GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: עשינו את "חוק הצינתוק" והפסיק הצינתוק.
עדי קול: היום נאמר בחוק שלא ניתן באמצעות שיחות מוקלטות, זאת אומרת, שמפלגה שרוצה לעשות את הפיילוט שלה היא יכולה להושיב אנשים שיתקשרו אחד אחד.
אורי מקלב: אני חושב שאם המקרים התרחבו, באמת שנמצא מענה לנושאים האלה, לא רק מראש ממשלה, אלא חלק מהטלפונים שאני מקבל, כנראה אני נמצא באיזה מאגר, בכלל לא מבקשים תרומה, הוא בא להגיד לי את ההגיגים שלו עכשיו בטלפון.
אורי מקלב: יש לו איזה מסר שהוא חשב, שהוא ראוי ונכון שהוא הולך לתקן את העולם או שכדאי שאני אשמע את מה שהוא אומר.
עדי קול: גם ההודעה שגייסה את החרדים להפגנה ביום ראשון?
עדי קול: אני חושבת שטוב שהייתה הפגנה, גם הייתה הודעה כזאת.
אורי מקלב: שם גייסו.
אורי מקלב: כפי שיודע לך מתוך כמה מאות אלפים לחלק גדול בכלל אין טלפונים ולמי שיש, בטח יש טלפון כשר ואין לו מסרונים בכלל.
אורי מקלב: אני מחזיק את הטלפון השני רק כדי לדעת אם הישיבה בוטלה או לא בוטלה, אבל אני לא מקבל מסרונים בכלל.
אורי מקלב: אנחנו לא צריכים שיטות דיגיטאליות, לנו יש את השיטות הישנות והיעילות.
אורי מקלב: עובדה שאנחנו מגייסים הכי הרבה בלי מסרונים.
אורי מקלב: בואי נפריד את הדת מהדיון הזה וניתן לו את המבט האמיתי.
אורי מקלב: אני אומר שלאו דווקא תרומות, אנחנו צריכים להחליט האם יש אפשרות לעשות את זה.
אורי מקלב: למה לא? כל אחד יכול להגיד את דברו.
אורי מקלב: אבל הקצב, הרחבת העניין ושאנשים לפעמים מעבירים מסר עקיף.
אורי מקלב: חלק אפילו מסר מאוד עקיף, נגיד למשל שמאוד מאוד חשוב ללכת לקבר רחל, אבל אתה יודע שאם אתה הולך בעצם קיבלת מסר עקיף.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהדברים האלה הפכו למטרד אמיתי.
עדי קול: האם היום, גם אם נכניס את העמותות לחוק, אם לא נגדיר את זה אחרת, העובדה שהיא אומרת שהיא לא רוצה תרומה, אבל כן אומרת 'עכשיו אני רוצה להבטיח לך משהו' וכשתבוא תבין.
<פאדיה זידאן: הפרסומת הקיימת היום בחוק מוגדרת 'פרסום לרכישת מוצר או שירות - - -
עדי קול: אבל אם אני קוראת למישהו להגיע לקבר ושם יגבו ממני כספים.
עדי קול: מה הפרשנות שלך?
<פאדיה זידאן: לדעתי, אמורים לבחון כל מקרה לגופו של עניין ולראות אם זאת טקטיקה כדי לעודד להוציא כספים.
<דפנה גלוק: אני חושבת שמה שאת רוצה לעשות זה לאסור כל שיחה מוקלטת שנעשית.
<דפנה גלוק: אם אנחנו מתמקדים בהוצאת כספים זאת צריכה להיות שיחה לשם כך.
<דפנה גלוק: אני לא חושבת שאנחנו יכולים להתחקות אחרי מה שקורה כשאתה מגיע ליעד.
עדי קול: אני מזמינה אתכם למבצע.
עדי קול: מתקשרים אלי משיחה מוקלטת ויש עכשיו מבצע מכירות ב"סלקום".
עדי קול: האם זה נחשב?
עדי קול: <קריאה:> כל מה שהוא אינו מסחרי מותר.
עדי קול: אומרים לי לבוא לאירוע מכירות, לא אומרים ישר לקנות.
<שרון פליישר בן-יהודה: אני רוצה להבין, במונחים שלעודד רכישת מוצר, אני חושבת שיכולנו להיכנס.
<שרון פליישר בן-יהודה: הקטע שמדבר על הוצאת כספים, שאומר תבואו לקבר רחל כי זה חשוב, ואז שם יש מישהו שלוקח תרומות, אני חושבת שזה כבר מרחיק לכת.
<שלומי גוליאן: כל תפוצה של שיחות מוקלטות מהסוג תעבור את אישור משרד התקשורת או - - -
עדי קול: אני חושבת שקודם כל הגופים המסחריים, כל גוף תקשורתי יעביר את זה למשרד התקשורת?
עדי קול: גם אנחנו יכולים להעביר לכם, שכל שיחה שתעבור דרככם.
<שלומי גוליאן: בואי ניקח דוגמאות בהן אתם מבינים טוב ממני.
אורי מקלב: אני מבין שעכשיו יש אפשרות לפרסם בעיתון ואפשר לבחון את זה.
אורי מקלב: אבל יכול להיות שזה מגיע מישראלים.
אורי מקלב: בחברות מסוימות אתה יכול להציע ללקוחות שלך וכעת אתה רוצה להפיץ את זה.
אורי מקלב: לא חייבים במסרים - - -
עדי קול: גם אומרים לנו תשלח מסרון למספר וזה יעלה לך חמישה עשר שקלים.
עדי קול: סתם אני מגזימה, אבל זה הרבה כסף.
עדי קול: <קריאה:> כשטענתי שחברות התקשורת יכולות להבחין בין מספרים לתרומות לבין מספרים רגילים, קיבלתי חיזוק מג'ולאין שכן יכולים לאתר מספרי מרכזיות, לעלות על מספר כזה.
עדי קול: לכן אולי צרכנים שלא רוצים לקבל שיחות ממרכזיות אוטומטיות שיכנסו באופן אוטומטי כדי לחסום.
<שלומי גוליאן: לכל מרכזיה יש מתג, יודעים להבחין בין סוגי המרכזיות ובין המספרים ומה עומד מאחוריהן.
<שלומי גוליאן: הרי כל השיחות האלה יוצאות ממרכזיות, הן לא יוצאות מטלפונים רגילים.
<שלומי גוליאן: הם מתחברים למרכזייה וזה הופך לאיזה תהליך אימות עם כל הנתונים.
<שלומי גוליאן: אם החברות כמו "בזק", אני מודע לתחום ויש כלים לאיתור כמעט כל דבר, כל פעולה.
<שלומי גוליאן: היום כל לקוח שאני מוציא לו יותר מ- 3,000-4,000 שיחות - - -
עדי קול: לא שמעתי על זה, הוא אומר שזה אפשר.
<שלומי גוליאן: היום אנחנו יודעים לזהות מכשיר שנגנב לפני שהבעלים שלו יודע.
<שלומי גוליאן: ברמה הזאת.
<שלומי גוליאן: אני לא רוצה לפתוח את זה.
<שלומי גוליאן: זה קיים.
<שלומי גוליאן: לקוח שנגנב לו עכשיו המכשיר, מישהו לקח אותו ונסע איתו 10 ק"מ, אני יודע שהאנטנות של אותו בנאדם שגנב אותו הן אנטנות שונות.
<שלומי גוליאן: אני מזהה פעילות שונה ומאנטנות שונות, אני מזהה שהשיחות הנכנסות לא מתקבלות, הגנב מקבל שיחות ולא עונה עליהן, הוא רק מוציא שיחות.
<שלומי גוליאן: אני מזהה את הפעילות, אני מזהה פעילות שלישית שאומרת שכמות היעדים שהאדם הזה - - -
עדי קול: יש למשטרה.
<שלומי גוליאן: המשטרה עושה את זה.
<שלומי גוליאן: אבל זה בגדול הדרכים שלנו לאתר.
<שלומי גוליאן: יש דרכים.
<שלומי גוליאן: אם החברות המפעילות תרצנה לחסום את השיחות האלה, חד-משמעי יש להן את הדרכים.
עדי קול: התחלתי עם השאלה למה זה לא יחול על הצינורות, הן אמרו לא יכולים, לא רואים.
עדי קול: מסתבר שיש כאן מפעיל שאומר שיכולים.
עדי קול: <קריאה:> שיעשה.
עדי קול: לא שאלתי את "בזק" ולא את "פלאפון" ולא את "אורנג'".
עדי קול: אני רוצה לשמוע את הרגולטור.
<פאדיה זידאן: אני חושבת שזה לא יהיה נכון.
<פאדיה זידאן: אנחנו בזמנו חשבנו שבעלי רישיונות - - -
עדי קול: את כבר לא אומרת שזה בלתי אפשרי, את אומרת שזה לא יהיה נכון.
<פאדיה זידאן: זה אמרתי גם אז, אנחנו לא רוצים שבעלי רישיונות יהיו אחראים על התוכן המועבר דרכם.
<פאדיה זידאן: שוב, כמו שאמרתי קודם, להגיד לבדוק אם יש הסכמה או אין הסכמה, אם יש הסכמה מפורשת בכתב או אין.
<פאדיה זידאן: מבחינה הנדסית אני לא יודעת אם זה מתאפשר או לא.
עדי קול: הוא אומר שאפשר.
<פאדיה זידאן: שוב, אני לא רוצה לענות.
<פאדיה זידאן: אי אפשר להאשים את משרד התקשורת שהוא לא עושה מספיק בעניין.
<פאדיה זידאן: כל המסגרת הנורמטיבית הזאת נקבעה בהמשך ליוזמתו של משרד התקשורת.
<פאדיה זידאן: פה אנחנו חושבים - - -
עדי קול: אלף, לא מאשמים אתכם, אני רוצה לראות אם אפשר להתקדם עוד צעד.
עדי קול: השאלה שלי היא טכנולוגית.
עדי קול: אני לא מבינה מספיק.
עדי קול: האם אתה יכול להגיד, כמובן שאנחנו לא רוצים להיות האח הגדול ולהגיד שהחברות הן אלה שיגדרו אלו מאגרים חסומים ואלו לא.
עדי קול: השאלה האם הרגולטור יוכל לומר.
<פאדיה זידאן: אני אעביר את השאלה הזאת הלאה, נבדוק אצלנו מבחינה הנדסית האם מתאפשר או לא, ועקרונית האם אנחנו רוצים להטיל חובה כזאת או לא.
עדי קול: לא חובה גורפת כמובן, אבל חובה שמוגבלת.
עדי קול: אולי אפשר לומר מרכזיות מסוימות, אני לא יודעת טכנולוגית.
<אופיר אטיאס: אי אפשר, את זה אי אפשר.
<אופיר אטיאס: כי אם הוא מדבר על מרכזיות זה כל המרכזיות, כי אם מרכזייה נותנת שירות כן חוקי, זו בעיה כי אתה חוסם גם אותה.
<אופיר אטיאס: אתם מדברים על מהלך גורף שיחסום את כל המרכזיות.
<אופיר אטיאס: הפתרון שלו לא מדויק.
עדי קול: אם אני פונה אליכם גופי התקשורת ואומרת, 'התקשרו אלי מ- 072 ממספר ספציפי, האם אתם יכולים לחסום אותו אול שאין לכם סמכות.
<דורי צ'יקו: האם יש לי אפשרות לחסום מספר שאני לא יודע מהו, אני פוגע כאן במישהו.
<דורי צ'יקו: <קריאה:> תזהי את המספר, תחסמי אותו אצלך וזה נגמר.
<שרון פליישר בן-יהודה: אני מבקשת להבין, המטרה, בשיחה לא כל כך הבנתי, המטרה שלך, מה שהכי היית רוצה שזה יחול על שיחות שהן לתרומות וגם שהן לא שיחות מעמותות, או ששיחות מסוג מסוים כן תהיינה?
עדי קול: המטרה שהכול יהיה חסום.
<שרון פליישר בן-יהודה: הפתרון הכי פשוט זה לקבוע שבחקיקה הזאת במקום המילים "לצרכי פרסומת" ש"יאסרו בכלל שיחות מוקלטות באופן גורף".
<אסף גולדפרב דויטש: אני לא מבין מה הבעיה בכלל.
<אסף גולדפרב דויטש: אם בנאדם לא רוצה לקבל שיחות.
<אסף גולדפרב דויטש: יש אנשים שזה לא מפריע להם לקבל שיחות.
<אסף גולדפרב דויטש: החוק הרי מאפשר היום גם למסחרי וגם אם קיבלת ולא היית אמור לקבל.
<אסף גולדפרב דויטש: אם אתה לא אומר אקטיבית "תסירו אותי" הם יכולים לשלוח לך.
אורי מקלב: אתה לא יכול, אם הוא עשה עבירה אתה לא יכול לחזור אליו ולשאול.
<אסף גולדפרב דויטש: אלו הטענות של החברות.
<אסף גולדפרב דויטש: היום אם אתה לא מבקש שיסירו אותך, זה בסדר שימשיכו להתקשר אליך.
אורי מקלב: זה לא מדויק.
עדי קול: תגידי את המדויק.
<פאדיה זידאן: המודל שאומץ בתוך סעיף 40 א' לחוק היה ה- out, in שרק בהסכמה מפורשת מראש ובכתב המפרסם יוכל לשדר דבר פרסום.
<פאדיה זידאן: יש חריגים, יש שניים.
עדי קול: אני אומרת בוועדה לפניות הציבור למי ששומע, היה ולא אישרתי ואני עדיין מקבלת פניות, מה את מצפה ממני לעשות?
עדי קול: ללכת להגיש תביעה אזרחית בבית משפט לתביעות קטנות?
<פאדיה זידאן: בעניין הזה אני יודעת שיש כתבי תביעה באינטרנט שניתן במסגרתם לפנות.
<פאדיה זידאן: זה משהו שבאמת משתמשים בו.
<פאדיה זידאן: יש זכות, החוק העניק לאזרחים זכות לפנות ולקבל.
עדי קול: אני מנסה לראות איך אנחנו מוצאים פתרון שמגן על האזרחים מבלי שבהכרח הוא מטיל על האזרח הפשוט את האחריות.
עדי קול: לי אין את הזמן לעשות את זה, זה מציק לי, זה מטריד אותי ואני מרגישה שאני פגועה מזה, עדיין אני לא אלך להגיש כתב תביעה.
עדי קול: לכן אני רוצה לשאול ולכן כל השאלות שלנו, האם לרגולטור יש בכל זאת יכולת להתערב כאן ולומר 'אנחנו מגנים עליכם בלקיחת האחריות'.
עדי קול: אני שואלת את השאלה.
<מיטל בשארי: אני מבקשת לחדד.
<מיטל בשארי: אם הרגולטור בעצמו רשם שהגישה למתן שירותים, שהחברה חייבת לחסום אצלה מתן תרומות באמצעות שיחות, כלומר יש אפשרות לדעת מתי זה תרומות ויש את האפשרות לעלות על המספרים האלה.
<מיטל בשארי: אם הרגולטור עצמו הכניס את זה בתוך הטופס למתן שירותים, סימן שיש אפשרות להבחין בינם לבין - - -
עדי קול: את יודעת להגיד למה התכוונתם כשכתבם את זה בטופס?
<דורי צ'יקו: זה מסרון, זה לא קשור.
<מיטל בשארי: יש מספר.
<דורי צ'יקו: במתן תרומות של מסרון יוצא, הגוף שרוצה לקבל את התרומה חייב לעשות איזה שיתוף פעולה עם גוף מסחרי לגבי הכסף שהוא יקבל, לכן הוא יודע את זה והוא יוכל לחסום אותו.
<דורי צ'יקו: במצב של מסרון או שיחה נכנסת אני לא יודע את זה.
עדי קול: סיכום הדיון.
עדי קול: ביקשנו כמה מסמכים וכמה פרטים כדי לקיים דיון נוסף.
עדי קול: ביקשנו ממשרד לביטחון פנים, שהיה כאן ויצא, לדווח על מספר התלונות שהוגשו, מספר פניות ומה קרה איתם, האם התקדמו לכדי כתב אישום.
עדי קול: אנחנו מבקשים ממשרד המשפטים לבדוק את הפניות לרשות המשפט והטכנולוגית.
עדי קול: אנחנו מבקשים ממשרד התקשורת לבדוק את האפשרות שלהם באופן רגולטורי, האם יש דרך להגביל את הספקים.
עדי קול: יש דרך טכנולוגית, אבל האם אתם מעוניינים לעשות את זה באיזה שהיא דרך?
עדי קול: הגשנו היום את הצעת החוק, אנחנו נצרף את חבר הכנסת אורי מקלב להצעת החוק שלנו שמבקשת להוסיף את המילה תרומות להצעת החוק.
עדי קול: אנחנו נקווה שמשרד התקשרות יצטרף אלינו ויתמוך בזה.
אורי מקלב: אולי אנחנו נרחיב את זה קצת יותר, נכניס גם את הפוליטי.
עדי קול: הדיון הסתיים.
עדי קול: כל דיון שלנו אני פותחת ומסבירה על הוועדה.
עדי קול: הוועדה לפניות הציבור היא ועדה קטנה ונשכנית.
עדי קול: לוועדה לזכויות הציבור יש את אותן זכויות שיש לכל ועדה אחרת בכנסת, כמו לועדת כספים, ועדת הכלכלה, חוקה ומשפט, אבל היא מתכנסת באופן שונה מוועדות אחרות, היא מתכנסת בעקבות פנייה של ציבור, אדם, אזרח ואפילו חבר כנסת.
עדי קול: כמקרה הספציפי הזה, אנחנו מקיימים דיונים שיש להם השלכה על ציבור רחב.
עדי קול: הנושא הזה הוא בלי ספק נושא מאוד משמעותי.
מסעוד גנאים: גם לי יש דיון מהיר, אבל לא הספקתם כי קבעתם את הדיון, וזה טוב מאוד.
עדי קול: אנחנו זריזים, רצינו להקדים את הדיון כמה שיותר כי לדעתי צריך לגעת בברזל כל עוד הוא חם.
עדי קול: באמת חבר הכנסת מסעוד גנאים הגיש בקשה לדיון מהיר בנושא.
עדי קול: כאזרחית אני מכירה כמלווה באופן מאוד צמוד את הנושא של בידוק בשדות התעופה בישראל לאוכלוסיות שונות, כי המדינה לא מוכנה להגיד לאילו אוכלוסיות היא פונה באופן אחר.
עדי קול: אני חושבת שנעשו מהלכים במהלך השנים, הגישו בג"צ, הייתה עתירה לבית המשפט והיו החלטות ונאמר שנעשו שינויים, אבל נוכחנו לשמוע על מקרה מזעזע בשדה התעופה באילת.
עדי קול: אני אבקש מחבר הכנסת עפו אגבריה להציג את הנושא ואחר כך כמובן הפונה לעצמה.
<עבד אגבאריה: גברתי היושבת ראש, אורחים נכבדים.
<עבד אגבאריה: אני כמו כולם שמעתי ונודע לי המקרה של איזיס אליאס שחאדה, מורה בבית ספר בטירת הכרמל מזה 19 שנה, כמובן שאחר כך היא תשלים את הדברים על עניין הבידוק המשפיל שעוברת האוכלוסייה הערבית בשדות התעופה.
<עבד אגבאריה: אני רוצה לציין שזה מנהג לא חדש, זה מנהג די ישן שאני בעצמי חווייתי אותו.
<עבד אגבאריה: אולי כשמוניתי להיות חבר כנסת, כחבר כנסת זה פחות - - -
עדי קול: יודעים מי אתה?
עדי קול: כי אותי אף אחד לא יודע מי אני וזה לא עוזר.
<עבד אגבאריה: כשאני בא אני מציג את עצמי, אם הם יודעים שאני לא חבר כנסת אז הבידוק אחר.
<עבד אגבאריה: אם בני משפחתי שנמצאים איתי, כשהם לא יודעים שהאבא שלהם חבר כנסת הבידוק הוא מאוד קשה.
<עבד אגבאריה: ברגע שיודעים שהאבא חבר כנסת זה פחות.
<עבד אגבאריה: הדברים הללו לא חדשים בשבילי.
<עבד אגבאריה: זה נורא משפיל כאשר לוקחים אותך גם בשדה התעופה בלוד, אני לא טסתי אף פעם משדה התעופה באילת, כפי ששמעתי בשדה התעופה באילת הבידוק הוא פי כמה יותר חמור ופי כמה יותר משפיל אפילו ממה קיים בנתב"ג (נמל תעופה בן גוריון).
<עבד אגבאריה: בנתב"ג היו כבר מחאות והיו כבר תלונות בעבר.
<עבד אגבאריה: עשו שם את זה קצת יותר דיסקרטי ועכשיו לא בודקים את התחתונים שלך ואת הגרביים שלך מול כל העולם, לוקחים אותך לחדר צדדי.
<עבד אגבאריה: אבל מה שקרה עם המורה איזיס אני חושב שזה דבר מאוד מאוד משפיל ומאוד מזוויע לשמורה שהיא מדריכה לתיירות.
<עבד אגבאריה: האבסורד הוא שהיא צריכה להיות כל כך מושפלת רק בגלל היותה שייכת ללאום מסוים, ערבייה.
<עבד אגבאריה: שקר וכזב הדברים שרוצה להגיד חבר הכנסת יריב לוין כאילו האוכלוסייה הנוצרית זה משהו אחר.
<עבד אגבאריה: זה רק מראה שהעניין לא כזה.
<עבד אגבאריה: ברשותך אספר בדיחה מאוקראינה ששמעתי אותה לא עכשיו מיהודים שגרו בונצ'ה ומי שמכיר את העניין יודעים מה זה בונצ'ה.
<עבד אגבאריה: ילד אחד יהודי בא הביתה ואומר לאימא שלו 'הרביצו לי, אימא שלי הרביצו לי בגלל שאני יהודי'.
<עבד אגבאריה: היא ענתה לו 'טוב, זה קורה'.
<עבד אגבאריה: אמר לה 'אבל רשום לי בדרכון שאני אוקראיני, שאני לא יהודי'.
<עבד אגבאריה: היא ענתה לו 'מרביצים לפי הפנים ולא לפי הדרכון'.
<עבד אגבאריה: כנראה שלפי המוצא של האדם כך הוא הבידוק.
<עבד אגבאריה: לצערי הרב מדינה שאמורה להיות ב-OECD ודמוקרטית, המדינה הדמוקרטית היחידה במזרח התיכון שתתנהג לאוכלוסייה בשלמותה, ולא משנה אם זו מורה או רופא, אני גם כרופא שעבד שנים במערכת הבריאות, מקבל יחס כזה.
<עבד אגבאריה: לפעמים אתה רואה אדם זר שיכול להיות אפילו נרקומן וזרוק והוא עובר עם כבוד ומבלי כל זה.
<עבד אגבאריה: זה נורא משפיל.
<עבד אגבאריה: בזה אסתפק כדי שיהיה לאיזיס מה לומר.
מסעוד גנאים: לא ארצה להאריך כי דוקטור עפו אגבאריה פתח ואמר, כאשר קראתי על המקרה גם אני הגשתי דיון מהיר בנושא.
מסעוד גנאים: המקרה שקרה עם המורה איזיס הוא מזעזע, זו לא הפעם הראשונה ולא נאמר שזו הפעם הראשונה בהיסטוריה.
מסעוד גנאים: לצערי הרב, האוכלוסייה הערבית עוברת מסכת השפלות בכל שעריה של המדינה, בין אם זה השער האווירי בנתב"ג וכדומה והן אם זה גם בגדה המערבית בשטחים הכבושים במחסומים.
מסעוד גנאים: אפילו אני כחבר כנסת, בגלל שאני ערבי מתעכב כדי להראות את הכרטיס ואחר כך ישאלו 'באמת אתה חבר כנסת?
מסעוד גנאים: בקשר למקרה של איזיס, אפילו כשמסתכלים על פניה, ראיתי עם המשקפיים, אתה לא יכול לזהות שהיא ערבייה.
מסעוד גנאים: אבל בדרכון, אולי השם שחאדה שזה שם של אחד ממנהגי החמאס, סלאח שחאדה שישראל התנקשה בו בעזה, אולי חשבו שהיא מאותה משפחה.
מסעוד גנאים: זה על שני דברים, על הפרצוף וגם על השם המשפחה.
מסעוד גנאים: אני חושב שככל שתהייה קדושת הביטחון במדינת ישראל שעל שעריה רומסים את כבודו של האדם, אלה פניה של המדינה, אלו פנים גזעניות, לצערי הרב אלו פנים גזעניות.
מסעוד גנאים: הם מוכנים לחלל ולרמוס את כבודה של אישה ולהפשיט אותה, לאיפה הגענו?
מסעוד גנאים: אומרים יש כללים, אומרים יש נהלים, אומרים יש סדרי ביטחון.
מסעוד גנאים: האם הביטחון צריך לעבור רק דרך השפלות?
מסעוד גנאים: אין דרכים טכנולוגיות, אין פטנטים בעולם?
מסעוד גנאים: אני חושב שיש ומה שיותר מסוכן שזה לשיקול דעתו של פקיד.
מסעוד גנאים: זו לא הנחייה, בא לו וזהו.
מסעוד גנאים: הוא רוצה לבדוק אותה, הוא רוצה לבדוק אותו וזהו הוא המחליט וזה המסוכן.
עדי קול: אני חייבת לומר לכם שאתמול דיברתי עם העורך דין שלי, עורך דין יישם שבייתא מאוניברסיטת תל אביב, הוא סיפר לי כשהוא בעצמו חזר מירח הדבש עם אשתו ביקשו מהם, לא רק שפירקו לו את כל המזוודות, גם ביקשו ממנו להביא את כל הוא הואוצ'רים של בתי המלון שהוא התארח כדי להוכיח שהוא היה בבתי מלון.
עדי קול: הוא אמר 'למה שאני אחזיק את זה'.
עדי קול: אחד הבודקים היה סטודנט שלו למשפטים.
עדי קול: הוא הלך למנהל שלו ואמר 'אני מבקש, זה עורך דין מהפקולטה למשפטים ואני מכיר אותו ואני לא צריך'.
עדי קול: הוא אמר לו 'לא, מי אמר שהוא לא מתעסק - - - <קריאה:> לא פיטרו אותו אחרי זה?
עדי קול: לא פיטרו אותו, אבל עשו לו את כל החיפוש - - -
<קריאה: סטודנטית שלמדה איתה והייתה בודקת, אחרי שדיברה איתי ארוכות בנתב"ג, פיטרו אותה אחרי שבוע.
מסעוד גנאים: היא כבר נגועה.
עדי קול: לא פיטרו אותו, אבל חיפשו למרות שאמרו שמדובר בעורך דין שעובד בפקולטה למשפטים ומרצה באוניברסיטה, עדיין חיפשו אותו בדיוק באותה צורה, מה שכנראה אומר שיש סיבות אחרות לחיפוש.
עדי קול: בבקשה גברתי.
<איזיס אליאס שחאדה: האמת, כבר יודעים את המקרה לצערי הרב.
<איזיס אליאס שחאדה: אני מורה.
<איזיס אליאס שחאדה: 19 שנים אני מלמדת בתיכון יהודי, אני מנחה ארצית בתחום שלי בכל המגזרים, אני עובדת גם משרד החינוך וגם עירייה.
מסעוד גנאים: שר החינוך דיבר איתך מאז המקרה?
<איזיס אליאס שחאדה: לצערי הרב לא, ותכף אדבר על זה.
עיסאווי פריג': לא דיבר איתך?
<איזיס אליאס שחאדה: ממש לא.
<איזיס אליאס שחאדה: מיד אגיע לכל הדברים וקצת סבלנות.
<איזיס אליאס שחאדה: 19 שנים בתיכון יהודי, כלומר גידלתי 19 שנים, ממש כל הבוגרים שלי מתקשרים ומזועזעים מהמקרה הזה.
<איזיס אליאס שחאדה: אני מנחה ארצית בכל הארץ בלי שום קשר למגזר שלי, אני מרצה בכל המגזרים.
<איזיס אליאס שחאדה: זה מה שעושים למורה שירדה לתת לתלמידים מעבר למה שצריך כי התלמידים היו באילת והצטרפתי אליהם כדי לתת להם סיור שקשור לתיירות.
<איזיס אליאס שחאדה: זה היה אבסורד.
<איזיס אליאס שחאדה: אני מלמדת אותם אהבת הארץ, להיות סבלניים כלפי אנשים אחרים, סובלנות.
<איזיס אליאס שחאדה: אני הדו-קיום בעצמו.
עדי קול: תארי לנו איך זה קרה.
<איזיס אליאס שחאדה: בהלוך כמובן בנתב"ג בדקו, שפכו את כל המזוודה, עברתי בידוק משפיל מול כל האנשים, אמרתי, אוקיי אנחנו רגילים נמשיך הלאה.
<איזיס אליאס שחאדה: בחזרה שאלה אותי 'מה נשמע?
<איזיס אליאס שחאדה: ' אמרתי 'בסדר אני מקווה שאני לא אעבור את אותו תהליך שעברתי בהלוך'.
<איזיס אליאס שחאדה: היא כאילו לקחה את תעודת הזהות, חזרו אלי אחרי 7-10 דקות, מתדיינים ביניהם מאחורי הקלעים, היא חוזרת אלי אחרי 10 דקות 'בואי איתנו', לוקחים אותי הצידה ובודקים את התיק, פותחים את המזוודה ושואלים שאלות רגילות, אמרתי לעצמי 'וואלה הולך להיות קל היום, אנחנו נסיים מוקדם'.
<איזיס אליאס שחאדה: שאלתי 'סיימתי?', אמרה 'מה פתאום, לא סיימת בואי איתנו'.
<איזיס אליאס שחאדה: שניים ליוו אותי לאיזה חדר צדדי ועוד אחד היה כדי לשמור על הדלת מבחוץ, כנראה, שאני לא אברח, אני לא יודעת.
<איזיס אליאס שחאדה: היא לקחה את התיק שלי לבדוק, שאלתי לאן לוקחת אותו, זה התיק שלי ולמה את בודקת אותו בלי שאני אראה מה שאת עושה, ענתה 'ככה'.
<איזיס אליאס שחאדה: שאלתי 'מה זה ככה?
<איזיס אליאס שחאדה: אולי תשימי לי משהו שאני לא רוצה, אולי תכניסי איזה שבב שאני לא רואה.
<איזיס אליאס שחאדה: למה את לוקחת את התיק ללא רשות, זה התיק שלי'.
<איזיס אליאס שחאדה: חוץ מזה שלקחו את הטלפון ולקחו את הכול לבדיקה, אני לא יודעת מה עשו שם, הכול חוץ מהתכשיטים שהם הדברים הרגילים.
<איזיס אליאס שחאדה: סגרו וילון והיא התחילה לבדוק אותי, היא שמה כפפות, אני אתחיל לבכות - - -
עדי קול: את צודקת, באמת אין מילים.
עדי קול: היית באילת בעבר - - -
<איזיס אליאס שחאדה: הייתי באילת, אני מצטרפת לתלמידים שלי, הבידוק לא היה ברמה הזאת, כנראה שהגיע התור שלי.
<איזיס אליאס שחאדה: תארו לעצמכם מתי היו שמו כפפות על יהודי ומתחילים לפשפש להם בשיער.
<איזיס אליאס שחאדה: אין צורך להזכיר את כל ההיסטוריה של היהודים, כי זו בדיוק התחושה.
<איזיס אליאס שחאדה: אחר כך היא מתחילה עם כל הגוף, היא בדקה את כל הגוף אפילו על העצמות שלי היא שאלה.
<איזיס אליאס שחאדה: היא שאלה אותי 'מה זה?' ואני צריכה להסביר שזו עצם כי היא לא יודעת לזהות מה עצם ומה לא.
<איזיס אליאס שחאדה: היא ממשיכה.
<איזיס אליאס שחאדה: בהתחלה לא עברתי שום בידוק ושם שיקוף, שום כלום, שום גלאי מתכות, כלום, כך שהתגובה שלהם היא מאוד שקרית.
<איזיס אליאס שחאדה: לא עברתי, לא צפצפתי, לא כלום.
<איזיס אליאס שחאדה: בתעודת זהות כתוב שחאדה איזיס, אולי אם לא היה כתוב שחאדה, אלא אליאס כי יש יהודים הייתי עוברת.
<איזיס אליאס שחאדה: היא מתחילה להעביר ואומרת 'עכשיו אני מעבירה חלק עליון' כשהיא מדברת עם ההיא מאחורי הוילון.
<איזיס אליאס שחאדה: בחלק העליון מן הסתם יש חזייה, יש ברזלים והיא אומרת לה 'יש חזייה עם ברזלים ולכן זה מפצפץ.
<איזיס אליאס שחאדה: אז היא מבקשת ממני להוריד, אמרתי לה שאצלנו זה לא מקובל, 'אני לא מסכימה.
<איזיס אליאס שחאדה: אין אצלנו דבר כזה ואני לא מוכנה.
<איזיס אליאס שחאדה: בכלל אני לא מוכנה'.
<איזיס אליאס שחאדה: אז היא קראה לעוד מישהי כי צריך תגבורת.
<איזיס אליאס שחאדה: אחר כך גם על המכנס היה אותו דבר.
<איזיס אליאס שחאדה: בסיטואציה כזאת או שאני נשארת והיא אומרת לי 'את רוצה לעבור את זה מהר או שאת רוצה להישאר כאן'.
<איזיס אליאס שחאדה: אני תוך כדי אומרת לה שזה פשוט משפיל, איך בכלל מסוגלים לעשות את העבודה הזאת.
<איזיס אליאס שחאדה: זו השפלה.
<איזיס אליאס שחאדה: זו בכלל בושה לכל החברה, בושה לנו.
עדי קול: מה היא אמרה?
<איזיס אליאס שחאדה: היא שתקה.
<איזיס אליאס שחאדה: היא לא הסתכלה לי מן הסתם בעיניים.
<איזיס אליאס שחאדה: השנייה כשבאה אמרה לה 'למה את אומרת את זה, זו העבודה שלה, היא צריכה לעשות את זה'.
<איזיס אליאס שחאדה: אין דבר כזה שצריך לעשות את זה - - -
עדי קול: כשהפנייה התפרסמה מישהו פנה אליך, התנצל?
<איזיס אליאס שחאדה: לא.
<איזיס אליאס שחאדה: ראיתם את הכתבה, ראיתם את הפרסום, ראיתם את התגובה שלהם שאומרת שלא הייתה בשום שלב הפשטה, שקר וכזב כמובן.
<איזיס אליאס שחאדה: שצפצפתי שלוש פעמים.
<איזיס אליאס שחאדה: צפצפתי רק אחרי שערכו עלי בדיקה גופנית משפילה.
<איזיס אליאס שחאדה: איפה אנחנו?
<איזיס אליאס שחאדה: איפה אנחנו כבני אדם?
<איזיס אליאס שחאדה: איפה?
<איזיס אליאס שחאדה: למה צריך להפשיט בנאדם?
<איזיס אליאס שחאדה: אני לא מבינה.
<איזיס אליאס שחאדה: אנחנו מדינה שאמורה להיות דמוקרטית, נאורה, מתקדמת טכנולוגית, מדינה שמוכרת לכל העולם מכשירים.
<איזיס אליאס שחאדה: כל המכשירים שמשתמשים בהם בארצות הברית זו המצאה ישראלית מן הסתם, חלקם לפחות.
<איזיס אליאס שחאדה: אין דבר כזה לערוך על בנאדם מבלי לבזות אותו.
<איזיס אליאס שחאדה: מבלי לבזות את האדם כאדם?
<איזיס אליאס שחאדה: אני אדם.
<איזיס אליאס שחאדה: אמרתי להם שאני מורה ובאתי לכאן עם התלמידים, הנה הכרטיס של ארגון המורים, זה לא הזיז להם בכלל, לא דיברו איתי, לא שאלו אותי.
<איזיס אליאס שחאדה: נגיד שאחת השאלות הייתה 'למה באת ליום אחד' נגיד שזה מחשיד, אפילו את זה לא שאלו.
<איזיס אליאס שחאדה: תעודת זהות, שאלתי למה, כי אני VIP.
<איזיס אליאס שחאדה: כי אני ערבייה?
<איזיס אליאס שחאדה: זה היה שיעור לתלמידים.
<איזיס אליאס שחאדה: תדעו שזה היה אחד השיעורים שהתלמידים קיבלו באזרחות, זה היה שיעור לחיים.
מסעוד גנאים: התלמידים היו סביבך וראו את הכול?
<איזיס אליאס שחאדה: התלמידים נשארו שם ואני חזרתי כי כל כך רציתי לחזור ללמד ולא שתלמידים אחרים יפסידו, עד כדי כך מוסר העבודה שלנו גבוה ובזה אני נתקלת.
<איזיס אליאס שחאדה: אנחנו באותו יום היינו באילת עם ראש העיר שלנו שביקר שם בכנס של ראשי ערים, הצטלמנו איתו, היה סיור מאוד מוצלח לתלמידים, ותארי מצד שני איך זה הסתיים.
<איזיס אליאס שחאדה: כאשת חינוך נכנסתי לכל הכיתות, זה תיכון יהודי וכמובן כולם גינו את זה ובמיוחד התלמידים.
<איזיס אליאס שחאדה: התחלנו בשיעורי חינוך.
<איזיס אליאס שחאדה: האבסורד שאני דרך שיעורי חינוך יכולה להעביר כל מסר שאני רוצה גם אם הוא יפגע, אני יכולה לעשות הכול וזה האבסורד, אבל מורה לתיירות, אין פלא שאין כאן תיירים לצערי הרב.
<איזוריס שחאדה: לפחות התלמידים שלומדים אצלה יודעים שאם הם יהיו באותו תפקיד הם ידעו - - -
<איזיס אליאס שחאדה: בדיוק על זה דיברנו, אמרנו להם שיפעילו שיקול דעת, איפה שיקול הדעת?
<איזיס אליאס שחאדה: איפה המידתיות?
<איזיס אליאס שחאדה: אני בעד בידוק כי היא גם בשבילי.
<איזיס אליאס שחאדה: אבל למה להשפיל אותי?
<איזיס אליאס שחאדה: אם אלו הנהלים שמישהו יבוא ויגיד מהם הנהלים, אף אחד לא יודע מהם הנהלים.
<איזיס אליאס שחאדה: מישהו יודע מהם הנהלים?
עדי קול: אנחנו נשמע כאן.
עדי קול: אנחנו ניתן לכמה פונים ואחר כך נרצה לדעת מהם הנהלים כי אנחנו רוצים לדעת.
<איזיס אליאס שחאדה: יש פה בכלל נציגים מרשות שדות התעופה בכלל?
עדי קול: בוא נעשה אחד אחד.
עדי קול: פונה ואחר כך חבר כנסת, פונה ואחר כך חבר כנסת.
עדי קול: אני שאלתי המון שאלות את רשות שדות התעופה ולא קיבלתי תשובות.
עדי קול: אני מקווה שאקבל אותן היום.
עיסאווי פריג': למען גילוי נאות, אני מכיר את משפחתה של איזיס, את האימא סועד אנחנו מכירים במרצ שנים רבות, היא חברה אישית של כל חבריי.
עיסאווי פריג': אם יש דו-קיום שאני למדתי זה דרך האימא שלה סועד שהיא 30 שנה באותה דרך.
עיסאווי פריג': אל תספרו לי דברים שאני יודע.
עיסאווי פריג': כי אני יודע את הבית ממנו איזיס הגיעה, אני מכיר את האבא ואת האימא.
עיסאווי פריג': לעניינו, אבי זיו הקב"ט, יש לנו את אריה שחם היועץ המשפטי של נתב"ג.
עיסאווי פריג': אני מבין שלא נעים לעמוד בפורום כזה בסיטואציה כזאת.
עיסאווי פריג': זה המצב ועם מקרים כאלה צריך להתמודד.
עיסאווי פריג': ברמה האישית חברים, אני לא זוכר שעברתי תהליכים של השפלות בשדות התעופה.
עיסאווי פריג': הסתדרתי.
עדי קול: כי אתה הולך בכל מקום כחבר כנסת.
עיסאווי פריג': גם לפני הסתדרתי, לא היה.
עיסאווי פריג': אבל ראיתי, הייתי עם קבוצות וראיתי - - -
מסעוד גנאים: אולי מרצ נתנה לך את האפשרות?
עיסאווי פריג': ראיתי דברים יותר מזעזעים ממה שאיזיס עכשיו הסבירה.
עיסאווי פריג': לא כל זמזום של ברזל הוא עילה כי יש גם ברזל במקומות רגישים ואחרים בגוף, אנשים עברו את זה ועברו את זה בצורה מאוד מביכה, מאוד משפילה וחוויתי את זה.
עיסאווי פריג': חברים, נגיד את האמת, אני שאלתי את איזיס אם שר החינוך לא התקשר אליה עד עכשיו ואת מורה - - - -
<איזיס אליאס שחאדה: הוא קיבל מכתב ואני יודעת בוודאות.
עיסאווי פריג': ממה שהבנתי מהמכתב של חבר הכנסת עפו אגבריה, את מדריכה ארצית בתחום התיירות.
<איזיס אליאס שחאדה: לא בתיירות, במרחב תחום הדעת שלי.
ג'מאל זחאלקה: מה זה תחום?
ג'מאל זחאלקה: תיירות לא?
<איזיס אליאס שחאדה: מורה לתיירות, אבל אני יודעת בוודאות שנשלח לו מכתב דרך רחל מתוקי וגם דרך הפנייה שלי.
עיסאווי פריג': מבחינתי זו סוגיה חינוכית גזענית שמחייבת התייחסות.
עיסאווי פריג': שר החינוך שממהר להתקשר לכל כל ילדה ששולחת מכתב לעיתונות לא ראה לנכון להרים טלפון - - -
<איזיס אליאס שחאדה: "האחר הוא אני ואני הוא האחר" זו הסיסמה של משרד החינוך
עיסאווי פריג': שר החינוך לא מצא לנכון להרים טלפון למורה בכירה אצלו באגף וזה אומר רבות.