GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: זה לא הדיון הראשון שלי בנושא של עוזבים את העולם החרדי וזו לא הבעיה היחידה שאנחנו מטפלים בה.
עדי קול: השאלה, מוצגת כאן בעיה.
עדי קול: יכול להיות שכולם מכוונים לכדי דיין אחד, יכול להיות שלא.
עדי קול: איך אנחנו מתמודדים איתה?
עדי קול: איך בעיניך אנחנו מתמודדים איתה?
<אליהו היישריק: תראו, אני רוצה להסביר לכם.
<אליהו היישריק: אני אומר פה דבר שהוא חצי פנימי וזה גם רק דעה אישית שלי, אבל ככה אני רואה ויש לי ניסיון לא קטן במערכת.
<אליהו היישריק: המערכת עוברת שינוי וזה שינוי שמתחיל ב-10 השנים האחרונות והולך ומתקדם.
<אליהו היישריק: השינוי הוא בכיוון שיש אסכולה של, בוא נקרא לזה דיינים "מהדור הקודם", ויש כאלה שגדלו קצת יותר בארץ וגדלו קצת במקומות אחרים ואלה הולכים ותופסים יותר ויותר עמדות.
<אליהו היישריק: זה ניכר, אני שומע את זה.
<אליהו היישריק: אני אגיד לך, נכון שאני נוגע.
<אליהו היישריק: אולי אני לא יכול לראות את הכל, אבל אני שומע את זה מעורכי הדין, ותאמינו לי, הקשרים שלי עם עורכי הדין, גם אלה שמפסידים אצלי, הם טובים מאד.
<אליהו היישריק: אז יש שינוי.
<אליהו היישריק: יש דור אחר.
<אליהו היישריק: יש דור שיותר פתוח לבעיות הסביבתיות ומבין יותר את העם שיושב פה במדינה.
<אליהו היישריק: אז לכן אני אומר, יכול להיות שנפל, אני לא בא להגיד תירוץ.
עדי קול: השאלה אם אתה מציע, אם אנחנו יכולים, אם יש פה מקרים ספציפיים, אנחנו יכולים להעביר לך?
<אליהו היישריק: עוד פעם, אבל הסמכות שלי, תראי - - -
עדי קול: אני רק אגיד לך, לא אליך.
עדי קול: כנציג בית הדין הרבני, תגיד לי למי לפנות, לשר הדתות או למישהו אחר.
<אליהו היישריק: בסדר.
<אליהו היישריק: אפשר.
עדי קול: אבל כשפנתה אותה אישה לבית הדין, זו שנפגעה - - -
<אליהו היישריק: אגב, היו פה טענות גם על פסיקה של בית משפט.
עדי קול: נכון, נכון, גם במקרה הזה אני רוצה לדבר עם נציגות פקידת הסעד.
עדי קול: אני באמת אומרת, תגיד לנו קודם כל איך לפנות לגבי האנשים הספציפיים האלה, אנחנו נשמח לראות שאתם מפעילים הליכים משפטיים.
<אליהו היישריק: אני אשמח, בואי, רגע, בשורה התחתונה - - -
עדי קול: רק שנייה, עוד משפט אחד: הכשרה של הדיינים החדשים, הצעירים, או מי שאתה לא רוצה, לגבי העולם הזה.
עדי קול: אלף יוצאים בשאלה בשנה, זה קבוצה מאד מאד גדולה.
עדי קול: איך אנחנו מכשירים את העובדה שזה לא יהיה נקודה של ברייק פויינט במשמורת.
<אליהו היישריק: השורה התחתונה, אם את רוצה לשמוע, אני מוכן לעזור.
<אליהו היישריק: זה כן.
עדי קול: קודם כל אני חושבת שזה הישג משמעותי.
<אליהו היישריק: ההישג הזה קיים אצלי 19 שנה.
עדי קול: לא, אבל לא ידענו את זה.
<אליהו היישריק: חבל.
אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל זה אולי מעיד על הנכונות שלנו, לא על הנכונות של המערכת.
<אליהו היישריק: לא, לא, לא נצבע.
<אליהו היישריק: הרי לא באנו לפה להתעמת.
<אליהו היישריק: יש פה בעיה כאובה, שמענו מקרים כאובים, אני לא יכול-.
<אליהו היישריק: כל המקרים אחד אחרי השני ששמעתי הם מקרים כאובים וצריך טיפול.
<אליהו היישריק: אבל אני לא יכול להיכנס לכל מקרה, מה לעשות, אני לא יכול לשלוט על הכל, אבל אני יכול לשמוע.
<אליהו היישריק: אבל אם אנחנו ננטרל חלק מהשאלות, למשל היו פה כמה וכמה שאלות קשות מאד בקשר לביטוח הלאומי - אין לנו תשובה, רבותי.
<אליהו היישריק: רבותי, זה לא קשור דווקא ליוצאים בשאלה.
עדי קול: זה קשור לכולם.
<אליהו היישריק: אני אגיד לכם למה זה, זה קשור לחוזרים בלי כסף, לא ליוצאים בשאלה.
<אליהו היישריק: זוהי בעיה, זוהי בעיה.
עדי קול: אתה צודק וזו בעיה של כל האימהות החד הוריות, וזו בעיה טכנית שאנחנו מנסים לתקן בחקיקה כבר איזה זמן.
<אליהו היישריק: אין לנו כלים.
<אליהו היישריק: אנחנו רוצים לתת יותר, זה לא עוזר.
<אליהו היישריק: אומרים לנו הצדדים מה זה יעזור?
<אליהו היישריק: אני מרוויחה ככה וככה, גמרנו, אני מעל 3,000 לא יכולה לקבל.
אורלי לוי אבקסיס: יש שני דברים וצריך להבדיל.
אורלי לוי אבקסיס: כשאתם קובעים מזונות, אתם קובעים מזונות שאותם הגבר צריך לשלם.
אורלי לוי אבקסיס: רק כאשר הגבר לא עומדת בתשלומים, אז הם צריכים לעמוד במבחן הכנסה של הביטוח הלאומי, כי הביטוח הלאומי אומר – אני נותן רק להכי קשים.
<אליהו היישריק: נכון.
<אליהו היישריק: נו, ומה אפשר לעשות?
אורלי לוי אבקסיס: כי הקופה מצומצמת.
אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאתה פוסק, אתה לא צריך להסתכל על הקופה של הביטוח הלאומי.
אורלי לוי אבקסיס: אתה צריך להסתכל על הבעל.
<אליהו היישריק: רק רגע, רק בשביל ההשכלה לדעת עם מי אני מדבר?
אורלי לוי אבקסיס: חברת כנסת אורלי לוי.
עדי קול: יושבת ראש הוועדה לזכויות הילד.
<אליהו היישריק: אז לכן מה שאמרת, מה את רוצה?
<אליהו היישריק: אנחנו אין לנו, הבעל לא משלם, אין לנו כלי אכיפה.
<אליהו היישריק: האכיפה היחידה, רבותיי, האכיפה היחידה פה במדינת ישראל זו ההוצאה לפועל, ומי שרוצה לעמוד במספר בתור, אז יש תור לקבל מספר בתור להוצאה לפועל.
עדי קול: אדוני הרב, אנחנו כמובן לא אליך - - -
<אליהו היישריק: אז אנחנו לא יכולים.
<אליהו היישריק: הלוואי שהיה מנגנון.
<אלי צוויק: לא אלה היו הטענות.
עדי קול: זה לא הופנה כלפייך בשום צורה.
<אליהו היישריק: לא, אבל היא - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, אדוני.
אורלי לוי אבקסיס: תני לי שנייה אחת להסביר.
אורלי לוי אבקסיס: אתה אמרת שבאים אליכם בטענות ואומרים למה אתם לא פוסקים מספיק, ואז אתה אמרת – גם אם נפסוק מספיק, הרי הם לא יכולות לקבל את הכסף.
אורלי לוי אבקסיס: אמרתי מה שאתם פוסקים, אתם לא פוסקים על הביטוח הלאומי, אתם פוסקים על הבעל.
אורלי לוי אבקסיס: במידה והבעל לא עומד בתשלומים, זה מגיע לביטוח הלאומי, כמו עניין של קצבאות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו עושים הפרדה בין הדברים וזה באמת נושא שאנחנו מטפלים בו במסגרות אחרות, מול הגורמים האחרים.
אורלי לוי אבקסיס: אותנו מעניין מה קורה אצלכם, בשעת דיון, כאשר עכשיו לפי מה שאני שומעת אני מבינה שזה ממש כמו רולטה רוסית: מי אותו דיין שיישב בדיון.
<אליהו היישריק: רבותי, בקשר ל - - -
אורלי לוי אבקסיס: וזה אנחנו צריכים - - -
<אליהו היישריק: למה?
<אליהו היישריק: על מה?
<אלי צוויק: רולטה רוסית עם כדור אחד בלבד עובד.
אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו - - -
<אליהו היישריק: על מה רולטה רוסית?
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מגיעים לבית משפט רגיל - - -
<אליהו היישריק: רבותי, רבותי, אני לא יודע על מה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל בבית משפט רגיל יש לך - - -
<אלי צוויק: נכון, אבל בבית משפט - - -
אורלי לוי אבקסיס: קל לך לצפות.
אורלי לוי אבקסיס: יש לך את החוק, יש לך פרשנות לחוק.
אורלי לוי אבקסיס: נכון, יש שופטים מסוימים שלוקחים את הפרשנות רחוק מדי, אבל כשאתה מגיע לבית דין רבני אתה לא יכול לצפות מה יקרה שם, רק אם אתה יודע מי אותו בעל הדין שיישב.
אורלי לוי אבקסיס: וזה אתה לא - - -
<אליהו היישריק: מה אני לא יכול לדעת?
אורלי לוי אבקסיס: כשאתה בבית משפט יש לך מערכת חוקים שהיא די מוכרת - - -
<אליהו היישריק: מה?
<אליהו היישריק: לגבי איזה נושא?
עדי קול: יש את שאלת המשמורת ו - - -
<אליהו היישריק: זה לא נכון.
<אליהו היישריק: זה פשוט לא נכון.
אורלי לוי אבקסיס: מי הדיין שיושב, כי אנחנו שמענו פה אירועים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר אני מתנהל אחרת - - -
<קריאה: יש לה פה את המקרים, על מה אתה מדבר?
<קריאה: אלה המקרים, בבקשה.
עדי קול: נכון, אז תשמע, אתה יכול להגיד שזה הכל מקרים חריגים - - -
<אליהו היישריק: לא, לא, אני לא אומר.
<אליהו היישריק: אני אומר שצריך לבדוק.
<אליהו היישריק: אני לא אמרתי, אני לא פסלתי שום דבר שנאמר פה.
עדי קול: אז השאלה היא שוב, האם אנחנו יכולים לקבל מבית הדין הרבני ולא ממך, אלא אתה תצטרך ללכת למי שממונה מהנהלת בתי הדין, ולהגיד לנו.
עדי קול: אנחנו נפנה עם זה גם לשר הדתות.
עדי קול: אנחנו רוצים לקבל רשימת שמות של הדיינים, כמה מקרים, כדי שנוכל לבדוק האם הטענה שאתה אומר – זה לא רולטה רוסית – אנחנו צריכים מספרים.
עדי קול: אתה אומר כרגע שזה לא נכון, פה יש 8 מקרים לפחות ששמענו, ויושבים עוד מאחורי מקרים נוספים שכולם אמרו, ויש עוד אנשים שלא הספיקו לומר.
<אליהו היישריק: אני שמעתי - - -
<אלי צוויק: גברתי, אני יכול - - -
<אליהו היישריק: רבותי, רגע, רגע, רגע.
<אליהו היישריק: אני שמעתי פה למשל את המקרה של חווה: המשמורת היא משותפת, ככה היא אמרה.
<אליהו היישריק: היא לא מבוצעת.
<אליהו היישריק: יש בעיה באכיפה, אבל זה לא קשור לבית הדין הרבני, סליחה.
<אליהו היישריק: יותר טוב מזה?
<אליהו היישריק: רבותי, גם צריך להיות כנה.
<אליהו היישריק: אם רוצים לפתור את הבעיות, אז בואו נהיה גם כנים.
<אליהו היישריק: זה לא חכמה, יש איזה טרנד שזה טוב לזרוק בוץ על בתי הדין.
<אליהו היישריק: שמענו.
<אליהו היישריק: מכירים את זה, אבל צריך גם לנסות לפתור את הבעיה.
עדי קול: אתה צודק, מסכימה איתך לגבי המקרה של חווה - - -
<אליהו היישריק: בסדר, אז הנה, אני רק אומר דוגמא.
<אליהו היישריק: אני הרי לא התכוננתי, לא ידעתי מי יהיה כאן.
<אליהו היישריק: במקרה היא דיברה, אז זה קצת צרם לי שהיא סובלת לא בגלל בית הדין הרבני.
<אליהו היישריק: יכול להיות שהיא סובלת בגלל בית הדין הרבני, אבל לא בנקודה הזאת.
<אליהו היישריק: אבל היא לא סובלת בגלל אלא בגלל חוסר האכיפה.
<אליהו היישריק: אין לנו כלים לאכוף.
<אליהו היישריק: לא לנו ולא לבית המשפט.
עדי קול: אני שואלת אותך עכשיו, יש פה מקרים קשים.
עדי קול: מה אתה מציע להם לעשות כדי להתמודד עם הסוגיה הזאת, שאנשים שעזבו את העולם החרדי צריכים לבוא להוכיח אורח חיים חרדי, להתחפש כמו שאמרו, הרבה פעמים לשקר כדי לזכות בילדים שלהם.
<אליהו היישריק: אז עוד פעם, נאמר פה על ידי שימי, שהביא פה דוגמא שהילד עצמו, כתוצאה תקראו לזה משטיפת ראש או זה כרגע לא משנה, הילד לא מרגיש טוב אם האבא יבוא כך או כך.
<אליהו היישריק: אני פחות או יותר מתרגם את זה טוב?
<שימי גפנר: שיש לחץ חברתי, ברור.
<אליהו היישריק: כן, בסדר, אז מה האלטרנטיבה?
<אליהו היישריק: לקחת את הילד מאותה סביבה חברתית שהוא כבר גדל בה כמה שנים, ולהחליט מהיום שמים אותך פה, לא משנה מה היה.
<אליהו היישריק: זה לא הליך שהולך בכוח.
<אליהו היישריק: בכוח זה לא הולך לשום צד.
<שימי גפנר: ברור שהיה עדיף להיות במקום ניטראלי שהוא מקום יותר נוח לילד, אבל הרבנות לא מאפשרת.
<אליהו היישריק: תראה, המידע שיש לי על פסיקה, כשיש מחלוקת קיצונית בין שני צדדים, אני גם - - -
עדי קול: אתה אומר באופן מוחלט שאין נטייה לכיוון הצד החרדי?
<אליהו היישריק: יש רק בדיקה אחת.
אורלי לוי אבקסיס: לא, רק הילד, לא לעקור אותו - - -
<אליהו היישריק: לא, לא, לא, אז אני אסביר.
<אליהו היישריק: רבותי, אתם - - -
עדי קול: סליחה רגע, אני עוצרת אתכם.
עדי קול: אנחנו כבר שעתיים בדיון, עוד שנייה יש פה כנס אחר ונשאר לנו לכן מעט זמן.
עדי קול: לכן אני לא נותנת לכולם לדבר ולכן אני מבקשת בקצרה, כי אני רוצה שגם נציגת משרד הרווחה תספיק להגיד כמה מילים.
<אליהו היישריק: איפה עמדנו?
עדי קול: שאלתי את השאלה האם אתה אומר שכשיש - - -
<אליהו היישריק: כן, אז אני אומר ככה - - -
עדי קול: שנייה, האם היא לא מטה את הכף לטובת הצד החרדי.
<אליהו היישריק: לא, בהחלט לא, ואני אסביר מה כן מטה את הכף.
<אליהו היישריק: מטה את הכף שאם ילד נמצא בסוג חינוך מסוים, אם הוא כבר נמצא.
<אליהו היישריק: כל עוד הוא לא נמצא, וזה מקרים קצת יותר נדירים שהם מדברים על ילדים קטנים, מתחת לגיל שנתיים או שלוש, אבל אני מדבר על ילדים בגילאי 4, 6, 8, שכבר כתוצאה מהמשמורת, נניח שנקבעה משמורת אצל האם או אצל האב.
<אליהו היישריק: אגב, אנחנו לא דורשים מאף אחד לשנות את אורח חייו.
<אליהו היישריק: אני לא דורש.
<אליהו היישריק: אני אגיד לכם - - -
עדי קול: בסדר, אתה לא דורש.
<אליהו היישריק: רבותי, רבותי, יש - - -
עדי קול: אבל יש פסקי דין של בתי הדין שקבעו שאם האישה לא תלבש צנוע, אם היא לא תשלח את הילדים לבית ספר חרדי - - -
<אליהו היישריק: עוד פעם, עוד פעם, רק רגע - - -
עדי קול: כותבים את זה במילים האלה, אז אולי אתה לא, אבל - - -
<אליהו היישריק: רק רגע, רק רגע.
<אליהו היישריק: אני אומר, אם נקבעה משום מה, אני לא יודע, יש לנו שני שלבים: קביעת המשמורת ומה קורה אחרי שנקבעה המשמורת, מה קורה עם הסדרי הראייה.
<אליהו היישריק: אם קובעים משמורת משום מה בצד אחד, א' או ב', ואותו צד יש לו אורח חיים מסוים, הילד התרגל לאורח חיים מסוים, אז צריך להיות, קצת לעבוד עם שכל.
<אליהו היישריק: לא מכריחים את הצד השני להיות חרדי.
<אליהו היישריק: אגב, אני רוצה להגיד לכם בסוגריים, יש לנו מספיק חרדים, אנחנו לא מחזירים בתשובה.
<אליהו היישריק: לא רוצים.
<אליהו היישריק: יש לנו מספיק.
עדי קול: סליחה, אני עכשיו אומרת, אני ראיתי במו עיני - - -
<אליהו היישריק: רק רגע.
<אליהו היישריק: מה שאנחנו אומרים - - -
עדי קול: אני לא מסכימה איתך.
עדי קול: אני ראיתי בעיני - - -
<אליהו היישריק: בסדר, מותר לך לא להסכים.
עדי קול: פסיקות שאומרות – ברגע שהאמא תפסיק להתלבש בצורה מסוימת ואורח החיים שלה ישתנה, היא תאבד את הסדרי הראייה.
עדי קול: אני ראיתי את זה כתוב.
עדי קול: אולי אתה לא כותב את זה, אבל אני - - -
<אליהו היישריק: אז למה לא הולכים עם זה הלאה, עם פסק הדין הזה?
<אליהו היישריק: יש ערכאות לערער.
עדי קול: עם איזה כוח בדיוק אתה רוצה?
עדי קול: עם איזה תקציב?
עדי קול: עם איזה סיוע משפטי?
עדי קול: אתה יודע מה, אנשים אמרו לך שהם בהישרדות פה, אתה אומר להם – תלכו לבית הדין הגבוה, אבל קודם אמרת שזה לא קורה.
עדי קול: עכשיו כשזה קורה, אתה אומר למה לא מערערים.
עדי קול: מה אתה רוצה?
עדי קול: במקום להגיד שהדיינים לא יספקו ככה, אתה אומר - - -
<אליהו היישריק: תראי, כשתביאי לי - - -
<שימי גפנר: יש מקרה של אישה שיש לה שישה ילדים, שאחד הדיינים אמר לה, כשדיברו אם היא שומרת מספיק שבת או לא, הוא אמר לה – תסמכי עלינו שנמצא סעיף נפשי כדי לקחת לך את הילדים.
<אליהו היישריק: זה חמור מאד.
<אליהו היישריק: חמור מאד.
עדי קול: אז זה עוד מקרים שאתה אומר חמור מאד.
עדי קול: טוב, תסלחו לי שנייה, אני חייבת להפסיק את זה.
עדי קול: אני רק אומרת, אתה אומר זה לא קורה, אתה אומר זה חמור מאד על עוד מקרה ועוד מקרה ועוד מקרה וזה חמור מאד, ואני לא שומעת ממך מה אתם יכולים לעשות כדי שמקרים חמורים מאד כאלה לא יקרו.
<אליהו היישריק: אז אני יכול להגיד לך על כל מקרה שהביאו פה, להביא 20 מקרים שזה הפוך.
עדי קול: ועדיין, זה אומר שלא מצליחים לטפל במקרים שפה.
אורלי לוי אבקסיס: מה עמדת ההלכה לגבי חזקת הגיל הרך?
<אליהו היישריק: שזה אצל האם.
אורלי לוי אבקסיס: אז איך קורה פה שיש פה באמת, אני נורא מבולבלת.
אורלי לוי אבקסיס: זה אצל האם רק אם היא חרדית הכנסתם להלכה?
<אליהו היישריק: לא, לא.
<אליהו היישריק: אין כזה דבר.
אורלי לוי אבקסיס: כלומר, יש איזה פרק ב'?
אורלי לוי אבקסיס: כי זה הרושם שאני מקבלת פה.
<אליהו היישריק: לא, אין כזה דבר.
אורלי לוי אבקסיס: אני צריכה לראות מסמך - - -
<אליהו היישריק: אני לא יודע, אבל אני לא יודע.
עדי קול: תשמעו, הוא חוזר ואומר שזה לא קורה.
עדי קול: אולי אצלך זה לא קורה, זה קורה אצל אחרים.
<אליהו היישריק: יכול להיות.
עדי קול: אבל לא קיבלתי ממך תשובה מה אנחנו צריכים לעשות כדי לטפל במקרים החריגים.
עדי קול: גם אם הם חריגים, זו המטרה שלנו.
עדי קול: אני קוראת לכולם, אני מבקשת שאת כל המקרים שאתם מכירים, כל המקרים, כל המשפטים שנאמרו לכם ולאחרים, תעבירו אלי.
עדי קול: תעבירו את השמות והמקרים.
עדי קול: אני אגיש תלונה, אם צריך, לוועדה לתלונות על שופטים.
<אליהו היישריק: אני רוצה לומר דבר - - -
עדי קול: לא, לא, לא, אני מצטערת.
עדי קול: אני ביקשתי מסימונה להיות פה, אני מעריכה את זה.
עדי קול: אני שומעת פה הרבה דברים, אני אשמח לשמוע את ההתייחסות שלך, ומאד מטרידה אותי ההתייחסות של פקידות הסעד החרדיות.
<סימונה שטיינמץ: טוב, קודם כל אני לא אתייחס פה במובן הספציפי, אני חושבת שמקומן של תלונות ספציפיות להיבדק באופן ספציפי.
עדי קול: נכון, את צודקת, ולכן אני אומרת – תלונות ספציפיות, בבקשה, שמות, מקרים, תעבירו אלי.
עדי קול: אם אומרים שזה לא המקרה, בואו נבדוק.
<סימונה שטיינמץ: אוקיי, אז רק להציג את עצמי בפני מי שיושב כאן: שמי סימונה שטיינמץ, ואני עובדת סוציאלית ראשית, היום כבר אין פקידות סעד, אנחנו עובדות סוציאליות.
<סימונה שטיינמץ: אני עובדת סוציאלית ראשית לעניין סדרי דין וזה באמת בתוך סוגיה של מתן חוות דעת לבתי הדין ובתי המשפט, בנושא של משמורת וחלוקת זמני שהות.
<סימונה שטיינמץ: אנחנו גם לא משתמשים יותר במושג הסדרי ראייה.
עדי קול: לא הודיעו לנו פשוט ששינו את הטרמינולוגיה.
עדי קול: עכשיו אנחנו יודעים.
<סימונה שטיינמץ: נכון, לאט לאט אנחנו לומדים ואנחנו קשובים, דרך אגב.
<סימונה שטיינמץ: זה משהו שלמדנו דווקא מארגוני הורים, שביקשו לא להשתמש יותר בטרמינולוגיה של הסדרי ראייה, כי בעצם - - -
עדי קול: אז איך קראת לזה, סליחה, מה השם החדש?
<סימונה שטיינמץ: זמני שהות של ההורים עם הילדים.
דוד צור: אבל השאלה אם יש שינוי גם במהות, מעבר לזה.
<סימונה שטיינמץ: לטעמי יש גם שינוי במהות.
<סימונה שטיינמץ: אנחנו יותר ויותר בעצם טוענים ומכוונים לתוך המצב שבו ילד, גם במצב של גירושין, לא צריך להיפרד מאחד מההורים, אלא שהוא צריך להיות בקשר עם שני ההורים.
<סימונה שטיינמץ: נכון שישנם מצבים, לצערנו הרב, שהיכולת של הילד להיות, או היכולת של ההורה בעצם לאפשר את החיים המתאימים לילד היא מוגבלת, ולכן גם - - -
עדי קול: זו השאלה, מה החיים המתאימים?
עדי קול: מה העמדה המקצועית לגבי זה באמת?
<סימונה שטיינמץ: אז אני רוצה כן באמת להעלות כאן את הנושא של הסוגיות.
<סימונה שטיינמץ: שוב, אני לא מתייחסת, אני שמעתי מה קורה בנחל שורק, אני שמעתי מה קורה בבית"ר עילית, אני חושבת שזה דברים שצריכים להיבדק נקודתית וגם - - -
עדי קול: אנחנו נצא בפנייה לשר הרווחה ואנחנו נבקש.
<סימונה שטיינמץ: כן, גם במשרד הרווחה יש פניות הציבור.
עדי קול: לא, לא, לא, אני רוצים ישירות להגיע לשר, ואנחנו נבקש את הבדיקה של הדברים האלה.
<סימונה שטיינמץ: אין שום בעיה, ובאמת אני חושבת שמעולם התוכן שממנו אני באה, על כל סיפור אנחנו שומעים גם גוונים אחרים והפוכים לאותו סיפור.
<סימונה שטיינמץ: מבחינת התערבות העובדות הסוציאליות לעניין סדרי דין, הנושא הדתי הוא לא נושא שנלקח בחשבון כחשיבות איפה הילדים יהיו ובמשמורת של מי מההורים הוא יהיה.
<סימונה שטיינמץ: אני כן חייבת לומר שני דברים בגילוי נאות.
<סימונה שטיינמץ: האחד, באמת בתוך רשויות שמאופיינות כיישובים חרדים, דהיינו לדוגמא בית"ר עילית, קריית ספר, אלעד, אז גם העובדות הסוציאליות שנמצאות שם נדרשות להיות בעצם מהעולם הדתי ובהחלט צריכות גם להגיע בלבוש צנוע לעבודה.
<סימונה שטיינמץ: אני מציינת את זה, כי זה לא מחייב אותן גם באמת לבוא באמת ובתמים מהעולם הזה, אבל גם חשיבה שאנחנו עשינו, חשבנו שעובדת חילונית, שרק מתלבשת כביכול כעולם חרדי, יש בזה איזו שהיא הטעיה של הציבור ורמייה של הציבור, וזאת סוגיה שבאת דנו בה.
<סימונה שטיינמץ: לכן היום אנחנו מקבלים את הבקשה, אבל - - -
עדי קול: כן, אבל את מבינה את הקושי - - -
<סימונה שטיינמץ: שנייה, אני יודעת את הקושי.
<סימונה שטיינמץ: אני רק רוצה לבוא ולומר שעד לפני מספר שנים, אני לא יודעת מתי היה הסיפור של הגברת מבית"ר עילית, אבל עד לפני מספר שנים מי שניהלה את בית"ר עילית זאת מנהלת חילונית לחלוטין, דרך אגב.
עדי קול: אוקיי, סימונה, אני אהיה קשה איתך, אנחנו קצרים בזמן והסיפורים על איפה, הסיבות, הרציונאל, זה פשוט פחות מענייננו.
עדי קול: יש פה סיפורים, מקרים, וזה לא המקרים היחידים ואנחנו לא שמענו עוד את כל המקרים.
עדי קול: יש פה נטייה, עובדות סוציאליות מהציבור החרדי, בין אם הן מתלבשות ככה ובין אם לא, מחויבות לציבור החרדי, עם קשרים עם הרבנות, ומוצאות ...
עדי קול: על העובדה שהן לא מגיעות מאותה סביבה - - -
<סימונה שטיינמץ: אלף אני שמעתי פה רק שני דברים.
<סימונה שטיינמץ: יש פה באמת אנשים שדיברו על דברים אחרים.
<סימונה שטיינמץ: זה דבר אחד, כולל אימהות כאן שדיברו על העובדה שהן כן מצליחות להיות אימהות משמורניות.
<סימונה שטיינמץ: אז אני לא הייתי עושה הכללה.
<סימונה שטיינמץ: דבר שני שאני רוצה לבוא ולומר, הטענה - - -
עדי קול: גם אם הן משמורניות, הן נפגשות שלוש פעמים בשבוע עם הילדים, כשהאבא, שלא הכיר את הילדים קודם ולא גידל אותם 14 שנה - - -
<סימונה שטיינמץ: לא, לא, לא.
<סימונה שטיינמץ: יש פה אימהות, ודיברה נדמה לי ירדנה - - -
עדי קול: כן, אתם כולם - - -
<סימונה שטיינמץ: ודיברה א', הן אימהות משמורניות.
<קריאה: לא אני.
עדי קול: היא אמרה לך שלא.
עדי קול: אז אומרים לך, סליחה.
<קריאה: וזה בבני ברק, כי שכחתם את העיר הזאת.
עדי קול: שנייה, סימונה, אומרות פה אמא אחרי אמא שהיא האמא, שהאב לא ידע באיזו כיתה הילדים קודם, לא הכיר אותם ושום דבר, והיום הן משמורניות.
עדי קול: נכון, הן פוגשות את הילדים שלוש פעמים בשבוע, אבל הן לא ההעדפה.
עדי קול: למה הן לא ההעדפה?
<סימונה שטיינמץ: עוד פעם, אני אומרת לכם באחריות מלאה, אוקיי?
<סימונה שטיינמץ: אין כאן העדפה לאבות על רקע דתי, כמו שאין העדפה לאימהות ברקע החילוני.
<סימונה שטיינמץ: את זה אני אומרת לכם באופן חד משמעי ואני עומדת מאחורי האמירה הזאת.
<סימונה שטיינמץ: יתרה מזאת, אני לא, כמו ש - - -
עדי קול: אבל - - -
<סימונה שטיינמץ: רגע, אבל אי אפשר.
עדי קול: לא, אבל את מתעלמת מהסיטואציה.
עדי קול: אומרים לך כאן אנשים שאומרים להם שהם לא - - -
<סימונה שטיינמץ: עוד פעם, אני לא מתכחשת פה לשום אמירה שנאמרה כאן.
<סימונה שטיינמץ: אני גם התחלתי את דבריי ואמרתי, אני לא אתייחס לדברים ספציפיים - - -
עדי קול: אני לא רוצה דברים ספציפיים, אני רוצה - - -
<סימונה שטיינמץ: אבל רגע, תני לי לסיים.
עדי קול: קודם כל אחת הזכויות היחידות שיש לי בוועדה הזאת כיושב ראש, אני יכולה לדבר מתי שאני רוצה.
עדי קול: זה כלי שמותר לי.
<סימונה שטיינמץ: אבל איך אפשר לענות בצורה כזאת?
עדי קול: אפשר לענות בקצב שאנחנו מבקשים שיענו.
עדי קול: שוב, את מתחייבת בוודאות שזה לא קורה, ויושב פה קהל שלם ואומר – אנחנו מרגישים שאנחנו מופלים על רקע אורח החיים שלנו.
עדי קול: גברים, נשים, כולם אומרים את זה.
עדי קול: פקידות הסעד - - -
<סימונה שטיינמץ: ההבדל היחיד ביני לבין הקהל, זה שאני ממשרד שמפקח על הרשויות המקומיות, שכל תלונה נבדקת ואני יכולה לבוא ולהגיד את הדברים ממקום של בדיקה.
<סימונה שטיינמץ: לכן גם התחלתי את דבריי שזה לא המקום לבוא ולענות באופן ספציפי, משום שבעולם המקצועי שבו אני חיה, על כל סיפור של צד אחד, אני שומעת סיפורים אחרים גם מהצד השני וגם מהילדים.
<סימונה שטיינמץ: ולכן יכול להיות שהייתי צריכה להתחיל את תשובתי ולומר שלא משנה אם זה העולם החילוני או העולם הדתי, התפקיד שלנו, ואנחנו מקפידים על זה, זה שאנחנו מתייחסים לצרכים של הקטינים וטובת הקטינים.
<סימונה שטיינמץ: במובן הזה אני חושבת שצריך גם לגלות רגישות לתגובת הקטינים לשינויים בתוך המשפחה.
עדי קול: כן, לכן התחלתי עם השאלה המקצועית.
עדי קול: האם מקצועי, את חושבת, שילדים שגדלו באורח חיים חרדי, שוב, השאלה עד איזה גיל ולכן התחלתי עם השאלה הזאת.
עדי קול: האם את חושבת שנכון לטובת, ואני שואלת כרגע רק לטובת הילד – לטובת הילד לשמר את אותו אורח חיים?
עדי קול: אני שואלת אותך שאלה מקצועית.
<סימונה שטיינמץ: אני רוצה לבוא ולהגיד שאני חושבת שאין עיקרון כללי, אין עיקרון על.
<סימונה שטיינמץ: אני חושבת שכל ילד הוא עולם ומלואו.
<סימונה שטיינמץ: לכל ילד יש את היכולת שלו להתמודד עם שינוי, כמו שזאת שאלה שאנחנו נבחן גם בהגירה, שגם שם היא שאלה של שינוי מהותי באורח החיים.
<סימונה שטיינמץ: כל ילד יש לו בעצם קרבה אחרת למשפחה שלו, לכל ילד יש קרבה אחרת ויכולת להתמודד עם שינויים.
<סימונה שטיינמץ: לכל ילד יש יכולת אולי להתמודד עם חרמות, שלצערי קורות בעולם הדתי והחרדי, וכמו שנאמר כן ואני אגיד את זה בזהירות, אבל אני כן אגיד את זה: שבעוד שהעולם החילוני יכול להכיל חוזר בתשובה ואת האופן שבו הוא נראה, יכול להיות שההיפך זה הרבה יותר קשה, ולכן ההשפעה על הילדים היא אחרת.
<סימונה שטיינמץ: אני לא רוצה להגיד כלל, משום שהתפקיד שלנו, ואוי ואבוי אם אנחנו נדבר בסיסמאות, התפקיד שלנו ושל העובדים הסוציאליים שלי בשטח, זה לבדוק כל משפחה בנפרד וכל ילד בכל משפחה.
עדי קול: יכול להיות מצב כזה שיש שישה ילדים, ואני באמת שואלת.
עדי קול: שישה ילדים ולחלק מהם זה ככה וחלק אחרת, או שיש נטייה להסתכל על כל השישה כשישה?
<סימונה שטיינמץ: תראי, קודם כל יש נטייה להסתכל עליהם כאחים, אבל יש חשיבות רבה גם להסתכל על כל אחד בנפרד, ויכול להיווצר מצב שבסופו של דבר, בצער רב אני אומרת את זה, בסופו של דבר יהיו ילדים שיהיו יותר בקשר עם הורה זה או אחר, ופחות בקשר עם ההורה האחר, בעוד שילדים אחרים, ואנחנו רואים את זה.
<סימונה שטיינמץ: אנחנו רואים שמבין ארבעה ילדים יש ילדה שתהיה הרבה יותר בקשר עם אמא או תסרב יותר להיות בקשר עם אבא, בעוד שאחיה יהיו יותר בקשר עם האבא, לדוגמא, וזה רק דוגמא, אבל אנחנו בהחלט יכולים לראות את זה.
<סימונה שטיינמץ: וכן, ואני חושבת שגם פה בסרט ראינו שלא כולם אותו דבר, ושיש שוני בין אחים שגדלו באותו בית.
עדי קול: טוב, אין לי זמן, אני מצטערת.
עדי קול: לפני 7 דקות היה צריך להתחיל כאן דיון, לכן אני גם אבקש את כולכם לצאת מפה בריצה, אם אפשר, כי אני באיחור.
עדי קול: אני מסכמת.
עדי קול: אני אצא בפנייה מטעם הוועדה, גם בשמי וגם בשם חברי הכנסת הנוספים, קודם לשר הדתות ולבית הדין הרבני, לקבל את הנתונים המתאימים לגבי תיקי המשמורת שדיברנו עליהן, כדי לראות באמת בחלוקה לדיינים.
עדי קול: אם אתם יודעים על דיינים ספציפיים שידועים כדיינים קשים, אם אתם יודעים על מקרים ספציפיים, כדי שאנחנו נוכל להגיש תלונות – תעבירו לי באופן מסודר את השמות כדי שנוכל לבדוק אותם אחד לאחד.
עדי קול: נאמר שייבדק – ייבדק.
עדי קול: אנחנו גם נבקש לראות את מספר המכונים שמפנים אליהם, את מספר הגורמים, או מתי הפנו לגורמים אובייקטיבים ומתי לא, כדי שנוכל לעשות מעקב ראוי.
עדי קול: וכשנקבל את התשובות אנחנו נראה אם אנחנו מקיפים את - - -
<קריאה: וגם עובדות סוציאליות.
עדי קול: פנייה נוספת אנחנו נפנה לשר הרווחה ונבקש ממנו לבדוק את המקרים שבהם דובר ביישובים החרדיים, לגבי הטיפול של העובדות הסוציאליות, לא פקידות הסעד.
<סימונה שטיינמץ: אבל באופן ספציפי, טוב?
עדי קול: באופן ספציפי.
עדי קול: בית"ר עילית שדיברנו, בני ברק ונחל שורק, ירושלים ובית שמש, לבדוק במקומות שלשכות הרווחה הן חרדיות, לבדוק את ההחלטות שניתנות, את ההמלצות.
עדי קול: האם יש נטייה להמליץ רק לכיוון אחד, לאורח החיים החרדי, ואת הקשרים באמת בין בתי הדין הרבניים לבין העובדים הסוציאליים.
עדי קול: אני קוראת לכם שוב, אחד, אנחנו עובדים, אנחנו, משה עובד, על אתר שיתאר את כל הזכויות והדברים שמתמודדים איתם ציבור העוזבים את העולם החרדי.
עדי קול: אנחנו נשמח להפנות אליך, אם תסכים, אבל אני מניחה שאתם כבר עושים את זה.
עדי קול: בכל מקרה, אם יש בעיות, אם יש שאלות, הוועדה לפניות הציבור היא כתובת לעוזבים את העולם החרדי, ואנחנו מבקשים מכם לראות בנו ככאלה.
עדי קול: תודה לכולם על הסיפורים ותודה על הזמן.
עדי קול: אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה המיוחדת לפניות ציבור.
עדי קול: אני אתחיל ואומר שהוועדה לפניות הציבור היא ועדה מיוחדת בכנסת שיש לה את אותן זכויות של ועדה אחרת כמו ועדת החוקה, כספים, עבודה ורווחה, אלא שהיא מתכנסת בעקבות פניית ציבור, אדם אחד או קבוצה של אזרחים או ארגונים.
עדי קול: אני רוצה לפתוח ולומר לנציג האוצר שנמצא כאן שאני חושבת שזה ביזיון שמגיעים ב-9:20.
<אלון מסר: אני מבקש להתנצל על האיחור.
עדי קול: אני חושבת שזה זלזול בוועדה וזאת לא פעם ראשונה.
<אלון מסר: עבורי זאת פעם ראשונה.
<אלון מסר: אני לא מזלזל בוועדה.
<אלון מסר: חשוב לי גם לציין שרק אתמול בלילה נודע לי על הדיון.
<אלון מסר: לא זומנו יחד עם יתר המוזמנים.
<אלון מסר: פינינו את כל הישיבות במיוחד כדי להגיע לכאן.
<אלון מסר: לא הייתה כל כוונה באיזושהי צורה לזלזל בוועדה.
עדי קול: אנחנו יושבים עשרים דקות ומחכים לאוצר.
עדי קול: משרד המשפטים עדיין לא הגיע ואני חושבת שזה מעיד על התייחסות מעליבה לישיבת ועדה חשובה ולדיון שהוא דיון דחוף.
עדי קול: לכן הזימונים יצאו ברגע האחרון.
עדי קול: אנחנו מתכנסים כדי לדון בבעיה חמורה של אספקת מים לשכונות במזרח העיר.
עדי קול: זה לא הדיון הראשון שלנו בנושא התשתיות במזרח העיר אלא אנחנו מקיימים רצף של דיונים.
עדי קול: עסקנו בנושאים של המעברים, עסקנו בנושא הבעיות באופן כללי ואנחנו ממשיכים לעסוק בנושאים שרלוונטיים לשכונות האלה.