GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אבל אולי ציון יכול לבוא ולהגיד עכשיו שיש תשובה מתוך החשבות של המשרד, שהדבר הזה - - -
אורי מקלב: יתוקצב בשנת 2015, או, מי עכשיו - - -
<חוה ראובני: מהחשבות של המשרד שלי אני יודעת שהתשובה היא לא, והיכולת שלנו לבצע את זה זה בהנחה שמר הדר, ויש לי אמון מלא במר הדר, שכאשר הוא מתחייב שהוא יעמיד לרשותנו תקציב שיש אצלו למאגר פסולים שלא מתבצע, יש לי אמון מלא בו שכשהוא אומר את זה הוא יודע מה הוא אומר, ושהוא יעמוד מאחורי זה ושזה יקרה.
עדי קול: רגע, דקה, אני אסביר.
עדי קול: הצעת החוק הזאת מטילה על המשרד לביטחון הפנים לבצע את המאגר.
עדי קול: הוא לא ביצע.
עדי קול: ההנחה התיאורית היא שיש איזה שהוא תקציב שהוא קיבל מתי שהוא בשנת 2006, כדי לבצע.
עדי קול: ואז אמרנו שאם הם יבצעו בסוף, המשרד לביטחון פנים יעביר את הכסף.
עדי קול: עכשיו, כיוון שאנחנו מכירים משרדי ממשלה, הכסף הוא תיאורטי משנת 2006, אף אחד עוד לא דיבר על זה, אף אחד עוד לא תיקצב את זה לא במשרד לביטחון פנים, זאת אומרת שהשאלה היא תיאורית לחלוטין.
אורי מקלב: נראה לי שהוא כן צריך ... בעניין הזה.
עדי קול: אם יואל לא הולך להגיד במובן הזה - - -
אורי מקלב: יש לו תקציבים והוא יכול להעביר את זה לכאן.
עדי קול: אם זה יתוקצב – אני אין לי מה לעשות פה.
<יואל הדר: אז זה טוב?
<יואל הדר: זה החלק הטוב של העניין.
עדי קול: יואל – כן ולא.
עדי קול: עם נאום קצר לפני, אני מרשה לך.
<יואל הדר: טוב, אז אמרתי, כמו שאמרתי בדיון הקודם – נקבל את הפירוט התקציבי ממשרד התחבורה.
<יואל הדר: אם זה יהיה פירוט תקציבי שהאנשים שלי יוכלו לחיות איתו, בהחלט אני מקבל את זה שאנחנו היינו צריכים לעשות את זה, ואנחנו צריכים לתקצב גם את הפרויקט החלופי של זה.
עדי קול: טוב, היום יום שלישי.
עדי קול: אני רוצה תשובה ביום שני.
עדי קול: יש ישיבה ביום שני, שתהיה תשובה.
<יואל הדר: מה יום שני?
<יואל הדר: לא תוכל להיות לנו תשובה כי הם לא העבירו לנו.
עדי קול: היא אמרה שיש לה הערכה תקציבית.
<יואל הדר: אנחנו צריכים לבדוק את זה.
עדי קול: אז יום שני.
עדי קול: יואל, היה צריך את זה להיום, היה צריך את זה לפני חצי שנה.
<יואל הדר: אבל לא קיבלנו את זה.
עדי קול: אז הנה, העברת את זה?
<חוה ראובני: אני מחזיקה את המסמך של ברק - - -
עדי קול: לא את המסמך של ברק.
<חוה ראובני: אני - - -
עדי קול: לא, לא, חוה, שנייה.
<חוה ראובני: אני עומדת פה בשם כל המשרד, ברור לי לחלוטין, אבל אני לא יודעת - - -
עדי קול: נכון, אבל חווה, סליחה - --
<חוה ראובני: בסדר, בקטע של פירוטים אין אצלי.
עדי קול: סליחה, אני רוצה לסיים.
עדי קול: את אמרת לי שאנחנו עשינו הכל.
עדי קול: אמרת במילים האלה, את רוצה שאני אחזור לפרוטוקול?
עדי קול: אמרת הערכה תקציבית, אמרת שביצעתם את כל התהליך.
עדי קול: זאת אומרת שכל מה שנשאר זה להחליט אם יש כסף, נכון?
עדי קול: איך הם יחליטו אם יש כסף אם הם לא קיבלו את ההערכה התקציבית?
<חוה ראובני: הם צריכים לקבל, נכון.
עדי קול: אז אני רוצה שעד יום שני הם יקבלו ואתם תחליטו.
<יואל הדר: אני לא יכול לתת תשובה עד יום שני.
עדי קול: אני מצטערת, אתם תתנו תשובה יום שני.
עדי קול: יואל, אנחנו חצי שנה על הדבר הזה ואתה עכשיו מתחיל.
עדי קול: אתה משנת 2006 לא מקיים את זה.
עדי קול: החוק הוא שלך.
עדי קול: החוק שלך ואתה לא מקיים את זה.
עדי קול: אז אתם יודעים, משרדי הממשלה יודעים לעבוד מהר.
עדי קול: הם יעבדו מהר והם יתנו לנו תשובה ביום שני.
עדי קול: שני דברים, אתה צריך לתת לה - - -
<קריאה: היא קיבלה, היא קיבלה.
עדי קול: אה, היא קיבלה.
עדי קול: למה זה עובד כל כך מהר כשזה בא מקציני הבטיחות והם יכולים ביומיים להעביר - - -
<חוה ראובני: כי הם נותנים משהו בכזאת רזולוציה – היסטוריה תעבורתית.
<חוה ראובני: את שתי המילים האלה אפשר לכתוב ביומיים.
<חוה ראובני: אבל מה זה היסטוריה תעבורתית, אני מניחה שנצטרך לדבר על זה קצת יותר.
<חוה ראובני: להגיד לי היסטוריה תעבורתית, זה - - -
עדי קול: יש לכם עד יום שני לדבר על זה, ואנחנו - - -
<חוה ראובני: אגב, מוסכם דרגת רישיון, תוקף רישיון, פסילות, כשזה כמובן כולל פסילות בהווה, על ניקוד כבר אמרתי, הדברים האלה מוסכמים.
<חוה ראובני: בעצם השאלה שנשארה פתוחה זה הנושא של האם יימסר מידע גם על דברים שקרו בעבר והסתיימו.
<חוה ראובני: למשל, פסילות שהיו בעבר.
<חוה ראובני: כשהם אומרים היסטוריה תעבורתית, אז - - -
עדי קול: אז אני מניחה שפסילה זה לדבר עם משרד המשפטים.
<חוה ראובני: לא, על עצם העובדה שהרישיון נפסל.
עדי קול: אין לכם בעיה עם זה?
עדי קול: אין להם התנגדות.
אורי מקלב: רגע, אז מה ההבדל אם ניקוד בעבר אתם כן נותנים ופסילה בעבר לא.
<חוה ראובני: ניקוד בעבר מעיד על תרבות נהיגה.
<חוה ראובני: זה אופן הנהיגה, זה איזה שהוא דפוס התנהגות.
<חוה ראובני: פסילה בעבר מעידה על אירוע חד פעמי.
<חוה ראובני: יכול להיות נהג נורמטיבי לגמרי, שהיה לו פספוס, הסחת דעת, טעות, אסור שיקרה, מסוכן כשזה קורה, אבל זה יכול להיות נהג נורמאלי לגמרי וזה קרה והוא קיבל פסילה לשלושה חודשים.
<חוה ראובני: לכן זה לא בדיוק אותו דבר.
אורי מקלב: אבל ברגע שאתם צמצמתם את זה רק לקציני בטיחות של רכב, זה כבר שיקול שלהם מה הם רוצים ואיך הם רוצים - - -
עדי קול: איך להתייחס לזה.
אורי מקלב: איך להתייחס לזה.
אורי מקלב: זה לא צריך להיות שיקול שלנו בעניין הזה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להעמיד את המידע, ואחרי זה, מכיוון שהם נושאים באחריות – אז המידע צריך להיות.
אורי מקלב: אני חושב שפסילה זה החלק החשוב ביותר.
אורי מקלב: זה כבר לוקח בחשבון בשקלול, הוא גם יכול לחקור או לתחקר את הנהג למה הייתה הפסילה.
אורי מקלב: הנהג יכול להגיד הפסילה הייתה בעקבות כך וכך, ואני לא הייתי אשם.
אורי מקלב: הייתה תאונת דרכים שאני לא הייתי אשם, ילד קפץ לכביש, אני לא הייתי אשם לגמרי, קיבלתי חודשיים פסילה אוטומטית ויצאתי זכאי, אז לא צריך לפסול אותי, הפוך – אני נהג זהיר.
אורי מקלב: אז אנחנו יכולים גם בעניין הזה להתגבר על ידי כך שאנחנו אומרים פסילה מעל שנה, שזה אומר שאחרי פסיקה או מעל חצי שנה, שזה רק פסילה שהיא באה או מהצטברות של נקודות או יכול להיות רק מ - - -
<חוה ראובני: מר מקלב, אני חושבת שזה דבר ש - - -
אורי מקלב: ומה זה ניקוד?
אורי מקלב: הוא לא חד פעמי?
<חוה ראובני: לכן יש תהליך.
<חוה ראובני: לכן אנחנו נותנים על כל אחד ואחד.
אורי מקלב: אז אם זה חד פעמי - - -
<חוה ראובני: אז לכן אתה רואה תמונה על פני 10 שנים אחורה.
<חוה ראובני: מר מקלב, אני לא אומרת שלא.
<חוה ראובני: לא אמרתי שלא, אמרתי שזה דבר שצריך לחשוב עליו והדברים שאדוני אומר הם דברים שבהחלט צריך לחשוב עליהם והם לגמרי רלבנטיים.
אורי מקלב: אני לא רוצה להיכנס למחשבה של המשפטנים.
אורי מקלב: אני לא מבין מדוע הדבר הזה הוא יותר נניח חמור או קל, השיקול הזה, מאשר הנקודות.
<חוה ראובני: אני לא אומרת ש - - -
אורי מקלב: הוא מידע חמור, אבל הוא - - -
עדי קול: רגע, רגע, סליחה.
אורי מקלב: את לא מסכימה איתי, עם מה שאני אומר?
<יפעת רווה: אני רק אנסה לעזור להסביר.
<יפעת רווה: זה לא עניין של חמור או פחות חמור, אלא יותר מנבא סיכון, כי כמו שחווה אמרה, אירוע של פסילת רישיון יכול להיות כשמשהו הוא מאד חמור, אבל חד פעמי.
<יפעת רווה: לעומת זאת נקודות, אם יש 8 נקודות – אז זה גם חד פעמי, כמובן.
<יפעת רווה: אבל אם יש 32 נקודות או 70 נקודות ויש אנשים שיש להם את זה, אז זה כבר ממש לא חד פעמי, וברור שהאדם הזה הוא כבר אדם מסוכן וסדרתי, וזה לא מישהו שהתפלק לו, או מישהו שדעתו הוסחה.
<יפעת רווה: ולכן אני מניחה, ותתקנו אותי אם אני טועה, מבחינת קציני הבטיחות זה הרבה יותר חשוב.
עדי קול: שנייה, בואו נשמע את קציני הבטיחות.
<שמעון סודאי: יש עבירות שהן עבירות מינוריות, כמו שהיא אומרת – נהג צעיר, נהג שנהג בהיסח דעת, יש עבירות שהן עבירות מינוריות.
<שמעון סודאי: עבירה של איתות – זה ניקוד של כמה נקודות, אז זה אותי לא מעניין.
<שמעון סודאי: אם הוא לא אותת אז אני אחנך אותו בדרך אחרת, אבל זה לא מה שאותי מעניין.
עדי קול: אז מה מעניין אותך?
<שמעון סודאי: אותי מעניין לדעת אם הוא נסע מהר, אותי מעניין אם הייתה לו פסילה.
עדי קול: אבל הם לא מוכנים לתת לך את הפירוט של העבירות.
<חוה ראובני: את זה אסור לי.
<יפעת רווה: אבל הוא יודע שיש הרבה נקודות.
<שמעון סודאי: אבל אני רוצה רגע לדבר על משהו שקרה אתמול.
<שמעון סודאי: זה קורה כל יום, אבל אתמול היה שימוע במשרד התחבורה, באגף היסעים, אצל יוסי נזרי.
<שמעון סודאי: קצין בטיחות שלנו, שהוא במשרד להיסעים, נהג אחד שלו נוסע בפסילה יותר משנתיים – עם 58 נקודות.
<שמעון סודאי: 58 הרשעות, סליחה.
<שמעון סודאי: ואני לא יודע איך הם עלו על זה, אבל אני מתאר לעצמי שאם היה קורה איזה משהו, קצין הבטיחות היה - - -
<יפעת רווה: אני לא יודעת - - -
<שמעון סודאי: זה אתמול היה במשרד התחבורה אצל יוסי נזרי.
אורי מקלב: חמש שנים פסילה הוא לא יידע.
<יפעת רווה: כמובן זה שיקולך, גברתי יושבת הראש, האם זה המקום לדבר ברזולוציה כזאת על הפרטים שהם מבקשים.
<יפעת רווה: לא אמרתי שלא לתת היסטוריה תעבורתית, אני עדיין לא גיבשתי על זה עמדה.
<יפעת רווה: קודם כל כשאמרו לי היסטוריה תעבורתית – אני לא בדיוק יודעת מה הכוונה, איזה פרטים בהיסטוריה הזאת, ואני חושבת - - -
<שמעון סודאי: אני רשמתי שלוש שנים אחורה, לא רציתי הרבה.
<שמעון סודאי: אני רשמתי.
<יפעת רווה: אז זה דבר שצריך להיבדק.
עדי קול: שנייה, סליחה.
עדי קול: משרד המשפטים לא מאפשר פירוט עבירות.
עדי קול: אתה לא תדע אף פעם - - -
<שמעון סודאי: אבל יש פה ... של ...
<שמעון סודאי: שזה משהו שונה.
עדי קול: אתה לא תדע אף פעם, הבנת?
עדי קול: תקבל גיליון הרשעות, אתה יכול לבקש את זה, אבל לא תקבל.
עדי קול: הם לא מוכנים.
עדי קול: אני חושבת שזה לא לעניין, אבל הם לא מוכנים.
<שמעון סודאי: דיברנו על זה בפעם הקודמת, אם את זוכרת, שמדובר פה יותר על הקטע של נהגי משא ותובלה, שזה הרבה יותר רציני ומסוכן.
עדי קול: אבל הם לא מוכנים לחשוף בכלל.
<שמעון סודאי: מאיתנו מבקשים שאנחנו מפקחים על הנהגים.
<שמעון סודאי: נו, באמת.
<יפעת רווה: יש חוק פשוט, דרך אגב.
עדי קול: בסדר, אני מבינה את העמדה שלך.
עדי קול: סליחה, את רוצה להגיד לי גם אם יש חוק על החוק הזה?
עדי קול: כי את החוק הזה את לא מקיימת.
<יפעת רווה: לא, לא, אני אומרת שלגבי חוק המרשם הפלילי, זה חוק שמגן על רציונאליים של - - -
עדי קול: אבל את לא יכולה לבחור איזה חוק.
עדי קול: את אומרת יש חוק - - -
<יפעת רווה: אנחנו אומרים את זה על כל החוקים וגם לגבי החוק הזה.
עדי קול: אז אין בעיה, אז יש חוק למאגר פסולים, אני רוצה לדעת איפה אני יכולה לראות את מאגר הפסולים.
עדי קול: אז יש חוק, נכון.
עדי קול: אז יש חוק, אז מה?
עדי קול: אז אני אומרת – אתם בוחרים לאיזה חוק להיצמד דווקנית?
<יפעת רווה: לא, ממש לא.
עדי קול: אני לא רוצה להיכנס לדיון הזה כאן, אין טעם.
עדי קול: אנחנו מדברים דיון תיאורטי על משהו שלא - - -
<שמעון סודאי: גברתי, בנושא הזה יש קב"טים של חברות גדולות, שהם רשאים להיכנס למרשם הפלילי.
<שמעון סודאי: לא למאגר הפסולים, הם יכולים בהחלט לבדוק את זה.
<שמעון סודאי: בחומ"ס וכדומה, הם מורשים על פי חוק להיכנס.
<שמעון סודאי: אז זאת אומרת שקב"טים יכולים.
<שמעון סודאי: אנחנו לא יכולים.
עדי קול: קב"ט זה ענייני ביטחון, אני יכולה להבין את הרציונל של החיבור של זה.
<יוסף ספי דיין: שמי ספי, חבר מועצת איגוד קציני הבטיחות.
<יוסף ספי דיין: בעניין הטרדות מיניות אנחנו הולכים למשטרה, מקבלים אישור.
<יוסף ספי דיין: יש חוק שמי שהטריד - - -
<יוסף ספי דיין: אני לא בודק איזו הטרדה הוא עשה, אבל אותו אחד לא עובד אצלי.
<יוסף ספי דיין: פה אני לא יכול להחליט כלום.
<יוסף ספי דיין: מה אני יכול לקבל?
<יוסף ספי דיין: כמה עבירות היו לו וכמה נקודות היו לו.
<יוסף ספי דיין: איזה נקודות?
<יוסף ספי דיין: איזה עבירות מהותיות?
<יוסף ספי דיין: אני לא יכול לדעת כלום, אז לא עשינו בזה הרבה.
עדי קול: נכון, אני מסכימה איתך.
עדי קול: משרד המשפטים מסרב ואני חושבת שזו טעות.
עדי קול: הם טוענים שאנחנו לא יכולים - - -
<יפעת רווה: אז אני אסביר שוב את נקודת ההשקפה של חוק המרשם הפלילי, כי זה במקרה, הטיעונים האלה של הרלבנטיות של מידע פלילי למעסיקים, הם טיעונים ידועים והם עולים כל הזמן.
<יפעת רווה: חוק המרשם הפלילי מאזן בין האינטרס של מעסיקים לקבל את המידע הפלילי על עובדים או על עובדים פוטנציאלים, לבין העיקרון של רהביליטציה - - -
עדי קול: כן, אבל מה עם אינטרס הציבור פה להיות מוגן מנהגים מסוכנים?
<יפעת רווה: ולכן מצאנו פתרון שהוא פתרון חלופי והוא לא בא במחיר - - -
עדי קול: אבל הם אומרים לך שהם לא יידעו מה לעשות עם הפלט.
עדי קול: הוא רק יידע אם הוא פסול או לא.
<גבריאלה פיסמן: אבל הוא מקבל מידע.
<גבריאלה פיסמן: הוא יידע.
<גבריאלה פיסמן: הפתרון שדיברה עליו חווה הוא פתרון שמציע שיקוף של מסוכנות של האדם והמידע הזה הוא המידע הרלבנטי לאותו קצין בטיחות.
<גבריאלה פיסמן: יכול להיות שיש מידע נוסף שהוא מידע רלבנטי ואפשר לדבר עליו, אבל המידע על מסוכנות, שהוא פונקציה של נקודות, הוא מידע הרבה יותר רלבנטי מהמידע - - -
<גבריאלה פיסמן: זה הדבר, זאת ההנחה - - -
עדי קול: אני אסביר, סליחה.
עדי קול: לא מדובר על החוק של יריב לוין שביקש צבעים למסוכנות של נהגים.
עדי קול: אתה תצטרך להחליט אם הנהג מסוכן.
עדי קול: הם יראו לך מה המצב שלו כרגע.
עדי קול: יש לו 50 נקודות ואתה צריך להחליט האם אתה רואה בו אדם מסוכן או לא.
עדי קול: אני אגיד לכם מה האפשרות היחידה שלכם לעשות.
עדי קול: תראה שיש לו 54 נקודות, תגיד לו – תשלח אותו בבקשה לסניפומט שלהם - - -
<יוסף ספי דיין: אסור לי לבקש ממנו.
<יוסף ספי דיין: אסור לי.
<גבריאלה פיסמן: אם מדובר ב-54 נקודות, הוא יודע שלא מדובר על 54 נקודות שהן 27 של איתות, בסדר?
<גבריאלה פיסמן: גם את זה הוא יודע.
עדי קול: איך הוא יידע?
<חוה ראובני: כפי שהסברתי, אנחנו התקדמנו מעבר לסך כל הנקודות.
<חוה ראובני: אנחנו מציעים גם תאריך ומספר נקודות: ביום זה וזה – 6 נקודות.
<חוה ראובני: ביום זה וזה – 10 נקודות, ביום זה וזה – 2.
<חוה ראובני: אתה יודע שהעבירות של 2 הן עבירות קלות ואתה יודע שעבירות של 10 הן עבירות חמורות.
<חוה ראובני: ואתה יודע שעבירות שבוצעו בשלוש-ארבע-חמש שנים האחרונות הן משמעותיות יותר מבחינתך, מאשר עבירות שהוא ביצע לפני 20 שנה כשהוא היה בן 18, ואתה תדע כמה נקודות הוא צבר לפני 20 שנה, וכמה נקודות הוא צבר בשנים האחרונות והאם זה על עבירות קלות של איתות ואורות בחורף, שזה עבירות יחסית קלות, או שזה עבירות של נהיגה בשכרות ושל נהיגה זמן פסילה, שזה 10 נקודות.
עדי קול: זה במערכת התיאורטית, בסדר.
עדי קול: הבנת?
עדי קול: זה שיפור משמעותי, לא מה שרציתם.
אורי מקלב: תודה לך גברתי יושבת הראש.
אורי מקלב: כיוון שיושבת הראש אמרה את זה כמה פעמים, גם בעבר, יש חוק במדינת ישראל והחוק דורש לתת את המידע לכולם.
אורי מקלב: ואתם, משרד המשפטים לפי דעתי כנראה נסוג מההסכמה שלו בעבר לחוק הזה, והיום אם היה באפשרותו הוא היה מתנגד לחוק הזה, אבל מה שהוא עשה בפועל, הוא לא - - -
עדי קול: אתה זוכר את המשפט של עורך הדין?
עדי קול: הוא אמר נולד בחטא.
עדי קול: זה חוק שנולד בחטא.
אורי מקלב: אז אני לא זוכר.
אורי מקלב: מבחינתם, למה הם לא היו מגישים הצעת תיקון לחוק - - -
עדי קול: כי זה היה חוק של האופוזיציה, שעבר במקרה.
אורי מקלב: אבל למה משרד המשפטים היום לא מגיש?
אורי מקלב: שזה גם כן חלק מ - - -
<יפעת רווה: אנחנו לא הגשנו את - - -
אורי מקלב: אם אתם חושבים שהחוק הזה לא בסדר, אז תטפלו בזה.
<יפעת רווה: לא הסכמנו לבטל אותו הרבה זמן, כי חשבנו שצריכה להיות חלופה.
אורי מקלב: אתם יכולים לעשות אותו בצורה יותר מוגבלת, אבל אני לא רוצה להאריך ברשות הדיבור שניתנה לי.
אורי מקלב: אנחנו חוזרים עכשיו משלושה ימים של דיונים בוועדת החוקה, על הנושא של מרשם על דברים שהם פחות אקוטיים ציבורית כמו הוצאה לפועל, חובות שיכולים להצטבר מחובות קטנים, מחובות של 50 שקלים, 100 שקלים לחברת הסלולר, שנהפכים לאלפי שקלים והוצאה לפועל - ואת המידע הזה אנחנו כבר נותנים לכל בן אדם שיכול לקבל את זה.
אורי מקלב: וכאן אנחנו מדברים על מידע שהוא יכול להיות לפעמים על אנשים שמסתובבים כפצצה מתקתקת בכביש, ואנחנו מונעים את זה מאנשים, ואנחנו עכשיו לא מדברים על זה.
אורי מקלב: אתם באתם והגשתם הצעה מאד מאד מצומצמת, שמי שיוכל לקבל את זה זה ציבור מאד מאד מצומצם של אנשי מקצוע שהכי נדרשים למידע הזה, שהם קציני הבטיחות לרכב, שאנחנו גם מטילים עליהם אחריות, שהם אחראים לכך, ושלא סתם אנחנו נותנים להם את המידע.
אורי מקלב: למה גם כאן אתם מצמצמים, אני עדיין לא הבנתי.
אורי מקלב: כאן אתם צריכים להרחיב את זה למקסימום.
אורי מקלב: אתם מדברים שם שהכניסה תהיה רק עם כרטיס חכם, או רק בצופן, גם אם מדובר במידע מאד ספציפי על אנשים מקצועיים מאד, שיש לכם עליהם ביקורת.
אורי מקלב: כאן הייתם צריכים לראות מנגד מה האחריות שמוטלת עליהם, מה הם הולכים לעשות במידע הזה, ואנחנו גם יודעים שהם לא הולכים להשתמש בו לרעה, בגלל שיש להם מחסור.
אורי מקלב: הם רוצים לקחת נהגים מקצועיים מצד אחד, נהגים שעומדים בקריטריונים, אבל הם מעוניינים הרי לקלוט נהגים.
אורי מקלב: בשביל זה הם נמצאים הרי.
אורי מקלב: לכן אני לא מבין את המחשבה כאן, שכן נותנים ולא נותנים את המידע הזה על פסילה, ושזה יכול להיות מזדמן.
אורי מקלב: תנו להם את שיקול הדעת הזה, למה אתם מתערבים בזה?
אורי מקלב: ועוד במיוחד כשאנחנו שומעים מהם בדיוק מידע הפוך, שדווקא השלילה זה אצלם יותר חשוב, ולפעמים ההצטברות של נקודות לא אומרת להם בכלל שום דבר.
אורי מקלב: זה יכול להיות מהצטברות של מספר נקודות.
אורי מקלב: אז זו נקודה אחת.
אורי מקלב: ואני עדיין שואל, למה המידע הזה נמצא רק אצל קציני בטיחות רכב ולמה אם אני כמנהל מוסד חינוכי, אשר מעסיק נהג ועדיין אין לי קצין רכב במוסד - - -
עדי קול: זה משהו שאמרת שתבדקו, למי עוד אפשר להרחיב את זה.
אורי מקלב: אני לא סתם בן אדם שמחפש, אלא אני אדם שאין דרישה במוסד שלי לקצין רכב, יש לי מכונית אחת או שתיים.
אורי מקלב: הרי לא כל מוסד צריך.
אורי מקלב: ואני מוסד חינוכי ולנהג של המוסד החינוכי יש משמעויות באופן הנהיגה שלו.
אורי מקלב: הוא לוקח ילדים, הוא לוקח אנשים צעירים שלא יכולים להעיר לו על תרבות הנהיגה שלו ועל אופן הנהיגה שלו.
אורי מקלב: למה את המידע הזה אתם לא מרחיבים?
אורי מקלב: אתם משרד התחבורה, אתם יודעים, הדרישה הזאת צריכה לבוא מכם, אני לא בא למצוא משפטים.
אורי מקלב: אתם הרי יודעים מה קורה בתאונות הדרכים, כמה מאמצים אתם משקיעים בעניין הזה, כמה הדבר הזה לא נהיה יותר טוב, ולא נהיה יותר טוב במיוחד ובפרט לגבי נהגים כאלה, שנקראים נהגים שכירים, שהמקצוע שלהם הוא נהגים, שהם עושים את מירב העבירות.
<יפעת רווה: כל מה שאני יכולה לומר זה שאנחנו מחפשים את האיזון - - -
עדי קול: שנייה, אני רוצה לשאול שני דברים.
עדי קול: אחד האם את מוכנה לשקול, כשמדובר בקבוצת אוכלוסייה כל כך מצומצמת, שהאיזון עדיין נשאר ולתת יותר מאשר רק את מספרי הנקודות וגם את סוג העבירות.
<גבריאלה פיסמן: אם הכוונה היא שקציני בטיחות ישקלו מרשם פלילי תעבורתי, זו שאלה לגמרי לגמרי אחרת, שלא עמדה כאן על הפרק, וזו שאלה שצריכה להיבחן בפרספקטיבה של חוק המרשם הפלילי, כשהמשמעות של הדבר הזה היא פגיעה ב - - -
עדי קול: מרשם פלילי תעבורתי.
<גבריאלה פיסמן: מרשם פלילי תעבורתי.
<גבריאלה פיסמן: פגיעה ביכולתם של מי שעברו עבירות, בחופש העיסוק שלהם בצורה שהיא לא משתמעת לשני פנים.
עדי קול: אבל אני מבקשת שגם אתם תבדקו את זה עד ליום שני.
<גבריאלה פיסמן: רגע, שנייה.
<גבריאלה פיסמן: יש כאן היבטים שהם היבטים בעייתיים, שהרעיונות האלה כן עלו בעבר, של העברת מידע פלילי לגורמים שהם גורמים פרטיים.
<גבריאלה פיסמן: אנחנו בדרך כלל, כשאנחנו מאפשרים מסירת מידע פלילי, המידע הזה נמסר לגורם שהוא גורם ציבורי, או גורם שלא חייב להיות ציבורי, אבל לפחות נניח לשכת עורכי הדין.
<גבריאלה פיסמן: מי שמקבל את המידע זה לא כל משרד עורכי דין עלי ועל יפעת, אלא לשכת עורכי הדין יכולה לקבל את המרשם הפלילי על כל אחד מאיתנו, ויש לה את הראייה הכוללת והיא יכולה להחליט כגורם - - -
עדי קול: אוקיי, אז אנחנו שואלים כאן האם לקציני הבטיחות יש מעמד מספיק משמעותי והאחריות שמוטלת עליהם היא - - -
<גבריאלה פיסמן: רגע, שנייה, אני עוד לא הגעתי לקושי.
<גבריאלה פיסמן: המשמעות של הדבר הזה היא בעצם אם אנחנו מפריטים את האפשרות לקבל את אותו מידע פלילי, המשמעות היא שכל קצין בטיחות יפעיל את שיקול דעתו.
<גבריאלה פיסמן: שיקול הדעת לא יהיה בראייה כללית רוחבית.
<גבריאלה פיסמן: ולכן בעצם באופן תיאורטי, כל אדם ששמעון לא ירצה להעסיק אותו, הוא לא יועסק לא על ידי שמעון ולא על ידי מעסיקים אחרים שרוצים להעסיק.
<גבריאלה פיסמן: במקום שהרגולטור למשל ,או גורם אחר שיש לו ראיית רוחב, יחליט מי לדעתו ראוי או לא ראוי לנהוג ברכב ציבורי או ברכב הסעות ילדים.
אורי מקלב: מה ההבדל בין עבריין מין לעבריין תעבורתי?
עדי קול: לא, לא, אורי, לא.
<יואל הדר: לא, לא, גם לעברייני מין זה לא נכון.
<יואל הדר: זה לא נכון.
<יואל הדר: יש חוק למניעת העסקת עברייני מין במוסדות מסוימים.
<יואל הדר: בחוק הזה נקבע – עברייני מין שהורשעו, יוכלו לקבל מהמשטרה אישור האם הוא הורשע או לא הורשע.
<יואל הדר: זה הכל.
עדי קול: לא כתוב במה.
<יואל הדר: זה פחות מהמרשם הפלילי.
<יואל הדר: זה רק GO, או NOGO.
אורי מקלב: אבל יש גם חוק שמונע העסקה של מי שהורשע.
<יואל הדר: כן, אבל אותו מעביד - - -
אורי מקלב: אז כאן אנחנו מדברים על - - -
עדי קול: דרך אגב, זה לא העסקה - - - -
אורי מקלב: אני לא מונע ממנו להיות מנהל - - -
<גבריאלה פיסמן: המקבילה של הדוגמה שלך, היא מניעת העסקה של מי שיש לו עבירות פליליות תחבורתיות, שזה לכולנו.
אורי מקלב: אבל המספר שהוא רוצה להשתמש בו, הוא עבריין תעבורתי והוא רוצה להסיע ילדים.
עדי קול: אבל אז אתה צריך להגדיר איזו עבירה, כי שוב, אני גם עבריינית תעבורתית - - -
אורי מקלב: כולנו עבריינים תחבורתיים.
עדי קול: נכון, ולכן צריך להגדיר - - -
<גבריאלה פיסמן: זה בדיוק העניין, ולכן נכון ששיקול הדעת יהיה שיקול דעת רוחבי מערכתי, ואם אנחנו לא נותנים את אותו שיקול דעת - - -
עדי קול: למי יכול להיות שיקול דעת כזה, כיוון שאי פונקציה שיכולה לעשות את זה.
<גבריאלה פיסמן: יש פונקציה שיכולה לעשות את זה, יש משרד ממשלתי שהוא אחראי על הדבר הזה.
עדי קול: ואז להחליט מי מסוכן ומי לא יכול - - -
<גבריאלה פיסמן: אבל אותו משרד ממשלתי לא יכול כרגע, מטעמיו שלו, להיערך לכזה היקף של פעילות, ואת הנושאים האלה, לפחות אצלנו, אנחנו כן ניסינו לבחון אותם.
<גבריאלה פיסמן: ולכן הפתרון שהציעה חווה עכשיו, שמחד לא מציע שיקוף של ההיסטוריה הפלילית התעבורתית של האדם, וכן נותן מידע - - -
עדי קול: אנחנו ביקשנו לשקול את השלוש שנים אחורה, שזה מה שהוא ביקש בהגדרה של היסטוריה תעבורתית, שעוד לא סגרתם מה ההגדרה הזאת.
<חוה ראובני: זה דבר שאנחנו נבדוק.
<חוה ראובני: אני שמעתי את מה שחבר הכנסת מקלב אמר על השיקולים למה צריך לתת גם שלילות בעבר, והם שיקולים לגיטימיים ונכונים.
<חוה ראובני: יכול להיות, אני לא אמרתי שלא.
<חוה ראובני: אין לנו עדיין - - -
אורי מקלב: כמה זמן נותנים על נקודות?
עדי קול: כמה אחורה על נקודות?
<חוה ראובני: אנחנו מצדנו מבראשית ברא, משנת 2003, מתחילת שיטת הניקוד.
<חוה ראובני: לא איכפת לי, ושהם ישקלו מה רלבנטי.
<חוה ראובני: בשנת 2015 אם רלבנטי עבירות שהוא עשה ונקודות שהוא צבר מהשנים 2004-2005, אז - - -
עדי קול: עכשיו לשאלה השנייה שהעלה אורי.
עדי קול: אנחנו דיברנו על זה בדיון הקודם.
עדי קול: אנחנו יורדים לפרטים ואני לא התכוונתי לעשות את זה, ולכן אני משאירה את זה - - -
אורי מקלב: לאיזו ועדה - - -
עדי קול: לא, אין לי דווקא.
עדי קול: אני פשוט חושבת שאנחנו עשינו כבר את הדיון הזה ארבע פעמים ואני חושבת שלקיים דיון תיאורטי על השאילתה, שאני לא יודעת אם יש לה מימון – זה נראה לי טעות.
עדי קול: אני רוצה שיחזרו ויגידו לי אם יש כסף ואז אנחנו ניכנס לפרטים.
עדי קול: ואז כל אחד מהאנשים פה יוכל להגיד מה הוא חושב על השאילתה.
אורי מקלב: אם יש כסף את לא צריכה לדון יותר.
עדי קול: לא, לא, אני אדון בכל זאת, כי אז נכנס לזה.
עדי קול: אני רוצה שתשקלו, ושוב, לא מתוך ידיעה, האם קציני בטיחות באמת הם הפונקציה היחידה שאנחנו רוצים לאפשר להם את זה, או להגיד שיש באמת מוסד חינוכי, לפי מספר כלי רכב, ולא נהג אחד, כי אני מבינה שזה בעייתי, אבל דיברנו על ציי רכב גדולים שאין להם קציני בטיחות.
עדי קול: האם יש להם - - -
<שמעון סודאי: לא, חייב 140 כלים.
עדי קול: בסדר, זה המון כלים.
עדי קול: אז אני מדברת על - - -
<חוה ראובני: אני יכולה להגיד שבכלי רכב מסחריים יש חובת קצין בטיחות עצמאי, גם על עצם - - -
<קריאה: מעל 10 טון.
<קריאה: משאית אחת – מעל 10 טון.
<חוה ראובני: אבל מצד שני אין שם מעסיק, הוא רכב עצמאי.
<חוה ראובני: הוא עצמאי.
<חוה ראובני: עכשיו, אני לא יודעת בסוג כזה, מוסד חינוכי למשל, כמו שמדבר חבר הכנסת מקלב, שיש שני כלי רכב וכשיש לי בעיה מאד מאד קשה לפקח, כי אנחנו כבר לא מדברים על מישהו שיש לי רגולציה עליו.
<חוה ראובני: על קציני בטיחות יש לי רגולציה.
<חוה ראובני: אני אלף יודעת מי הם, אני יודעת מה הם עושים, אני סיננתי אותם לפני שהם נעשו קציני בטיחות, אז יש להם איזה שהוא מינימום של אמינות כלפי.
עדי קול: גם לגבי הנהגים את עשית את זה.
<חוה ראובני: הנהגים עשיתי פעם.
<חוה ראובני: גם הנהגים עשיתי פעם.
<קריאה: וגם כל פעם אנחנו פוגשים אותה בשיטת הניקוד, אם צריך.
<חוה ראובני: יש לי קצת קושי לגבי מוסד חינוכי, לגבי תיכון שמחזיק שני כלי רכב בשביל להסיע - - -
עדי קול: אבל רוב התיכונים לא מעסיקים.
עדי קול: סתם אני אומרת, אבל - - -
<גבריאלה פיסמן: הם מתקשרים עם כלי רכב באופן-.
<גבריאלה פיסמן: ויש לנו דווקא הצעה לתיקון בעניין הזה, וגם הזכרתי אותה בפעם הקודמת, תיקון שיאפשר לרשויות מקומיות לקבל מידע מהמרשם הפלילי.
<גבריאלה פיסמן: זה תיקון שמשרד הפנים אמור לקדם.
<גבריאלה פיסמן: מבחינתנו הצענו נוסח.
עדי קול: אז אם הם מאפשרים?
<יוסף ספי דיין: רשויות מקומיות אחראיות על כל מוסדות החינוך בארץ.
<יפעת רווה: ההסעות תלמידים נעשות ברובן הגדול דרך מכרזים עם חברות ההסעה.
עדי קול: יפעת, חבר הכנסת מקלב הציע שתתנו לנו את הנוסח כדי שנוכל להציע אותו כהצעה פרטית ונקדם אותה.
<יפעת רווה: אין שום בעיה, אנחנו נעביר לכם.
עדי קול: אנחנו נשמע מאד.
<יוסף ספי דיין: זה מצוין.
<יוסף ספי דיין: אז אתה נוגע בכל מוסדות החינוך דרך הרשויות המקומיות.
עדי קול: זה פתרון.
עדי קול: טוב, אני חוזרת, אנחנו ניפגש - - -
<שמעון סודאי: אפשר עוד משהו לפני שאת מסיימת?
אורי מקלב: זה ירוץ יותר מהר.
עדי קול: אני אגיש.
עדי קול: אם תתנו לי, אנחנו נגיש.
עדי קול: אנחנו נגיש עד יום שני, השאלה מה אתם תעשו עד יום שני.
עדי קול: אנחנו יודעים להגיש עוד היום הצעת חוק כזאת.
עדי קול: השאלה מה קורה אתכם.
<שמעון סודאי: אם אפשר לסיום לומר משהו.
<שמעון סודאי: אני העברתי איזה שהוא מכתב אליכם.
<שמעון סודאי: הייתי בטוח שאני בא לפה היום לשמוע דברים שמתקדמים, אבל נראה לי שזה לא קורה.
עדי קול: תלוי את מי אתה שואל.
עדי קול: חווה חושבת שהתקדמנו.
<שמעון סודאי: לא משנה.
<חוה ראובני: אני משוכנעת בזה.
<שמעון סודאי: אבל אני אומר שאם יקרה משהו וזה יקרה בשנת 2015 או במחצית השנייה של שנת 2015, אני חושב שאפשר כרגע לעשות משהו בתקופת המעבר, כי באמת חלה עלינו אחריות לפקח על הנהגים.
<שמעון סודאי: ובמקרים האלה, אני מצפה גם ממשרד התחבורה וגם ממי שיושב כאן, שאם קצין בטיחות יצטרך לקבל איזה שהוא מידע כזה או אחר על נהג שמותר לו לקבל - - -
עדי קול: כמה קציני בטיחות יש בארץ, בערך?
<שמעון סודאי: יש כ-1,811 שפעילים.
עדי קול: אתם תצטרכו לתת את הדין גם על מה אנחנו עושים בתקופת המעבר.
<ציון מזרחי: את זה עשינו עד עכשיו.
עדי קול: שזה לא לתת להם כלום?
עדי קול: רגע, ציון, לכן פניתי אליה ולא אליך.
עדי קול: משפטית, אם אנחנו מקבלים את הנורמה, אנחנו רוצים לראות אם אנחנו יכולים לתת פתרון באיזה שהוא צו ביניים.
<חוה ראובני: כל המידע שמדובר על לתת אותו ומה שדיברנו סביב השולחן הזה, זה מידע שיכול קצין הבטיחות לקבל בהסכמת הנהג.
<חוה ראובני: אין בעיה חוקית לזה שהנהג יביא.
<חוה ראובני: הבעיה איך הנהג יקבל את זה.
<חוה ראובני: אין לי דרך לתת את המידע הזה לנהג.
עדי קול: למה, בכספון הזה?
<חוה ראובני: אבל הוא לא נותן את המידע הזה, כי זאת שאילתה שעדיין לא קיימת.
<חוה ראובני: יש את תדפיס הניקוד המפורט שאסור לו לתת והוא אסור לו לראות, ויש את רישיון הנהיגה עצמו.
עדי קול: אסור לו לבקש או אסור לו להראות?
<קריאה: לבקש.