GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יהודה פרץ: זאת הסיבה שיושבים כאן שני הקצינים, הם הגיעו לכאן כדי לשמוע באוזניים שלהם את הטענות.
<יהודה פרץ: הם אמונים על המעברים האלה בעוטף ירושלים.
<יהודה פרץ: הם קיבלו מינוי עכשיו, וזה כבר דבר שנעשה וחדש, ועם זה אנחנו נתקדם קדימה.
<יהודה פרץ: אז אני חושב שאנחנו עושים מספיק.
<יהודה פרץ: ואני רוצה רק להגיד לגבי - - -
עדי קול: רגע, רגע, לא.
עדי קול: אתה יודע מה, גם אם תשאל אותי, אני לא יודעת ביניכם, אבל גם אם תשאל אותי אם אני עושה מספיק כחברת כנסת, אני אגיד לך שלא, כי תמיד אפשר לעשות יותר.
<יהודה פרץ: נכון, נכון.
עדי קול: אז להגיד - - -
<יהודה פרץ: לא אמרתי עושים מספיק.
<יהודה פרץ: אמרתי עצם זה שהם קיבלו מינוי, זאת אומרת שאנחנו מכירים בבעיה.
<יהודה פרץ: לומר את השמות שלהם?
<יהודה פרץ: הם יכולים להציג את עצמם: מיטל מוזס ובני מקאניק.
<יהודה פרץ: שניהם קיבלו אצלי במחלקה מינוי לטפל בנושא של מעבר עוטף ירושלים, כי זיהינו שם בעיה.
<יהודה פרץ: העוטף בכלל, לא רק שני המעברים האלה, ואנחנו קוראים את הבעיות האלה.
עדי קול: אני רוצה להציע עוד הצעה.
<יהודה פרץ: וזה בהנחיה.
עדי קול: אז אני רוצה להציע הצעה.
עדי קול: ושוב, אני תיכף אתן לכם לדבר ואני יודעת שכל פעם אנחנו לא מספיקים למצות את כל הנושאים, אני אומרת לכם מראש, יש לנו מליאה בשעה 11 ולכן אנחנו נצטרך כל פעם לבוא שוב.
עדי קול: אני מצטערת שאני מתזזת אתכם, אבל יש לנו עוד דיון על חינוך ויש לנו דיון על בריאות.
עדי קול: אני רוצה להציע הצעה ואני יודעת שזאת הצעה מהפכנית, ואני מציעה אותה לך ולא לאלוף משנה הינדי, כי אני יודעת מה תהיה תשובתו, סליחה.
עדי קול: התרשמתי כבר.
עדי קול: אנחנו עושים שינויים ונראה לי מוזר שיש תלונות ששומעים פעם ראשונה כאן.
עדי קול: וגם קולין אמר לי בשבוע שעבר שאת ההצעה עם הכבאות הוא לא שמע קודם.
עדי קול: חבל שאנחנו צריכים להתכנס בכנסת כדי שאתם תקבלו את ההצעות והבעיות.
עדי קול: והשאלה היא – אם יש שני אנשים חדשים ויש פה אנשים שנמצאים בשטח, גם הארגונים, כל הארגונים, כולל ארגון זכויות האדם כחולבן, כל האנשים שיש להם בעיות, איזה דיאלוג נעשה איתם לשמוע.
עדי קול: עכשיו אנחנו עוברים איזה שהוא תהליך של הטעמה, מה הבעיות שאתם עוברים?
עדי קול: ואני פשוט שואלת, האם אפשר לעשות מן פגישה כזאת, פגישת דיאלוג עם התושבים, כדי להבין איך אנחנו מתחילים מעכשיו והלאה, לא אחורה.
<עופר הינדי: מה הייתה התשובה שלי בעניין הזה שאמרת?
עדי קול: אני לוקח בחשבון את מערכת השיקולים ואני דואג לביטחון התושבים - - -
<עופר הינדי: לא, אבל זה לא מה ששאלת.
<עופר הינדי: שאלת פה עכשיו על המפגש עם האנשים.
<עופר הינדי: אני באופן עקבי נפגש איתם.
<עופר הינדי: הוא בטלפון עם הסגן שלי כל שעתיים.
עדי קול: אבל תקשיב, זה לא עוזר.
עדי קול: אז אני אומרת עכשיו יש גוף חדש.
עדי קול: זה לא עוזר.
עדי קול: עדיין יש בעיות.
עדי קול: אתה חושב שהכל בסדר ויש פה אנשים חדשים ואני אומרת בואו נסתכל קדימה ונגיד – יש מחסום, יש את כל הגופים, בואו נעשה - - -
<עופר הינדי: אף אחד לא אמר שהכל בסדר.
עדי קול: רגע שנייה, שאלתי אותך אם אתה מרגיש שאתה מרוצה ואמרת שכן.
<עופר הינדי: אני אמרתי לך בצורה כנה וישירה - - -
עדי קול: בהתחשב בזה, שאתה מרוצה.
<עופר הינדי: בהתחשב באילוצים אנחנו לא מפסיקים כל הזמן לשפר ולהשתפר בתחומים האלה.
<עופר הינדי: האם זה המצב האידיאלי?
עדי קול: אוקיי, זה מה שרציתי לשמוע.
<עופר הינדי: האם אי פעם יהיה מצב אידיאלי?
עדי קול: לא, אידיאלי ביחס לאיזונים, ביחס לביטחון - - -
<עופר הינדי: כן, כי בעצם המכשול והמעברים זה איזה שהוא חסם, אין מה לעשות.
עדי קול: נכון, מסכימה.
עדי קול: אנחנו צריכים להגיע לדרך למזער את הנזקים.
<עופר הינדי: אמרתי לך שאנחנו, מערכת הביטחון מיזמתה, הובילה יחד עם המטרה ללוט"ר את הטיוטא להצעת המחליטים לאזרוח מעברי עוטף ירושלים, ושממשלת ישראל תתכבד ותתקצב ונצא לדרך.
עדי קול: עוד לא אמרנו אין כסף.
עדי קול: דבי אני שמעתי אותך, אבל אנחנו נוותר כאן על הדיון בהפרטה.
<עופר הינדי: אני אחרי זה אתן לך גם את הטיוטא.
עדי קול: אני רוצה שוב להגיד לך, אני מבקשת ואני רוצה לקבל תשובה של כן ולא, האם עכשיו, כשיש הצעת מחליטים, אם שניכם, אני לא יודעת מי אחראי על זה, האם אפשר לעשות שולחן עגול שבו בלי הרצאות, בלי טלוויזיה, בלי חברי כנסת, אתם יושבים עם כל הגופים הרלבנטיים והם מגישים לכם מה בעיניהם צריך לעשות קדימה.
עדי קול: לא הבעיה, לא מה שהיה, קדימה.
<יהודה פרץ: התשובה היא חד משמעית כן, מבלי לקבל אישור מאף אחד, אני אומר לך את זה מראש.
<יהודה פרץ: התפקיד שלנו כמשטרה זה לשרת את הציבור וזה מה שאנחנו נעשה.
<יהודה פרץ: זה פעם אחת.
<יהודה פרץ: אני חייב להוסיף הערה, ברשותך.
<יהודה פרץ: אלוף משנה הינדי אני מכיר אותו שנה שאני בתפקיד.
<יהודה פרץ: הוא המציק מספר אחת לרווחת התושבים, וכאן הצטיירה תמונה אחרת, ואני מצטער על כך.
עדי קול: אוקיי, אז אני אשמח לקבל תשובה.
<ראיד טוייל: שלום לכם, שמי ראיד, אני המנכ"ל של ועד תושבי צפון ירושלים, עד מעבר קלנדייה.
<ראיד טוייל: רציתי רק לשאול כמה שאלות, אם יש תשובה, אני לא יודע.
<ראיד טוייל: משרד התחבורה מימן והוא מוכן לממן, עשו את כל השרטוטים, הם רק ממתינים לתשובה של הצבא בקשר לקו ישיר לאוטובוסים, תחבורה ציבורית נפרדת, שהיא מחכה.
<ראיד טוייל: לא יודעים.
<ראיד טוייל: עד עכשיו הם שואלים במשרד התחבורה, אולי שנה, שנתיים, שלוש.
<ראיד טוייל: זה קשה לקהל ולתושבים.
<ראיד טוייל: אם הם רוצים לחכות שנתיים, במילא גם הנתיב של האוטובוסים לקח שלוש או ארבע שנים עד שקיימו את זה, והאם זה ייקח עוד שנתיים-שלוש עד שיכינו את הנת"צ של התחבורה הציבורית.
<ראיד טוייל: רציתי גם לשאול מה ההיגיון שבן אדם שהוא נכנס לשרוולים, יוצא חצי ערום מהבדיקה ואם הוא רוצה, אם יש לו אוטו, שהוא יכול ללכת דרך מעבר חיזמה, רק מרים תעודה וממשיך, אפילו גם לא עוצרים אותו לפעמים.
<ראיד טוייל: ולמה בן אדם רגיל, שאין לו כסף לאוטו, אין לו רכב, שהוא יורד מהאוטובוס – תוריד חגורה, תוריד מעיל, תוריד הכל.
<ראיד טוייל: למה בכלל שירד מהאוטו?
<ראיד טוייל: הנה, למשל בנתיב של מעבר שועפאט, הם לא יורדים, הם מרימים.
<ראיד טוייל: אתה חושד במישהו – תוריד אותו.
<ראיד טוייל: למה להוריד את כולם?
<ראיד טוייל: ילדים, נשים?
<ראיד טוייל: הייתה מישהי מאיזה ארגון פה, אישה שהיא בהריון בחודש השביעי.
<ראיד טוייל: אמר לה השוטר באיזה חודש את?
<ראיד טוייל: אמרה לו בחודש שביעי.
<ראיד טוייל: אמר לה שבשביל להישאר באוטובוס היא צריכה להיות בחודש השמיני.
<ראיד טוייל: תרדי לבדיקה.
<ראיד טוייל: הוריד אותה.
<ראיד טוייל: אישה בהיריון בחודש השביעי, הוא מחליט, השוטר, בכמה חסר לו איזה בדיקה שיבדוק, עד כמה חודשים.
<ראיד טוייל: זה באמת.
<ראיד טוייל: וגם פתאום המעבר של האוטובוסים, תחבורה ציבורית, שאנשים אין להם כסף – סגור.
<ראיד טוייל: אין כוח אדם.
<ראיד טוייל: בצבא ששולט מהצפון ועד הדרום – אין חייל שיבדוק את הנשים?
<ראיד טוייל: שיבדוק את האוטובוסים וסוגרים?
<ראיד טוייל: האמת יש לנו יחסים טובים גם עם המפקד של המעבר, עמי ועם כולם.
<ראיד טוייל: אין.
<ראיד טוייל: מדינת ישראל, שיש לה כל העולם, מטוסים וזה, אין לה כוח אדם שיבדוק אוטובוס ויוריד את האנשים.
<ראיד טוייל: צילומים לא צריך להופיע לכם, יש לכם מספיק מצלמות שאתם יודעים הכל.
<ראיד טוייל: לא צריך.
<ראיד טוייל: אנחנו צוחקים על עצמנו.
<ראיד טוייל: הבעיה איך יש טרנזיט בלתי חוקי שעומד מאחורי המחסום, בשביל שייכנס האזרח.
<ראיד טוייל: בשביל לא להיכנס לשרוולים ולחכות, הוא הולך ומשלם עוד 10 שקלים - - -
עדי קול: ומשלמים כסף?
<ראיד טוייל: הוא משלם עוד 10 שקלים באוטו בלתי חוקי, אין לו ביטוח, אין לו הכל, ולתחבורה הציבורית אסור לה ללכת דרך חיזמה.
<קריאה: והוא גם גנוב.
<ראיד טוייל: האזרח עולה באוטו שלא - - -
<עופר הינדי: אז אתה מציע שנבדוק כל אוטו אם הוא חוקי או לא?
עדי קול: רגע, רגע, שנייה.
עדי קול: דקה-דקה.
<ראיד טוייל: לא, אני לא אומר, זו עבודה של המשטרה.
<ראיד טוייל: סליחה, זו עבודה של המשטרה.
עדי קול: רגע, אני חייבת לעצור אותך.
עדי קול: זאת התשובה הרשמית שלך?
<עופר הינדי: לא, אני אומר שאני אתייחס.
עדי קול: אתה שומע את זה והבדיחה - - -
<עופר הינדי: אבל לא נתת לי אישור להתייחס.
עדי קול: לא, לא, קודם כל אתה ענית בלי לשאול אותי.
עדי קול: בלי לשאול אותי ענית?
עדי קול: וענית תשובה צינית, באמת, לא הגיונית ולא ראויה.
עדי קול: נציג צבא ההגנה לישראל, הוא אומר לך שהם סוחטים אותם בכסף, כי אני - - -
<עופר הינדי: לא, הוא דיבר על הרכב הגנוב.
עדי קול: אני מבינה שעשיתם פשרות בענייני הביטחון, אמרתם את זה.
עדי קול: אתם מחפשים פחות.
<עופר הינדי: אם תרשי לי, את רוצה לשמוע - - -
עדי קול: אבל אומר פה מישהו, מי אחראי לבדוק שאנשים לא ייקחו מהם 10 שקלים כדי לעבור באוטו?
עדי קול: אני פשוט רוצה להספיק כמה שיותר דברים.
עדי קול: לא נאום.
עדי קול: תשובה.
<ראיד טוייל: אני רק רוצה להשלים.
<עופר הינדי: רגע, אני רוצה לענות לה.
<ראיד טוייל: בסדר.
<ראיד טוייל: את האמת, לא התכוונתי שהטרנזיטים זה-.
<ראיד טוייל: הטרנזיטים האלה שעובדים, לוקחים את האנשים האלה לא חוקיים, אין להם אישורים להסיע נוסעים, והמשטרה יודעת.
עדי קול: לא, לא, הוא צחק.
עדי קול: זה היה לא במקום.
<ראיד טוייל: תחבורה ציבורית, אנחנו משלמים לאוטובוס ביטוח, לחברות הישראליות – 70,000 שקלים.
עדי קול: רגע, סליחה, אמרנו משפט.
<ראיד טוייל: רק להשלים.
<ראיד טוייל: רק להשלים, ברשותך.
<ראיד טוייל: 70,000 שקלים משלמים לשנה ביטוח לחברה הישראלית.
<ראיד טוייל: 24,000, ולא רוצים לעשות ביטוח למכוניות שלנו.
עדי קול: אנחנו נעשה הכל, אני אמרתי להם, אנחנו נעשה דיונים בנפרד על הנושא של התחבורה.
עדי קול: הבטחתי לגמאל קודם, בבקשה.
ג'מאל זחאלקה: גברתי, אני בכוונה שאלתי אותך את מי אתה מייצג, כי אני חושב שאתה לא צריך לקחת אחריות אישית.
ג'מאל זחאלקה: זה לא עניין של מה אתה עשית, כי המצב הוא לא טוב ואתה לא היחיד שאשם בנושא הזה.
ג'מאל זחאלקה: כל המערכת אשמה, המדיניות אשמה.
ג'מאל זחאלקה: בכלל, המדיניות של בניית הגדר, שהיא לא חוקית, זו עבירה על החוק הבינלאומי, כל הגדר.
ג'מאל זחאלקה: זה עבריינות.
עדי קול: רק אל תפתח את זה פה.
ג'מאל זחאלקה: לא, לא, לא, אני רוצה - - -
<עופר הינדי: זה לא דיון משפטי פה.
<עופר הינדי: תפנה לערכאות המשפטיות במדינת ישראל.
עדי קול: סליחה, לא קיבלת רשות דיבור.
עדי קול: אני עצרתי את זה ואני - - -
ג'מאל זחאלקה: בשביל זה אני פוליטיקאי, אני לא טכנוקרט.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר שאני מתנגד, הגדר היא לא חוקית על פי החוק הבינלאומי.
עדי קול: טענה.
עדי קול: אנחנו לא דנים בה.
ג'מאל זחאלקה: המחסומים של הגדר הם לא חוקיים, אבל יש מציאות.
ג'מאל זחאלקה: במציאות הזאת אני רוצה להגיד כמה דברים.
ג'מאל זחאלקה: אחד, זה חמור ביותר, זה כמעט רשלנות פושעת, הדברים שנאמרו כאן על שירותי הכבאות, הם חמורים ביותר ולא מפי חבר כנסת זחאלקה או מישהו אחר, אלא מפי מפקד הכבאות שאומר – אנחנו מסכנים חיי אדם כשלא נותנים לנו לעבור במהירות.
ג'מאל זחאלקה: והוא צודק, ואני לא יודע איך אתם מחרישים ולא שומעים את הדבר הזה ולא עושים כלום.
עדי קול: רגע, אז רק כדי שתדע, גם עם מד"א יש לנו קשיים.
ג'מאל זחאלקה: וגם עם מד"א.
ג'מאל זחאלקה: שירותי ההצלה, יש בעיה קשה פה.
ג'מאל זחאלקה: דבר שני, מי קובע אם המצב טוב?
ג'מאל זחאלקה: התושבים או הצבא?
ג'מאל זחאלקה: הצבא אומר המצב טוב ומביאים לנו כאן על השולחן, זורקים את נוסחת הפלא, איך אומרים?
ג'מאל זחאלקה: לשלב בין צורכי הביטחון ורווחת התושבים.
ג'מאל זחאלקה: אז צורכי הביטחון 99% ורווחת התושבים 1%.
ג'מאל זחאלקה: גם שילוב.
ג'מאל זחאלקה: זה לא מספר קסם.
ג'מאל זחאלקה: זה לא עושה רושם בכלל, אני מסתכל על המציאות עצמה.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לשאול למשל, קודם כל האם נכון המספר שנזרק שיש עוד 300 ק"מ לבנות את הגדר, כי אתה אחראי על זה.
ג'מאל זחאלקה: שאלה שנייה, כמה אנשים נמצאו אשמים בהטרדה מינית, בתלונות שקיבלתם?
ג'מאל זחאלקה: אני בטוח שעל פי - - -
עדי קול: יש מעט תלונות יחסית.
ג'מאל זחאלקה: אבל בתלונות שהתקבלו.
ג'מאל זחאלקה: בתלונות שהתקבלו על השפלה, על פגיעה באנשים, האם מישהו הועמד לדין?
ג'מאל זחאלקה: האם שונו הוראות בכלל בעניין הזה, או שסתם, הכל בסדר.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם מעכשיו שאם לא תהיה הרתעה, כל שוטר, ואני ראיתי לפעמים שוטרים בגסות רוח ובצורה שלא תתואר, ויודעים שאף אחד לא יבוא איתם חשבון.
ג'מאל זחאלקה: יודעים שמעלימים עין מהם.
ג'מאל זחאלקה: אם אתה לא תיתן לי 10 שוטרים או בודקים במחסומים שהועמדו לדין, הוענשו, אז אני אומר לך – אתה נותן להם אור ירוק לעשות מה שהם רוצים.
ג'מאל זחאלקה: ואנחנו לא שמענו על הדבר הזה.
עדי קול: אנחנו נפנה בפנייה למשטרה ונבקש לקבל את הנתונים.
ג'מאל זחאלקה: אני עכשיו רוצה להגיד, אני קראתי את החלטת בג"ץ כפי שצוטטה כאן.
ג'מאל זחאלקה: ההחלטה אומרת דבר מאד חשוב.
ג'מאל זחאלקה: היא אומרת – אנחנו בכלל מכשירים את הגדר, בגלל שהמשטרה, ואתם שכנעתם אותם שהמעבר יהיה סביר.
ג'מאל זחאלקה: על זה, כלומר לכן אתם מתאמצים כל כך הרבה להגיד שהכל בסדר.
ג'מאל זחאלקה: כי זה עומד על זה.
ג'מאל זחאלקה: אם המעבר לא סביר – אז הגדר לא חוקית.
ג'מאל זחאלקה: בג"ץ היה מחליט החלטה אחרת.
ג'מאל זחאלקה: בג"ץ אפילו אומר לתושבים, אם זה לא עובד, תחזרו אלינו.
עדי קול: יכול להיות שצריך לחזור.
ג'מאל זחאלקה: תחזרו אלינו.
ג'מאל זחאלקה: ואני אומר שזה לא.
ג'מאל זחאלקה: אני ביקרתי בבתי ספר, לא עמדתי במחסום, ואחת התלונות שקיבלתי שמעתי בכל בתי הספר בירושלים המזרחית, במיוחד באזור בית חנינה ושועפאט, זה שתלמידים מאחרים.
עדי קול: בוא נפריד כי אנחנו נעשה דיון שלם בנושא חינוך.
ג'מאל זחאלקה: לא, לא, אני מעביר על מעבר.
ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על 3,000 תלמידים שעוברים.
ג'מאל זחאלקה: זו אחת הבעיות במעברים.
ג'מאל זחאלקה: אתם יודעים שאמרו לי - למה יש כל כך הרבה תלמידים שאחוז הכישלון והנשירה בבתי הספר הוא הכי גבוה בירושלים המזרחית?
ג'מאל זחאלקה: נאמר שאחת הסיבות שנקבעו זה העניין של המעברים, המצב במעברים.
ג'מאל זחאלקה: אז זו פגיעה חמורה ביותר.
ג'מאל זחאלקה: אז אל תתארו לנו מצב שהכל טוב והכל יפה והכל זה.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהמעברים הם לא מעל לחוק.
ג'מאל זחאלקה: אתם לא מעל לחוק.
ג'מאל זחאלקה: אתם לא מעל לזכויות אדם, האדם הסביר, האדם הממוצע, ואני חושב שמדיניות המחסומים והמחסומים עצמם, הם דווקא מייצרים אלימות.
ג'מאל זחאלקה: הם דבר מאד אלים.
ג'מאל זחאלקה: הם לא מונעים אלימות.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם בסופו של דבר, בסופו של יום המחסומים לא מונעים אלימות, אלא מייצרים אלימות.
עדי קול: מיקי, נציג משרד הבריאות, מה שלא עלה על השולחן זה הנושא של האמבולנסים, ונמצאים פה האנשים הרלבנטיים.
עדי קול: השאלה אם יש לכם קושי במעברים, עיכובים?
<מיקי דור: לא.
עדי קול: אתם לא מרגישים שיש לכם בעיה?
<מיקי דור: לא, ואני כבר ציינתי את זה אז.
<מיקי דור: יש הנחיה מפורשת למעבר גם כשהדבר לא דחוף.
<מיקי דור: יש את הפלאפון האישי שלי 24 שעות גם בפיקוד של המעברים וגם במעברים עצמם, שאם מישהו רוצים לעכב אותו על מקרה ספק דחוף, שאני אהיה זה שמחליט ולא החייל המסכן שם במעבר.
<מיקי דור: היו מקרים בודדים של בעיה בכניסה לבתי חולים שהעבירו לי הודעה בזמן אמת, וזה טופל כמובן מיידית.
<מיקי דור: לפעמים היו מקרים שבהם היו תלונות רטרואקטיביות, בתאריך זה וזה מישהו עוכב, אבל אז קשה לי מאד לעשות משהו רטרואקטיבית.
<מיקי דור: לתשעה אמבולנסים נתתי רישיונות, הם יכולים לעבור בלי שום בעיה.
<מיקי דור: מבחירה של הסהר האדום, הם עומדים על יד בית חולים אל-קודס.
<מיקי דור: ציינתי את זה בישיבה הקודמת, שבתשובה לשאלה של מישהו מהנוכחים - האם אפשר להעמיד אותם באחת השכונות, אמרתי שאני אתמוך, אין לי שום בעיה.
<מיקי דור: מה שהסהר יחליט.
<מיקי דור: אני לא מתערב בשיקולים של הסהר האדום איפה לשים את האמבולנסים שלו, אבל אם הוא יבחר לשים חלק מהם, מכל הלב.
<מיקי דור: אין לנו שום בעיה.
עדי קול: אבל זו שאלה של מקום.
עדי קול: מיקי יצא לפנסיה ונשאר, אז צריך להצהיר על זה שהוא פה ויש את הפלאפון האישי שלו, תתקשרו, הוא עוזר.
<מאהר סוס: קוראים לי מאהר סוס.
<מאהר סוס: באזור שלי לפעמים קוראים לי אחמד טיבי.
<מאהר סוס: כדאי לשים אצבע על איפה שכואב.
<מאהר סוס: נראה לי אדונים נכבדים כולכם, אתם רואים שאנחנו פה בשביל הרבה בעיות.
עדי קול: אנחנו רק זורקים אותן.
עדי קול: אני אגיד לכם מה, אני רוצה לדעת ממך האם אנחנו יכולים לקבוע דיון נוסף עוד חודש נגיד, ובחודש הזה תסכימו לקיים שולחן עגול עם הקהל.
<יהודה פרץ: ראשית אין לי בעיה, אני אשמח לקיים במהלך החודש הזה.
<יהודה פרץ: ושנית, אני מוכן לתת את הטלפון שלי לכל בעיה, בדיוק כמו שבמד"א עושים.
עדי קול: אז קודם כל התקדמנו.
עדי קול: יהיה דיון המשך.
עדי קול: אוקיי, תגיד מה שרצית.
<מאהר סוס: רק דקה וחצי, לא יותר.
<מאהר סוס: נראה לי שהתור שלכם הוא לא פחות מאשר התור של הרופא בחדר הניתוח, שאם יש לו טעות אחת אז החולה מת.
<מאהר סוס: זה דבר ראשון.
<מאהר סוס: דבר שני, אני רוצה לדעת מי האחראים שהופכים את החיים שלנו ואת החיים של הילדים שלנו.
<מאהר סוס: הילדה באזור, אתמול התקשרו אלי בלילה, כשידעו שאנחנו בישיבה פה בכנסת, יש ילדה שלוקחת שני פמפרס בגלל שאין שירותים במעבר.
<מאהר סוס: דבר שני, הילדה הולכת לישון מהר, אמא אני רוצה לשתות חלב, אני צריך ללכת מחר למחסום בשעה שש וחצי.
<מאהר סוס: למה הילדה בגיל 6 שנים חייבת לקום בשעה חמש עד שבשש וחצי היא תהיה במעבר?
<מאהר סוס: זה דבר שני.
<מאהר סוס: דבר שלישי, אני לא החלטתי שיהיה גדר.
<מאהר סוס: הגדר קיימת.
<מאהר סוס: יש בעיות.
<מאהר סוס: אם אתם מנהלים באזור שם את הגדר ואתם לא פתרתם את הבעיות, אז הבעיה שלנו היא לא אצלכם, הבעיה שלנו היא ...
<מאהר סוס: אדון הינדי, כל הכבוד שאתה עושה את העבודה שלך, כמה שאתה יכול וגם המשטרה הכחולה.
<מאהר סוס: אבל החיים שלנו רעים.
<מאהר סוס: לא מרגישים שאנחנו אנשים.
<מאהר סוס: שם כשאני עובר אני מרגיש שאני, כאילו חיות עוברות שם.
<מאהר סוס: אין כבוד.
<מאהר סוס: אני אין לי נשק בבית.
<מאהר סוס: אתה אחראי על החיים שלי.
עדי קול: רגע, אני יכולה לבקש ממך משהו?
<מאהר סוס: בבקשה.
עדי קול: מכיוון שאנחנו קצרים בזמן, אז רק לא להוסיף דברים שכבר שמענו.
עדי קול: השירותים זה משהו חדש.
<מאהר סוס: אין דבר אישי.
<מאהר סוס: אתם שומרים על החיים שלנו, אתם נותנים לנו את כל השירות, אבל זה חסר מאד.
<מאהר סוס: אנחנו רוצים לחיות חיים בצורה אחרת.
<מאהר סוס: זו הבקשה שלנו.
<מאהר סוס: הבקשה שלנו היא שאנחנו רוצים לחיות.
<מאהר סוס: תודה רבה.
אחמד טיבי: תודה רבה גברתי.
אחמד טיבי: אלף אני מודה על עצם הדיון בנושא היחס במחסומים.
אחמד טיבי: אין מחסום טוב ומחסום רע.
אחמד טיבי: מחסום, התולדה הישירה שלו זה השפלת בן אדם.
אחמד טיבי: תנסו לשים מחסום כזה עם האנשים הנחמדים ביותר בבית, ביישוב יהודי, בשכונה שם למטה, למשך יום.
אחמד טיבי: אתם תתחילו לקלל את האמא של האמא של האמא של המדינה.
אחמד טיבי: אתם עם קוטר יותר מאשר כל עם אחר ואתם לא מצליחים להיכנס לנפש של כל אחד מהאנשים האלה.
אחמד טיבי: מה עובר כאשר הוא רואה את אמא שלו או את אשתו או את הבן שלו, מורדים מאוטובוס בצורה משפילה, כאשר במחסום אחר למשל לא מורידים אותם מהאוטובוס.
אחמד טיבי: במחסום הזה דווקא כן.
אחמד טיבי: או כאשר אתמול סטודנט בשם יוסוף שוויש, במחסום קלנדייה הוכה על ידי חיילים בשל העובדה שהוא מסרב לדבר עברית, הוא רוצה לדבר רק בערבית.
אחמד טיבי: הוא עכשיו בבית חולים, אגב.
אחמד טיבי: או נושא שלא הועלה עד עכשיו פה, נושא איחוד משפחות.
אחמד טיבי: יש אנשים גברתי - - -
עדי קול: עלה, עלה.
עדי קול: אתה הגעת מאוחר.
אחמד טיבי: אוקיי, אז הוא לא עלה, כי לא הייתי.
אחמד טיבי: אמרתי הוא לא עלה כי לא הייתי.
אחמד טיבי: תקשיבי עדי, איחוד משפחות, יש אנשים שמקבלים אישור בתוך מדינת ישראל משני עברי הקו, וכשהם מגיעים למחסום לא נותנים להם לעבור.
עדי קול: דיברו על זה.
אחמד טיבי: יש כאן בעיה שצריך לפתור אותה.
אחמד טיבי: טכנית, נדמה לי שאפשר לפתור אותה, אם נשים נציג של המתפ"ש או משהו שם, אבל אי אפשר שבידיו יש אישור שהות, אבל במחסום לא נותנים לו להיכנס.
אחמד טיבי: נקודה שנייה, אני מתגורר הרי בדחית בריד בבית חנינה, זה האזור שסובל הכי הרבה ממחסומים, בשלב מסוים כמעט לא מארבעה צדדים, 360 מעלות היו מחסומים, גדרות, חומות וכדומה.
אחמד טיבי: מאז שהמחסום, שהחומה, הגדר הוקמה, יש שם איזה בית ספר שפעם אפשר היה להגיע אליו מהצד השני של הכביש בשתי דקות.
אחמד טיבי: עכשיו צריך שעה וחצי כדי לעשות את הסיבוב דרך המחסום, ולתלמידים לוקח שעה וחצי במקום שתי דקות, גברתי יושבת הראש, שתי דקות.
אחמד טיבי: אז אני מבקש לבדוק גם את הטענות האלה של האנשים שמייצגים את הסבל היום יומי של התושבים, וגם את הנקודות שאני העליתי.
עדי קול: בבקשה, שי.
<שי שחף: תודה.
<שי שחף: טוב, דבר ראשון אני מצטער פה שאמרו שאנחנו חושבים שהכל בסדר, אז גם אנחנו לא חושבים שהכל בסדר ויש הרבה בעיות ואנחנו נמצאים במעברים קודם כל בשביל לדאוג לזכויות אדם.
עדי קול: ארגון זכויות אדם כחולבן.
<שי שחף: ארגון זכויות אדם כחולבן.
<שי שחף: אז קודם כל אנחנו גם מבינים את הבעייתיות, אבל אני לא אחזור על זה.
<שי שחף: לגבי הדו"ח הזה, אני לא יודע אם מישהו פה מהארגונים, ואני לא מדבר על התושבים או משהו, אם מישהו מהארגונים נמצא שם באופן קבוע.
<שי שחף: לא בצלם ולא האגודה לזכויות האזרח ולא עוד גופים, חוץ מאיתנו.
<מיכאלה רהט: מחסום ווטש נמצאות - - -
<שי שחף: מחסום ווטש נמצאות, אני לא יודע, לא ראיתי פה נציגים - - -
עדי קול: היא אומרת לך שהיא ממחסום ווטש.
<שי שחף: אה, אהלן, מה קורה?
<שי שחף: מצוין.
<שי שחף: אז אלף קודם גם אמרת על נשות ווטש שהן לא היו קמות אם לא היו בעיות.
<שי שחף: הן קמו כדי שלא יהיו מעברים, הן לא קמו כדי שלא יהיו בעיות.
<שי שחף: זה ככה סתם, את יודע, לתקן.
עדי קול: רגע, אתה הולך לעשות דיון פוליטי עכשיו?
<שי שחף: אה, לא, לא, לא, ממש לא.
<שי שחף: אני אגע בדברים הספציפיים.
עדי קול: רגע, אני רק אגיד לכם, אני רוצה לתת לכולם לדבר.
<שי שחף: שתי דקות.
עדי קול: שתי דקות, כי בסוף אתה שם לב שהעלינו פה הרבה טענות שאני רוצה לשמוע לא ממך שהן לא קיימות.
עדי קול: אני לא רוצה עכשיו שתעבור לי דף-דף ותגיד לי שזה לא נכון.
עדי קול: אני רוצה שהוא יגיד לי את זה.
עדי קול: אתה לא הסמכות.
<שי שחף: אוקיי, סבבה.
עדי קול: אם זה מה שאתה הולך לעשות, אז חבל.
עדי קול: בוא ניתן לו.
<שי שחף: לא, אז אני אגיד כמה דברים שכן רלבנטיים.
עדי קול: אם יש לך משהו חדש להוסיף.
<שי שחף: כשאנחנו נפגשים עם הנציגים, עם המת"ת, עם המשטרה, עם הצבא, דיברת על שולחנות עגולים וזה קורה ומטפלים בדברים.
אחמד טיבי: מה מטרת הפגישות שלך עם הצבא?
<שי שחף: כדי לשפר את הדברים.
<שי שחף: דיברתם על שירותים, אז המת"ת - - -
אחמד טיבי: מה הדברים שצריך לשפר?
<שי שחף: אני אומר, דיברתם על שירותים בקלנדייה לצורך העניין, שהם סגורים.
<שי שחף: אז למת"ת יש כבר תכניות ודיברנו איתם ובדקנו וזה ייבנה, והם נסגרו בגלל שהיה ונדליזם בכלל, בגלל ששרפו ועקרו את השירותים.
<שי שחף: אתה יודע למה?
אחמד טיבי: אה, אז היה אבל שירותים?
<שי שחף: היה שירותים ואין שירותים, לא בגלל ש - - -
עדי קול: אה, אז זה בסדר.
אחמד טיבי: עכשיו אין, ואתה רוצה - - -
<שי שחף: אתה יכול להיות בטוח שהחיילים זה לא מי שעקר את זה.
<קרן צפריר: מה זה משנה בכלל?
<שי שחף: מה זה מה זה משנה בכלל?
<שי שחף: יש תקציבים, יש כסף, זה לא עובד הרי - - -
עדי קול: קרן, אין טעם.
עדי קול: שירותים עלי.
עדי קול: יש לך נושא חדש לבעיות במחסום שלא עלה כאן?
עדי קול: בעיות שאתה מכיר?
<שי שחף: בעיות שקיימות?
עדי קול: אמרת שאתה שם יום-יום.
עדי קול: אני רוצה לדעת אם יש בעיות במחסומים שלא הוצגו כאן.
<שי שחף: ממתנדבים שמגיעים באופן קבוע.
<שני חג'בי: יש בעיות עם המחסומים, ויש בעיה חדשה, למשל היינו השבוע ברחל, יש שם 8 עמדות תיאורטיות.
<שני חג'בי: עכשיו, הקצין שם ניסה לפתוח עמדה כשהיה עומס, פשוט המחשבים לא עובדים.
עדי קול: אבל זה לא הנושא כרגע, רחל.
עדי קול: אנחנו מדברים פה על קלנדייה ושועפאט.
<שני חג'בי: לא, אני מנסה להגיד שיש הרבה בעיות שהן טכניות של מחשבים, שגורמות לזה.
<שני חג'בי: זה לא הגיוני שהמחשב פשוט מונע בסוף כניסה.
עדי קול: כן, בבקשה, הבטחתי לך.
עדי קול: יש לך משהו קצר בנוסף?
<אביב טטרסקי: טוב, תודה, אני ממש ממש אקצר.
<אביב טטרסקי: אני מרגיש שכאילו אני אומר את המובן מאליו, אבל זה לא נאמר וחשוב להגיד את זה.
<אביב טטרסקי: כשמצד אחד הגורם העיקרי שמחליט זה הצבא ונציג הצבא עופר הינדי, ומצד שני ההתייחסות כמו שאנחנו שומעים היא התייחסות לא לתושבי ירושלים, שיש להם תעודת זהות כחולה, אלא מה שאני שמעתי זה התייחסות לתושבי השטחים, אני חושב שזה מאד מאד מסביר למה הדברים נראים כמו שהם נראים.
<עופר הינדי: שועפאט זה מזרח ירושלים, מה זה?
<עופר הינדי: כשאני אומר 8,000 זה מזרח ירושלמי.
עדי קול: לא, לא, תשמע - - -
<עופר הינדי: לא, למען הפרוטוקול, שיובן.
<עופר הינדי: כשאני מדבר על 8,000 זה נושאי תעודת זהות כחולה בלבד.
עדי קול: על שועפאט.
עדי קול: בסדר, אנחנו יודעים.
<עופר הינדי: אז בואו נחזיר את הדיון לפרופורציות.
עדי קול: בבקשה, רק שמך לפרוטוקול.
<מיכאלה רהט: משפט אחד.
<מיכאלה רהט: שמי מיכאלה רהט, מחסום ווטש.
<מיכאלה רהט: אזרוח המחסומים, במחסומים אייל ואפרים שהם מאוזרחים, המצב שם הרבה יותר קשה מקלנדייה.
<מיכאלה רהט: הפיקוח שם הרבה יותר נמוך.
<מיכאלה רהט: אין יכולת להתלונן, אין הטלפון שאת כל כך מחפשת, אין למי להגיש תלונה.
<מיכאלה רהט: לגבי אזור שועפאט, אני עברתי שם פעם.
<מיכאלה רהט: זה לא לקח לי 2 דקות, גם לא 3 דקות.
<מיכאלה רהט: החיילת קצצה לה סלט.
<מיכאלה רהט: עברתי במחסום הזיתים והחיילים שיחקו שם באייפון, ולכן זה לוקח כל כך הרבה זמן, ובזה אתם צריכים לטפל.
<עופר הינדי: כמה זמן לקח לך בשועאפט?
עדי קול: רגע, סליחה - - -
<מיכאלה רהט: היו ימים במעבר הולכי הרגל שלקח לי גם 20 דקות, וראיתי איך מחזירים את ה - - -
אחמד טיבי: שי, בטח אתה שלחת את הסלט ואת האייפון.
עדי קול: רגע, סליחה, הסלט, האייפון והשירותים.
עדי קול: טוב, תסלחו לי, אני צריכה לסיים את הדיון, לצערי הרב.
<מאהר סוס: יש לי בקשה.
עדי קול: לא, אתה קיבלת.
עדי קול: אני מבקשת - - -
<מאהר סוס: להגיד להם איך לפתור בעיות - - -
<דבי גיל חיו: במחסום קלנדייה, משני הצדדים של המחסום, אבל כמובן בעיקר בצד שמעבר, הסדרי התנועה באזור הזה הם פשוט בלתי מתקבלים על הדעת.
<דבי גיל חיו: לא יכול להיות שיהיה מחסום שעוברים בו עשרות אלפי אנשים, ואתה מגיע לכיכר כזאת - - -
עדי קול: הכיכר, נכון.
<דבי גיל חיו: כל הסיבובים האלה, והכל מסלול אחד - - -
<עופר הינדי: היא צודקת.
<עופר הינדי: זה בטיפול.
<דבי גיל חיו: כל התנועה שעוברת בתוך, זה א' ב'.
<עופר הינדי: עם עובדות כאלה אני לא יכול להתווכח.
עדי קול: לא, לא, רגע, דקה.
<עופר הינדי: תיכף אני גם אגיד.
<עופר הינדי: היא תיתן לי את זכות הדיבור, אני אדבר.
אחמד טיבי: הינדי מסכים.
עדי קול: אוקיי, שנייה.
עדי קול: אני יודעת, גם אני מסכימה.
עדי קול: אתה לא היית פה בשבוע שעבר ואני סיפרתי כל חברה שלי - - -
אחמד טיבי: והינדי לא הבעיה, אני אומר לך.
<עופר הינדי: תודה, חבר הכנסת הינדי.
עדי קול: אני סיפרתי בשבוע שעבר על חברה שלי, תושבת רמאללה, שחטפו לה את האוטו.
עדי קול: הוציאו אותה בכיכר הזאת, הוציאו אותה מהאוטו, שלפו אותה ולקחו את האוטו ונסעו.
עדי קול: חוץ מהתנועה יש בעיית ביטחון מאד מאד קשה, ביטחון אישי, בכיכר הזאת.
עדי קול: לפני שאני אתן לכם לסכם, ומי שרושם, כי אני ארצה תשובה לגבי כל אחד מהדברים האלה.
עדי קול: אמרנו, ובטח רשמת חלק, אבל לא את כולם: מספר טלפון במחסום, בשני המחסומים, שאפשר יהיה להתקשר ולהגיד.
עדי קול: שירותים במעבר, שירותים.
עדי קול: מתי יהיו שירותים שאפשר יהיה ללכת לעשות פיפי במעבר קלנדייה.
עדי קול: פתרון לעניין הכבאות ולהצעתו.
עדי קול: גם בשועפאט אין.
עדי קול: אז סוגיית הכבאות, סוגיית הקושנים שלא הגענו אליה, אני רוצה לדעת פתרון.
עדי קול: נתיב התחבורה הציבורית והבעיות שהועלו בהקשר שלו.
עדי קול: סמים בחניון.
עדי קול: הכשרת העובדים בנושא של הטרדה מינית ואפשרות להביא את המרכז לנפגעות תקיפה מינית לדבר בהכשרה הזאת.
עדי קול: אפליה נגד הולכי הרגל, שמשלמים כסף כדי לעבור עם טרנזיט, כי מי שעובר עם האוטו, הבידוק הוא פחות.
עדי קול: דיברו על נשים בהיריון.
עדי קול: כתוב, אני יודעת שיש מעבר הומניטארי, אני לא יודעת מי מחליט מתי מותר מעבר הומניטארי, ואתם יודעים מה?