GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חווה וייס: אני בדרך כלל בן אדם, כאילו מכירים אותי, אני מאד רהוטה בדיבור שלי, אבל לצערי הטלטלות שעוברות עלי ועל הילדים הן גדולות.
<חווה וייס: אני אנסה, שוב, אני - - -
<חווה וייס: יש לי שני ילדים, ילד בן 10 – א', וה' בת 5.
<חווה וייס: אני בת 32.
<חווה וייס: בניגוד לשאר הבנות, לשמחתי ולצערי כלפיהן יש לי תואר ראשון של בר אילן, שעשיתי במכללה החרדית בעודי חרדית, אני גם מורה במקצועי.
<חווה וייס: שוב, אני יכולה לדבר הרבה, אבל אני לא רוצה להתפרש.
<חווה וייס: המטרה היחידה שלי זה לגדל את הילדים שלי ולקבל אותם אלי.
<חווה וייס: לצערי הילדים נמצאים כרגע בסיכון נורא גדול.
<חווה וייס: אני כמעט איבדתי אותם, הם כמעט מתו.
<חווה וייס: הם נשכחו בתוך בגאז'.
<חווה וייס: הגרוש שלי שכח אותם - - -
אורלי לוי אבקסיס: בתוך מה?
<חווה וייס: הגרוש שלי שכח אותם במכונית במשך שעתיים, במוסך.
<חווה וייס: הם היו רדומים שם.
<חווה וייס: אחרי שעתיים הוא נזכר שהוא לא יודע איפה הם.
<חווה וייס: הוא הזעיק עזרה חיצונית, אבל לא את גורמי המשטרה.
<חווה וייס: אני קיבלתי מידע ממש מהימן על זה.
<חווה וייס: זאת אומרת הרבה מאד אנשים היו מעורבים, הם היו שם במשך שעתיים.
<חווה וייס: זאת אומרת חיפשו אותם בשדות מסביב, כי אני גרה במושב.
<חווה וייס: בסופו של דבר הם נמצאו ישנים בבגאז' של המכונית, שני הילדים שלי.
עדי קול: מאחור?
<חווה וייס: מאחור, זה רכב דייהטסו כזה, יש בגאז' גדול.
<חווה וייס: לגרוש שלי יש בן חורג, הם היו שלושתם שם.
<חווה וייס: יש לי כאן את המייל שאני כתבתי לפקידת הסעד, אני יכולה להראות לכם את זה, מילה במילה שכתבתי לה, בגלל שפשוט אני עוברת התנכלות ואני פשוט, אנחנו כולנו מזועזעים, אני והפסיכולוג שלי ו - - -
<חווה וייס: מועצה אזורית נחל שורק.
<חווה וייס: אני באמת, אני אשמח להקריא לכם את מה שכתבתי לכם ואת מה שהיא ענתה לי: "שבוע טוב, מה שלומך?
<חווה וייס: רונית, אני מודאגת מאד משלומם של הילדים.
<חווה וייס: קיבלתי דיווח על כך שהשבוע ירחמיאל לקח את הילדים למוסך.
<חווה וייס: מעבר לסיכון הגדול של הילדים בתנאים לא בטוחים, ירחמיאל במשך שעתיים לא שם לב לנעשה עימם.
<חווה וייס: לאחר שעתיים הוא שם לב שהוא לא יודע היכן הם נמצאים.
<חווה וייס: הוא הזעיק עזרה על מנת למצוא את הילדים.
<חווה וייס: הם נמצאו רדומים בבגאז' של המכונית.
<חווה וייס: רונית, האירוע הזה יכול היה להיגמר באסון.
<חווה וייס: זה מצטרף לדיווח על אלימות שדיווחתי לך בעבר וגם לשהות של הילדים במפעל בתנאים שמסכנים חיים.
<חווה וייס: אבקשך לטפל בעניין ברצינות.
<חווה וייס: בברכת שבוע טוב ובשורות טובות, חווי.
<חווה וייס: נ.ב.
<חווה וייס: אבקש את תשובתך במייל בלבד".
<חווה וייס: התשובה שלה, וזה כאן, מוקלד.
<חווה וייס: אני בכוונה מתעדת את כל המיילים: "חווי, בכל מה שנוגע לשלומם של הילדים, האחריות היא על ההורים.
<חווה וייס: כתבתי לך בעבר גם לגבי המפעל, עליך לפנות לגורמים המתאימים ברשויות שאחראים על המפעל הזה.
<חווה וייס: בנוגע לכך שהילדה דיווחה על אלימות ועל כך שהילדים נשכחו ברכב, למי צריך לפנות, והיא אומרת:
<חווה וייס: בנוגע לדיווח של הילדה על אלימות המשטרה תתייחס לכך רק אם זו אלימות חוזרת ונשנית.
<חווה וייס: לגבי הילדים שנשכחו ברכב - - -
אורלי לוי אבקסיס: התלוננת במשרד הרווחה?
<חווה וייס: פניתי למיכל ירום.
עדי קול: יש כאן את חנה - - -
אורלי לוי אבקסיס: נו בסדר, על הממונים עליה, להתלונן עליה.
<חווה וייס: ניסיתי להתקשר לחנה סלוצקי, אני לא יודעת אם היא נמצאת כאן.
אורלי לוי אבקסיס: טוב, תעבירי לי את כל ההתכתבויות.
<חווה וייס: אני באמת פעילה יומם ולילה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד שזה מתחיל להיות סינדרום, כל הסיפור הזה.
<חווה וייס: ממש.
<חווה וייס: לגבי הילדים שנשכחו ברכב היא כותבת לי, את צריכה לחשוב האם זה חלק מהתנהלות כוללת לא אחראית, או שזה אירוע חריג חד פעמי, גם לגבי מקורות המידע שלך.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי אלימות היא אמרה לך שהיא לא הכתובת?
<חווה וייס: היא כותבת, כן.
<חווה וייס: עכשיו, אני רוצה להגיד עוד משהו - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, יש לה חובת דיווח על פי חוק.
אורלי לוי אבקסיס: היא עוברת על החובה שלה.
<חווה וייס: אני רוצה להגיד שהייתה ועדת תסקירים, ובוועדה הם כותבים: ההורים התחייבו - - -
<קריאה: חנה לא פה, אבל אני מבינה ש - - -
<שלומית אבינוח: היא הייתה אמורה להיות פה ואישרו את השתתפותה.
אורלי לוי אבקסיס: אין פה אף אחד ממשרד הרווחה?
<שלומית אבינוח: סימונה פה.
<חווה וייס: עברתי בגוגל פקידת סעד אחת-אחת והתקשרתי לנסות לעשות משהו.
עדי קול: חנה סלוצקי הייתה אמורה להיות והיא לא הגיעה.
עדי קול: סימונה היא הנציגה של משרד הרווחה.
<חווה וייס: הם כותבים לי בוועדת התסקירים: ההורים התחייבו לא לערב משטרה, הם מכריחים אותי, אסור לי לערב משטרה.
<חווה וייס: הם מאיימים עלי שאם אני אביא משטרה והם צעקו עלי על זה שבליל שבת אחד אני הזמנתי משטרה בהתייעצות עם הפסיכולוג שלי ובהתייעצות עם העובדת הסוציאלית שלי.
<חווה וייס: ואז הם אומרים לי כאילו – מה את מצפה שהמשטרה תעשה?
<חווה וייס: אז אמרתי להם אני מצפה שהמשטרה תדאג לילדים שלי, זה מה שאני מצפה.
<חווה וייס: טוב, אני אנסה להירגע.
עדי קול: הילדים במשמורת מלאה שלו?
<חווה וייס: זה ככה, המשמורת היא בעצם, אני רוצה לחדד.
<חווה וייס: אלימות הייתה גם בזמן הנישואים, מדווחת ברווחה ועל ידי הפסיכולוג שלי.
אורלי לוי אבקסיס: חוקרי ילדים הגיעו לחקור את הילדה?
<חווה וייס: אני הגשתי במשטרה תלונה, אני עדיין לא יודעת מה קורה עם זה.
<חווה וייס: אני הגשתי תלונה מיוזמתי לפני שבועיים, על אלימות כלפי הילדה.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה נציג מהמשטרה?
<שלומית אבינוח: לא, לא הזמנו.
<חווה וייס: חמש תלונות כבר הוגשו במשטרה: אחת על חטיפה של הילדים למשך שבוע ימים, שלוש תלונות על הפרה של הסדרי ראייה, תלונה חמישית דיווח על-.
<חווה וייס: על הקטע שהילדים בבגאז' עדיין לא הגשתי תלונה.
<חווה וייס: שום דבר לא נעשה.
<חווה וייס: אני ממשיכה.
<חווה וייס: הגרוש שלי היה אונס אותי בזמן הנישואים, הכל מדווח לרווחה.
<חווה וייס: יש לו רקע פלילי - - -
עדי קול: רגע, שנייה, שאלת המשמורת.
<חווה וייס: המשמורת היא משותפת, אוקיי?
<חווה וייס: כאשר בפועל הילדים אצלו, ואף אחד לא עושה עם זה שום דבר.
<חווה וייס: הילדים עוברים הסתה נוראית.
<חווה וייס: הילד שלי אומר לי את נוצרית ואת חוגגת חגים של נוצרים, כמו שאתם שומעים, שזה פשוט לא ייאמן.
<חווה וייס: אסור לילדה לאכול סוכרייה בלי לשאול את האמא החדשה שלה, שזו האישה שלו.
<חווה וייס: האמא החורגת היא האמא החדשה של הילדים שלי.
<חווה וייס: הם מתקשרים אליה לכל דבר – את מרשה לנו.
<חווה וייס: עלינו כבר לא סומכים.
<חווה וייס: אנחנו כבר לא אימהות.
<חווה וייס: אני רואה את הילדים פעמים בשבוע בבית של חברה משותפת, כשהוא ואשתו החדשה יושבים וצופים במחזה.
<חווה וייס: זה פשוט לא ייאמן.
<חווה וייס: הילדים לא יודעים מה קורה.
<חווה וייס: הילדה לא ניגשת אלי.
<חווה וייס: הם מצפים שאני אהיה אלימה, הם מצפים שאני אתפרץ, הם מצפים שאני אהיה אימפולסיבית.
<חווה וייס: אני מחזיקה את עצמי בכוח שזה לא יקרה.
<חווה וייס: אני מתחננת, אני רוצה לקבל את הילדים, אני לא רוצה לקבל אותם בארון מתים.
<חווה וייס: אני רוצה לגדל את הילדים שלי.
<חווה וייס: יש לי בית, אני מחזיקה בית, אני עובדת במשרה מלאה, אני בחורה מתפקדת, אני בחורה יציבה.
<חווה וייס: אני מתחננת, כל מי ששומע אותי: אני רוצה את הילדים אלי.
<חווה וייס: אני רוצה שהילדים יחזרו הביתה.
אורלי לוי אבקסיס: איפה הייתם גרים קודם?
<חווה וייס: בית חלקיה.
<חווה וייס: אני גרה היום בבני ראם, מושב דתי, רק בגלל שהוא דרש את זה, ואני עם הילדים כמובן חצאית עד הרצפה, מטפחת, הכל סגור ומוגן, אין בעיות.
אורלי לוי אבקסיס: והם במשמורת שלו?
<חווה וייס: המשמורת משותפת, כאשר הוא מפר הסדרי ראייה כל הזמן.
<חווה וייס: אף אחד לא עושה שום דבר, גם לא בית הדין הרבני.
<חווה וייס: אני רק רוצה להגיב לדברי עורך הדין משה בן שימול.
<חווה וייס: אני רוצה להגיד לך, דיברת על הרווחה ובית הדין הרבני, אז זה ככה: הרווחה ובית הדין הרבני ומוסדות הלימוד, החינוך של הילדים והקהילה, עושים יד אחת ברגע שזה רווחה דתית, לקחת את הילדים לאמא.
<חווה וייס: אם זה רווחה חילונית - - -
עדי קול: אני עוצרת אותך עכשיו, כי אני רוצה לתת הזדמנות לעוד דוברים.
עדי קול: אתה אחרון, ואחרי זה ניתן לרווחה להשיב ולבית הדין הרבני.
<אלי צוויק: מקוצר הזמן אני אציג את עצמי בשתי דקות ואז אדבר על העניין שלשמו התכנסנו.
<אלי צוויק: שמי אלי צוויק, ואיבדתי את הקשר עם הבן שלי דווקא בבית המשפט, לא בבית הדין הרבני, לפני 8 שנים, מכיוון שהייתה לי האינטואיציה להאשים בזה רק את עצמי, או בעיקר את התנהלות היוצאים בשאלה בכל הנוגע לגירושין, ופרסמתי את האינטואיציה שלי באיזה שהוא מקום באינטרנט, אז התחילו להתקבץ די הרבה אנשים ולפנות ולהגיד טוב, הבנו את הבעיה – מה עושים עכשיו.
<אלי צוויק: מפה לשם, עם שיתוף פעולה של אנשים יחד, של יוצאים יחד ושל מומחים שעזרו לנו, הפכתי להיות בשמונה השנים האחרונות מן עמותה של איש אחד, שלא הוקמה ולא מדווחת ולא מקבלת תקציבים, ומפעל חיי זה לתת, לבנות לכל יוצא שפונה תהליך שיאפשר לו להישאר עם הילדים, אם זה אמא - אם צריך לקבל הסדרי ראייה, אם זה אבא וכו' וכו', ולעבור את כל התהליך הזה בשלום.
<אלי צוויק: העניין שביקשו ממני לדבר עליו, למרות שכמעט על כל אחד מהנושאים שהבנות דיברו יש לנו די הרבה מידע מעשרות ובטח יותר, אנשים שפונים.
<אלי צוויק: העניין שביקשו ממני לדבר זה התנהלות היוצאים מול בית הדין הרבני.
<אלי צוויק: פה היה לנו הלם.
<אלי צוויק: כי אחרי שהבנו שאין שום ספק שברגע שיש צד אחד חרדי וצד אחד חילוני, אז הדרך המשותפת חייבת לכלול ויתורים כואבים של שני הצדדים, וברגע שהבנו איך לבנות תהליך טוב ומיטיב, שיהיה מושתת על כל הזכויות של שני הצדדים, הגענו מאושרים עם המסקנות האלה לבית הדין, ושם גילינו לתדהמתנו, שאין שום כבוד ואין שום התייחסות לטובת הילדים במקרים כאלה, ושום כבוד לתהליך שאותו יצרנו בעמל רב.
<אלי צוויק: אני אומר את העיקרון, איזה תהליך.
<אלי צוויק: למשל דוגמא, אישה שאיבדה את ילדיה כי באמת בתחילת הדרך היא לא הקפידה לשמור על חזות חרדית, כשהילדים שלה למדו בבית ספר חרדי.
<אלי צוויק: אני לא נכנס לסיפור אם זה טוב או לא, אבל אנחנו אומרים מראש – כל אדם שיוצא, תתאים את עצמך דבר ראשון למוסדות הלימוד, כי אתה לא יכול להתעלל בילד, לא חשוב מה היא אמונתך.
<אלי צוויק: בשלב מסוים דיברנו איתה, בנינו לה תהליך.
<אלי צוויק: הבחורה נישאה מחדש, בחזות חרדית גרה בבני ברק, נשואה לאדם שלובש שטריימל וקפוטה.
<אלי צוויק: הגענו לבית הדין, בית הדין כבר הסכים לשלוח אותנו למומחית בלתי תלויה, למזלנו לא תלויה.
<אלי צוויק: המומחית אמרה שהאימא כשירה לקבל את הילדים, ואז הגיע עורך הדין השני עם תמונות מרשיעות.
<אלי צוויק: מה היו התמונות?
<אלי צוויק: בעלה הנוכחי לן אצלה לפני החתונה.
<אלי צוויק: בעלה הנוכחי ישן עכשיו ללא כתובה ונישואים.
<אלי צוויק: הדיינים ביקשו דיון ראיות, דחו על הסף את חוות דעתה של המומחית ואמרו – אנחנו רוצים לדון בזה.
<אלי צוויק: במשך שעתיים התנצחו עורכי הדין.
<אלי צוויק: חוות הדעת נפסלה, הילדים עד היום נמצאים אצל האבא.
<אלי צוויק: אני רק רוצה לצטט.
<אלי צוויק: כמעט על כל דמעה של אישה פה, יש לי עשר דמעות בתיק, אני מנסה פשוט לא לבכות אותן החוצה, שהילדים אמרו פעם אחת שכל פעם שהם נוסעים להסדרי הראייה לאימא המסכנה, הם מקווים שבדרך הזאת תהיה תאונה והם ימותו, כי הם לא יכולים יותר.
<אלי צוויק: הם עד היום שם.
<אלי צוויק: דוגמא מספר אחת.
<אלי צוויק: דוגמא מספר שתיים, שני יוצאים בשאלה שמגדלים משפחה מדהימה ביחד, הם תושבי חוץ והם יצרו איזה שהוא מיקס יפיפה, אני ראיתי תמונות שלהם, 12 ילדים בפייסבוק, חלקם עם פאות מסולסלות, חלקם דתיים לאומיים, משפחה מדהימה.
<אלי צוויק: הם נשואים בנישואים אזרחיים, מכיוון שההורים יוצאים, הוא כהן והיא גרושה.
<אלי צוויק: בשלב מסוים פנה הגרוש, זאת אומרת בעלה לשעבר של האישה, וביקש מבית הדין הוצאת משמורת מיידית.
<אלי צוויק: למה?
<אלי צוויק: כי הוא כהן והיא גרושה.
<אלי צוויק: לא עזרו חוות הדעת של העובדת הסוציאליות שטענו שמדובר במשפחה נהדרת, מדהימה, שאין כמותה.
<אלי צוויק: שלח הדיין פסק דין חד צדדי והודיע שאם היא לא מתגרשת מהבן אדם, הוא ייקח את הילדים ויעביר משמורת.
<אלי צוויק: למזלנו, אנחנו כבר מנוסים היום, אז פנינו לידיעות אחרונות שפנה לשר, שנזף בדיין והדיין חזר בו כאילו לא היה כלום: סליחה, לא אעשה את זה יותר.
<אלי צוויק: וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה.
<אלי צוויק: על כל סיפור כזה יש 16 סיפורים שעומדים.
<אלי צוויק: עכשיו זה היה מפתיע אלמלא אמר הרב היישריק בגיליון העיתון משפחה שאותו ציטטתי, לכתב - - -
<אליהו היישריק: איזה שר - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז מה שמפריע לך מכל הסיפור שהשר אמר לו הגזמת?
אורלי לוי אבקסיס: אני ממש מוטרדת עכשיו.
אורלי לוי אבקסיס: אני במקומך הייתי שומרת על זכות השתיקה.
<אליהו היישריק: לא, אני לא אתחיל עכשיו.
<אליהו היישריק: סליחה, את לא תקבעי לי.
<אליהו היישריק: סליחה, סליחה, זה לא קשור, יכול להיות שאני מסכים ויכול להיות שאני לא מסכים - - -
עדי קול: שנייה, אם זה הדבר החמור היחיד שזיהית, אנחנו בבעיה קשה.
<אליהו היישריק: מי זה השר שהתערב?
אורלי לוי אבקסיס: הוא רוצה להתלונן עליו.
<אליהו היישריק: לא, זה לא קשור, גם אם הוא היה מתערב לכל צד, זה חמור ביותר.
<אלי צוויק: משפט אחד.
<אלי צוויק: הסיפורים הולכים ונערמים, עוד סיפור אחד שהוא דוגמא: אבא יוצא בשאלה שמקפיד מאד מאד מאד ממש בצורה יוצאת דופן לקיים את הסדרי הראייה עם הילד שלו, בצורה טובה, כיפה, ציציות, מסתדר עם בית הספר.
<אלי צוויק: ומכיוון שבהסכם הגירושין כתוב שהילד ילון אצלו, אז הוא הגיש תביעה לבית המשפט כדי לקבל את הלינה.
<אלי צוויק: הם הגישו תביעה לבית הדין.
<אלי צוויק: הודיע הדיין, ואני שמעתי את זה מהאישה, הדיין אמר – "אני אראה לו מה זה.
<אלי צוויק: אפילו את מה שיש לו היום הוא לא יקבל".
<אלי צוויק: כי ההורים צלצלו ואמרו, זאת אומרת הנושא כבר היה בבית הדין לפני.
<אלי צוויק: למזלנו הרב אותו דיין עזב את המשמרת שלו, נכנס במקומו דיין אחר.
<אלי צוויק: דיין אחר שלח, מה שלא עושים בדרך כלל, למומחה אובייקטיבי, ופה זה נקודה מאד חשובה, כי אנשים אומרים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז יש דיינים בסדר בבתי הדין.
<אלי צוויק: יש דיין אחד שכולם יודעים את שמו וכל אדם מצביע עליו ואומר זה אדם שיש לו יושרה נורמאלית, הוא שומע את האנשים.
אורלי לוי אבקסיס: יראת שמיים.
<אלי צוויק: לא רק יראת שמיים - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, תאמין לי שבמקומות האלה יראת שמיים.
<אלי צוויק: עכשיו, מה חשוב?
<אלי צוויק: למשל, אני יודע שישאלו הרבה שאלות ובתי הדין יכחישו - - -
עדי קול: אבל לפני שאני פונה לבתי הדין הרבניים, מה אתה רוצה לבקש?
<אלי צוויק: אני רוצה לבקש שברגע שמגיעים, הרי אנחנו בונים תהליך נורא נורא נורא מורכב, ואנחנו אומרים – אכן יתכן לפעמים שיוצא או יוצאת בשאלה לא צריכים להחזיק את הילדים לא במשמורת ולא בהסדרי ראייה.
<אלי צוויק: למה אני לא יכול לקבל מומחה אובייקטיבי?
<אלי צוויק: אין מומחה אובייקטיבי.
<אלי צוויק: אנחנו תמיד שומעים על אותם שני שמות, חותמות הגומי של בית הדין הרבני, ואנחנו אומרים מה עם המכון הזה ומה עם המכון הזה?
<אלי צוויק: מה עם פסיכולוג זה, מה עם מומחה זה?
<אלי צוויק: אפילו מומחים חרדים, כמו הד"ר גוטליב והד"ר גולדשמידט לא מקבלים.
<אלי צוויק: בעניין פקידות הסעד, זה גם מה שאמרתי, רק הנושא יותר קשה להוכחה.
<אלי צוויק: פה מדובר בעוול נוראי.
<אלי צוויק: פקידות הסעד, וכולם יודעים אגב באיזה לשכות רווחה זה, זה בלשכות שכולן חרדיות, לא מעורבות.
<אלי צוויק: פקידות הסעד במקרים האלה יש להן בעיה, הן עובדות עם הקהילה בשיתוף פעולה גם בנושא אלימות.
<אלי צוויק: אם הן תקלקלנה את שיתוף הפעולה עם בית הדין, אז הן לא יקבלו את המקל של עניין האלימות, אז הן עושות איזה מן הסכם כזה: אנחנו נעזור, החרדים יעזרו בעניין האלימות, ואתם תעזרו בצורה-.
<אלי צוויק: הגיע מצב שבו הפסיכולוגית הגיעה ללשכת הרווחה ואמרה – מה יש לכן, ריבונו של עולם, לשכת רווחה חרדית?
<אלי צוויק: זאת אומרת גם שם זה נושא קשה.
<אלי צוויק: אנחנו מבקשים, יש כל כך הרבה מכונים אובייקטיביים שיבדקו אנונימית.
<אלי צוויק: מכון שלם בראשון לציון ואפילו אנשים שאמונים על המגזר החרדי, שיודעים אותם.
<אלי צוויק: כשאתה מבקש לקבל אותם כמומחים, בית הדין אומר בשום פנים ואופן.
<אלי צוויק: אותם אנשים שהדיין מתקשר אליהם, מדבר איתם, הם לא עושים בדיקה, הם עושים מן פשרה כזאת.
אורלי לוי אבקסיס: והם בעלי תעודה ומוסמכים?
<אלי צוויק: בעלי תעודה ומוסמכים, הם פשוט עובדים הרבה שנים עם בית הדין.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אז יש לי שאלה, מה שאתה אומר שגם המכונים האחרים הם מוכרים.
<אלי צוויק: לחלוטין מוכרים.
אורלי לוי אבקסיס: על פי חוק והכל ואפשר להמליץ עליהם, אבל אתה אומר רק שהם לא ממליצים עליהם.
<אלי צוויק: לא רק שהם לא ממליצים, לא תקבל.
<אלי צוויק: הדיינים אומרים לך במפורש – לא תקבל.
<אלי צוויק: אין שום סיכוי.
<אלי צוויק: אם אני אבקש ממכון שלם בראשון לציון, שהוא מכון מאד מפורסם, הדיין לא רוצה, כי הבדיקות אנונימיות.
<אלי צוויק: אי אפשר להתקשר ולדבר איתם, ואי אפשר לתווך ואי אפשר לעשות שטיבל.
עדי קול: אני רוצה רק לשאול.
עדי קול: אחד הדברים שאנחנו עושים עכשיו גם עם יוצאים לשינוי, כדי לפרסם את הזכויות בפני היוצאים או העוזבים את העולם החרדי, אתה אומר אנחנו בונים תהליכים.
עדי קול: איך יודעים להגיע אליך?
עדי קול: מי זה הגוף הזה שאתה הוא אתה.
<אלי צוויק: זה ה-1.
<אלי צוויק: 65 מטר זה הגוף.
<אלי צוויק: הגוף המוניציפאלי.
עדי קול: אז איך יוצאים אמורים לדעת להיעזר בך?
<אלי צוויק: מעבירים מפה לאוזן.
עדי קול: כדאי שתכירו.
<אלי צוויק: רק שני משפטים, אני אומר, זה גם לא מפתיע בהתחשב בעובדה שהרב היישריק בעצמו, בגיליון של עיתון משפחה, שאותו הייתה לי הזכות לקרוא לפני ארבע שנים, אמר לבוחריו בגיליון חגיגי: אנחנו נעשה הכל להוציא את הילדים מהורים של יוצאים בשאלה.
<אלי צוויק: שאל אותה הכתב, מה, אתה לא מפחד להגיד אמירה כזאת?
<אלי צוויק: זאת אמירה נוגדת בג"ץ.
<אלי צוויק: אמר הרב היישריק – יש לנו את הדרכים שלנו לגרום לזה להיראות חוקי, כך אמר הרב היישריק, הגיליון אצלי.
אורלי לוי אבקסיס: ואתה מוטרד מהשר שמתערב.
<חווה וייס: כשסיפרתי על הילדים שכמעט מתו, אתה לא אמרת כלום.
<אליהו היישריק: אני לא אמרתי ...
<אליהו היישריק: אני אגיד ....
<אלי צוויק: רק משפט אחרון.
<אלי צוויק: ציטטתי את הרב רבינוביץ מאשדוד שאמר את אחד המשפטים הכי מדויקים בעניין, הוא פשוט אמר את מה שכולם חושבים.
<אלי צוויק: הוא אמר ככה: בגמרא נאמר גדול המחטיאו יותר מן ההורגו.
<אלי צוויק: אמר הרב רבינוביץ לאישה, מבחינתי אם הילדים יגדלו מצולקים נפשית ונכים נפשית כל החיים, בעולם הזה הם הפסידו, בעולם הבא הם הרוויחו, אבל אם הם יגדלו פה בריאים נפשית, הם לא יגיעו לעולם הבא.
<אלי צוויק: וזה בעצם מבחינתי כאילו הם מתו, אנחנו לא רוצים להרוג אותם, אנחנו ניקח אותם.
עדי קול: כן, בבקשה, אז אני מבינה שהבעיה הכי גדולה זה ששר התערב בהלכה שיפוטית.
<אליהו היישריק: אני מוחה על הציניות.
עדי קול: אז אני מוחה על ההערה שלך ואני מבקשת, מי מכם רוצה לדבר, מנציגי בית הדין הרבני.
עדי קול: אני לא יודעת מי אחד מכם, אני פשוט לא מכירה אתכם, אז תציגו את עצמכם ותחליטו מי מדבר.
עדי קול: מי מתחיל?
<אליהו היישריק: קודם כל אני אציג את עצמי.
<אליהו היישריק: הרב אליהו היישריק, דיין בבית - - -
עדי קול: אה, זה אתה מהציטוט?
<אליהו היישריק: כן.
<אליהו היישריק: אני לא מתחבא.
עדי קול: הבנו, אוקיי.
<אליהו היישריק: קודם כל אני דיין בבית הדין הרבני מזה 19 שנה, בית הדין הרבני האזורי באר שבע, אחר כך בתל אביב, וכרגע במינוי בפועל בבית הדין הגדול.
<אליהו היישריק: בתור מי שמייצג רשות משפטית חוקית במדינת ישראל, אני לא באתי לפה להתעמת.
<אליהו היישריק: אני יכול להגיד מה שאני רואה משולחני.
<אליהו היישריק: אני לא יודע גם כמה שנות ניסיון יש לעורך הדין ואני לא הולך להתחרות בזה, אבל אני חושב ש-19 שנים, עם לא מאות, אלא אלפי מקרים, יכולים לתת אינדיקציה מסוימת, שלפחות בעיני, לגבי דידי, דרך פעולה בשטח.
<אליהו היישריק: אני לא זוכר את עצמי בשום פסק דין, שהעדפתי את שאלת החינוך הדתי על פני החינוך החילוני.
<אליהו היישריק: אני אומר את זה באחריות מלאה.
<אליהו היישריק: אפשר לבדוק את פסקי הדין שלי אחד לאחד.
<אליהו היישריק: יתרה מכך, כשמישהו מעלה את הטיעון שאני רוצה את המשמורת בגלל שאני דתי והיא חילונית או הפוך, לא משנה, זה הולך הרי לשני הצדדים, אני אומר לו תראה, אם אתה רוצה לשכנע אותי אז תעבור לטיעון אחר, כי הטיעון הזה לא משכנע.
<אליהו היישריק: יש בהחלט, ודווקא הוא אמר את זה בכנות, צוויק, יש לפעמים שניגוד אורח החיים מהמקום הקבוע בו גר הילד, לבין הצד השני, עלול לגרום קונפליקט.
<אליהו היישריק: עכשיו, בדרך כלל אנחנו מקבלים, בית הדין הרי הוא לא גוף שאמור להבין, להיות פסיכולוג או עובד סוציאלי או פקיד סעד.
<אליהו היישריק: אין לו את הכישורים האלה.
<אליהו היישריק: הוא משתמש במומחים, זה הזרוע שלנו.
<אליהו היישריק: אז קודם כל אנחנו חייבים להתייחס לכל חוות דעת של לשכת רווחה.
<אליהו היישריק: כשאני מקבל פנייה כמו שהעלו פה, שאנחנו לא רוצים את לשכת הרווחה הזאת בגלל שהם צבועים בגוון חרדי, אני מעביר את זה ללשכה אחרת, לא תמיד יש לנו - - -
<קריאה: תתחייב לי על זה שגם אצלי זה יקרה?
עדי קול: לא, לא, סליחה.
עדי קול: לך נתנו לדבר, עכשיו תורו לדבר.
עדי קול: אנחנו מגנים על זכותם של אנשים לדבר בלי הפרעה.
<אליהו היישריק: רבותי, אני - - -
עדי קול: אני אשמור עליך, אל תדאג.
<אליהו היישריק: לא, לא, אם אתם רוצים לשמוע, בבקשה.
<אליהו היישריק: אם אתם - - -
עדי קול: אנחנו רוצים.
<אליהו היישריק: אז בהחלט, עוד פעם, אני לא אמור לצטט מקרים, אבל אני יכול לזכור לפחות מקרה אחד או שניים, שבעיר שמזוהה כלשכת רווחה - - -
עדי קול: רגע, אבל את הציטוט הזה, המיוחס לך, אתה יכול - - -
<אליהו היישריק: אני לא יודע מה כתוב, אני צריך לראות.
עדי קול: זה כתוב מגיליון סוכות של עיתון משפחה החרדי, ציטוט שלך: "אנחנו נעשה הכל כדי להוציא ילדים מהורים יוצאים בשאלה.
עדי קול: לא, אנחנו לא מפחדים מבג"ץ, יש לנו דרכים משלנו ל - - -
<אליהו היישריק: לא, לא, הציטוט לא נכון.
<אליהו היישריק: הציטוט לא נכון.
<אלי צוויק: אני אשמח לשלוח את הגיליון.
<אליהו היישריק: לא, לא, הגיליון נכון.
עדי קול: הציטוט לא נכון.
עדי קול: התקשורת לא תמיד אומרת את האמת.
עדי קול: אני לא יודעת אם זו ידיעה חדשה, אבל לא תמיד זה קורה.
<אליהו היישריק: לא, אני יכול להגיד מה שכן אמרתי שם, אבל זה לא - - -
עדי קול: אנחנו נשמח לשמוע מה כן אמרת.
<אליהו היישריק: אני אמרתי שאני עונה לאותם אנשים שהיו, ששמעו את זה, אם כותבים פסק דין, שפסק הדין יהיה מבוסס על טעמים עניינים לגופם ולא להזכיר, זה הציטוט שידעו בפי, לא צריכים להזכיר בפסק הדין את הסיבה של דת לכאן או לכאן.
<אלי צוויק: זאת בדיוק הטענה, הרב היישריק.
עדי קול: שנייה, שאני אבין.
<אליהו היישריק: אבל רק - --
עדי קול: גם אם זאת הסיבה, אז - - -
<אליהו היישריק: לא, לא, לא.
<אליהו היישריק: תראי, יכול להיות שלסיבה הזאת מה שנקרא יש ערך מוסף, אבל היא לעולם לא מכריעה בהחלטה איפה שהילד תהיה לו משמורת ואיך יתבצעו הסדרי הראייה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם מקבלים חוות דעת?
<אליהו היישריק: הנה, במקרה, הרי לא תאמתי עמדות איתו, לא הכרתי אותו.
<אליהו היישריק: אני שולח לא אחת למכון שלם, חד משמעית.
<אליהו היישריק: עכשיו, בכלל צורת ההתנהלות הזאת, של דיבור עם המומחה וזה, לא קיימת אצלי.
<אליהו היישריק: לא קיים.
<אלי צוויק: כבוד הרב היישריק, אם אני יוצא מפה באמת מכל הוועדה, עם מכתב של כבוד הרב שבו כל פעם שיש סיפור כזה אני מקבל את הבטחתך ששולחים למכון שלם, אני מבטיח לך שאני מציל מעכשיו והלאה 100 ילדים מאומללות.
<אליהו היישריק: אנחנו הרי לא עושים פה איזה דיל אישי ואני לא אחראי על כל מערכת בתי הדין.
עדי קול: הוא צודק, אבל השאלה היא, קודם כל אני אשמח לשמוע מי אחראי, כי אנחנו נצא מהוועדה הזאת עם קריאה לבתי הדין הרבניים להמליץ על גורמים אובייקטיביים ככל שאפשר - - -
<אליהו היישריק: אנחנו, כשיש מחלוקת והאנשים מסרבים מסיבה זו או אחרת לסמוך על חוות הדעת של לשכת הרווחה או של שירותי הרווחה, אז אנחנו מעלים את הדרגה ושולחים למכונים.
<אליהו היישריק: מכון גוטליב זה כן טוב?
<אלי צוויק: לא - - -
<אליהו היישריק: לא טוב?
<אליהו היישריק: לא, אני רוצה לדעת מה לא טוב.
<אלי צוויק: במרבית המקרים שולחים או לד"ר פרישטיק או לד"ר - - -
<אליהו היישריק: לא, לא, עזוב, עזוב.
<אלי צוויק: למכונים כמעט ולא שולחים.
אורלי לוי אבקסיס: אתה מקודם טענת שלא שולחים למכונים האלה מאחר שיודעים ש - - -
<אליהו היישריק: המכון של ד"ר גוטליב זה טוב או לא טוב?
<אלי צוויק: אני אומר, זה המכון של ד"ר גוטליב מצוין.
<אליהו היישריק: הנה, אז אני אגיד לך, המכון של ד"ר גוטליב הוא אורח קבוע בבית הדין שלנו.
<קריאה: אני חייב לציין שזה נכון, זה נכון.
<אלי צוויק: אורח בהרכבים סטטיסטית - - -
<אליהו היישריק: אני לא יכול, עוד פעם, אני לא בא פה להתעמת.
אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה שהוא גם יקבע להם מי יהיה ההרכב שיעשה את ה - - -
<אליהו היישריק: אני אין לי - - -
<אלי צוויק: לא, בואו נלך צעד אחד אחורה.
<אליהו היישריק: לא, אני יכול לדבר מהניסיון שלי, ממה שאני רואה.
<אליהו היישריק: אני לא יכול להיות אחראי על כל המערכת.
עדי קול: אני חייבת להגיד לך, כדי שנוכל לקבל תמונה אמיתית, אז קשה לנו לדעת רק מבית הדין שלך, ולכן פנינו מראש לבתי הדין הרבניים וביקשנו נתונים, כי חלק מהתפקיד שלנו זה לפקח על הרשויות השלטוניות, ואתה אחד מהם.
עדי קול: אנחנו לא הצלחנו לקבל מכם מידע לכמה כמה מקרים.
עדי קול: אמרו לנו שהמערכת לא אוספת, כמה נתונים.
עדי קול: אנחנו לא יכולים לקבל מכם מידע כדי לבדוק.
עדי קול: אני אשמח לקבל מידע שאומר – אנחנו בכך וכך תיקים הפנינו למכון שלם, למכון גוטליב, למכונים אחרים.
עדי קול: השאלה היא איך מקבלים את הנתונים, כדי שאנחנו נדע.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שיש דיין סורר אחד, כלומר אולי, טוב לא להגיד דיין סורר, אבל יכול להיות שיש דיין אחד שבשמו יצא שם מאד לא נכון - - - -
<אליהו היישריק: כן, כן, אני מוכן להתייחס.
אורלי לוי אבקסיס: ואולי בו צריך לטפל באופן - - -
<אליהו היישריק: אני מוכן להתייחס.
דוד צור: או הפוך, אורלי, שיש דיין אחד שהוא צדיק.
<אליהו היישריק: בסדר, הבנתי, הבנתי.
<אליהו היישריק: בדיוק.
<אליהו היישריק: אנחנו לא ניתן למקריות לפעול.
עדי קול: נכון, אז אנחנו מבקשים.
<אליהו היישריק: עכשיו, אני לא אמור ולא יכול, אין לי את הכלים לתת להם את הסטטיסטיקה של בתי הדין.
<אליהו היישריק: יש בשביל זה הנהלה.
עדי קול: שלא נתנה לנו את הנתונים.
<אליהו היישריק: בסדר, אבל אני - - -
עדי קול: אתה הנציג שלה פה.
<אליהו היישריק: אבל אני לא אמור לפקח על ההנהלה.
עדי קול: אנחנו נפנה לשר הדתות כמובן.
אורלי לוי אבקסיס: וגם נעשה שאילתה.
<אלי צוויק: גם בלי קשר למכונים, אנחנו נתקלים המון פעמים, המון פעמים, יום ביומו, במקרים של דיוני ראיות.
<אלי צוויק: דיני ראיות מורכבים וארוכים שקשורים לרמת הדת, אבל לא ברמה של טובת הילד, כמו הדיון שהזכרתי, דברים כאלה.
<אלי צוויק: אני יכול לשלוח די הרבה מקרים.
<אלי צוויק: אני רוצה לשאול שאלה שאף פעם לא קיבלתי תשובה: מדוע בדיון על משמורת והסדרי ראייה, מתקיים דיון ראיות שבו שואלים האם הארוס לן אצל ארוסתו ללא כתובה וקידושין?
<אלי צוויק: מה הקשר?
<אליהו היישריק: לא, שתי הדוגמאות שהבאת ואני סומך עליך שהן קיימות, הן מקוממות.
<אליהו היישריק: אני אומר את זה חד משמעית.
<אליהו היישריק: הן מקוממות אותי.
עדי קול: הן מקוממות אותו, זאת אומרת שהשאלה היא - - -
<אליהו היישריק: אם זה נכון ששאלו אם הוא לן בלי כתובה או לא, אז זה לא לעניין.
<אליהו היישריק: סליחה, עם כל הכבוד – זה לא לעניין.
<אליהו היישריק: אבל עוד פעם, בואו לא נהיה עיוורים.
<אליהו היישריק: עולם הדיינות, כמו עולם השופטים, גם לא מורכב מגוון אחד.
<אליהו היישריק: יש שופטים שונים.
<אליהו היישריק: אני לא רוצה לחזור על המקרה האחרון שהיה, מה ששופט קרא לאישה שהייתה באולם והוא עף החוצה.
<אליהו היישריק: אז מה, אז השופטים לא בסדר?
<אליהו היישריק: השופטים בסדר.
עדי קול: אני רוצה לשאול אותך את השאלה הזאת: איך אנחנו מבטיחים, ואני כרגע שואלת שאלה עקרונית.