GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חן שטיין זמיר: האחד, משרד הבריאות הקצה מימון לעיריית ירושלים לפתוח עוד תחנה, לפצל את תחנת שועפט - - -
<אשרת מימון: שועפט זה לא מחנה פליטים שועפט.
עדי קול: ברור שהם לא יודעים את המקומות.
עדי קול: היא אומרת על מה שיש, לא על מה שאין.
עדי קול: היא אומרת שאין במקומות האחרים.
עדי קול: בבקשה תנו כבוד ל - - -
<אשרת מימון: שועפט זה לא מחנה פליטים שועפט, היא מתבלבלת.
עדי קול: אני מבקשת לדבר רק ברשות דיבור.
<חן שטיין זמיר: הדבר הנוסף לגבי כפר עקב, סאמי רמיס, ואני מכירה את המקומות והייתי בהם, אנחנו ביקשנו ממשרד הבריאות, אנחנו זה לשכת הבריאות המחוזית, להוציא מכרז.
<חן שטיין זמיר: יוצא מכרז שישבנו עליו הרבה וכתבנו את פרטי פרטיו ובהחלט אפשר לפצל את זה לשתי תחנות בתוך המכרז.
<חן שטיין זמיר: אני מקווה מאוד שעד סוף פברואר הוא יתפרסם.
<חן שטיין זמיר: ספקי הבריאות באזור הזה מוזמנים לגשת למכרז הזה ולהגיש הצעות לטיפת חלב כי באזור הזה מממנת את זה המדינה וזה לא שייך לעירייה, כל מה שמעבר לעוטף.
<חן שטיין זמיר: לגבי האזור של ממש בכניסה למחנה הפליטים שועפט, איפה שיש מרפאת קופת חולים כללית, של ד"ר זרייר.
<חן שטיין זמיר: אני מתארת לעצמי שעל זה אתם מדברים.
<חן שטיין זמיר: אנחנו היינו במקום ובדקנו אותו והוא נראה לנו מתאים.
<חן שטיין זמיר: העברנו את הפרטים לעיריית ירושלים, זה כרגע בעיריית ירושלים בבדיקה.
עדי קול: אני שמחה לשמוע את התשובות של משרד הבריאות.
עדי קול: אני יודעת שמחפשים תמיד את הבעיות, צריך גם לדעת להגיד כשיש דברים טובים וכשנעשה מאמץ ואני מאוד מעריכה את זה.
עדי קול: יש שני נושאים מאוד מרכזיים שאני רוצה לגעת בהם.
עדי קול: אחד זה הנושא של המחסום ואני לא בטוחה שאני אגיע לפרק אותו לעומק, אבל זה אומר שאנחנו נצטרך לקבוע דיון נוסף, אבל אני רוצה לדלג לעירייה.
עדי קול: שני הנציגים שנמצאים פה, אחד נציג המינהל הקהילתי, אני לא מכירה מקום בעולם ובטח לא בישראל שבו יש מינהל קהילתי שהוא ה-buffer שדרכו צריך לעבור כדי לפנות לעירייה ושממנו לא מקבלים תשובות.
עדי קול: אני שומעת פה רשימה של דברים.
עדי קול: אתה לא היית בהתחלה, אז אני אמנה לך: בעיות חינוך קשות ביותר, בעיות ניקוז ומים, בעיות כבישים מקולקלים, שיטפונות, אין מדרכות, אשפה, שמעת בעצמך, דואר, מסרבים לקבוע רחובות, שמות, כתובות, עדיין לא מקבלים באופן מסודר.
עדי קול: טיפת חלב שהיא באחריותכם, אמרו שמשרד הבריאות יעביר לכם תקציב, למה זה לא נפתח?
עדי קול: יש פה אוסף של בעיות מאוד קשות ואני באמת אומרת, אני לא יכולה לחשוב על תשובה שתגיד שהיא לגיטימית.
עדי קול: מעניין אותי איזה תשובה אתה יכול לתת.
עדי קול: אני רוצה אותך, לדוד קורן אני אדע לפנות אחר כך.
עדי קול: יושבים פה, אומרים שאתה מונית להיות הכתובת.
עדי קול: פונים, מבקשים, אין.
עדי קול: תשע שנים מאז החומה.
<קולין היימס: שבע שנים.
עדי קול: חיכיתם שבג"צ יגיד לכם מה לעשות, כשבג"צ אומר, אתם מחכים לבג"צ?
<קולין היימס: לא, ממש לא.
<קולין היימס: כמו שאמרת, לפני שבע שנים, ב-2005, הייתה החלטת ממשלה.
עדי קול: אני דיברתי על החומה, אחרי תשע שנים.
עדי קול: תיקנת אותי.
<קולין היימס: אני לא הייתי קיים אז, מבחינת המערכת, בצורה זו לא הייתי קיים.
<קולין היימס: אז אני לא יכול להגיד על מה ש - - -
עדי קול: אז זה מה שאני אומרת, אז מחכים לבג"צ כדי לקחת אחריות על תושבי מדינת ישראל.
עדי קול: אבל החלטת הממשלה אמרה לקחת אחריות רב מערכתית ואמרו להקים מרכז קהילתי.
עדי קול: לא אמרו שהוא יטפל בכל הבעיות, לא אמרו שהוא יהיה ה-buffer, לא אמרו שהוא יחסום את הגישה לעירייה, אמרו לתכלל.
עדי קול: אז מה מתכללים?
<קולין היימס: אני מסכים איתך לחלוטין.
עדי קול: יפה, אז מה אתה מתכלל?
<קולין היימס: אז ככה.
<קולין היימס: קודם כל החלטת הממשלה קבעה - - -
עדי קול: אתה מדבר ערבית?
<קולין היימס: כן.
<קולין היימס: החלטת הממשלה קבעה הרבה מאוד תחומים וחילקה אותם למשרדי ממשלה שונים, כולל עיריית ירושלים.
<קולין היימס: לצערי בהחלטת הממשלה, ולצד החלטת הממשלה, לא נקבע תקציב.
<קולין היימס: לא נקבע תקציב.
עדי קול: אבל יש תקציב לסך תושבי מדינת ישראל, כמו כל דבר, למשרד הבריאות יש תקציב, התקציב שלו אמור לכלול, סתם לדוגמה, את משרד הבריאות.
עדי קול: או המשרד לביטחון פנים.
<קולין היימס: אוקיי, להחלטות האלה, במיוחד למה שהוטל לכאורה על עיריית ירושלים לא הושם בצד זה תקציב כדי לבצע.
עדי קול: אבל גם אין שום תקציב של 'הנה הכסף שלכם לטפל ברמות', אבל הם מטפלים ברמות, נכון?
עדי קול: ולא ניתן להם שום כסף מיוחד על זה.
<קולין היימס: אוקיי, אבל הממשלה, כשהיא קבעה את ההחלטה הזו, היא גם הבינה שהיא יצרה מצב שבעצם בניית הגדר או החומה, לא שאני פה כדי להגן על עיריית ירושלים, כי אני לא עובד העירייה, אבל היא קבעה עובדות בשטח שיצרו - - -
עדי קול: אז שבע שנים יש בעיות ואין תקציב.
עדי קול: מה אתה עשית בשביל זה?
<קולין היימס: אני כבר עברתי במשרדי ראש העיר, במשרדי שני ראשי ערים, מנכ"לי עירייה, כולל שרים לענייני ירושלים.
עדי קול: אני שואלת מה עשית בשבע השנים האחרונות.
עדי קול: אין לך כסף, יש לך משימה, מה עשית?
עדי קול: פגישות?
עדי קול: אני מצטערת אם זה נשמע בציניות, אני פשוט תוהה.
<קולין היימס: בסדר גמור.
<קולין היימס: במהלך שבע השנים האחרונות המינהל הקהילתי איתר, במקרה הזה בסיוע של אדון ג'מיל סנדוקה, מבנה ליד מחנה שועפט, הבאנו את זה לעירייה, העירייה הכשירה את המקום והוא כיום בית ספר ל-850 ילדים.
<קולין היימס: בית ספר יסודי ל-850 ילדים.
עדי קול: לא, רגע, אל תסביר לי את כל הפעולות הטובות.
עדי קול: עם איזה כסף אם אין תקציב?
<קולין היימס: זה כסף שאו שאני מקבל דרך העירייה או שאני פונה למשרדי הממשלה השונים ואני מכיר כמעט את כל האנשים פה בחדר.
עדי קול: ברור שאתה מכיר.
עדי קול: חוץ ממני, אני חדשה.
עדי קול: אז אולי זה מה שהתכוונו לעשות, לא התכוונו שיהיה תקציב, התכוונו שאתה תלך כראש המינהל ותיקח ממשרד הבריאות ומשרד התחבורה והמשרד לביטחון פנים ותיקח מכולם to make it happened, כמו שאומרים.
<קולין היימס: יכול להיות.
עדי קול: אז למה הדברים האלה לא נעשו?
עדי קול: למה הכבישים לא תוקנו?
עדי קול: למה האשפה לא נלקחת באופן קבוע?
עדי קול: למה לא נתנו שמות לרחובות?
עדי קול: למה אין בתי ספר?
עדי קול: למה אין מגרשי משחקים?
עדי קול: למה אין תנאים בסיסיים לחיות?
עדי קול: למה חיים כמו חיות?
<קולין היימס: אוקיי.
<קולין היימס: התשובה הראשונית היא שהמקום הזה היה קיים גם לפני בניית החומה.
<קולין היימס: גם אז לא בנו אותו.
עדי קול: גם אז הזניחו.
עדי קול: מעולה, אם הזניחו קודם אז בוא נמשיך.
<קולין היימס: לא.
<קולין היימס: אז עכשיו השאלה, כשאני בא לשכונה אחרי שכבר בנו את הגדר ויצרו מצב, איך אנחנו משנים את המצב.
עדי קול: אני מסכימה איתך, הבעיה היא לא בגלל הגדר, הבעיה בגלל ההתייחסות לשכונות שהתחילה עוד קודם.
עדי קול: אז בוא נתעלם מהחומה ונגיד שיש פה תושבים, מגיע להם, הם היו תושבים קודם, הם יהיו תושבים אחרי, לא יהיו תושבים אחרי, לא משנה, השאלה היא מה הסמכות שיש לך, באמת סמכות?
עדי קול: יש לך אחריות, הרבה אחריות, כי אמרו שאתה המקשר, מה הסמכות?
<קולין היימס: אין לי סמכות.
עדי קול: אפס סמכות?
עדי קול: אתה אמור ללכת ולדרוש מאחרים.
<קולין היימס: נכון.
עדי קול: וכשבאים הגופים האלה ואתה - - - למה צריך אותך?
<קולין היימס: למה צריך אותי?
<קולין היימס: אז בואי אני אסביר מה עשיתי בשנים האחרונות ואז תדעי למה צריך אותי.
עדי קול: לא, אני שואלת - - -
<קולין היימס: כי אחרת כל מה שעשיתי לא היה קיים.
עדי קול: טכנית, תסביר לי למה צריך אותך?
עדי קול: באמת אני אומרת, כי יש גוף ויש גוף שיש לו אחריות ויש תושבים.
עדי קול: למה צריך אותך?
עדי קול: את התיווך?
<קולין היימס: כי אני זה שיכול לראות בצורה הטובה ביותר מה נדרש בתוך השכונה ומה נדרש בתוך השכונות.
<קולין היימס: מתוך הקשר שלי גם עם אנשי השכונה וגם עם הגורמים הרשמיים השונים ולנסות לתכלל ולמצוא את הפתרונות הכי אפשריים והכי טובים - - -
עדי קול: מי אחראי לדעת מה הצרכים של שכונת רמות בירושלים?
עדי קול: לתכלל ולראות מה.
<קולין היימס: התושבים ויש מינהל קהילתי שמייצג אותם בהרבה דברים מול העירייה, יחד עם הנהלת המינהל הקהילתי.
<קולין היימס: הם באים לעירייה ו - - -
עדי קול: יש מישהו שהוא תושב שכונה?
עדי קול: כשיש לך בעיה את פונה למינהל הקהילתי?
<רונית סלע: לא.
עדי קול: והוא מתכלל לך את הבעיות?
<רונית סלע: אני לא יודעת, אני בטוחה שהוא עושה דברים מסוימים, אבל בטח לא בעיית - - -
עדי קול: אבל כשלא מפנים לך אשפה גם את פונה?
<רונית סלע: לעירייה, 106.
עדי קול: אז למה הם צריכים אותך?
<קולין היימס: אני מעודד את התושבים לפנות ל-106.
<קולין היימס: לא אליי.
עדי קול: אבל כשהם פונים לשם אומרים לו שייפנו אליך.
<קולין היימס: לא נכון.
<קולין היימס: זה פשוט לא נכון.
עדי קול: מישהו פה יכול להגיד שהוא קיבל תשובה לפנות לקולין?
<מונייר זגייר: לא קיבלנו שום תשובה.
<מונייר זגייר: ביקשנו את התשובה עשר פעמים, גם עם מכתבים ו - - -
<אלי מלכה: גברתי, אותו אדון שמייצג את התושבים ישב פה עם מנהל אגף התברואה במשרדו.
<אלי מלכה: אני רק אומר - - -
עדי קול: קודם כל לא קיבלת רשות דיבור, ודבר שני, יכול להיות שאתה מצדיק במה שאתה אומר עכשיו בזה שהאדון עכשיו קיבל בשבע שנים פגישה עם אגף התברואה?
עדי קול: זה מדהים שהוא קיבל - - -
<אלי מלכה: לא, לא.
<אלי מלכה: אף אחד לא חוסם אותם לבוא לעירייה.
עדי קול: אני כתושבת תל אביב יכולה מתי שאני רוצה להיפגש עם אגף התברואה, ואתה יודע מה?
עדי קול: נותנים לי מענה.
<אלי מלכה: נכון.
עדי קול: אבל שבע שנים הוא לא קיבל מענה.
<אלי מלכה: זה לא נכון.
עדי קול: המענה שאתה אומר זה שהוא קיבל פגישה?
עדי קול: תסלחו לי, זו בושה בעיניי, זאת התשובה?
עדי קול: הוא קיבל פגישה.
<אלי מלכה: לא, אנחנו אומרים שמי שרוצה להיפגש עם אנשים מהעירייה מוזמן לעשות את זה.
עדי קול: אבל זה לא עוזר להם, אז מה זה משנה?
<אלי מלכה: זה משהו אחר.
<מונייר זגייר: סליחה, מר דוד קורן אמר לנו שזו הכתובת.
עדי קול: לפרוטוקול מי אתה.
<ציון שטרית: אני מנהל אגף התברואה.
<ציון שטרית: חלק מהאנשים שיושבים פה כנציגים של השכונות נפגשו איתי לא פעם, לא פעמיים ולא שלוש.
<ציון שטרית: יש גם סיכומי דיון מסודרים, לא הבאתי אותם איתי, הם קיימים.
עדי קול: שורה תחתונה?
<ציון שטרית: יחד עם קולין היימס.
<ציון שטרית: השורה התחתונה, בשנים האלה נעשו שיפורים קיצוניים ברמת השירות שניתנת - - -
עדי קול: אתה היית מוכן לבוא לגור שם?
<ציון שטרית: תראי, קודם כל אני מכיר את השכונה.
עדי קול: לא מבחינת איפה זה, מבחינת התנאים המוניציפאליים שיש שם, היית מוכן לעבור לגור שם?
<ציון שטרית: אני אומר דבר אחד, יש פה היבטים - - -
עדי קול: אני מופתעת, כי אני לא.
<ציון שטרית: יכול להיות, אני גרתי שם גם לפני זה, לא חשוב מאיזה סיבה גרתי שם, אבל נעזוב את זה כרגע, מציגים כאן רק את הדברים שהם לא בסדר וזה תקין.
עדי קול: זו הוועדה לפניות הציבור, אמרתי בהתחלה, אנחנו לא מדברים על דברים טובים.
<ציון שטרית: אני יודע, זה תקין, אבל יש גם דברים שנגרמים בשטח בשל ההתנהלות של השטח ואני לא רוצה לומר משפט אחר וזה משפיע על הרבה דברים אחרים.
עדי קול: תסלח לי, אבל לא מקובלת עליי התשובה הזאת.
עדי קול: כן, יש גם שכונות, אתה לא אומר את זה על שכונות אחרות בירושלים, נכון?
עדי קול: שכונות חרדיות, שאתה אומר אה, מתנהגים שם לא משהו אז אנחנו לא ניתן להם שירותים.
<ציון שטרית: קודם כל נותנים שירותים, ומעבר לזה, גם במסמך שיש מולנו כאן, גברתי - - -
עדי קול: שנייה רגע, אני מבקשת לעצור.
עדי קול: נקודה עיקרית, קצרה.
<קולין היימס: אני רוצה שתי נקודות מרכזיות שמהוות את מוקד הבעיה.
<קולין היימס: האחת, שהתשתיות הקיימות בשכונה, שלא שונו, התשתיות המרכזיות שלא שונו מזה עשור או שני עשורים, לא מתאימות כיום לכמות התושבים שעברו לגור בשכונה, אם זה בגלל בנייה לא חוקית שנבנתה שם, ואם זה בגלל דברים אחרים.
<קולין היימס: זו נקודה ראשונה.
<קולין היימס: הנקודה השנייה היא שהבעיה היומיומית המרכזית שקיימת בשכונה היא היעדר נוכחות של גורמי אכיפה.
<קולין היימס: ברגע שתהיה שם נוכחות משטרתית קבועה שתטפל, אם זה בתנועה, אם זה בבנייה בלתי חוקית, אם זה באנשים שמרימים כביש כדי להעביר צינור ואם זה כל דבר אחר, אז זה לא יקרה ולא יהיו כל הבעיות האלה.
עדי קול: אמרתי לכם שיש לנו זמן קצר, לצערי.
עדי קול: אני אקבע דיון נוסף, לא כולם יוכלו לדבר, אני מצטערת.
<דוד קורן: אני יועץ ראש העיר לענייני ערבים במזרח העיר.
<דוד קורן: אז אחת, אני אענה לשאלה של אשרת, שאני חושב שגם היא עצמה מכירה אותה וגם שאר החברים מכירים אותה, אני הכתובת של התושבים.
<דוד קורן: אבו אשרף, ג'מיל, ג'מיל רק אתמול נפגש איתי, אבו אשרף נפגש איתי מספר פעמים, אני מתנצל אם יש פעמים שאני לא עונה, אני לפעמים בתוך דיונים.
<דוד קורן: קולין היימס הוא מינהל קהילתי ולשאלת אשרת, רצתה לצאת מהדיון עם מי הכתובת, אני הכתובת.
<דוד קורן: שתיים, קולין הוא לא buffer, עיריית ירושלים עובדת במודל בכלל השכונות, גם בשכונות עם רוב יהודי וגם בשכונות עם רוב ערבי, של המינהל הקהילתי.
<דוד קורן: המינהל הקהילתי מבחינתו הוא גורם שעוזר לעירייה לתכלל ולהבין את תמונת המצב.
<דוד קורן: הוא גורם שלטובת העניין כשאני מפעיל - - -
עדי קול: משהו מהדברים שאמרנו חדש לך?
<דוד קורן: כשאני מפעיל צוותי חירום שכונתיים, כמו שפעלו טוב באמצעות אגף חירום וביטחון ובאמצעות המינהל הקהילתי בשלג, אני עושה את זה דרך קולין היימס, כי אני צריך גורם שאני יודע להעביר לו סעיף תקציבי שהוא יודע לעבוד איתו.
<דוד קורן: עכשיו, אל"ף, אני מברך על הדיון הזה והוא חשוב.
<דוד קורן: שתיים, אין ספק וגם עיריית ירושלים לא חולקת על זה שצריך להביא לשיפור ברמת השירותים בשכונות האלה.
<דוד קורן: שלוש, יש לנו מבחינתנו דגש אחד מאוד משמעותי שמתקשר למה שקולין אמר, עיריית ירושלים, בשביל לספק שירותים בצורה - - -
עדי קול: לא, אל תגיד לי 'אין כסף'.
<דוד קורן: לא, אני לא הולך להגיד שאין כסף.
עדי קול: לא, נבהלתי.
<דוד קורן: חברת הכנסת, אני מכבד אותך, אז רק תני לי להשלים את דבריי.
<דוד קורן: בשביל לתת שירותים בצורה רציפה ומתמשכת עיריית ירושלים זקוקה לליווי ביטחוני תדיר בשכונות האלה.
עדי קול: לא, אני חייבת להגיד, אני עכשיו חוגגת שנה לשהות שלי כחברת כנסת, או איך שקוראים לה, קדנציה, או מה שזה לא יהיה, ויש שתי תשובות שאני מקבלת ממשרדי ממשלה, אחת זה אין כסף, שהימרתי שזה יהיה וענית לי שלא, והשנייה 'זה לא אנחנו'.
<דוד קורן: לא, אני לא הולך להגיד לך שזה לא אנחנו.
<דוד קורן: חברת הכנסת, בואו נהיה הוגנים וגם ניתן לעיריית ירושלים להשמיע את עמדתה, נראה לי שזה הוגן.
<דוד קורן: עיריית ירושלים פנתה מספר פעמים, לטובת העניין אני מתייחס לשכונת כפר עקב, לחטמ"ר בנימין בבקשה שכשאנחנו באים גם לתת שירותים וגם להתמודד עם היבטי אכיפה ופיקוח שקיימים בשכונות האלה, והסוגיה הזאת לא עלתה פה, אבל סוגיית הבנייה הבלתי חוקית שקיימת בשכונות האלה היא סוגיה אסטרטגית, היא מקשה על היכולת לפתח את השכונות הללו, גם ברמת להוציא היתרים.
<דוד קורן: מבנים שנבנים בצורה בלתי חוקית ואנחנו בתוך עיריית ירושלים - - -
<דבי גילד חיו: 20 שנה הם לא הכינו תכנית מתאר והוא אומר ש - - -
עדי קול: דבי, את רוצה שאני אוציא אותך?
עדי קול: את לא רוצה שאנחנו נגיע לזה, נכון?
עדי קול: היחידה שיש לה זכות דיבור בלי הפרעה זו אני.
עדי קול: אני מבינה את זה, זה ענייני בינוי, זה ענייני פיתוח, אני מדברת על תשתיות בסיסיות.
<דוד קורן: אני אתייחס.
<דוד קורן: לטובת העניין עיריית ירושלים, קודם כל יש פה שורה של שירותים שאנחנו נותנים שאני מבין שאת לא מעוניינת לשמוע.
עדי קול: לא רוצה לשמוע, אני שמחה בלב.
<דוד קורן: אבל ניתנים שירותים.
<דוד קורן: עיריית ירושלים ברמה האסטרטגית אומרת שלוש אמירות.
<דוד קורן: אחת, עיריית ירושלים זקוקה לסיוע של גורמי הביטחון בליווייה במהלך גם מתן השירותים וגם היבטי האכיפה, שלדעתי הם חלק מההכרח לפיתוח השכונה.
<דוד קורן: זה אחת.
<דוד קורן: שתיים, בהיבט התקציבי, סוגיה חשובה שלא עלתה פה, חלק מאותם 65,000 תושבים הם תושבים שאינם תושבי ירושלים אלא תושבי שטחים שנמצאים, בגלל שבעצם בין רמאללה לבין כפר עקב לא קיים איזה שהוא חיץ, זה גבול דמיוני, אף אחד גם לא יודע בדיוק כמה מתוך התושבים הם שב"חים וכמה אינם.
<דוד קורן: עיריית ירושלים פנתה, וראש העיר עצמו גם, דרך אגב, הציף גם את הסוגיה הזאת, גם בפני היועץ המשפטי לממשלה וגם בפני פרקליט המדינה וגם בפני משרד ראש הממשלה, בבקשה - - -
עדי קול: טוב, אני רוצה רגע - - -
<דוד קורן: אני רק אגיד משפט אחרון וחשוב.
עדי קול: כי זו לא תשובה מספיק טובה, 'אנחנו לא יודעים כמה אנשים יש לך, אנחנו לא נותנים את השירות'.
<דוד קורן: לא, זה לא מה שאמרתי.
<דוד קורן: בואו לא נשים בפה שלי דברים שלא אמרתי.
<דוד קורן: זה המינימום.
עדי קול: אני מפרשת אותך, זו זכותי.
<דוד קורן: אז אני אומר, עיריית ירושלים מדגישה שהחלטת הממשלה שקיימת משנת 2005 והכירה בצורך לתקצב בצורה ייחודית גם את השכונות הללו, יש לממש אותה וגם לתת לה את הסעיפים התקציביים שנדרשים.
<דוד קורן: כי בפועל, לדוגמה בשכונת השלום, שביחס אליה - - -
עדי קול: לא, אמרת משפט אחד.
עדי קול: אני עוצרת אותך, כי פשוט יש אנשים שרוצים לדבר ולא נתתי להם את ההזדמנות.
עדי קול: קודם כל שוב, אני מודה לך שבאת, אני מודה לך על המאמץ ועל הדברים, לא מספיק טוב.
עדי קול: מצטערת, לא מספיק טוב.
עדי קול: התשובה 'לא תקצבו' או 'לא נתנו', 'אנחנו לא יודעים כמה אנשים יש'.
עדי קול: יש לכם מספר רשום, 35,000 תושבים צריכים לקבל שירות, שירות בסיסי, ולא מקבלים אותו, וכמו שעשיתם בשלג, ובאמת אני שמחה שיש גוף מתכלל, אבל כאמור, אתה אמרת, הוא לא יכול להיות buffer והוא לא יכול להיות תשובה 'תלכו לקולין היימס'.
<דוד קורן: זו גם לא התשובה שמתקבלת.
<דוד קורן: בית ספר דארל מעראפי שהוזכר פה, אני אישית ביחד עם המנהל שלו הלכתי למשרד החינוך מספר פעמים, ביחד עם מאיר מרגלית, עד שהבעיה הזאת נפתרה.
<דוד קורן: זה לא בתחום האחריות שלי, אני יכולתי לבוא ולהקטין ראש ולהגיד 'חבר'ה זה משרד החינוך', אני מבחינתי אלה תושבים שלי לכל דבר ועניין.
<דוד קורן: אחרי זה, אם נהיה גם קצת הוגנים, דלתי פתוחה בפניהם, אני רואה בהם תושבים שלי לכל דבר ועניין.
<דוד קורן: אני אומר שתי אמירות אסטרטגיות.
<דוד קורן: אחת, אי אפשר להתעלם מזה שיש פה מציאות ביטחונית שבה עיריית ירושלים צריכה ליווי.
<דוד קורן: שתיים, אי אפשר להתעלם מזה שחלק גדול מהתושבים - - - וזה אני אומר ברמה המדינית כי את יושבת בכנסת, ברמה הכוללת, יש פה תושבים שאינם תושבי ירושלים שצריך למצוא להם פתרון הולם.
עדי קול: אני מבינה, אני חושבת שאנחנו משתמשים בבעיה המדינית כתירוץ במקרה הספציפי הזה כדי לא לתת שירותים וזה לא מספיק טוב בעיניי.
עדי קול: משפט אחד לנציב כבאות, כי אני צריכה לסיים את הדיון, לצערי הרב מאוד.
<משה אוחנה: אנחנו די מקבלים את הטענות של התושבים.
<משה אוחנה: זמן התגובה שלנו לאזור הוא מאוד מאוד גדול - - -
עדי קול: לא שמעתי, אתם מקבלים או לא מקבלים?
<משה אוחנה: מקבלים את הטענות שלהם.
<משה אוחנה: זמן התגובה שלנו מאוד ארוך, לפעמים 40 דקות, הרבה זמן במחסום, אנחנו מעוכבים עד שאנחנו נכנסים וזה שירות מציל חיים.
<משה אוחנה: אנחנו מבקשים שני דברים, שתוקצה לנו קרקע ומבנה באזור המחסום, נאייש עם כבאים ונקים שם תחנת כיבוי לתת להם שירותים כפי שהם ראויים.
<משה אוחנה: זו הגישה שלנו והתפיסה.
עדי קול: אני יודעת שזה קצר ואני רוצה לכנס דיון בשבוע הבא רק בנושא המחסום והמעברים.
<נסים אלמליח: אולי עדיף לבוא לשטח.
<נסים אלמליח: אני ממליץ לבוא לראות דברים בעין.
עדי קול: מחסום אחד חוויתי בעצמי, אני לא יודעת אם קראתם את הפוסט שלי, זה פייסבוק, לא כולם קוראים, היה לי אישור, עברתי עם אוטובוס וחבורה של אנשים שבאו איתי אמרו להם לרדת, באמצע הלילה, בגשם, בקור, אמרתי 'אם הם יורדים אני יורדת גם'.
עדי קול: עברתי במחסום, באה שוטרת, אמרה לי 'מי את?', אמרתי לה 'אני חברת כנסת', 'יש לך אישור?' הראיתי לה את האישור, אז היא אומרת לי 'איזה כנסת?
עדי קול: '.
עדי קול: אני מכירה כנסת אחת, אמרתי לה 'כנסת ישראל, מכירה?
עדי קול: ' אז כשהוא אמר חינוך, אני מבינה שיש בעיית חינוך ואלה חיילות בנות 18 ואני מבינה את הלחץ וזו עבודה נוראית, צריך להתמודד עם זה.
עדי קול: אני אשמח לבוא לסיור, אבל אני גם אשמח שקודם כל אנחנו נשב פה לדיון ונשמע את כל הבעיות.
עדי קול: אני לא רוצה להביא אותך לפה בלי לתת לך משפט אחד, אנחנו נתכנס פה בשבוע הבא שוב לדיון בנושא המחסום.
עדי קול: אני מבקשת שהנציגים יגיעו שוב.
עדי קול: אני אציק לכם עכשיו לתקופה, עד שאנחנו נראה איך להתמודד עם הסוגיה הזאת.
עדי קול: אני חייבת משפט לסיום.
עדי קול: לא שלא ידעתי את הבעיות, אבל לא חייתי אותן ולא חוויתי אותן ביום יום ואני מגיעה לפה ואני נחשפת למציאות שהיא בלתי נסבלת בעיניי והרבה פעמים אני באה, והיה לנו פה דיון על תאונות בנייה והלכתי אחר כך לשר הכלכלה בנט ואמרתי לו 'אם הייתי אתה, לא הייתי ישנה בלילה', אחרי שאני שומעת שכל שבוע נהרג פה אדם שנופל בתאונת בנייה.
עדי קול: ואני אומרת פה שאני תוהה איך ראש עיריית ירושלים והנציג שלו פה וקולין, איך אתם ישנים בלילה, כשיש אנשים ש - - - אני באמת אומרת, העבירות, עוד לא דיברנו על הפשע, לא התייחסנו עדיין לפשע, אבל אנחנו נדבר על זה כי אני חושבת שזה קשור לכל נושא האבטחה שנדבר עליו, מעברים ואבטחה נדבר בשבוע הבא, איך אתם ישנים בלילה?
עדי קול: קבוצה כל כך גדולה, אתם יודעים מה?
עדי קול: 35,000, לא 68,000, לא כולם תושבים, 35,000, 30,000, איך אתם ישנים בלילה כשהאנשים האלה, בעיניי, מופקרים?
<דוד קורן: אפשר רק משפט אחד?
<דוד קורן: הסוגיה הוצגה על ידינו למשרד ראש הממשלה במלוא חומרתה.
<דוד קורן: אנחנו גם ממתינים להתייחסות דחופה מהם בעניין.
<דוד קורן: לפני כחצי שנה זה היה.
עדי קול: שבע שנים, קדנציה שנייה של ראש העיר.
עדי קול: מפתיע.
<דוד קורן: לא, ראש העיר מציף את הסוגיה הזאת במלוא חומרתה בפני כלל הדרג המדיני הבכיר, כולל ציפייה שלנו לתשובות ממשרד ראש הממשלה.
עדי קול: אני חייבת להגיד, כשאני באה למקום להתלונן אני רוצה לבוא נקיית כפיים וכשאתם באים להגיד 'אנחנו רוצים עוד כסף', מגיע לכם, אתם צודקים, השאלה אם אתה מרגיש שאתה נקי כפיים שבמה שתחת אחריותך ויכולתך עשית הכול.
<דוד קורן: אנחנו טוענים שהסוגיה הזאת דורשת התייחסות - - -
עדי קול: עשית הכול?
עדי קול: לפני שאתה דורש עוד, עשית הכול?
<דוד קורן: בראייתי עשינו הרבה מאוד.
עדי קול: הרבה מאוד, לא הכול.
עדי קול: אתה צודק, משרד ראש הממשלה צריך להתייחס לזה ואי אפשר להמשיך להתעלם מזה, אבל עדיין עיריית ירושלים לא עשתה הכול.
עדי קול: יש פה מאמצים מאוד יפים, גם של משרד התחבורה, שאנחנו שמענו, וגם משרד הבריאות, אני רואה שאנחנו עושים צעדים, אבל זה לא מספיק.
עדי קול: ניפגש שוב בשבוע הבא.
עדי קול: יש פה שחקנים קבועים, אבל עדיין אני פותחת תמיד את הישיבה ומסבירה על הוועדה שלנו.
עדי קול: הוועדה לפניות הציבור היא ועדה מיוחדת בכנסת, יש לה את אותן זכויות של ועדות אחרות, אך היא מתכנסת בעקבות פנייה של ציבור, אדם אחד או קבוצה של אנשים, או ארגונים, במקרה הזה פנו אלינו סטודנטים למשפטים וביקשו קודם כל לברך על הרפורמה, שעשתה שינוי מאוד משמעותי בשוק ההתמחות בישראל, ועדיין להלין על הכשל שוק, קראנו לזה, שנוצר בעקבותיה, כשל שוק קטן שחשבנו שאפשר לפתור אותו.
עדי קול: התכנסנו כבר לכמה ישיבות בנוכחות רוב האנשים.
עדי קול: אני רוצה לברך את עורכת דין דורון שנמצאת איתנו באופן קבוע ואת עורך דין פרסקי, שבאמת עשה עבודה יוצאת דופן במאמצים בלוח זמנים מאוד מאוד צפוף ואני רוצה להזמין את יושב ראש הלשכה שנמצא כאן, כדי לכבד אותנו בנוכחותו ולספר על ההתקדמות.
<דורון ברזילי: בוקר טוב לכולם.
<דורון ברזילי: אני שמח להיות כאן היום.
<דורון ברזילי: לשכת עורכי הדין, כפי שציינת, רואה את הנושא של ההתמחות, הנושא של המקצועיות, לא רק מבחינת נראוּת, היא רואה את הנושא הזה כנושא מאוד חשוב, כנושא מאוד מהותי, ובעקבות זאת אנחנו באמת הובלנו רפורמה מאוד מקיפה בנושא הזה.
<דורון ברזילי: זה בעקבות תלונות שהגיעו לפתחנו, הרבה מאוד חשיבה, הרבה מאוד צוותי עבודה שבסופם למעשה הכנו המלצה לשרה לגבי כללי לשכת עורכי הדין בכל הנושא הזה.
<דורון ברזילי: אני שמח שהגיעו גם פניות לוועדה שלכם ובאמת בעקבות הפנייה הזאת אנחנו נחשפנו לנקודות או כל מיני היבטים שאולי לא חשבנו עליהם ולא מיצינו לגביהם את התהליך ובעקבות זאת באופן מיידי, מהיר, לאור חשיבות העניין ולאור הנחיצות של הדבר, המועצה הארצית התכנסה פעמיים, פעם אחת זה היה בדיון בקרב כל חברי המועצה, וזה עבר גם בהצבעות טלפוניות, לאור חשיבות העניין הזה, כאשר במסגרת הזאת למעשה מבחינתנו, למרות שתמיד אנחנו פתוחים וקשובים לדברים נוספים, תוקנו ליקויים, ומיד עורך דין אורן פרסקי ירחיב בעניין, אבל בגדול זו דחייה של חודש ימים לגבי הראיונות שמתמחים עתידיים יוכלו להתראיין וקבלת תשובה של שבוע ימים מקבלת התשובה מהמאמן, שאלה דברים שהיו פתוחים, וכמובן שאם זה נופל במועדים, בחגים, בימי שישי, בשבתות, אז העניין הזה נדחה בעוד יום על מנת לאפשר את התהליך הזה.
<דורון ברזילי: כפי שציינתי, אנחנו כלשכת עורכי הדין, רואים בזה חשיבות רבה, קשובים לתהליך, זה חלק מרפורמה רחבה שעתידה לקרות בתקופה הקרובה בכל הנושא של ההתמחות, בכל הנושא של העסקתם של עורכי דין ובחלק ממכלול של דברים שאנחנו עושים.
<דורון ברזילי: אני מברך אותך על הפעילות ועל היוזמה ועל הנחישות והטלפונים הרבים, כך שזה ממש זעק, ובאמת אנחנו מעריכים את זה.
עדי קול: קודם כל תודה, וגם תודה בהזדמנות זאת לחוה מרצקי, שהיא עומדת בראש המועצה הארצית ועשתה כמה הצבעות טלפוניות וליליות ונסיעות מחיפה.
עדי קול: אני מאוד מעריכה את זה, ולצערה או שמחתה, היא נאלצה לדבר איתי הרבה פעמים בימים האחרונים.
עדי קול: אבל באמת, אורן, כמובן לך, על התהליך והניסוח.
עדי קול: תסביר לנו יותר לעומק, כי כולנו ישבנו סביב התהליכים, לגבי הניסוח ואיך זה פותר את הבעיות שהועלו בוועדה.
<אורן פרסקי: יש כמה גרסאות, כי אנחנו עוברים תהליך בכל חקיקה ופה אנחנו עושים את זה סופר מהר.
<אורן פרסקי: אני לא יודע אם אנחנו עושים את זה לעומק, אבל אני אגיד לך מה אנחנו עשינו.
<אורן פרסקי: אני הבאתי לפי הסמכה של ועדת התמחות הצעה בפני המועצה.
<אורן פרסקי: ההצעה המקורית שלי הייתה לקצוב מועד שלפניו לא ניתן לתת הצעה, אני אנסח את הדברים בהצעה וקיבול, שמאמן לאחר הראיון לא יוכל לתת עדיין הצעה.
עדי קול: כל מי שנמצא סביב השולחן למד חוזים, נכון?
<אורן פרסקי: כן.
<אורן פרסקי: ולכן הוא צריך לגבש את הראיונות שלו במשך שבועיים, זאת הייתה ההצעה המקורית, ורק לאחר שבועיים מיום תחילת הראיונות הוא יכול להוציא הצעות.
<אורן פרסקי: הקצבנו גם לסטודנט הפונה תקופה של שבועיים על מנת לבדוק שהוא באמת מקבל את כל ההצעות מכולם, שהוא יכול לשקול ולברור ולברר ואז ייתן את תשובתו.
<אורן פרסקי: זה היה עוד 14 יום, בסך הכול 28 יום או 30 יום לאחר יום תחילת הראיונות, שבשני שלבים התהליך מתקדם.
<אורן פרסקי: ברגע שיש לנו מועד שלפניו אסור לתת הצעה ולפניו אסור לתת קיבול, ממילא הבהלה שוככת.
<אורן פרסקי: אין אפשרות לדרוש תשובות על המקום, לא ניתן להלחיץ את המערכת, אין אינטרס לאף אחד לקיים ראיונות במוצאי שבת מכיוון שכולם יקיימו במשך שבועיים, לא משנה עכשיו אם אתה מראיין ביום הראשון או ביום העשירי.
<אורן פרסקי: זאת הייתה ההצעה המקורית שאני הבאתי.
<אורן פרסקי: בינתיים, עד שזה הגיע למועצה התחלנו לקבל רעיונות נוספים.
<אורן פרסקי: הייתה הצעה אחת, לפתור את בעיית מוצאי שבת אחת ולתמיד ולכן דרך המועצה יש הצעה, 'חל מועד הראיונות ביום ו', בשבת או בחג', זה צריך להיות מועד תחילת הראיונות, 'יידחה מועד תחילת הראיונות ליום העבודה הראשון שלאחר מכן'.
<אורן פרסקי: כבר אני אומר לכם שתהיה בעיה, החג היחידי שיכול להיות בעונה הזו זה פורים, לא יודע אם זה מוגדר כחג, לא יודע אם יש יום ירושלים, יש יום תל אביב, מסובך.
<אורן פרסקי: עדיין הדבר הזה טעון עיבוד שאנחנו צריכים לעשות ביחד.
<אורן פרסקי: גם בתוך המועצה נשמעו דעות, בעיקר מצד הפרקליטות.
<אורן פרסקי: אם אתם זוכרים, אחד הנימוקים של התיקון היה לאפשר למגזר הציבורי להתמודד כשווה בין שווים על המועמדים ולאפשר למועמדים לשקול מקומות גם במגזר הציבורי וגם במגזר הפרטי.
<אורן פרסקי: נציגי הפרקליטות במועצה טענו ששבועיים זה לא מספיק, שלהם יש תאריכים שנחשבים כמכרז, שהם מוכרחים עוד זמן.
<אורן פרסקי: מצד שני אמרו שהפונים לא צריכים שבועיים, ברגע שהם מקבלים את התשובות מכולם מספיק להם שבוע.