GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רן מלמד: אולי את ממתגת את עצמך לעבודות שאולי דורשות יותר.
<רן מלמד: אני חושב שאין דבר כזה משרה פשוטה.
<רן מלמד: השימוש במונח הזה הוא פשוט פוגעני.
עדי קול: זו הועדה לפניות הציבור, כל אחד יכול, הציבור יכול להביע את דעתו וכל אחד יכול שלא להסכים.
<רן מלמד: כעת אומר למה ביקשתי למחות.
<רן מלמד: נראה כאילו שהדיון הזה מדבר רק על אימהות שיש להן תואר ראשון, שני וכדומה.
<רן מלמד: זה ממש לא.
<רן מלמד: אני מטפל בעיקר באוכלוסיות קצת יותר מוחלשות גם מבחינת ההשכלה שלהן.
<רן מלמד: אני אומר לכם וקובע שההפליה של קבלה אימהות לעבודה היא גם למשרות מה שאתן קוראות 'משרות פשוטות'.
<רן מלמד: אני אוכל לספר לכם שהגשנו לפני מספר חודשים תלונה על שירות התעסוקה על כך שבלשכות שירות התעסוקה אומרים לאימהות שמגיעות לחפש עבודה, כפי שאת מכנה אותה פשוטה, אומרים להן 'אין לנו'.
<רן מלמד: אחר כך בבדיקה מסתבר שהמעסיקים ביקשו לא לשלוח אליהן אימהות כדי שלא יסתבכו.
<רן מלמד: חלק מפקידי שירות התעסוקה מקבלים את העמדה הזאת.
עדי קול: אתם קיבלתם תלונה כזאת.
עדי קול: למי אתם מגישים את התלונה שלכם?
<רן מלמד: הגשנו את התלונה דרך הנציבות וגם הגשנו תביעה נגד שירות התעסוקה ואנחנו בדיונים.
<רן מלמד: התביעה הזאת היא 50 - - -
עדי קול: זה גוף רשמי של מדינת ישראל.
עדי קול: אתם רואים שאין כאן נציגים, אנחנו זימנו אותם לדיון והם סרבו להגיע.
<רן מלמד: כנראה הם יודעים למה.
<רן מלמד: גם אם זו לא הנחיה של אנשים מ שירות התעסוקה זה לא חוקי כמו גופים אחרים הם נמצאים בשטח, הם הולכים למעסיקים, המעסיקים אומרים 'אם אתם רוצים שנקלוט אנשים שאתם שולחים אלינו, יש לנו דרישות'.
<רן מלמד: למרות הוראות החוק אותם פקידים, שעושים הרבה פעמים עבודת השמה מאוד טובה שבין השאר מתוגמלים על השמות וכדומה, מעדיפים לא לעשות לעצמם את החיים יותר קשים ולומר למעסיקים 'סליחה אדוני, מה שאתה מבקש זה בניגוד לחוק, מה שאתה מבקש הוא דבר שאנחנו נתלונן'.
<רן מלמד: לדעתי בדק הבית חייב להתחיל קודם בשירות הציבורי במדינה.
עדי קול: שוב, הזמנו את נציגות השירות הציבורי והם לא הגיעו.
חנין זועבי: בוקר טוב ושלום לכולם.
חנין זועבי: אני חושבת שזה דיון מאוד חשוב, אבל אנחנו חוזרים על אותה בעיה מבלי להיות יצירתיים ועם יצירתיות לכיוון הפתרון, זה מה שמציק לי.
חנין זועבי: אני מסכימה איתך שאין אכיפה, הבעיה היא באכיפה.
חנין זועבי: הבעיה היא גם בהיגיון של האכיפה.
חנין זועבי: יש אכיפה אבל אכיפה פסיבית.
חנין זועבי: כל הזמן אנחנו דנים באכיפה פסיבית.
חנין זועבי: מי שמודע לזכויות הוא זה שבא.
חנין זועבי: כלומר הוא צריך להיות מודע לזכויות שלו, להיות מודע שיש את נציבות לשוויון הזדמנויות בעבודה ולהגיע בעצמו להגיש תלונה.
חנין זועבי: זו אכיפה פסיבית.
חנין זועבי: אנחנו צריכות לצאת ממעגל האכיפה הפסיבית לכיוון יצירתי.
חנין זועבי: כאן חסרה לנו יצירתיות ולצאת לכיוון אכיפה אקטיבית.
חנין זועבי: איך?
חנין זועבי: – אנחנו יוזמים, אנחנו נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה במשרד הכלכלה חושבים על כיוון אכיפה אקטיבית.
חנין זועבי: אנחנו יוזמות מבצעים על מקומות העבודה ואנחנו מתחקרות שם את תנאי העבודה, אנחנו לא ממתינות, לא מחכות לנשים.
חנין זועבי: אתן יודעות שנשים לא מגיעות.
חנין זועבי: נשים שיש להן בעיה עם תנאי העבודה הן לאבד את מקור הפרנסה שלהן ולכן הן לא מתלוננות.
חנין זועבי: הן לא כל כך בטוחות שהנציבות ומשרד הכלכלה שומרים על מקום העבודה שלהן להן אחרי התלונה.
חנין זועבי: אכיפה אקטיבית, ליזום פשיטות על מקומות עבודה, אני יותר מפעם ויותר מפעמיים שלחתי מכתבים לנציבות שוויון הזדמנויות ליזום.
חנין זועבי: זה אולי יפתור לנו חלקית את הבעיה של תנאי עבודה לאלה שכבר מועסקות.
חנין זועבי: אכיפה אקטיבית קשה לגבי הסוגיה של אלה שלא מועסקות.
חנין זועבי: לפני שדיבר רן מלמד חשבתי בכיוון שיש להעסיק פקיד בתוך לשכות שירות התעסוקה.
חנין זועבי: כאשר את באה לחפש עבודה, באותו מקום את מגישה את התלונה.
חנין זועבי: זה נגיש יותר וקל יותר.
חנין זועבי: בלשכות התעסוקה אני גם באה לחפש עבודה ושם אני גם מתלוננת על מקומות העבודה שלא קיבלו אותי – זה באותו מקום ויותר נגיש.
חנין זועבי: קל יותר להיות מודעת כי כולם מודעים או מודעות לאפשרות הקיימת במשרדים כאלה.
חנין זועבי: לשכות שירות התעסוקה זה המקום.
חנין זועבי: אמר רן מלמד כעת שזה המקום שלא אוכף ושהוא עובר על החוק.
חנין זועבי: אצלי יושב הרעיון הזה כבר חודשים ואני חושבת עליו.
חנין זועבי: אולי ליצור בלשכת התעסוקה מסלול שאפשר בו להתלונן נגד מקומות העבודה שעשו לי עוול, שלא קיבלו אותי מסיבות לא חוקיות.
חנין זועבי: אנחנו צריכים ראשית לטפל שבלשכה עצמה שעוברת על החוק.
חנין זועבי: בריהאן וגם משרד הכלכלה, אני חושבת שלסמוך על הנשים, לסמוך שהן תבואנה זה להטיל את המשימה על הנשים ובעצם להוציא את זה ממעגל האחריות שלכם.
חנין זועבי: זו האחריות האקטיבית שלכם ולא לשים את האחריות על האישה.
חנין זועבי: אנחנו מחכים שהאישה תתלונן בגלל שהיא ערביה, בגלל שהיא חרדית, בגלל שהיא אימא, אנחנו יודעות שהן פוחדות והן לא נגישות והן לא כל כך בוטחות במוסדות המדינה.
חנין זועבי: צריכים לעבור לרעיון של אכיפה אקטיבית.
עדי קול: אני מבקשת לתת את רשות הדיבור למעסיקים.
עדי קול: חנין זועבי הובילה אותנו לכיוון מחשבה להצעות לפתרונות.
עדי קול: אני חושבת ששמענו את הבעיה ואנחנו מכירים את הבעיה, השאלה איך אנחנו יכולים להתמודד עם הפתרון.
עדי קול: שלמה בבקשה.
<שלמה וקס: מנכ"ל איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתכנה.
<שלמה וקס: ראשית אני מבקש למחות, הדיון עד כמה שאני זוכר זומן אל אי קבלת אימהות להיי-טק.
<שלמה וקס: אני יושב כאן כמה דקות - - -
עדי קול: "הפליית אימהות בקבלה בעבודה" – זו הכותרת וזה שם הדיון.
עדי קול: לא אמרנו היי-טק.
עדי קול: אני כתבתי - -
חנין זועבי: גם בהיי-טק יש את הבעיה.
<מאיה טרכטנברג מדר: שם לא קיבלו אותי לעבודה.
<שלמה וקס: אני לא יודע איזו חברת היי-טק.
<שלמה וקס: הגדרה היום של היי-טק היא כל כך רחבה.
<שלמה וקס: אספר לכם סיפור מניסיון אישי.
<שלמה וקס: הבת של זוגתי עובדת בחברת היי-טק.
<שלמה וקס: היי-טק אמיתית.
<שלמה וקס: נכדתה של זוגתי חוגגת היום שנתיים.
<שלמה וקס: אני מסתכל על התנאים שהיא מקבלת כדי לגדל את הילדה הזאת, אני מודיע לכם - - -
עדי קול: סליחה, אני מבקשת.
עדי קול: זה מקרה פרטי.
<שלמה וקס: זה לא מקרה פרטי.
<שלמה וקס: כי מכאן את מקישה ממקרה פרטי אחד שציינו.
חנין זועבי: אתה גם מזלזל בנושא ובבעיה.
עדי קול: אתה מזלזל בנושא ואני אסביר.
עדי קול: אולי לא הסברתי את עצמי טוב.
עדי קול: הפנייה שמגיעה היא פניה אחת ואנחנו בודקים את הנושא.
עדי קול: אם אתה תבדוק את הנושא הזה, יגידו לך ארגוני הנשים שיש עשרות מקרים של נשים שמעלות את הבעיות האלה.
עדי קול: אתה רוצה לשמוע את המספרים?
עדי קול: בבקשה אני אתן להציג את המספרים כדי שלא תאמר שזה מקרה אחד.
<איריס אברם: אני מקבוצת פייסבוק "אימהות דורשות שינוי" – יש אצלנו בסביבות 6,000 חברות בקבוצת הפייסבוק, 300 אימהות.
<איריס אברם: אתם יכולים לראות שרובן חוו מקרה כזה או אחר בהפליה גם בקבלה לעבודה וגם בעבודה עצמה.
<איריס אברם: זה לא מקרה בודד.
<איריס אברם: אנחנו קיימות רק חצי שנה ואני בטוחה שהמספרים הם הרבה יותר.
עדי קול: אני מבקשת ממך לא להתעלם בבקשה מהעובדה שהתופעה קיימת.
עדי קול: מדובר באימהות לילדים שרוצות להמשיך להיות אימהות ולהיות עובדות של ענף מצליח ומתפתח כמו ההיי-טק.
<שלמה וקס: שוב, אני חוזר ואומר שיכול להיות שבחברה כזאת או אחרת יש הפליה.
<שלמה וקס: אני לא הולך להגן על מקרה פרטי.
<שלמה וקס: אני יודע שאני מתמודד.
<שלמה וקס: ניקח התמודדות אחרת שיש איתה מספר יותר גדול מהמספר של ה- 6,000 נשים.
<שלמה וקס: עניין בני 45 פלוס בהיי-טק - - -
עדי קול: גם זו בעיה וזה לא אומר שצריך לדחוק בעיה אחרת.
<שלמה וקס: רגע, תנו לי להגיד.
<שלמה וקס: בבקשה אין אפשרות לדבר לא צריך.
<שלמה וקס: אני מבקש לענות - - -
עדי קול: אני מסכימה איתך שזו בעיה מאוד קשה, אבל איך זה קשור?
<שלמה וקס: חברת הכנסת עדי קול, אני מבקש לענות.
<שלמה וקס: ביקשתם אותי לבוא, תנו לי להתבטא.
עדי קול: בבקשה תענה רק לנושא הדיון.
<שלמה וקס: אני שמעתי כאן בנושא הדיון אלף ואחד דברים.
<שלמה וקס: שמעתי כאן פרסומת לחברת השמה ועוד פרסומת.
עדי קול: לא הייתה כאן.
עדי קול: אני מבקשת ואחדד את השאלה.
עדי קול: השאלה שלי אומרת שיש תופעה שאתה לא יכול להתכחש אליה.
עדי קול: נכון שיש תופעות נוספות ואני מסכימה איתך שיש הפלייה לאנשים מעל גיל 45 גברים ונשים.
עדי קול: כאן מדברות אימהות שאומרים להן, 'אתן צריכות לעבוד עד 22:00, ולכן אתן לא יכולות לעבוד בהיי-טק'.
עדי קול: השאלה מה עושים כדי שאימהות תוכלנה להשתלב.
עדי קול: אני שואלת אותך כמנכ"ל של ארגון, האם לך יש את היכולת לעשות אכיפה אקטיבית, עזרה, המלצה, עידוד המעסיקים?
עדי קול: כמו שמעודדים להעסיק מילואימניקים גם להוסיף - - -
<שלמה וקס: מה התלבשת על עניין המילואימניקים?
עדי קול: אני שומעת את הקמפיין הזה כל הזמן.
<שלמה וקס: תאמיני לי שהם תורמים למדינה פי אלף מאשר האחרים.
עדי קול: מאשר האימהות?
<שלמה וקס: לא אמרתי נשים.
עדי קול: האמירה שלך שהם תורמים פי אלף מנשים ולכן אנחנו צריכים - - -
<שלמה וקס: אני לא אמרתי את זה.
<שלמה וקס: אל תכניסי לי מילים לפה.
<שלמה וקס: אני יודע שאני מכבד כמה נשים כאן.
<שלמה וקס: אני אומר דבר אחד, יש בזה בעיה ויש גם בעיה עם בני 45 פלוס – אני אומר בצורה קטגורית, בהיי-טק נשים עובדות, אין לי מספרים מדויקים ואל תתפסו אותי, בסביבות 50% מהמועסקים בהיי-טק הן נשים.
<שלמה וקס: הן עובדות שם, זוכות לאותם תנאים, לאותו שוויון - - -
עדי קול: איפה אתה חי?
עדי קול: רק עכשיו התפרסם מחקר, אתה יודע שפערי השכר הם פערים לא הגיוניים.
עדי קול: השאלה איפה אתה חי?
<שלמה וקס: אני חי במדינת ישראל.
<שלמה וקס: אני סיימתי את הדברים שלי.
<שלמה וקס: <קריאה:> יותר טוב.
<רעות הררי: אני ממינהל מחקר וכלכלה במשרד הכלכלה.
<רעות הררי: במסגרת התפקיד שלי אני אחראית על התכנית לקידום ושילוב נשים בעבודה.
<רעות הררי: אני חוקרת בתחום תעסוקת נשים.
<רעות הררי: רק אתמול התפרסם מחקר שאני ספציפית כתבתי אותו, על פערי המגדר של ישראל בהשוואה ל- OECD ול-G8.
<רעות הררי: הפערים קיימים, הם עובדה ולא על זה המחלוקת.
עדי קול: כנראה שיש לנו מחלוקת.
<רעות הררי: עם הנתונים אין מחלוקת.
<רעות הררי: אני אבקש טיפה לחדד את הנקודה כפי שאני רואה אותה.
<רעות הררי: היום אנחנו יודעים שבשלושת העשורים האחרונים הייתה עלייה מאוד משמעותית בשיעורי ההשתתפות של נשים בשוק העבודה.
<רעות הררי: נכון להיום, אני לא מדברת על קבלה לעבודה, אני מדברת על שיעור ההשתתפות בפועל.
<רעות הררי: שיעורי ההשתתפות מאוד עלו.
<רעות הררי: אנחנו מדברים על שיעורים יפים.
<רעות הררי: הפער המגדרי בין נשים לגברים בשיעורי ההשתתפות הולך ומצטמצם.
<רעות הררי: היום הבעיה העיקרית, כפי שאנחנו תופסים אותה, מדברת על מאפייני התעסוקה, על איכות המשרות, אני לא רוצה להגדיר את זה כמשרה פשוטה או לא פשוטה, איכות המשרות מבחינת היבט השכר, היבט חירות, קידום לנשים למשרות בכירות – בכל האספקט הזה נכון להיום, הבעיה איתה אנחנו מתמודדים היא שהפערים הם מאוד גדולים ומשמעותיים.
<רעות הררי: באופן אישי שלמה, כחלק מהתכנית שאני מנהלת ומיד ארחיב עליה מעט, נפגשנו עם סמנכ"ליות וסמנכ"לים בכירים במשאבי אנוש בחברות היי-טק, בין הגדולות שיש בארץ כיום, הנתונים כפי שהחברות מציגות, אכן בקבלה לעבודה אין שוני בין מספר הנשים לבין מספר הגברים, אבל בדרגות ובהיררכיה הארגונית ככל שההיררכיה עולה כמובן שייצוגן של נשים הולך ופוחת באופן שהוא בלתי סביר.
<רעות הררי: זה בהתייחס למה שאתה - - -
<מאירה בסוק: אבל לגבי אימהות, כלומר קבלה של נשים בכלל.
עדי קול: רעות אני עוצרת אותך כאן.
עדי קול: למרות האמירה של שלמה אני לא רוצה שלא לדבר על ההפליה בעבודה.
עדי קול: אני יודעת שאת אחראית מינהל מחקר וכלכלה.
עדי קול: ביקשנו גם מגורמי האכיפה של משרד הכלכלה שלא הגיעו לכאן, לצערך את נציגת משרד הכלכלה למרות שאת לא הגורם האחראי.
עדי קול: משרד הכלכלה אמון על אכיפת תנאי עבודה.
עדי קול: כאן יש בעיה בכניסה.
עדי קול: כמו שמשרד הכלכלה יצא השבוע בתכנית "עידוד תעסוקה של חרדים", הוא קיבל חצי מיליארד שקלים לעידוד תעסוקה של חרדים, כאן יש בעיה שאנחנו רואים שהיא בעיה מוכחת והיא בכניסת אימהות לעבודה.
עדי קול: מה משרד הכלכלה עושה בנושא הזה?
<רעות הררי: לצערי כמובן לא אוכל להציג מה מינהל הסדרה ואכיפה עושה.
<רעות הררי: אני מקבלת את הנזיפה על עצמי, אבל אין לי את היכולת לתת מידע.
עדי קול: שני הגופים האחראים, שירות התעסוקה ומינהל הסדרה ואכיפה לא נמצאים כאן, הם אפילו לא מגיעים להסביר.
עדי קול: יש כאן תופעה, היא לא נמצאת על הרדאר?
<רעות הררי: בהחלט כן.
<רעות הררי: אני רוצה להציג יוזמה שכן שייכת למשרד הכלכלה ושעל היישום שלה אמון מינהל מחקר וכלכלה.
<רעות הררי: אם מדברים על שיטת המקל והגזר, זו שיטת הגזר.
עדי קול: שאנחנו יודעים שהיא עובדת פחות טוב מהמקל.
<רעות הררי: אוקיי.
<רעות הררי: זו דווקא תכנית מעניינית.
<רעות הררי: אציג אותה בקצרה.
<רעות הררי: תכנית "שילוב וקידום נשים בעבודה" היא מתוקף יישום החוק "קידום ועידוד נשים בעבודה והתאמת מקומות עבודה לנשים ולהורות".
<רעות הררי: מדובר על תכנית להענקת אותות הוקרה ומענקים כספיים בסכומים לא מבוטלים, בסכום של 150 ל-200 אלף שקלים למעסיק שיוכח עצמו שוויוני מגדרי.
<רעות הררי: הנדבך הנוסף שאנחנו מוסיפים בהקשר של החוק הזה, הוא למעשה החידוש גם מבחינת החקיקה שהיא חקיקה חדשנית וגם מבחינת הדגש שאנחנו רוצים לתת.
<רעות הררי: בעיקר זה נושא שילוב נשים והורות.
<רעות הררי: הורות זה לא רק אימהות על אף שהן באמת הנתונות העיקריות להפליה, הורות היא גם של גברים.
<רעות הררי: העולם, הארגונים המפותחים הולכים היום למקום של שוויון להורות.
עדי קול: אוקיי, פרטים על התכנית.
עדי קול: מתי היא יוצאת לדרך?
<רעות הררי: ביולי הקרוב התכנית יוצאת לפועל.
<רעות הררי: אל תתפסו אותי לגבי התאריכים הספציפיים, אבל אלה אבני הדרך כפי שאנחנו עובדים לפיהם היום - - -
<מאירה בסוק: הערה, חמש שנים חיכו לתקנות.
<מאירה בסוק: בואו ניקח הכול בפרופורציה.
<מאירה בסוק: התקנות יצאו.
<מאירה בסוק: בחייך, כל התוכנית הזאת, סליחה באמת ועם כל הכבוד.
<מאירה בסוק: רעות את יודעת כמוני כי שתינו עברנו את זה.
עדי קול: רגע, לפני שמזלזלים בתכנית אנחנו רוצים לשמוע עליה.
<רעות הררי: ראשית, נכון שהיה עיכוב מאוד משמעותי ביישום החוק, נכון לעכשיו זה מאחורינו.
<רעות הררי: כעת אנחנו בנקודה שהחוק יוצא לפועל והתקנות תוקנו.
<רעות הררי: בחודש ספטמבר הקרוב מעסיקים יוכלו להגיש מועמדות - - -
עדי קול: עורכת הדין מאירה בסוק, אני מבקשת, אנחנו נתקלים בהרבה חוקים לא מיושמים, זה נכון וזה אחד מהם.
עדי קול: הנה אומרים לך כעת שיש תקנות.
עדי קול: עכשיו זה לא הזמן להגיד מה היה בחמש שנים האחרונות.
<רן מלמד: ביני ובינך, מה זה שש שנים.
<מאירה בסוק: זה גם לא יקרה הלאה.
<מאירה בסוק: אני סקפטית לחלוטין.
עדי קול: קודם כל אני שומעת.
עדי קול: אני חושבת שאם הייתי סקפטית כמוך אז לא הייתי נמצאת כאן ולא היה קורים שום שינוים אם כולנו היינו סקפטיים.
עדי קול: אני חושבת שגם אם חיכנו שש שנים אנחנו ניתן להם להשמיע.
עדי קול: אנחנו נשמע את התאריכים ונתכנס שוב כשהתאריכים האלה יגיעו כדי שנבדוק שאכן הם יושמו, נבדוק גם איך מיישמים אותם ואיך מפרסמים אותם.
<רעות הררי: בחודש ספטמבר הקרוב מעסיקים במגזר הציבורי והפרטי יוכלו להגיש מועמדות לקבלת אות מעסיק בשוויון, כפי שאנחנו מכנים אותו.
<רעות הררי: מדובר באות או במענק.
<רעות הררי: אמות המידה המרכזיות לבחינת המעסיקים יהיו פערי שכר בין נשים לגברים - - -
עדי קול: אני מבינה את האינטרס של המעסיקים לפנות לקבל מענק.
עדי קול: למה שמישהו ירצה לקבל אות?
עדי קול: אני שואלת את השאלה הזאת כי אני מכוונת לקמפיין ציבורי שאומר 'עידוד העסקת אימהות'.
עדי קול: שוב אני חוזרת למילואימניקים בדיוק מהסיבה שהועלתה כאן שמילואימניקים תורמים יותר.
<שלמה וקס: אל תסלפי את הדברים שלי.
<שלמה וקס: אמרתי 'מילואימניקים תורמים'.
<שלמה וקס: שמעתי אותך כל הזמן תוקפת את הנושא של המילואימניקים.
<שלמה וקס: כאחד ששירת 30 שנה בצבא, המילואימניקים הם מיעוט בתוך הכלל של מדינת ישראל.
עדי קול: אמרת, בוא נחזור לפרוטוקול.
עדי קול: כולם שמעו.
עדי קול: אז אם יש כאן מישהו שמופלה רע, ברור שיש - - -
<שלמה וקס: אני באתי רק לייצג את תעשיית ההיי-טק.
<שלמה וקס: קיבלת תשובה מרעות שבחקר שלהם בכניסה לעבודה, אני לא מדבר הלאה - - -
עדי קול: היא לא בדקה את זה.
<רן מלמד: הקמפיין לא צריך לעודד קליטה בעבודה, הוא צריך למנוע הפליה.
<רן מלמד: אלו שני דברים שונים.
<רן מלמד: הקמפיין צריך להיות נגד הפליה.
<רן מלמד: צריך להגיד למעסיקים 'אתם מפלים, אתם תחטפו.
<רן מלמד: אנחנו הולכים להפעיל אמצעים כדי שנתפוס'.
<שלמה וקס: תפעילו את החוק נגד הפליה.
<רעות הררי: הפתרון כפי שאנחנו רואים אותו היום גם בהיבט של הפליה בכניסה לעבודה וגם בהקשר של קידם נשים למשרות בכירות בתוך מקום העבודה, היא איזו הבנה שהבעיה המרכזית היום היא נושא של שילוב עבודה עם המשפחה.
<רעות הררי: בגלל שאין איזון בין חיי המשפחה ובגלל שחלוקת התפקידים במדינה שלנו, לצערנו, היא מסורתית בה הנשים נושאות בנטל העיקרי בטיפול בילדים ובתלויים אחרים, מי משלם את המחיר על העדר האיזון הזה הן בעיקר נשים.
<רעות הררי: מי שחווה את הקושי ואת הקונפליקט באופן יותר משמעותי הן הנשים.
<רעות הררי: לפיכך, אנחנו בתכנית שלנו הגענו למסקנה שאחת מאמות המידה המרכזיות שנבחן הוא כל נושא של איזון בין חיי המשפחה לעבודה.
<רעות הררי: עד שגברים לא ייקחו חלק פעיל במטלות של משק הבית ובטיפול בילדים לא יהיה שוויון.
<רעות הררי: נשים עדיין - - -
עדי קול: כעת אני אתן את זכות הדיבור ליוליה.
יוליה מלינובסקי: אני מייצגת את ההסתדרות הלאומית.
יוליה מלינובסקי: אני אימא לשתיים, אני גם חברת מועצה.
יוליה מלינובסקי: אני חיה את החיים האלה כבר הרבה שנים, את העומס.
יוליה מלינובסקי: אני מסכימה כאן עם הרבה דברים.
יוליה מלינובסקי: בחלק מהעניין בסופו של דבר חשבנו עליהם בהסתדרות.
יוליה מלינובסקי: אני מאוד שמחה שזה כבר יוצא לפועל, הלוואי וזה יקרה וזה עניין של התמריצים.
יוליה מלינובסקי: יחד עם התמריץ צריך להיות המקל.
יוליה מלינובסקי: יכול להיות שזו בדיוק ההזדמנות שהדבר הזה יצא ושיהיו מענקים למעסיקים בעניין שוויון בעבודה ובמיוחד לאימהות.
יוליה מלינובסקי: האמת, בושה שהדיון הזה מתקיים.
יוליה מלינובסקי: אני לא מצליחה להבין איך הגענו לכאן ואיך זה בכלל קורה.
יוליה מלינובסקי: אני נמצאת בחיים הציבוריים כבר הרבה שנים, גם אני אימא עובדת, יש ילדים קטנים ואף פעם לא חשבתי שזה קיים ושזו המציאות בשטח.
יוליה מלינובסקי: נכון ואת צודקת שיש את התפקידים המסורתיים, אישה יותר בבית, ניקיונות, בישולים ויש את הילדים, אבל באמת כבר התקדמנו ואנחנו רוצות הרבה יותר.
יוליה מלינובסקי: אם יש מענק והמעסיק יכול לבקש אות הוקרה או מענק יתכן שיש כאן אפשרות להכניס, כמו שאמרה חברת הכנסת חנין זועבי, להכניס אכיפה.
יוליה מלינובסקי: במשרד הכלכלה יש פקחים.
עדי קול: יש, אני לא רוצה לומר לכם כמה פקחים יש על כמה עסקים שיש.
יוליה מלינובסקי: אני חוותי את זה על בשרי.
יוליה מלינובסקי: הבעיה נובעת ממערכת החינוך.
יוליה מלינובסקי: גן הילדים מתחיל לעבוד בשעה 08:00 בבוקר ואת כבר צריכה להיות בשעה 08:00 במשרד, אין סיכוי והוא לא קיים.
יוליה מלינובסקי: אם באמצע שבוע עבודה רגיל פתאום למערכת החינוך נופל ל"ג בעומר שזה יום חופש – נגמרו החיים.
יוליה מלינובסקי: את צריכה בטירוף למצוא פתרון.
יוליה מלינובסקי: אצלנו בכלל יום הלימודים הוא עד השעה 13:00 - - -
עדי קול: אני עוצרת אותך כאן כי זה נושא אחר, גדול.
עדי קול: אני מבקשת לדבר רק על הנושא שלנו.
עדי קול: אנחנו מדברים על קבלה וראיון לעבודה.
יוליה מלינובסקי: בהסתדרות אנחנו חושבים שזה כמובן דבר פסול.
יוליה מלינובסקי: לדעתי התכנית שהגברת הציגה כאן יכולה להיות אחת הדרכים לפתור את הבעיות.
יוליה מלינובסקי: אני יכולה להציע לגברת הפונה לשלוח אלינו קורות חיים ואנחנו נעביר אותם לכל הארגונים החברים בהסתדרות שלנו.
יוליה מלינובסקי: כמובן שאני לא מבטיחה משהו, אני לא חברת כוח אדם.
יוליה מלינובסקי: התופעה הזאת היא דבר שלא יכול להיות.
יוליה מלינובסקי: אדוני, אני מצטערת, יתכן שהכוונות שלך היו טובות והביצוע פחות.
<סיגל סודאי: אני מנהלת אגף יחסי עבודה בלשכת המסחר.
<סיגל סודאי: ברמה האישית אני יכולה להבין את הכאב ואת ההשפלה של עובד, בין אם נשים ובין אם גברים או אנשים ממוצאים שונים או דתות שונות המופלים לרעה על הרקע שלהם, זה מקומם - - -
עדי קול: אימהות זה לא רקע.
<סיגל סודאי: אחד הרקעים של סעיף 2 "חוק שוויון בעבודה" זה הורות.
<סיגל סודאי: כלומר אחד הרקעים זה הורות.
<סיגל סודאי: חשבו ולא סתם הכניסו את הרקע של הורות כי כנראה זה קיים.
<סיגל סודאי: אגב, כעת הולכים להכניס גם מרחק, זה עוד יהיה רק ב"חוק הזדמנויות - - -
עדי קול: זה רק עבר קריאה טרומית, זה עדיין לא עבר.
<סיגל סודאי: זה יעבור, זה עבר את ועדת שרים לענייני חקיקה.
עדי קול: אני המחוקק ואני יכולה להגיד לך כמה זמן זה ייקח.
עדי קול: חכי, זה עבר קריאה טרומית.
<סיגל סודאי: כשרוצים זה עובר נורא מהר.
<סיגל סודאי: המקרה מצר וזה לא מקובל.
<סיגל סודאי: אני חושבת שמתוך 2 מיליון פלוס עובדים במגזר הפרטי אכן קיימת תופעה כזאת.
<סיגל סודאי: אני חושבת שהיא במיעוט.
<סיגל סודאי: היא לא צריכה להיות, צריך לצמצם אותה ככל שניתן.
עדי קול: יש לך רעיונות איך?
עדי קול: המקל והגזר למשל.
<סיגל סודאי: אני לא רוצה להיות שלילית, באתי להיות חיובית.
<סיגל סודאי: אני חושבת שאחד האמצעים לשפר את המצב הזה קשור למה שאמרת בעניין שילוב הורות, זמן פנוי ועבודה והוא העסקה גמישה.
<סיגל סודאי: השבוע הגשנו, המעסיקים וארגונים חברתיים אחרים, תגובות למתווה שוועדה פנים ממשלתית הוציאה להעסקה גמישה במשק.
<סיגל סודאי: אני חושבת שברגע שתהייה העסקה גמישה במשק היכולת של האימהות לשלב בין עבודה ובית - - -
<רן מלמד: זה יעלה בעיות קשות.
<סיגל סודאי: אנחנו חושבים שהעסקה קשיחה - - -
<שלמה וקס: יתנגדו לזה בטוח.
<סיגל סודאי: מוזר לי, אף אחד עדיין לא נתן לי נתונים.
<סיגל סודאי: אני יודעת ש-50% מהמועסקים הן נשים, אני לא כל כך מבינה.
<סיגל סודאי: <קריאה:> לא רלוונטי לאיזה תפקיד.
<סיגל סודאי: למעסיק יש זכות לקבוע - - - <קריאה:> עובדים מ- 09:00 עד 18:00.
<סיגל סודאי: את מדברת על העסקה קשיחה - - -
<סיגל סודאי: אם הצרכים של המעסיק הם כאלה.
<סיגל סודאי: אני תכף אסביר לך מה המשמעות של העסקה גמישה.
<סיגל סודאי: זה בדיוק בא להשמיט את הבעייתיות בהעסקה קשיחה.
<סיגל סודאי: <קריאה:> אף ארגון חברתי לא יסכים לזה.
<סיגל סודאי: סליחה, עם הארגונים החברתיים דיברתי.
<סיגל סודאי: תנו לי רק את הזמן שלי.
<סיגל סודאי: אני ישבתי והקשבתי בשקט לכל אחד ולא הפרעתי לאף אחד.
<סיגל סודאי: בנוגע להעסקה קשיחה, כשעובדת רוצה לצאת יותר מקודם ביום מסוים והיא אומרת 'את השעות שאני מחסירה ביום ב' למשל, אני אשלים ביום ג' '.
<סיגל סודאי: מבחינת המעסיק המשמעות היא שהוא צריך לשלם על זה שעות נוספות.
<סיגל סודאי: כלומר, על אותה עבודה הוא משלם יותר.
<סיגל סודאי: זכות המעסיק להגיד לא רוצה - - -
עדי קול: אם היא עושה את השעות האלה ביום אחר.
<סיגל סודאי: זה בדיוק העניין.
<סיגל סודאי: אני רוצה להסביר מהי היום העסקה קשיחה ב"חוק שעות עבודה ומנוחה".
<שלמה וקס: ההסתדרות הלאומית תהייה הראשונה שתתנגד.
<סיגל סודאי: נניח שיום עבודה, אתם לא רוצים לשמוע את זה, אבל מה לעשות יש עובדות - - -
עדי קול: תשמעו, שני היחידים שהגיעו, תנו להם את הכבוד הראוי ולעובדה שהם באו להגיב ולהביע את עמדתם.
<סיגל סודאי: יום עבודה במשק הוא 8.36 שעות.
<סיגל סודאי: אלו שעות עבודה רגילה, שעות רגילות של העובד.
<סיגל סודאי: ברגע שעובד עובד מעבר לתחום הזה הוא זכאי לשעות נוספות.
<סיגל סודאי: מה זה אומר?
<סיגל סודאי: – עובד או עובדת עבדו ביום מסוים 6 שעות ואומרים נשלים את השעתיים וחצי ביום למחרת.
<סיגל סודאי: הם לא מקבלים על השעתיים וחצי האלה 100%, הם יקבלו 125%.
<סיגל סודאי: המעסיק אומר לעצמו, למה שאני אאפשר לעובדת לצאת יותר מוקדם ביום מסוים אם אצטרך לשלם לה יותר למחרת.
<סיגל סודאי: זה המצב המשפטי.
<מאירה בסוק: אבל היום רוב החוזים הם גלובליים.
<שלמה וקס: לא נכון.
<סיגל סודאי: מאירה, גם בגלובלי זה החוק.
<סיגל סודאי: זה החוק וזה המצב המשפטי.
<סיגל סודאי: כשאני נותנת יעוץ משפט למעסיקים אני אומרת להם 'אתם לא רוצים לשלם יותר, אל תאפשרו לעובדים שלכם לצאת יותר מוקדם כי ההשלמה של השעות האלה כרוכה בתשלום יותר גבוה'.
<סיגל סודאי: המתווה של העסקה גמישה אומר שהבסיס לא יהיה על חישוב יומי או בסיס שבועי.
<סיגל סודאי: יכול להיות שהוא יהיה יותר ארוך.
<סיגל סודאי: כלומר, את השעות הנוספות לא נספור ברמה יומית, אולי על תחום רחב יותר של שבוע או חודש.
<סיגל סודאי: זה יאפשר גם לאימהות וגם לאבות לעשות את המשחק בין הצורך שלהם לצאת יותר מוקדם ולהשלים ביום אחר את אותן שעות.
<סיגל סודאי: מבחינת המעסיק העלויות לא תהיינה כאלה גבוהות.
<סיגל סודאי: אגב, במתווה מוצע שמרף מסוים, זה לא יחול מתחת לרף מסוים.
עדי קול: אמרת שאת מקדמת את זה עם ארגונים חברתיים.
עדי קול: עם אילו ארגונים חברתיים שתומכים בנושא הזה את מקדמת?
<סיגל סודאי: ארגון פרטי שפועל מאוד מאוד נגד פערי שכר בין נשים לגברים.
<סיגל סודאי: אני חושבת שזה אחת הסיבות העיקריות לפערי השכר האלה והוא הקשיחות של מבנה שוק התעסוקה.
<סיגל סודאי: אותו ארגון שמייצג נשים מאוד חושב כמונו למשל.
עדי קול: איזה ארגון?
<סיגל סודאי: אני לא יודעת אם היא תרצה שאגיד.
<רן מלמד: היא לא מתכוונת אלינו.
<סיגל סודאי: דרך אגב, הייתי השבוע בפגישה עם עמליה, העוזרת של חברת הכנסת עליזה לביא, שמעתי ממנה גישה מאוד חיובית לעניין המתווה של העסקה גמישה.
עדי קול: אני עוצרת אותך, שמעתי את העמדה שלך ואני רוצה לשמוע את העמדה של הארגונים - - -
<סיגל סודאי: סליחה, עוד משהו.
<סיגל סודאי: אני חושבת שיש מעסיקים שאמרו לך את השעות, אני מכירה גם מעסיקים שקיבלו עובדת לעבודה, אימא, ובאמת לא נכנסו איתה לרזולוציה כמה ילדים יש לך, או יש או אין לך ילדים.
<סיגל סודאי: באמת התייחסו רק לעניין השעות 'האם את מסוגלת לעבוד את השעות האלה והאלה' ואחרי שבוע או חודש היא פתאום לא מסוגלת את מה שהיא התחייבה בחוזה העסקה.
עדי קול: את זה אני בשום ואופן לא מוכנה לקבל.
עדי קול: יש גם הרבה אנשים שאמרו שהם יודעים "אקסל" ואז הם הגיעו לעבודה והתברר שהם לא יודעים.
עדי קול: יש הרבה דברים שקורים בראיונות עבודה.
<סיגל סודאי: כשעובדת אומרת משהו שהוא לא משקף את המציאות, זה לא בסדר.
עדי קול: זה לא אומר שצריך עכשיו לשאול כל אישה האם, ולהניח שכל אישה משקרת ושיש את רוב הסיכויים שהיא לא תוכל לעבוד.
<סיגל סודאי: כשאני נותנת למעסיקים יעוץ אני אומרת להם, כ'אתם לא שואלים מה המצב המשפחתי, מה הסטאטוס שלה'.
<סיגל סודאי: אני אומרת להם לא לשאול את השאלות האלה.
<רן מלמד: הם לא מקשיבים לך.
עדי קול: את יושבת כאן כנציגת לשכות המסחר.
עדי קול: השאלה האם את יכולה להעביר הנחיה, נהלים, תקנים, הבהרה לגופים שעובדים איתכם לגבי מה מותר ומה אסור בראיונות עבודה.
<סיגל סודאי: אנחנו עושים את זה.
עדי קול: מתי עשיתם את זה לאחרונה?
<סיגל סודאי: מדי חודש.
<סיגל סודאי: החקיקה ברוך ה' - - -
עדי קול: אני ניסתי למקד את הדיון הזה עד כמה שאפשר.
עדי קול: אני רואה שזה מאוד בעייתי.
עדי קול: אני מבקשת, פונה גם אליך, האם אתם וגם אתה יכולים להפיץ עכשיו מזכר בין כל הגופים שאתם מרכזים, מזכר שאומר אלו ואלו ההנחיות בעניין ראיונות לקבלה לעבודה, אסור לשאול את השאלות הללו, מותר לשאול את זה ואנחנו מבקשים לעודד העסקת אימהות.
עדי קול: אני אוכל לבקש את זה?
<סיגל סודאי: בהחלט.
עדי קול: אני אוכל לבקש את זה ממך?
<שלמה וקס: את יכולה לבקש.
עדי קול: ביקשתי.
עדי קול: השאלה האם אתה מוכן - - -
<שלמה וקס: אני אוכל להפנות לחקיקה.
עדי קול: החקיקה אומרת לא להפלות, השאלה מה מותר ומה אסור בראיונות עבודה.
עדי קול: אתם לא יכולים לשאול אישה כמה ילדים יש לה, האם היא אימא ועד מתי היא יכולה לעבוד והאם זה בסדר שהילד שלה יהיה לבד עם מטפלת.
<שלמה וקס: מעת לעת אנחנו מרעננים - - -
עדי קול: אני מבקשת רענון.
<שלמה וקס: אנחנו נרענן.
עדי קול: בבקשה רן.
<רן מלמד: שני דברים.
<רן מלמד: המתווה שהוצג כאן דומה מאוד למה שפורסם לאחרונה כ"מתווה בנט".
<רן מלמד: אנחנו בודקים אותו כרגע.
<רן מלמד: אני חייב לומר שמדיון ראשוני שעשינו במחלקה המשפטית שלנו זה לא כזה נורא.
עדי קול: כעת אני רוצה להחזיר אליך.