GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: שמשתחררים פחות מאלף לשנה?
עדי קול: לדעתי כן.
עדי קול: זה בסביבות 300 בשנה, משהו כזה.
עדי קול: יש גם בפיקוח, ובקיצור זה בערך 300 בשנה.
ענת אסיף גיל: אני לא יודעת להגיד אם זה מעט או הרבה, בהתחשב ביכולות של האגף, אבל אני לא נכנסת לזה.
ענת אסיף גיל: זה לא בתחום הידיעה שלי ולא בתחום הסמכות שלי להגיד את זה.
ענת אסיף גיל: מה שאמרתי בהתחלה זה שמין הסתם, זאת אומרת ברגע שתתקבל החלטה בהקשר הזה לכאן או לכאן, זה משליך בצורה מאד מאד ברורה על באיזו מידה הפרקליטות תשקול לשנות את ההנחיה או להגדיר אחרת את ההנחיה, ובעניין הזה - - -
ענת אסיף גיל: אם האגף לסיוע משפטי יוסמך לייצג בתיקים כאלה, אז במקרים שבהם לכם נראה שמישהו צריך לעזור ולהיכנס בנעליו של נפגע או לעזור לו להגיש את הבקשה, אז ההנחיה של הפרקליטות יכולה לדבר בעיקר על הפניה לסיוע המשפטי, להבדיל מחשיבה על דרך אחרת שבה היא יכולה לעזור בתהליך הזה.
ענת אסיף גיל: בקשר להנחיה של הפרקליטות.
ענת אסיף גיל: הפרקליטות עומדת על דעתה הבסיסית, שמבוטאת בהנחיה הנוכחית והיא תבוטא גם בהנחיה אחרי שתתוקן, שככלל הפרקליטות לא צריכה היא ליזום תהליכים.
ענת אסיף גיל: יש לנו במכתב, אנחנו הסברנו שוב את מה שעולה גם מההנחיה הקיימת, שמדובר בהליך אזרחי, שבו הנפגעת היא הצד להליך ופרקליטות שניהלה את התיק הפלילי – היא לא הגורם המתאים להפוך להיות באת כוח של הנפגעת, לצורך העניין הזה.
ענת אסיף גיל: המחשבה שלנו לגבי בכל זאת חשיבה מחודשת או יותר מחודדת על מקרים חריגים, עוד לא הבשילה לכדי קריטריונים, בין היתר בעקבות מה שאמרתי, שאנחנו רוצים לראות מה יקרה עם התהליך של הכנסת האגף לסיוע משפטי.
ענת אסיף גיל: אני חושבת שמה שכן חשוב בתהליך שקרה, זה שיש הבנה שלנו בפרקליטות, שאותו פורום של רפרנטים מכל מחוז, שעוסק בחוק הזה ובאופן כללי בנושא של עבירות מין ועברייני מין – יעקב בצורה מאד מובנית ומסודרת אחרי ההליכים האלה, שאנחנו יודעים עליהם.
ענת אסיף גיל: כי אנחנו הרי מקבלים הודעות ומתייצבים התייצבות שקטה בהליכים האלה, וזה יאפשר לנו באמת לראות אם יש מקרים שמצדיקים לעשות משהו מעבר למה שנעשה היום.
ענת אסיף גיל: אם תהיה אפשרות להפנות לסיוע המשפטי – זו תהיה הפניה לסיוע המשפטי באופן כללי; אם תהיה מחשבה שכדאי להכניס לתמונה פקיד סעד במקרה של קטינים, אז בשיתוף עם משרד הרווחה, בתיאום איתם, אנחנו גם חושבים על בניית איזה שהוא מהלך של להתייעץ עם פקיד סעד ולחשוב איתו – תראה, יש כאן תיק שנראה שיכול מאד להתאים שיהיה הליך לפי חוק המגבלות, מי יכול לעשות את זה, לקדם את העניין בכיוון הזה.
ענת אסיף גיל: ואולי גם מקרים - - -
עדי קול: שנייה, אני רק שואלת באמצע – כאן, כשאת מדברת על זה וזה נשמע דבר באמת מאד רצוי במקרה של קטינים, אבל זה אומר שעדיין אתם צריכים ליזום את זה.
עדי קול: אתם צריכים ליזום פנייה לפקידת סעד, את התייעצות הזאת.
ענת אסיף גיל: שלא יתקבל הרושם שהפרקליטות בעמדה שהיא לא יוזמת.
ענת אסיף גיל: היא לא יוזמת במובן זה שהיא לא תגיש את הבקשה כבאת כוח של הנפגעת.
ענת אסיף גיל: ליזום – המשמעות של זה יכולה להיות הרבה דברים.
ענת אסיף גיל: ליזום הפניה אם יש סיוע משפטי – לסיוע משפטי, ליזום יצירת קשר עם ה - - -
עדי קול: זהו, אז זו בדיוק השאלה שלי.
עדי קול: אז אני עוצרת רק כדי להסביר.
עדי קול: אני מדברת לא על ליזום במובן של להגיש את ההליך.
עדי קול: אני מבחינה בין שתי יוזמות – אחת, היוזמה שקודם כל בן אדם הולך להשתחרר בעוד X זמן, אנחנו יודעים שזו יכולה להיות בעיה – בין אם הסיפור מורכב, בין אם זה בתוך המשפחה, בין אם מדובר בקטין – ואז אנחנו יוזמים דיון.
עדי קול: התחלה של השאלה – האם הקורבן מעוניינת במגבלות, האם זה נכון?
עדי קול: איך גורמים לזה שתיזמו את החלק הזה?
ענת אסיף גיל: אז עוד פעם אני אומרת, אני לא רוצה כרגע לפרוט כאן לפרוטות מה יהיה בהנחיה שעוד לא תוקנה, מכיוון שזה עדיין דורש ליבון ודיון שאולי התחיל להיעשות, אבל הוא עוד לא בשלב שאנחנו יכולים להציג.
ענת אסיף גיל: אבל מה שאני מציגה כאן זה איזה שהוא מתווה שאנחנו מתכוונים ללכת בו, שאומר שעל בסיס לימוד של המקרים שאנחנו כן מכירים של חוק המגבלות, לגזור קריטריונים והנחיות קצת יותר מפורטות לפרקליטים של נורות אדומות, תשימו לב ככה וככה, ובעקבות זה תתייעצו עם הרפרנט ותפנו לזה וזה וזה.
ענת אסיף גיל: זה מתווה אפשרי.
ענת אסיף גיל: הפרקליטות עושה את זה בהקשרים אחרים.
ענת אסיף גיל: יש למשל בפרקליטות הנחיה של מה עושים עד שמגישים כתב אישום בתיק שכרוכים בו עניינים של אלימות במשפחה.
ענת אסיף גיל: אמנם אלימות ...
ענת אסיף גיל: זה הרבה בתביעה המשטרתית, אבל כשזה פגיעה בקטינים למשל זה תיקי פרקליטות, ויש הנחיה שמדברת על התייעצות עם פקיד סעד ועל שקילה כזאת ואחרת, ואני חושבת שבהקשר הזה אפשר יהיה לבנות גם הנחיה יותר משוכללת בהקשר של חוק המגבלות, כולל באמת שיתופי הפעולה הנחוצים אם יהיה האגף לסיוע משפטי ועם פקידי הסעד, וכולל אולי באמת גם איזה שהם מקרי קצה, שבאין מענה אחרת – גם הפרקליטות בעצמה תעשה.
ענת אסיף גיל: ההנחיה בעניין הזה עדיין מדברת על כלל וחריגים ולא על עניין טוטאלי.
ענת אסיף גיל: מה שכבר אנחנו עושים - למרות שהתיקון של ההנחיה עוד לא נעשה - זה איזו שהיא מין הנחיית ביניים, איזו שהיא קריאת כיוון שהורדה מפרקליטות המדינה למחוזות.
ענת אסיף גיל: אני לא יודעת אם כבר הורדה, או בדרך לרדת, שמשרדת את העניין הזה, שאלף מזכירה את קיומו של חוק המגבלות ואומרת לאנשים לפקוח את העיניים ואת האוזניים ולשים לב ולהציף אלינו למטה את התיקים האלה, את ההתלבטויות בעניין הזה, וגם זה יעזור להניע את המהלך.
עדי קול: טוב, קודם כל אני שמחה.
עדי קול: יש לך הערכה של לוח זמנים, מתי תסיימו את ההליך המחשבתי.
ענת אסיף גיל: הפנים פרקליטותי.
עדי קול: הפנים פרקליטותי, בדיוק.
ענת אסיף גיל: אז עוד פעם, הדברים בעיני מאד כרוכים עם ההחלטה בנוגע לסיוע משפטי, שכאמור בעניין הזה נקבע דיון אצל המנכ"לית בערך באמצע יוני.
ענת אסיף גיל: אני מקווה ששום דבר לא יזוז מבחינת הלו"ז.
ענת אסיף גיל: עד כמה שאני יודעת, בסביבות אותו זמן גם אמור להיות דיון של הפורום הפרקליטותי, שנוגע לחוקי הגנה על הציבור וחוק המגבלות, וזה גם יהיה פורום להתניע דיון בעניין הזה.
ענת אסיף גיל: אני מקווה שלפחות עדכון על איזו שהיא התקדמות, בטווח של חודשיים, נוכל לעדכן.
עדי קול: אני רוצה להגיד שלקראת סוף המושב הזה אנחנו נרצה לעשות פגישה נוספת ולשמוע ואני מקווה שנוכל לקבל תשובות.
ענת אסיף גיל: בסדר, נעדכן בכתב.
עדי קול: כן, רינת.
רינת ויגלר: אני רוצה לומר שני דברים בעיקר - אחד הוא יותר פרוצדוראלי והשני הוא יותר מהותי.
רינת ויגלר: לגבי הפרוצדורה, אני שותפה לגמרי לדברים כפי שהוצגו על ידי ענת.
רינת ויגלר: אני חושבת שהחיבורים האלה הם הכרחיים.
רינת ויגלר: יחד עם זאת, או לא יחד עם זאת, בד בבד צריך להבין וכמו שענת מדברת לעניין הייצוג והיא רואה את ההליך כהליך אזרחי, פקידי הסעד מבחינתם – בית המשפט הוא בית משפט פלילי, והיכולת ובכלל כל הרעיון של להופיע בפני בית משפט פלילי וכו' ולייצג – הוא זר להם, הוא לא במגרש שלהם.
רינת ויגלר: יחד עם זאת, מאחר שבדיוק כמו שאת אמרת, נושא של איזון הוא הרבה יותר רחב מאשר עצם הגשת הבקשה, אני חושבת שזה נכון קודם כל, וזה גם מה שעניתי מבחינת העלאת המודעות, צריך להסביר לפקידי הסעד, לעובדים הסוציאליים לעניין חוק הנוער, את עניין קיומו של החוק.
רינת ויגלר: אנחנו ננסה גם, ואת זה גם סיכמתי עם חנה סלוצקי, באמת לעשות משהו יותר מוסדר, שלהבהיר להם עוד פעם מה זה החוק הזה, באיזה מקרים הוא רלבנטי, מתי יש מקום להציע לקטין או לפעמים זה לא לקטין.
רינת ויגלר: צריך לזכור בתוך הסיפור הזה שיש גם מקרים שבכל זאת יש פגיעה במשפחה ויש הורה אחד מתפקד, ושמוכן אולי לפעמים ליזום.
רינת ויגלר: לעתים הוא לא מוכן ליזום, אבל לפעמים כן.
רינת ויגלר: זאת אומרת צריך גם בתוך הסיפור הזה, גם של סיוע משפטי לקטין, צריך לזכור שלפעמים יש הורה מתפקד ובסיפור הזה גם הוא שותף למהלך הזה.
רינת ויגלר: אז אני חושבת שמבחינתנו – אחד, אנחנו נשמח מאד ואנחנו נהיה שותפים לחשיבה המשותפת הזאת, כמו שענת הציגה.
רינת ויגלר: וגם אנחנו כן נעשה רענון והעלאה חוזרת למודעות של פקידי הסעד, כדי שבמקרים המתאימים שמובאים לידיעתם, ושוב, זה העניין של מתי הם יודעים, מתי הם לא יודעים.
רינת ויגלר: הם לא יודעים על כל אחד.
רינת ויגלר: גם מקרה שהיה אולי בטיפולים ועובר לדיווח או עובר לשלב הזיהוי והמקרה שצף, הם לא תמיד מעורבים לאורך כל הדרך.
רינת ויגלר: אז גם על זה צריך לחשוב בסיפור הזה, ולראות מה המקרים הנכונים, מה המקרים הנכונים שבכלל זה נכון שפקיד סעיד יחזור למשפחה ויגיד שלום, אני כאן.
רינת ויגלר: לא תמיד רוצים לראות אותו בכלל בתוך הסיפור הזה.
רינת ויגלר: אז בהילקח כל האיזונים הנכונים, אנחנו כמובן כן נשמח מאד לראות באיזה צמתים נכון ואיך אפשר לסייע לזיהוי המקרים האלה.
עדי קול: אני רק אשמח, אם אנחנו מדברים על זה שנעשה עדכון ונחדד את הנוהל, קודם כל כזכור בחוק אתם כן אחד הגופים שיכולים ליזום הליך.
רינת ויגלר: אני יודעת, זה ברור לי.
עדי קול: אני יודעת שזה קשה וזה מורכב, אבל כרגע גם מהתשובה שלך הבנתי שאתם לא מכירים מקרים שבהם פקיד סעד או עובד סוציאלי יזם את ההליך.
עדי קול: זאת אומרת שיש כאן איזו שהיא הסמכה שלא עושים בה שימוש, והשאלה היא באמת למה.
עדי קול: אני מבקשת לראות בדיון הבא שהעברתם נוהל כזה או איזו שהיא הנחיה כזאת, באופן ברור.
רינת ויגלר: של יידוע.
עדי קול: של יידוע ושל הסברה לפקידי הסעד הרלבנטיים, לגבי החוק וגם לגבי הסמכות שלהם באמת, למקרה שהם מכירים וניגשים לזה.
עדי קול: שאלת הנזק הממשי, אני חושבת שזו שאלה שחוזרת וכואבת בכל פעם כשאנחנו מדברים על הנושא הזה עם הקורבנות, ושוב אני אומרת – בעיקר נשים שמוצאות את עצמן ומרגישות שכדי לבוא ולבקש את הבקשה הן צריכות להוכיח שנגרם להן נזק חמור וזה בעצם אומר לחזור אחורה ולהגיד – קשה לנו, רע לנו, אנחנו לא בסדר, ושזה בעצם פוגע בתהליך השיקום שלהן.
עדי קול: התייחסתם לשאלה הזאת, אבל הייתה תשובה קרה וטכנית בסופו של דבר, ביחס למקרה ולסיטואציה; והאם אתם מוכנים לשקול אפילו דרג ראייתי נמוך יותר מאשר נזק ממשי.
עדי קול: אני מבינה שצריך לעשות איזונים ושהעבריין שילם את חובו לחברה, ולכן יש קושי ליצור עבורו מגבלות.
עדי קול: אבל עדיין, האם אתם מוכנים לשקול איזון אחר מאשר נזק ממשי?
ענת אסיף גיל: במשרד המשפטים אין כרגע כוונה לתקן את החוק בנקודה הזאת.
ענת אסיף גיל: אני גם, למרות הדברים שנאמרו כאן בוועדה ואף שנאמרו מפי נפגעות – אם אני זוכרת נכון בעצמן – אני לא נתקלתי בהחלטות שיפוטיות בעניין הזה, שמהן עולה הצורך.
ענת אסיף גיל: עד כמה שאנחנו מכירים את ההליכים האלה, בהרבה מהם, ואת זה גם כתבנו בתשובה, המחלוקת אם קיים נזק או לא קיים נזק היא חלק יותר פשוט בתהליך.
ענת אסיף גיל: וגם אם לא – אז אנחנו לא מדברים כאן על הליך פלילי שמדובר בהוכחה ברף ראיות של 95% שנגרם נזק של ממש.
ענת אסיף גיל: בעיני האיזונים שהמחוקק מצא הם ראויים ואני לא חושבת מבחינתנו, אנחנו לא בשלב של להציע רף נמוך יותר.
עדי קול: טוב, אז קודם כל אני חושבת שקיבלנו עכשיו את התשובות.
עדי קול: אולי רק לגבי הסיוע המשפטי, האם יש לכם התייחסות נוספת מעבר?
קריאה: אין לי מה להוסיף על הדברים של ענת.
בת-עמי ברוט: אני רוצה רק לחזק את הדברים שענת אמרה.
בת-עמי ברוט: שמי בת עמי מפרקליטות המדינה, יחידת הסיוע לנפגעי עבירה.
בת-עמי ברוט: אני רוצה לחזק את הדברים שענת אמרה, מבחינת המהלך שהפרקליטות עשתה כאן.
בת-עמי ברוט: כמו שענת אמרה, כבר בשלב הזה אנחנו שוקדים על תיקון ההנחיה, שהוא כמובן כרוך בהחלטה לגבי הסיוע המשפטי, אבל כבר עכשיו אנחנו כבר עשינו איזה שהם מהלכים.
בת-עמי ברוט: כמובן, שוב, זה ייצא ברגע שתהיה החלטה.
בת-עמי ברוט: מדובר בתהליך.
בת-עמי ברוט: זאת אומרת תיקון תהליך הוא לא משהו שקורה מהיום למחר, אבל כבר עשינו גם פגישות, גם חשיבה, גם ממש כתיבה בעניין הזה.
בת-עמי ברוט: וכבר עכשיו הדבר כולל - כמו שהיה קודם – התייצבות בהליכים בוודאי, אבל גם מתן מידע מהתיק למשל, וסיוע בהיבט הזה לבית המשפט, בכל מה שצריך.
בת-עמי ברוט: כמובן אם יהיה את האגף לסיוע משפטי, אז גם לאגף לסיוע משפטי, שאני חושבת שזה דבר שמאד יכול לקדם הגשת הליך כזה.
בת-עמי ברוט: אנחנו גם בעצם כותבים שם שבאיזה שהוא מקום אנחנו לוקחים על עצמו לפחות בשלב הראשון, עוד לפני נגיד אם תהיה הפניה לאגף לסיוע המשפטי, את ההסבר ומתן מידע לנפגעים, כדי שבכלל יוכלו להבין איזה דרכים פתוחות בפניהם ועל מה בכלל מדובר.
עדי קול: האמת שאני חושבת שזה שינוי משמעותי.
עדי קול: אני יודעת שלא תמיד אנחנו מרגישים, ואני אומרת את זה לפונות שיושבות כאן – לפעמים אנחנו רוצים פתרון שיהיה פתרון קסם שיתקן הכל, למרות שלפעמים הצעדים הקטנים מאד משמעותיים.
עדי קול: אני חושבת שזה צעד משמעותי.
עדי קול: אם קודם הקורבן הייתה צריכה להיעזר במרכז נוגה או למצוא אותו או לחפש אותו, כאן כבר יהיה קשר ישיר עם המדינה.
עדי קול: הודעה ממערכת מנ"ע אומרת – המדינה לוקחת אחריות ומעדכנת, ודבר שני הודעה שמפנה לנציג בפרקליטות שהוא בן אדם שיוכל לתת פרטים, זה כבר איזה שהוא שלב של אחריות שהמדינה לוקחת, וזו התקדמות משמעותית.
אריאל אבקסיס: שמי אריאל אבקסיס, אני ראש תחום עבריינות מין ברשות לשיקום האסיר, בקיצור רש"א.
אריאל אבקסיס: אני רוצה להגיד בנוסף גם מה נעשה, כי אני חושב שזה לא ידוע וחשוב לי שהנוכחים יידעו לגבי מה נעשה במקרה של עבריין מין, אסיר שמשתחרר לקהילה.
אריאל אבקסיס: על פי חוק ההגנה על הציבור, יש תפקיד שנקרא גמ"מ – גורם מקצועי מתאם, שהוא נציג הרשות לשיקום האסיר בנושא של עברייני מין, שפוגש את כל האסירים עברייני המין, לפני השחרור שלהם.
אריאל אבקסיס: הוא פוגש אותם לפני השליש ובוחן התאמה לתכנית שיקום מונע בקהילה; וגם לפני שחרור מלא, יש נוהל בינינו לבין שב"ס, שהם מפגישים איתנו את האוכלוסייה הזאת.
אריאל אבקסיס: ובעצם נעשית בדיקה לגבי האם תיבנה תכנית שיקום או לא, וחוות הדעת הסופית הזאת מתקיימת בוועדת שע"מ – ועדת שיקום עבריינות בין, שההמלצות שלה והסיכום שלה מועברים לאגף הרווחה, ולפעמים יש שם המלצות ברורות לאגף הרווחה ליידע את המשפחה, ליידע את הקורבן, ויש לפעמים המלצות קונקרטיות - - -
עדי קול: אז רגע, מה זה אומר במקרה הספציפי – אגף הרווחה העירוני?
אריאל אבקסיס: אגף הרווחה של איפה שהאסיר - - -
עדי קול: עובדת רווחה בעירייה?
אריאל אבקסיס: תלוי.
אריאל אבקסיס: אם יש שם רכז רש"א, אז זה מועבר לרכז הרשות לשיקום האסיר, שמעביר לגורם הרלבנטי בתוך האגף, ואם זה לא רכז שיקום האסיר, אז לאיזה שהוא איש קשר אחר בתוך האגף.
אריאל אבקסיס: שם בעצם האגף מיודע לגבי שחרור של עבריין מין לקהילה.
שלומית אבינח: אגף הרווחה במקום המגורים שאליו הוא אמור להשתחרר.
אריאל אבקסיס: שאליו הוא אמור להשתחרר.
אריאל אבקסיס: לפעמים באמת זה אותו מקום כמו איפה שהקורבן נמצא, במידה וכן נבנית תכנית שיקום מונע.
אריאל אבקסיס: בוועדה שע"מ, חשוב לי להגיד שיש איזה שהוא תכנון אינפורמציה שמגיע גם על ידי האבחון וההתרשמות של הגורם המקצועי שלנו, גם של תפקוד האסיר במהלך המאסר, אם הוא עבר איזה שהוא הליך שיקומי בתוך הכלא, וגם חוות דעת מב"ן לגבי הערכת המסוכנות שלו, שמגיעה לגמ"מ באופן מלא, הערכה מלאה; וגם חוות דעת של גילוי עריות ועל אלימות במשפחה, ששם בוועדות האלה יש מידע לגבי הקורבן ולגבי מצב הנפגע.
עדי קול: אני עוצרת אותך דקה.
רינת ויגלר: בפעם הקודמת היה פה נציג באחת הוועדות פה ואני לא זוכרת אם הוא דיבר או לא דיבר, אבל התייחסנו לעניין הזה שיש מידע שמגיע לוועדות וג"ע – ועדות לגילוי עריות – ואז באמת יושב שם נציג של הלשכה, ובמידה ויש מקום – אז מעדכנים אותו.
רינת ויגלר: שם כן יש - - -
אריאל אבקסיס: זה לא רק לגבי קטין.
רינת ויגלר: שם יש מידע, זה מופיע.
רינת ויגלר: לפי מה שנמסר לי זה מופיע בנהלים.
רינת ויגלר: שם הם יודעים על החוק.
עדי קול: הם יודעים על זה שלהם יש את הכוח ליזום.
רינת ויגלר: לא להם, לפקידי הסעד.
רינת ויגלר: הם יודעים על זה.
עדי קול: אז זה אומר ליצור קשר עם פקידת סעד ליזום את ההליך.
עדי קול: אוקיי, אז זה נקודתי.
אריאל אבקסיס: ובעצם הגמ"מ מתכלל את כל האינפורמציה הזאת, ובסופו של דבר מקבל איזו שהיא החלטה לגבי האם לבנות תכנית שיקום מונע בפיקוח הרשות, או שלא.
אריאל אבקסיס: רגע, עוד משפט אחד לגבי הדבר הזה, זה שיש לא מעט פעמים שהרשות בונה תכניות שיקום וכחלק מהתנאים שאנחנו משיתים עליו, כחלק מתנאי השחרור שלנו, זה שהוא צריך להעתיק את מקום מגוריו.
עדי קול: אז השאלה שלי, ואני חושבת שהרשות לשיקום האסיר היום היא לא אחד מהגורמים בחוק שיכולים ליזום את ההליך.
אריאל אבקסיס: אנחנו לא.
עדי קול: ענת, אני שואלת אותך.
עדי קול: היום הרשות לשיקום האסיר היא לא אחד הגורמים שיכולים ליזום הליך כזה, והשאלה האם זה נכון שהם יהיו.
ענת אסיף גיל: לא.
אריאל אבקסיס: אני לא חושב שאנחנו צריכים ליזום את ההליך, אבל אנחנו כן מגבילים.
אריאל אבקסיס: כן אנחנו יכולים להגביל שבתכנית שיקום שלנו, תחת הפיקוח שלנו, הוא לא יוכל להתגורר במקום שהקורבן נמצאת, ויש מצבים כאלה לא מעטים, ש - - -
ענת אסיף גיל: אתה מתכוון ועדת שחרורים מאמצת את התכנית הזאת, וזה הופך לתנאי השחרור - - -
אריאל אבקסיס: בדיוק, את ההמלצה שלנו, וזה חלק מתנאי השחרור.
ענת אסיף גיל: כחלק מרישיון השחרור.
אריאל אבקסיס: בדיוק.
אריאל אבקסיס: במצב הזה, או בצו פיקוח בשחרור מלא.
עדי קול: אז השאלה כאן, אם הם יכולים להעביר מידע לפרקליטות למשל, כדי שהם יגידו שכבר בתכנית השחרור של האסיר הזה, יש לו הגבלה; ואז - - -
ענת אסיף גיל: מה שאפשר לגזור מזה בהקשר של הפרקליטות, מכיוון שהפרקליטות היא שמייצגת את המדינה בוועדת השחרורים והיא זאת שתגיד בעצם את האוקיי לתכנית השחרור הזאת, כי אם היא לא תתמוך בזה אז לוועדה בוודאי יקשה לשחרר, זה שבמסגרת היידוע שממילא נעשה לכלל הפרקליטים, אפשר גם לשים את הדגש – לתשומת ליבכם זה רלבנטי גם כשאתה מטפל בתיק ועדת שחרורים, לא רק כשטיפלת בניהול התיק של עבירת המין.
עדי קול: אבל השאלה גם אם ברור שכאשר בוועדת השחרור הוחלט על הגבלה כזאת, לעדכן את הרפרנט, שכשבמידה וקורבן תקבל SMS כזה ותצטרך להתקשר, כבר קיימת הגבלה ולכן היא לא צריכה ליזום הליך, כי ההגבלה כבר קיימת.
ענת אסיף גיל: נפגעי עבירה מקבלים מידע על תנאים מגבילים בשחרור מוקדם, דרך מערכת מנ"ע, עוד בלי קשר לחוק המגבלות.
ענת אסיף גיל: בכפוף לזה שלפעמים זה עניין של תנאים, אבל בעיקרון המערכת מוגדרת ככה, שכאשר ועדת שחרורים משחררת - - -
עדי קול: אז זה מופיע?
ענת אסיף גיל: אז גם מופיעים תנאי השחרור.
אריאל אבקסיס: ומה קורה כשאין שחרור מוקדם?
אריאל אבקסיס: רגע, אני רוצה להבין משהו לגבי הדבר הזה, כי יש מצב אבסורדי וחשוב שהוועדה תדע.
אריאל אבקסיס: לעתים אנחנו מגישים תכנית שיקום שאנחנו בונים, ותשמעו – זה דבר לא פשוט, שבן אדם מעתיק את כל מקום המגורים שלו ואת המשפחה שלו ולפעמים יש שם ילדים שנמצאים במסגרות לימודיות, והוא עובר למקום אחר.
אריאל אבקסיס: אנחנו עושים את זה, הוא חייב לעשות את זה ורק אז אנחנו מגישים את זה לוועדת השחרורים.
אריאל אבקסיס: זה לא יכול להיות שהוא ישתחרר ואז יתחיל לחפש דירה או להשכיר.
אריאל אבקסיס: זה מוגש לוועדת השחרורים, וועדת השחרורים לא תמיד מקבלת את התכנית וחושבת שהאסיר לא ראוי לשחרור מוקדם, מסיבות אחרות, לא רלבנטיות כרגע לגבי רמת מסוכנות.
אריאל אבקסיס: ובסופו של דבר האסיר לא משתחרר בתכנית הזאת, ומה שקורה שנוצר מצב אבסורדי שהוא משתחרר בשחרור מלא, בלי שום פיקוח, ובסופו של דבר לעיר המגורים איפה שהקורבן הייתה וזה חבל, ובאמת יש עליו רק צו פיקוח במקרה הזה, אבל מעבר לזה וחבל.
אריאל אבקסיס: יש לנו לא מעט תכניות, וחלק מהתנאים שלנו שאנחנו מבקשים שהוא לא יחזור.
עדי קול: אני רוצה לשמוע אותך.
ענת אסיף גיל: זה לא מאד קשור לנושא של הדיון, הקושי הזה, הספציפי.
עדי קול: לא, גם אם זה לא קשור בהכרח, אנחנו רוצים לדבר על זה, כי הנושא הזה עלה.
עדי קול: אפשר לקרוא לזה נושא חדש.
ענת אסיף גיל: לא, ממש לא.
עדי קול: אבל לצורך העניין, מדובר על מישהו שהשתחרר לא בשחרור מוקדם, אלא שחרור מלא.
עדי קול: אני רק מבהירה כאן, כרמית ואריאל, שבמקרה כזה שהוא משתחרר שחרור רגיל, אז מגיע חוק המגבלות ואז - - -
ענת אסיף גיל: רגע, רגע, זה משהו - - -
עדי קול: שוב אני אומרת, יש את חוק הפיקוח.
ענת אסיף גיל: לא, זה לא שוב.
ענת אסיף גיל: צריך להגיד, גם בדיון הקודם לא מספיק נפרשה התמונה.
ענת אסיף גיל: לא תמיד זה הכרחי, אבל מכיוון שזה עולה שוב, אז אני אומר שוב.
ענת אסיף גיל: חוק ההגנה על הציבור הוא חוק מאד מאד משמעותי.
ענת אסיף גיל: הוא משמעותי גם בכלים שהוא נותן לפקח וגם לשקם עברייני מין.
ענת אסיף גיל: הוא משמעותי במובן זה שהמערכת הממשלתית מחויבת לפי חוק לבדוק כל מקרה ומקרה על בסיס הערכת מסוכנות ובמקרים שבהם ההערכה היא ברמה כזאת או אחרת, הפרקליטות מחויבת להגיש בקשות לצו פיקוח.
ענת אסיף גיל: ובעצם בתפיסה שלנו, חוק המגבלות, החשיבות שלו היא כמענה משלים – במקרים שבהם חוק ההגנה על הציבור לא נכנס לפעולה, בגלל שהערכת המסוכנות היא נמוכה, או במקרים שרוצים להאריך מגבלות, כשהנפגעת יש לה צורך במגבלות נוספות מעבר לצו הפיקוח.
ענת אסיף גיל: ולכן לא צריך להפוך את הסדר של הדברים.
ענת אסיף גיל: הדברים חיים במקביל.
ענת אסיף גיל: מקרים של שחרור מלא ממאסר, עדיין לחלוטין נמצאים בסקופ של חוק ההגנה על הציבור, נערכת הערכת מסוכנות וצווי הפיקוח יכולים במקרה הקצה לפי החוק, להמשיך חמש שנים אחרי שחרור מלא ממאסר, בלי קשר לשחרור מוקדם – כן או לא.
ענת אסיף גיל: הבעיה הספציפית, או לא ספציפית, בעיה חשובה שמעלה נציג רש"א, על זה שלא תמיד תכניות השיקום מקובלות ומשוחררות – בסדר.
ענת אסיף גיל: יש הרבה דברים לשפר ולשדד מערכות, בהקשר הזה של שיקום אסירים – גם עברייני מין וגם בכלל – יש עוד הרבה עבודה בעניין הזה.
ענת אסיף גיל: אני עוד לא בטוחה שכאן, בהקשר הזה יש את ה - - -
עדי קול: שוב, אני מקבלת את התשובות שלכם, בכפוף לכך שאנחנו נשמע בעוד חודשיים את ההנחיות הסופיות וגם נקבל עדכון מהסיוע המשפטי.
ענת אסיף גיל: עדכון בעוד חודשיים, לא סופי.
ענת אסיף גיל: מה נעשה במושב אחר כך?
עדי קול: לא, לא, אני מאד אשמח שזה יהיה בעוד חודשיים.
עדי קול: אמרתם בערך חודשיים שייקח לכם לעדכן את ההנחיות.
עדי קול: לא לעדכן אותנו, לעדכן את ההנחיות.
ענת אסיף גיל: לא, אני אמרתי שחודשיים אני מעריכה שכבר תהיה לנו החלטה של המנכ"לית בנוגע לסיוע המשפטי, ושחודשיים אנחנו נדע לעדכן איפה נמצא המהלך של הפרקליטות.
עדי קול: אז כיוון שבת עמי אמרה שחלק מהתהליך כבר התחיל ואתם רק צריכים להשלים אותו, אני מצפה שבעוד חודשיים כבר יהיו לנו הנחיות חדשות.
עדי קול: ליאת, בבקשה.
ליאת קליין: אני אדבר מאד בקצרה.
ליאת קליין: אלף, זה באמת מהלך מאד מבורך מה שהתבשרנו כאן, וגם קיבלנו תשובה דומה משרת המשפטים לפני כמה שבועות, גם לגבי האפשרות שיבחן המקום של הסיוע המשפטי בתוך ההליך, שזה שינוי מבורך וחשוב, וגם הייתי בקשר עם הדסה.
ליאת קליין: אנחנו אמרנו ואנחנו אומרות גם עכשיו, שאנחנו נסייע בכל מה שדרוש להכשרה ובכל הידע המקצועי בטיפול בחוק הזה.
ליאת קליין: אנחנו נוכל ונשמח לסייע בהכשרה של עורכי הדין בעניין הזה.
ליאת קליין: שני דברים קטנים, ודבר אחד הוא אלף לגבי חובת היידוע, שבאמת זה יגיע ככה-.
ליאת קליין: לא חובת יידוע, באמת כל העדכון שיגיע לאיש הקשר בפרקליטות, ליחידת הסיוע בפרקליטות.
ליאת קליין: אולי גם שירות בתי הסוהר ויחידת הסיוע שם היא נקודה חשובה.
ליאת קליין: הרבה מהנפגעות הן בקשר שוטף דווקא עם שירות בתי הסוהר, על רקע של כן ועדות שחרורים, לא ועדות שחרורים.
ליאת קליין: יש את המערכת הממוחשבת של מערכת מנ"ע, אבל גם הרבה פעמים הקשר הוא ישירות עם הגורם בשירות בתי הסוהר לגבי העדכון מתי הוא עולה או לא עולה, האם היא יכולה להיות מיוצגת.
ליאת קליין: הרבה מידע לגבי ועדת שחרורים, שזה עוד צומת חשוב לגבי העדכון, שנכון שגם לגבי איש הקשר מיחידת הסיוע של שירות בתי הסוהר, במובן הזה היה עד היום בקשר טוב, ואני חושבת שזה עוד צומת שיכול להיות חשוב.
ליאת קליין: הדבר השני הוא לגבי ההנחיות, ובת עמי אמרה משהו נכון, שהרבה פעמים לפרקליטות יש את המידע מהתיק.
ליאת קליין: גם אם הפרקליטות לא יוזמת את התיק, היא יכולה לתת מידע שהוא חשוב.
ליאת קליין: גם את האפשרות, וזה גם משהו שקיבלנו לגביו תשובה ממשרד המשפטים, שתיבחן האפשרות להצטרף כצד, גם אם לא צד יוזם, כי יש לפעמים מקום - - -
ענת אסיף גיל: מתייצבים לכל ההליכים היום.
ליאת קליין: לא בכל ההליכים היום.
ענת אסיף גיל: לפי ההנחיה, מודיעים לפרקליטות והיא מתייצבת.
ליאת קליין: בכל תיק מגבלות שקיים?
ליאת קליין: מעולה.
ענת אסיף גיל: והתיקון של ההנחיה הולך לחזק בעניין הזה ולהגיד – אם זה לא היה ברור עד עכשיו – שאתה לא בא כפרקליט ורק יושב ומסתכל, אלא ככל שנדרשת עזרתך בסיוע, במהלך ההליך וליציאה לבית המשפט, אז זה גם - - -
ליאת קליין: אז זה חשוב, כי זה לא היה עד היום בכל ההליכים, ואני חושבת שיש לזה משמעות, גם כי הרבה פעמים עולות שאלות עקרוניות שנדרשת עמדת יועץ בעניין הזה.
ענת אסיף גיל: אגב, אם אני יכולה להתפרץ – אם יש הליכים שאתם נמצאים בהם ואין פרקליט, אז תציפו אלינו.
ענת אסיף גיל: זה מעניין.
ליאת קליין: הצפנו וזה תוקן במהלך ההליך, אגב כשעלו שאלות משמעויות, אבל זה לא היה כאיזו שהיא הנחיה ברורה בכל הפרקליטויות נכון להיום.
ענת אסיף גיל: טוב, אוקיי.
ליאת קליין: אז זה מה שקרה.
ליאת קליין: הדבר השלישי שאני רציתי להגיד דווקא בעקבות הדברים של רש"א, שהיא אמירה חשובה - ואני לרגע יוצאת ממי יוזם את ההליך, אלא מה שקורה בפועל.
ליאת קליין: ענת אמרה די בצדק, שהרבה פעמים הדיון של מה שקורה בבתי המשפט, הוא לא סביב שאלת הנזק, אלא בדרך כלל זה שלב שאפשר לצלוח אותו די בקלות, וזה הרבה פעמים די ברור גם לשופט שיושב בדין, שנפגע עבירה ומי שפגע בו לא יכולים לגור ולהיפגש באופן שהוא תדיר.
ליאת קליין: בתיקים מסוימים הגשת הבקשה גם לא מתאימה לכל התיקים, אבל בתיקים שמוגשים זה השלב היותר, ממה שאני ראיתי, שיותר פשוט לצלוח אותו.
ליאת קליין: השלב היותר מורכב הוא שאלת המידתיות והסבירות מבחינת האסיר, ואז אולי השאלה שהוא יצטרך להעתיק את מקום מגוריו, ומה זה אומר על המשפחה שלו ועל העלויות, והשאלה אם באמת אין אפשרות של המדינה לסייע בהקשר הזה, ... ... וכל התכניות שהן רק של סיוע של הרשות.
ליאת קליין: אם זה שחרור מוקדם זה לא צריך להיות מותנה רק בשחרור מוקדם, אלא אסיר שמשתחרר ובית המשפט מטיל עליו מגבלה, יכולה הייתה להיות פה עזרה מסוג אחר, כי זה מה שמפיל את התיקים בשורה התחתונה.
עדי קול: אני לא רוצה לפתוח כאן את הדיון של רש"א ותכניות השיקום והמסגרות שלהם, במיוחד לאור המצב הנוכחי של רש"א ושל תכניות השיקום וסגירת ההוסטלים וכל מה שקורה.
עדי קול: תאמיני לי שאנחנו נעסוק בזה ונתעסק בזה מסכים, אבל לא כאן.
כרמית פולק-כהן: בקצרה, אני רק אומרת לאור הדברים שענת אמרה.
כרמית פולק-כהן: אני מתייחסת לסיפא של הדברים שהיא אמרה, היא אמרה מאד בנחרצות – הנחית הפרקליט בכל מקרה לא תשתנה.
כרמית פולק-כהן: אני אומרת, אם כל העניין עם הסיוע המשפטי לא יצלח בסופו של דבר, אנחנו כן היינו מאד מאד שמחים אם הם היו שוקלים את כל העניין מחדש - - -
עדי קול: בהנחה שזה לא יסתדר עם הסיוע המשפטי אנחנו נתכנס פה שוב ואנחנו נבקש שינוי והתאמה של הקריטריונים.
עדי קול: עוד אנשים שרוצים לדבר?
מיכאל מחפוד: שמי מיכאל מחפוד, אני מעמותת אל"ה, אדם למען אסיר.
מיכאל מחפוד: אני בעצמי ישבתי בכלא והקמתי את העמותה כדי לעזור כמה שאפשר לאסירים, מתוך מחשבה ברורה ובעצם מתוך מטרה לעזור לציבור, כי האסיר בסופו של דבר יהיה אזרח וצריך לתת לו את כל האפשרות לחזור.
מיכאל מחפוד: ההבנה שלי, הניסיון שלי לימד אותי שהכעסים, הנקמות וכל הצער אפילו שיש לנו לגבי עוינות כזאת, מקרה כזה, לא בהכרח מובילים אותנו לפתרונות אלא להיפך – מסבכים אותנו.
מיכאל מחפוד: עושים לנו כאילו יש איזה תאונה קטנה ובמקום לטפל בתאונה אנחנו הופכים להיות עם שרשרת תאונות ומשלמים על הכל.
מיכאל מחפוד: ואני לדעתי, וזה מה שהכי חשוב לי להגיד לכם במקום הזה, העזרה לבנות, לנפגעות, לבנים שנפגעים, הדרך להקל עליהם היא לא על ידי החמרה בענישה של הפוגע, אלא על ידי סלחנות של הנפגע.
מיכאל מחפוד: עכשיו, זה כאילו - - -
עדי קול: לא, לא, זה לא - - -
מיכאל מחפוד: אני רק רוצה להסביר.
עדי קול: בסדר, שמענו, ואני פשוט רוצה - - -
מיכאל מחפוד: כן, אבל תתני לי רק עוד משפט.
עדי קול: זו עמדה שלך, עמדה שאתה יכול להגיד ערכית כזאת או אחרת, הצגת אותה, אני חושבת שאין לה מקום - - -
מיכאל מחפוד: לא, אני מדבר על התרומה.
מיכאל מחפוד: תראי, כשאני סולח למישהו - - -
עדי קול: לא, לא, בגלל זה אני עוצרת אותך כאן.
עדי קול: אני מעריכה את האמירה שלך.