו זכותם.
<ערן בק: גם אני רוצה להרוויח הרבה, אבל יש גבול לכל דבר.
<ערן בק: דבר נוסף, אין פה סדר.
<ערן בק: אין פה שום סדר.
<ערן בק: כשיש כבר איזה מצב שחקלאי יכול להרוויח, אז פתאום פותחים את השער בירדן ומביאים מירדן וגם שם הסיטונאים לא צדיקים גדולים.
<ערן בק: ידם בוחשת גם שם.
<ערן בק: זה גם מתאים להם.
<ערן בק: ואז הציבור נפגע, כי מביאים סחורה לא מבוקרת, סחורה לא איכותית ומה שקורה, מכניסים לפה סחורה שכל הזמן קובעים לחקלאים סטנדרטים, אבל כשצריך לעשות ייבוא ולהוריד את המחיר – מירדן זה בסדר.
<ערן בק: מבי ביוב, לא מרוסס כמו שצריך - - -
עדי קול: זה בעיות נוספות שיש בענף, שאני לא רוצה להיכנס אליהן.
<ערן בק: כן, כן, זו בעיה.
<ערן בק: רגע, תנו לי לדבר.
<ערן בק: אנחנו גם נמצאים בבעיה די אובייקטיבית, בגלל אופי מזג האוויר במדינת ישראל, ש-8 חודשים יש פה קיץ.
<ערן בק: שאתה שולח סחורה וכשאין מחיר, אז אתה מגיע לסיטונאי X, או לרשת לרוב, ואז מה אומרים לך?
<ערן בק: אדוני תשמע, המבקר פה מצא שהסחורה לא הכי טובה, או שנעשה לך 30% פחות או שתסובב את המשאית.
<ערן בק: אז אם אתה חקלאי גיבור ויש לך כסף, אתה אומר לו - תסובב את המשאית.
<ערן בק: אם אתה קולט שהמחיר הולך לעלות, אתה אומר לו – תודה רבה, אל תיקח את הסחורה.
<ערן בק: זה דבר שאנשים לא מבינים את זה.
<ערן בק: אנחנו נמצאים פה מול כל כך הרבה דברים שאנחנו נלחמים, עד שאנחנו מגיעים למצב שאנחנו מקבלים את הכסף.
<ערן בק: עכשיו אני רוצה לקצר, בגלל שלא נתת לי הרבה זמן.
<ערן בק: אני אעשה סדר בסוף השורה.
<ערן בק: עם כל הכבוד לרמי לוי ולאילן שבע, הם אנשי עסקים, הם לגיטימיים והם רוצים להרוויח וזה בסדר, אבל כנראה הם לא כתבו את התנ"ך.
<ערן בק: ומה שאני בא להגיד פה, שהרווח הוא חד משמעית נמצא אצלם, והוא נמצא אצלם מעל 50% ושלא יספרו לי סיפורים.
<ערן בק: כי אם בתקליט ירק מסוים מופיע ב-4 שקלים, התקליט זה פיקציה.
<ערן בק: הם קונים אותו ב-2 שקלים, מוכרים אותו ב-6-7 שקלים, אז זה לפחות 50%.
<ערן בק: ותמיד אנחנו נמצאים בידיים שלהם.
<ערן בק: לנו אין את הכוח, כי הסחורה כבר אצלם, הם קובעים את המדיניות, הם קובעים את הכל.
<ערן בק: מעבר לזה, אף אחד לא כפה עליהם אמצעי להחזקת סחורה, דבר נוסף שהם עושים.
<ערן בק: מערבבים סחורות: מביאים סחורה של חקלאי שהביא סחורה איכותית עם סחורה זבל והציבור הולך קונה ברשתות.
<ערן בק: היום הציבור התחיל להבין והוא מתחיל לברוח מהרשתות.
<יצחק ג'קו שיפמן: הם מייבאים גם.
<יצחק ג'קו שיפמן: מערבבים.
<ערן בק: צריך להבין שמההסבר הקטן שאני נתתי, לחקלאים אין שום סיבה שהמחירים יהיו גבוהים.
<ערן בק: שהמחירים יהיו הוגנים לאורך זמן.
<דודי אוביץ': שמי דודי אוביץ', אני מגדל גדול של פלפל, מגדל 1,200 דונם, למי שמכיר אותו ולמי שלא מכיר אותי.
<דודי אוביץ': אנחנו כנראה מתבלבלים.
<דודי אוביץ': יושבים פה הרבה אנשי ערבה, ויש הרבה פונקציונרים שיושבים פה, ובנוסף לזה חקלאים מהערבה.
<דודי אוביץ': חקלאים מהערבה זה גוף שמושתת לייצא את הפלפל שלו, 90%.
עדי קול: אוקיי, אבל איך זה קשור?
עדי קול: תראו, אני מבינה שבאת יחד עם רמי לוי - - -
<רמי לוי: לא, לא, הוא לא בא יחד איתי.
<רמי לוי: אני פעם ראשונה רואה אותו.
<דודי אוביץ': אני לא מכיר אותו אישית.
<דודי אוביץ': חברים, כולם מכירים, המגדלים בטח מכירים אותי.
<דרור גדיש: כן, אתה סוגר על פחות מעלות הייצור במכירה שנתית.
<דרור גדיש: זה לא הגיוני בכלל.
<דרור גדיש: לא סתם אתם יושבים ביחד.
<דרור גדיש: אתם יושבים מיחד ואתה אסיר שלו, דודי.
<דרור גדיש: עזוב.
<דרור גדיש: אסיר שלו.
<דרור גדיש: מוכר לו בפחות מעלות הייצור כל השנה.
<דרור גדיש: זה לא הגיוני.
<דרור גדיש: אתה גומר את הענף שאני יושב עליו.
<דרור גדיש: אתה כורת את הענף שאני יושב עליו.
עדי קול: סליחה, דרור.
<דודי אוביץ': גברתי, דרור, עם כל הכבוד לכם, אני אומר לכם, הבעיה זה לא הרשתות.
<דודי אוביץ': פה הבעיה היא המדיניות של המדינה.
<דודי אוביץ': יש 200 מיליון שקלים שמטילים עלינו מס מעסיקים, יש לנו - - -
<ברק אומגה: איך זה רלבנטי לדיון?
<ברק אומגה: לאן אתה בורח, בחייך.
<דודי אוביץ': עכשיו, לגבי הפלפל, אני אגיד - - -
עדי קול: לא, לא, סליחה, אתה אומר דברים לא רלבנטי.
<דודי אוביץ': טוב, רלבנטי עכשיו.
עדי קול: בבקשה, לא.
<דודי אוביץ': אני רוצה להגיד לרמי לוי - - -
<דודי אוביץ': אני מקבל 5.40 שקלים נטו כל השנה.
<דודי אוביץ': זה בסדר בשבילך?
<דודי אוביץ': כל השנה.
עדי קול: סליחה, סליחה - - -
<דודי אוביץ': אתם מוכרים את סופי השטחים שלכם, את סופי השטחים שלכם - - -
<דרור גדיש: זה לא נכון.
<דודי אוביץ': ודופקים את החקלאים - - -
<דודי אוביץ': זה נכון.
<דרור גדיש: אל תבלבל את השכל.
עדי קול: אדוני - - -
<דודי אוביץ': אתה לא היית צריך להיות היום בשוק.
<דרור גדיש: נכון, היום לא.
<דרור גדיש: אבל מה שיוצא זו תוצרת ראויה.
<דרור גדיש: ואתה בא לפה בתור מליץ יושר של אנשים.
<דודי אוביץ': אני מבקש, אני אומר את האמת - - -
<דרור גדיש: דודי, אתה חייב כל כך הרבה כסף בגלל ה-5.40 שקלים הזה.
<דודי אוביץ': שקר וכזב.
עדי קול: אני מבקשת שתצא מהדיון, וברק גם אתה.
עדי קול: תריבו בחוץ בבקשה.
עדי קול: תסלחו לי, אתם עושים את זה באמת, אתם עושים את זה קטסטרופה וחבל, כי מדובר בבעיה מאד חשובה ומאד לגיטימית וברגע שאתם עושים את ההצגה הזאת, אתם פוגעים אחד בשני.
עדי קול: והפוליטיקה שאתם מביאים לכאן, פוגעת בתוצאה הסופית.
עדי קול: בבקשה, בקצרה.
<נירי בוזגלו: שמי נירי בוזגלו, אני ממושב פארן, ממחאת הפלפלים, התאגדות החקלאים.
<נירי בוזגלו: אני מאד הסכמתי עם האנשים שדיברו כאן על העניין של הפיקוח של פערי התיווך על ידי הממשלה.
<נירי בוזגלו: חשוב לציין שצריך לפקח גם על המחיר המינימאלי שמקבל החקלאי.
<נירי בוזגלו: לא יכול להיות, כשחברים, סיטונאים וקמעונאים מציגים מחיר מסוים, צריך לזכור שהם לוקחים על זה עוד 30% שאנחנו משלמים, על ההובלה, על הקרטונים, על המשטחים, והנחת מדף, הנחת רשת זה נקרא.
<נירי בוזגלו: אז כשאומרים 4 שקלים זה בעצם 2 שקלים, ושלא יהיה כתוב על המדף שהחקלאי קיבל 4 שקלים, כי זה לא האמת.
<נירי בוזגלו: אוקיי?
<נירי בוזגלו: זה דבר שהוא מאד מאד חשוב.
<נירי בוזגלו: עכשיו, יש מקומות אחרים בעולם, אם כבר העלו דברים כאלה, שהחקלאים מקבלים מחיר קבוע ויש מחיר קבוע במדף.
<נירי בוזגלו: יש דברים כאלה.
<נירי בוזגלו: למשל באנגליה, אין דבר כזה שינויים בשוק.
<נירי בוזגלו: יש מחיר קבוע של מכירה ומחיר קבוע לחקלאי.
<נירי בוזגלו: וזה משהו שאפשר היה לבדוק אם כדאי יהיה לאמץ.
עדי קול: בבקשה אדוני.
<אברהם ארליך: שמי אברהם ארליך.
<אברהם ארליך: אני רוצה להתייחס למה שנאמר פה.
<אברהם ארליך: אני ממועצת הצמחים לענף הירקות.
<אברהם ארליך: אני בעצמי גם חקלאי, דור רביעי.
<אברהם ארליך: אני רוצה להגיד משהו לגבי כל מה שנאמר פה.
<אברהם ארליך: נתחיל לגבי השאלה שלך, בעצם למה קמה המחאה הזאת.
<אברהם ארליך: אז כמו שאמרתי לך, היות ואני רואה פה פרצופים צעירים של אנשים שהם כבר דור רביעי חקלאי והם עושים את זה באהבה גדולה והם חקלאים טובים, החקלאים האלה לא מרוויחים כסף ולא מביאים פרנסה הביתה, ולכן קמה הצעקה הזאת.
<אברהם ארליך: והצעקה הזאת נובעת מזה שהוצאות הייצור הולכות וגדלות, התמורות הולכות וקטנות ונוצר פער, ועם הפער הזה אנחנו מנסים כל הזמן להתמודד – מועצת הצמחים, משרד החקלאות – הרבה אנשים שיושבים פה, מנסים להתמודד עם העניין הזה ולתת מענה.
<אברהם ארליך: הפתרון הוא התייעלות.
<אברהם ארליך: בתהליך של ההתייעלות הזה עזבו אלפי חקלאים את הייצור ונותרו החזקים, היעילים והאידיאליסטים.
<אברהם ארליך: יחד עם זאת, צריך להגיד לפעמים את האמת גם לחקלאים, ואני עסוק לפחות 30-40 אחוז מזמני, בנושאי שיווק והתארגנות.
<אברהם ארליך: אז זה נכון שיש פערי תיווך וכבר הסבירו לך פה ואיפה יושב המקטע הבעייתי.
<אברהם ארליך: ברור שהוא תמיד במרכז.
<אברהם ארליך: לא בין המגדל ולא בין הצרכן.
<אברהם ארליך: תמיד המרכז הוא זה - ומדברים על כל המתווכים – הם אלה שבאמת המדינה צריכה להידרש ולתת פיתרון.
<אברהם ארליך: באירופה כבר הגיעו מזמן למסקנה הזאת, שצריך לחזק את החקלאים מצד אחד, על ידי הקמת קואופרטיבים - - -
עדי קול: אבל אומרים לך פה מהאוצר שאין אף מקום בעולם שמפקח.
<אברהם ארליך: אני לא מדבר על פיקוח.
<אברהם ארליך: תיכף אני אגיד מילה גם על זה למעיין.
<אברהם ארליך: אז זה בעניין הזה, שבעצם צריך לטפל במרכז, ואיך עושים את זה?
<אברהם ארליך: מחזקים את החקלאים ומחזקים את הצרכנים.
<אברהם ארליך: נתנו פה פתרונות – מידע, התארגנות של חקלאים ודברים כאלה.
<מעין נשר: עושים את שני הדברים.
<אורי צוק בר: אנחנו הולכים לתמוך בהתארגנויות של מגדלים בשנה הקרובה.
<אורי צוק בר: בעזרה למגדלים שיעשו התארגנות, עזרה כספית.
עדי קול: רגע, חכו רגע.
עדי קול: מכיוון שיש פה להט מאד מאד גדול והרבה אמוציות, אני חושבת שזו אמירה מאד חשובה מטעם משרד החקלאות.
<כרמית משיח: כן, החקלאים לא חיכו לכם.
<אורי צוק בר: מצוין, מצוין.
<אורי צוק בר: אנחנו נצטרף.
<אורי צוק בר: טוב מאד שלא חיכו.
<אברהם ארליך: עוד משפט אחד.
עדי קול: אני אתן לך להמשיך, אני רק רוצה להגיד, קודם כל זה מצוין שלא חיכיתם - - -
<אורי צוק בר: לא נכריח אף אחד לקבל כסף.
עדי קול: אני חושבת שזה מצוין שעשיתם את הצעד, אני חושבת שזה מצוין שהמדינה, וקודם כל חבל שלא עשיתם את זה קודם, אבל אם המדינה רואה שמשהו הוא מוצלח ויעיל והיא מצטרפת, אז חייבים לעצור ולהגיד שאנחנו מאד מעריכים את הצעד הזה.
<אורי צוק בר: דבר ראשון אפשרנו את זה בחוק עד היום, וגם בתיקון חוק ההגבלים, הוחלט במסגרת המעבר של התיקון בכנסת, לתת גם תמיכה כספית שהאוצר התחייבו על זה בוועדת הכלכלה, ואנחנו עובדים על ניסוח לנוהל הזה.
עדי קול: כל פעם אתם אומרים אנחנו עובדים על ניסוח.
<אורי צוק בר: תוך חודש, פחות או יותר.
עדי קול: חודש פחות או יותר מה יהיה?
<מעין נשר: יהיה נוהל תמיכה.
<אורי צוק בר: יהיה נוהל תמיכה בנושא.
עדי קול: שחקלאים שרוצים לשווק באופן עצמאי יוכלו לקבל תמיכה?
<אורי צוק בר: שחקלאים שירצו להתארגן, אנחנו נסייע בתמיכה להתארגנות, לעצם ההתארגנות.
עדי קול: הבנתי, לעצם ההתארגנות.
עדי קול: זה כבר פחות משמעותי.
<מעין נשר: ההתארגנות עוזרת ל - - -
<אברהם ארליך: סליחה עדי, זה מאד משמעותי.
<אורי צוק בר: זה כוח לחקלאי להיות יותר חזק מול המשווק.
<אברהם ארליך: זה מאד מאד משמעותי, הנושא של התארגנויות מגדלים.
<אברהם ארליך: זה מקובל בעולם.
<אברהם ארליך: אני רק אתייחס לנושא של המחירים, כי זה נושא הדיון כרגע.
<אברהם ארליך: יש קשר בין המחיר שהחקלאי מקבל לבין המחיר שהצרכן משלם.
<אברהם ארליך: והקשר הזה הוא סטטיסטי, מובהק, אפשר לבדוק אותו לגבי כל המוצרים, אנחנו בודקים אותו והוא קיים.
<אברהם ארליך: הבעיה שהתנודות במחירים, בירקות, הם מדי יום, היות וזה מוצר שההיצע שלו משתנה מדי יום והביקוש די קשיח, ולכן התנודות במחירים מאד מאד גדולות.
<אברהם ארליך: יום אחד יכול להיות מחיר הפלפל 3 שקלים, למחרת 9 שקלים - - -
עדי קול: טוב, סליחה, אני עוצרת אותך - - -
<אברהם ארליך: ולכן מי שנהנה מזה, מה שאני רוצה להגיד לך, שמי שנהנה מהתנודות האלה זה דווקא הסוחרים.
<אברהם ארליך: החקלאים לא מצליחים להנות מהמחירים האלה, ואנחנו רואים - - -
עדי קול: אבל הבנו.
עדי קול: זה האיש שבאמצע.
עדי קול: אני רוצה לדעת - - -
<אברהם ארליך: מה הפתרון שאנחנו מציעים?
<אברהם ארליך: הפתרון שאנחנו מציעים, כמובן, קודם כל אני מזכיר לכם שעד לפני 25 שנה הירקות היו במכסות והמדינה ידעה לטפל בעודפים וידעה לתמוך בחקלאים.
<אברהם ארליך: כמובן שאנחנו לא רוצים לחזור למצב הזה והפתרון של השמדת עודפים אולי הוא נשמע פה מילת גנאי, אבל אין מה לעשות.
<אברהם ארליך: החקלאים צריכים לדעת שברגע שהם מייצרים בעודף – צריך לטפל בעודפים האלה ולדעת לתת להם מענה, על מנת שלא לגרום לקריסה של המחירים.
<אברהם ארליך: קריסה של מחירים זה אומר קריסה של חקלאים, פשיטות רגל, אנשים ייצאו מהענף הזה.
<אברהם ארליך: רק עוד משפט אחד.
<אברהם ארליך: צריך לזכור שיש 10,000 חקלאים ובסך הכל 150 אנשים שקונים מהם.
<אברהם ארליך: ולכן היחס הזה בין המוכרים לקונים, בייחוד לנוכח - - -
עדי קול: אני רוצה לשמוע את נציגת ההגבלים העסקיים, בבקשה.
עדי קול: יש פה פער גדול, שהוא אמר כרגע, בין 150 אנשים שקונים, צרכנים.
עדי קול: איך הממונה על ההגבלים העסקיים מתעסק עם הנושא הזה?
<שני רפפורט: אני חושבת שצריך להתחבר למה שנאמר גם על ידי הגברת מהתנועה לאיכות השלטון.
<שני רפפורט: מה שנאמר הוא נכון, חוק ההגבלים עד לא מזמן החריג מתחולתו הסברים - - -
עדי קול: נכון, אבל אני שומעת מכולם שגם התיקון שייכנס עוד 10 חודשים לתוקף, לא נותן מענה.
<שני רפפורט: מבחינתנו, אנחנו רוצים לראות אם התיקון הזה ישפיע.
<שני רפפורט: כרגע זה תחום שבאמת לא נגענו בו, פשוט בגלל ההסדר החקיקתי שחל עליו.
עדי קול: אבל אתם יודעים ליזום חקיקה.
עדי קול: למה לא יזמתם חקיקה שכזו?
<שני רפפורט: במשך שנים רבות הרשות יזמה חקיקה שנועדה לבטל את אותו הסדר שמחריג התארגנויות בין משווקים סיטונאים, שהם לא מגדלים חקלאיים.
<שני רפפורט: לאחרונה באמת התיקון הזה עבר, עבר במרס.
<שני רפפורט: הוא ייכנס לתוקף במרס, שזה עוד פחות מ-10 חודשים, לדעתי ונראה מה יהיה אז.
<שני רפפורט: כרגע עדיין ההסדר החקיקתי הקודם בתוקף.
<מעין נשר: זה בדיוק הטיפול במרכז, שהוא טיפל עליו.
עדי קול: לא, אני מבינה את הטיפול, אני רק שומעת מכל גוף אחר שאומר שהטיפול הזה הוא לא ראוי והוא לא מספיק והוא לא ייתן מענה.
עדי קול: את רוצה בקצרה להגיב על זה?
עדי קול: למה התשובה הזאת לא מספיקה?
<נילי אבן חן: למה התשובה של - - -
עדי קול: למה החוק החדש שייכנס לתוקף - - -
<נילי אבן חן: בגלל שחברי הכנסת שפרשו לא מזמן, הם אלה שהתנגדו לעשות את החקיקה כפי שצריך וחבל שהם לא פה לתת תשובה למה הם התנגדו, וצריך לשים את זה על השולחן.
עדי קול: לא שאלתי למה הם התנגדו, שאלתי למה את חושבת ש - - -
<נילי אבן חן: למה?