GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ג'מיל סנדוקה: אנחנו שם ארבע שכונות, שכונת ראס חמיס, מחנה הפליטים שועפט, שכונת השלום וראס שחאדה, סך הכול אצלנו כמעט 80,000 ירושלמים, חוץ מהשטחים שהגיעו אלינו.
<ג'מיל סנדוקה: אני מתחיל מהסמים.
עדי קול: בדיוק רציתי לשאול, דברים שעוד לא נאמרו, סמים עוד לא נאמר.
<ג'מיל סנדוקה: אני מתחיל במשהו אחר מחברי שהתחיל.
<ג'מיל סנדוקה: אני מתחיל מהסמים והפשע והנשקים והגניבות שנמצאים אצלנו.
<ג'מיל סנדוקה: לצערי החניון של עוטף ירושלים בתוך המעבר הפך להיות למכירת סמים חזקה.
<ג'מיל סנדוקה: הוא היה סופרמרקט של כל ירושלים.
<ג'מיל סנדוקה: באים אליו בנות יהודיות, בנות ערביות, בתוך המחסום.
<ג'מיל סנדוקה: מטר אחד מהמחסום, זה בתוך המחסום.
<ג'מיל סנדוקה: דיברנו עם המשטרה, מתחת העין של המשטרה, תחת המצלמות של המשטרה, לאף אחד לא אכפת.
<ג'מיל סנדוקה: לצערי גם הגיעו הרבה נשקים לשכונה, לא יודע מאיפה קנו אותם, כולם רובים חדשים, M16, רוב M4A1 הוא יודע מה זה, החבר שלי מעוטף ירושלים.
<ג'מיל סנדוקה: אף אחד לא נכנס, לא עושים מבצע נגד סמים, לא נגד הפושעים, לא נגד הגנבים.
עדי קול: יש יחידה לטיפול בהתמכרויות?
<ג'מיל סנדוקה: זה מפלג מיעוטים והשב"כ, לא יודע מה, אף אחד לא מטפל.
<ג'מיל סנדוקה: המקום אצלנו נטוש.
<ג'מיל סנדוקה: מהשטחים, יכול נגיד אחד שבא מג'נין לעבור, להגיע עד ירושלים חופשי, אין שום בעיה.
<ג'מיל סנדוקה: וגם אני רוצה לומר עוד משהו.
<ג'מיל סנדוקה: לצערי זה שמנקה את השכונה בזבל, אתמול לקחו לנו חמש מכולות, נשארו עוד שלוש.
<ג'מיל סנדוקה: אתמול, זה לטובת הישיבה הזאת.
<ג'מיל סנדוקה: כל הגדר של משרד הביטחון - - -
עדי קול: אז בוא נעשה כל שבוע ישיבה, ואז כל שבוע ינקו.
<ג'מיל סנדוקה: משרד הביטחון.
<ג'מיל סנדוקה: כל הגדר שעשו על השכונה שלנו, מילאו אותו הקבלנים שבאים מבחוץ בעפר, גם הזבל, הכמות של הזבל שנמצאת - - - אני מדבר איתך על מקום ששנה או שנתיים לא נכנס אחד לקחת את הזבל.
<ג'מיל סנדוקה: הם הכניסו אותו עד למעלה.
<ג'מיל סנדוקה: יעני אחד שרוצה לחדור לתוך ירושלים, הוא חודר חופשי בלי מגבלות, הוא יכול להיכנס לירושלים חופשי, הוא יכול לבצע מה שבא לו.
עדי קול: אבל בנו חומה, למה בנו חומה?
<ג'מיל סנדוקה: אני אומר לך, כיסו אותה בזבל.
<ג'מיל סנדוקה: עכשיו הגובה של החומה חצי מטר, בדרומי וגם בצפוני, על ידי הפילבוקס, אתה יכול לדעת.
<ג'מיל סנדוקה: יש לנו גם תמונות.
עדי קול: אני אשמח אם תראה לנו תמונות.
<ג'מיל סנדוקה: כן, הבעיה של הקבלן, שהוא כל לילה, ויש לנו צילומי וידיאו ואנחנו הולכים עכשיו נגדו למשטרה, כל יום הוא שורף את הזבל בשעה שלוש או ארבע לפנות בוקר.
<ג'מיל סנדוקה: הוא מגיע, במשאית שלו הוא מרים את הזבל, לוקח, הוא שורף חמש-שש מכולות ומשאיר מכולה או שתיים, לוקח אותם, שחושב עצמו שמתח את הצילומים שלנו.
<ג'מיל סנדוקה: אנחנו עוד מעט הולכים למשטרה להגיש נגדו ונגד הבוס שלו גם, שהוא נותן לו הוראה לשרוף, בשביל שלא יהיו לו הרבה טון.
<ג'מיל סנדוקה: לגבי בתי הספר.
<ג'מיל סנדוקה: אין לנו חוץ מבית הספר שהקימו אותו לפני מספר שנים, שהוא היה מקום לעזים, הפכו אותו לבית ספר, ואמרנו, בסדר, עזים עזים היה, בסדר, הפכו אותו לבית ספר.
<ג'מיל סנדוקה: היינו בבית המשפט, הוצאו המפעל.
<ג'מיל סנדוקה: עכשיו ההסעות, כל הכבוד, נותנים לנו הסעות לכל בית הספר, אבל הסעה אחת לא קיבלנו, לראס חמיס, אחרי שסגרו את המעבר בתוך שכונת ראס חמיס.
<ג'מיל סנדוקה: ביקשנו הסעה ועד עכשיו, כבר שנה וחצי, לא קיבלנו את ההסעה של ראס חמיס.
עדי קול: אז איך הילדים שהיו אמורים לנסוע בהסעה הזאת מגיעים לבית הספר?
<ג'מיל סנדוקה: כמעט 3,000 ומשהו.
עדי קול: אבל הילדים שאין להם הסעה, מה קורה איתם?
<ג'מיל סנדוקה: הם הולכים ברגל עד המחסום.
עדי קול: זה דרך הגשר, שהוא אמר שאין גשר?
<גמיל סנדוקה: לא, זה ראס חמיס.
<גמיל סנדוקה: זו שכונה אחרת.
<גמיל סנדוקה: זו שכונת שועפט על יד כביש שדרות משה דיין.
<מונייר זגייר: זה ירושלים המזרחית.
<ג'מיל סנדוקה: הם מגיעים מראס חמיס למטה עד המחסום ובמחסום עולים בהסעה שנתנו אותה העירייה.
<ג'מיל סנדוקה: במקום שייקחו מבפנים, העירייה.
<ג'מיל סנדוקה: אני לא יודע.
<ג'מיל סנדוקה: אומרים שהאוטובוסים לא יכולים.
<ג'מיל סנדוקה: בקשר לקופת חולים, אנחנו ביקשנו הרבה פעמים שתהיה לנו בשכונה טיפת חלב.
<ג'מיל סנדוקה: לפחות אני יודע כל 11,000 או 12,000 מגיע לו טיפת חלב.
<ג'מיל סנדוקה: עד היום אנחנו לא קיבלנו טיפת חלב לתוך השכונה שלנו.
<ג'מיל סנדוקה: אמבולנס של מד"א לא נכנס.
<ג'מיל סנדוקה: הסהר האדום נכנס עד המחסום.
<ג'מיל סנדוקה: יש רק של מזרח ירושלים.
<ג'מיל סנדוקה: בתקופה האחרונה אדון קולין היימס קיים חירום, קיימו כמעט 50 בני אדם משכונתנו וגם משכונת השלום, וכל הכבוד, עבדו כמו שצריך בזמן של השלג ועכשיו גם, והכבישים אצלנו, חבל על הזמן, כבר שנה וחצי, לפני יומיים התחילו לסלול פה ושם, תיקונים.
<ג'מיל סנדוקה: לגבי מג"ב אצלנו במחסום.
<ג'מיל סנדוקה: לצערי המג"ב, אני מדבר על מג"ב ומאבטחים, לא משטרה צבאית, משטרה צבאית, באמת כל הכבוד להם שהם שומרים על הבנות שלנו, לא מתחילים עם הבנות שלנו ושמים להם בתעודת זהות מספרי טלפון.
<קריאה: אני חושב שהתכוונת למשטרה כחולה, לא למשטרה צבאית.
<ג'מיל סנדוקה: לא, מג"ב, אני מדבר על עוטף ירושלים ואני מדבר על דוברי ערבית בתוך המחסום.
<ג'מיל סנדוקה: היו כמה תיקים במשטרה, הבנות שלנו הגישו על הטרדות מיניות מהמאבטחים, במיוחד דוברי ערבית.
עדי קול: הפרטיים?
עדי קול: חברת האבטחה?
<ג'מיל סנדוקה: חברת אבטחה ויש שתיים ממג"ב.
עדי קול: נהדר, הפרטה מצוינת.
<ג'מיל סנדוקה: לגבי המשטרה הצבאית.
<ג'מיל סנדוקה: הם בסדר, עובדים כמו שצריך שם.
<ג'מיל סנדוקה: גם, אנחנו צריכים להגיד על אלה שעובדים בסדר.
<ג'מיל סנדוקה: אצלנו, לפחות אצלנו, להגיד.
<ג'מיל סנדוקה: לגבי המים, הגיחון, היינו במשא ומתן איתם הרבה שנים, עם אדון רוזנברג ויוסי כהן וכולם, רצינו שעוני מים.
<ג'מיל סנדוקה: אנחנו לא רוצים לגנוב.
<ג'מיל סנדוקה: אשכרה, אומרים, לא רוצים לגנוב טיפת מים, תיתנו לנו שעונים.
<ג'מיל סנדוקה: איך שנתתם לכולם שעוני מים בקרה, אז תיתנו לנו לפחות.
<ג'מיל סנדוקה: תיתנו לחיות לִחְיות לפחות, לא רוצים יותר.
<ג'מיל סנדוקה: תיתנו לנו שעונים.
<ג'מיל סנדוקה: והסכמנו והיו כמה ישיבות ונתנו לקבלן ולא ביצעו את זה כמעט שנה.
<ג'מיל סנדוקה: לגבי בית הספר, אנחנו מבקשים מהעירייה שתיתן עוד בתי ספר, תבנה לנו עוד בתי ספר נורמליים, או לשכור.
<ג'מיל סנדוקה: ותודה.
<ג'מיל סנדוקה: אני לא רוצה לקחת הרבה דברים.
עדי קול: אני רוצה עוד דובר אחד לפני שאני אתן לגורמים - - - תשמעו, אני עושה רשימה של הבעיות, כבר אין לי מקום בדף, עוד דבר ועוד דבר ועוד דבר וזה באמת, למי שלא גר כאן במזרח ירושלים, אני לא יודעת אם זה נתפס בעיניכם, מה זה אומר בלי הסעות, בלי ביוב, בלי ניקוז, בלי אשפה.
עדי קול: זה לא חיים.
עדי קול: הוא אמר 'תנו לחיות לחיות', אנחנו לא יכולים כמעט במדינת ישראל לאפשר דבר כזה, שאנשים חיים כמו חיות, מרגישים כמו חיות.
עדי קול: זה לא יאומן.
עדי קול: עורכת דין אשרת מימון, עמותת עיר עמים.
<אשרת מימון: קודם כל באמת, עדי, תודה רבה על הישיבה הזאת.
<אשרת מימון: זה בטח דורש לא מעט אומץ פוליטי לעשות - - -
עדי קול: אז זהו, אני חייבת להגיד לא.
עדי קול: זה לא חייב לדרוש אומץ פוליטי.
עדי קול: הוועדה לפניות הציבור, תפקידה לטפל בבעיות של הציבור.
עדי קול: הציבור פונה ואנחנו מטפלים.
עדי קול: אז תיפנו ונטפל.
<אשרת מימון: מצוין.
<אשרת מימון: אני אומר רק כמה דברים קטנים, לא ברמת הבעיות, כי אני חושבת שהנציגים של התושבים עשו עבודה מצוינת מהבחינה הזאת ואני חושבת שהדיון הזה שובר הרבה מאוד סטיגמות שיש לאנשים על תושבי ירושלים המזרחית.
עדי קול: אנשים משלמים ארנונה?
עדי קול: הם תיכף יגידו שלא משלמים ארנונה.
<אשרת מימון: ברור, ברור.
<אשרת מימון: אבל האנשים האלה באים ודורשים שירות.
<אשרת מימון: הם אומרים, מעבר למאבק הפוליטי, מעבר לשאלה מי צריך להיות פה אחראי עלינו, כרגע אחראית מדינת ישראל, כרגע אחראית עיריית ירושלים והיא חייבת לתת שירות.
<אשרת מימון: את שאלת את מר אבו אשרף על המצב בשלג.
<אשרת מימון: אני רוצה להגיד לך שאנחנו מאוד התפעלנו כשהמצב בשלג היה פחות גרוע במזרח ירושלים, כי אנשים כבר למדו לעבוד לעצמם.
<אשרת מימון: אני, שגרה בבית הכרם, אין לי דחפור ליד הבית כדי לפנות את השלג שנערם אצלי שלושה שבועות, אבל האנשים והקהילה הזאת שכבר זנוחים כל כך הרבה שנים ידעו להתארגן יפה מאוד בשלג, כי כל כך הרבה שנים לימדו אותם לחיות לעצמם ולדאוג לעצמם.
<אשרת מימון: יש אמירות שנאמרות הרבה פעמים על בתי ספר והסיבה שאין בתי ספר זה כי התושבים לא רוצים בתי ספר של העירייה.
<אשרת מימון: זה כל כך לא נכון ויש לי שתי דוגמאות קונקרטיות שעומדות עכשיו על סדר היום, וגם אם אנחנו עושים דיון המשך, ואני משערת שיהיו דיונים, יש שני דברים קונקרטיים כרגע שעומדים על הפרק, הם מצוינים בפנייה של מר אבו אשרף, אני חושבת שראוי שניכנס לתמונה בשתי הנקודות האלה.
<אשרת מימון: בית ספר אחד, שהתושבים אומרים 'תעבירו אותו לידי העירייה', הם אומרים לעירייה, 'קחו אותו, תטפלו בו כמו שצריך, שהילדים שלנו יקבלו את החינוך כמו שצריך, המורים יקבלו משכורת כמו שצריך', והעירייה עוד לא מוכנה לקבל את הפתרון הזה.
<אשרת מימון: שאלה טובה, אני חושבת שלא לי התשובות.
עדי קול: תשערי, מה את חושבת הסיבה?
<אשרת מימון: אני חושבת שהם מנערים את ידיהם מכל פתרון שיכול להיות למען התושבים.
<אשרת מימון: זה מה שאני חושבת.
<אשרת מימון: אני חושבת שמתנערים מאחריות כלפי התושבים.
<אשרת מימון: יש פה פתרון קל, פתרון מאוד מאוד לא צפוי, שהתושבים עצמם אומרים 'קחו את זה ותעשו מזה בית ספר רשמי', כמובן עם תכנית הלימודים של הרשות הפלשתינית, אבל 'קחו את המבנה, יש כבר מבנה קיים ותנהלו אותו כמו שצריך'.
<אשרת מימון: המבנה הנוסף שאבו אשרף התחיל לדבר עליו, מבנה שהתושבים, שוב , שהתגייסו למען עצמם, כבר למדו לקיים את הדברים בשביל עצמם, הקימו בעצמם בית ספר שלא עומד בשום סטנדרטים של בתי ספר של העירייה.
<אשרת מימון: זאת אומרת הוא הרבה מעל הסטנדרטים האלה, ועדיין לא מוכנים לאמץ אותו כבית ספר רשמי של העירייה, או אפילו לשכור את המבנה כמו שעושים במקומות אחרים, כי הוא נבנה ללא היתר.
<אשרת מימון: זאת פשוט האופציה היחידה לבנייה שיש כרגע בשכונות מעבר לגדר.
עדי קול: אני רוצה לשאול על התוספת שלכם, ולא כי אני חושבת שזה התפקיד של עמותות, אבל אתם עמותה ואתם מסייעים ועוזרים, הדיאלוג שלכם מול הרשויות, איך הוא מתקיים?
<אשרת מימון: זאת הנקודה שאני רוצה לגעת בה.
<אשרת מימון: לשמחתי הרבה יש פה אנשים כל כך רציניים שיודעים להביא את דברי התושבים באופן הכי טוב.
<אשרת מימון: אני רוצה לפתוח שם את המסלול, אני לא מבינה מה תוקע אותו.
<אשרת מימון: אני לא צריכה לעמוד בינם לבין העירייה וגם המינהל הקהילתי לא צריך לעמוד בינם לבין העירייה.
<אשרת מימון: אני לא מדמיינת מצב שאני, תושבת בית הכרם, הייתי ניגשת לעירייה והיו אומרים לי 'לכי למתנ"ס בזיו', ותקבלי משם פתרונות לשאלות שאת צריכה להציב מול העירייה.
עדי קול: - - - מתנ"ס מהווה buffer בין עירייה לתושבים.
<אשרת מימון: כן, אז אני חושבת שזאת נקודה משמעותית שאנחנו צריכים לפחות מהישיבה היום לצאת עם תשובה, מי נציג העירייה, לא מר היימס, לא מנהל המינהל הקהילתי, מי נציג העירייה שיושב עם מר אבו אשרף שאלה שאלה ונותן פתרונות ונותן מענה לכל הדברים ויוצר קשרים עם משרדי הממשלה שגם הם אחרים לכל הכשלים שחלים בשכונות מעבר לגדר.
<אשרת מימון: מי נציג העירייה שיהיה מענה לתשובות של התושבים?
<אשרת מימון: אני חושבת שהיום הם צריכים לתת תשובה לשאלה הזו.
עדי קול: בקצרה ממש, שני משפטים, כי אני רוצה שיהיה זמן למשיבים.
<רונית סלע: אני באמת רק אגיד שניים שלושה משפטים.
<רונית סלע: הבעיה כאן היא בעיה רב מערכתית.
<רונית סלע: כמו שאמרת, הרשימה היא נורא ארוכה, סוגי הבעיות הם מאוד ארוכים ובעצם הפתרונות לדברים האלה הם בחלקם בידיים של העירייה, אבל בחלקם בידיים של גופים אחרים, בין אם זה רשויות ממשלתיות, משרדי ממשלה, ובעצם הדברים צריכים להגיע לפתחה של הממשלה, משרד ראש הממשלה.
עדי קול: הממשלה כבר קיבלה, הייתה החלטת ממשלה שאמרה שמגיע לתושבים שירותים.
עדי קול: לא צריך שהממשלה תקבל עוד החלטה, את לא רוצה שהיא תקבל החלטה כי אולי היא תקבל החלטה אחרת.
<רונית סלע: אז בהחלטה ב-2005, אני מניחה שלזה את מתייחסת, דובר על טיפול רב מערכתי, דובר על ועדה משותפת למנכ"לים, בין משרדית, וכו' וכו'.
<רונית סלע: שום דבר מהדברים האלה, לפחות למיטב ידיעתי, לא נעשית - - -
עדי קול: לא, אנחנו רוצים מימוש של ההחלטה הקיימת, אנחנו לא רוצים החלטה חדשה.
<רונית סלע: אני רק אומר שאני מודעת למקומות שבהם העירייה יכולה ולא עושה ואני גם מודעת למקומות שבהם העירייה גם לא יכולה ולכן באמת זה צריך להיות הממשלה.
עדי קול: אז קודם כל תודה.
עדי קול: אני אגיד לכם איך אני רוצה לעשות את זה.
עדי קול: אני רוצה להתקדם, אם אחר כך תרצו להוסיף.
עדי קול: כמו שאמרו, הבעיה רב מערכתית, יש הרבה גורמים שאחראים, העירייה היא אחת מהם, כמובן שיש לה הרבה השפעה ומשמעות אבל אני רוצה דווקא לא להתחיל איתה, אני רוצה להתחיל עם משרדי הממשלה האחרים, שאיתם יותר קל, או איתם הדיאלוג שלנו יותר קבוע.
עדי קול: ושוב אני אומרת, אני לא חושבת שהכנסת צריכה להיות המקום שבו אנחנו נשב, התושבים והגופים, ונפתור את הבעיות, אבל אם צריך אנחנו נהיה.
עדי קול: אנחנו פה כל שבוע, אנחנו נשמח לזמן לישיבה, פעם אחת על מד"א ופעם אחת על הדואר ופעם אחת על זבל ופעם אחת על חינוך, ואנחנו כל שבועיים נשב פה ואין לי שום בעיה.
עדי קול: אני כאן, אני אשמח, יש לי המון בעיות ואני אטפל גם בזה.
עדי קול: אבל אני לא חושבת שזו צריכה להיות הדרך, אני לא חושבת שזה תפקידי, אני מפקחת על עבודת הממשלה, לא יוצרת את עבודת הממשלה.
עדי קול: אני אנסה לעשות את זה לפי הסדר, לפחות הסדר שכתבתי.
עדי קול: אני לא אדרג את זה מהקל לכבד, כי הכול כבד בעיניי, הכול בעיות קשות.
עדי קול: אבל אני רוצה להתחיל עם משרד התחבורה.
עדי קול: שאלתי אותך דבר ראשון מה הכי כואב, אמרנו הכבישים.
עדי קול: כבישים מקולקלים, שיטפונות, אין מדרכות - - -
<נעה אבירם: אני תחבורה ציבורית.
<שלומית אבינוח: את נֹעה?
<נעה אבירם: כן.
<שלומית אבינוח: מריה לא פה, נכון?
<שלומית אבינוח: דרור לא פה.
עדי קול: לפני זה, מי נציג משרד התחבורה שאמור לתת לנו תשובה ללמה הכבישים מקולקלים, למה זה וזה?
עדי קול: זה עיריית ירושלים?
עדי קול: בסדר, אז אני מחכה לזה.
עדי קול: תחבורה ציבורית.
<נעה אבירם: תחבורה ציבורית, אז אולי אני אציג בקצרה את - - -
עדי קול: אני רק אגיד לפני, יש נטייה למשרדי ממשלה לבוא לתת לנו נאום על כל הדברים הטובים שהם עשו.
עדי קול: זה לא עובד כאן.
עדי קול: אני אתחיל, אני יודעת שאתם עושים דברים טובים, פה אנחנו מדברים על הבעיות.
<נעה אבירם: אני אשאל אחרת, אולי תגידי לי מה בדיוק את רוצה, לאן לכוון?
עדי קול: הייתה תשובה אחת, שהוא דיבר עליה, מאוד מאוד משמעותית, שהתחבורה הציבורית קודם כל מספר השעות, דבר שני העיכובים בתוך המחסום - - -
<נעה אבירם: במעבר קלנדיה.
עדי קול: אולי תתחילי במעבר קלנדיה.
<קריאה: תחנות אוטובוס, זה גם אתם?
<נעה אבירם: כן, אנחנו ועיריית ירושלים, אבל נדבר על זה.
<נעה אבירם: לגבי מעבר קלנדיה, זו בעיה קשה, אני מסכימה איתך בכל מילה שאתה אומר.
<נעה אבירם: העיכובים שנגרמים שם לתחבורה הציבורית הם שעתיים, אמרת?
<נעה אבירם: לפחות.
<נעה אבירם: בימים האחרונים - - -
עדי קול: את אומרת שזה יותר משעתיים?
<נעה אבירם: יש זמנים.
<נעה אבירם: אם נלך לרמדאן ולזמנים כאלה.
<נעה אבירם: בואו נדבר תכל'ס ובימים האחרונים גם ראינו את זה ברגע שצמצמו את מספר עמדות הבידוק הפעילות במחסום, ראינו את כל העיכובים שהיו בימים האלה.
<נעה אבירם: בסופו של דבר המהלך שאנחנו מובילים הוא פתיחה של נתיב תחבורה ציבורית שמי שמכיר את כביש 45, מכיוון עטרות לקלנדיה, אז מתוכנן בו נתיב תחבורה ציבורית שיאפשר באמת את ההעדפה, כי בסוף המסות מגיעות בתחבורה הציבורית ואנחנו רואים כן ביקוש לתחבורה הציבורית.
<נעה אבירם: לשמחתי.
<נעה אבירם: אנחנו מקדמים - - -
עדי קול: קודם כל, אני לא יודעת אם אתם ידעתם את זה.
עדי קול: ידעתם?
<מונייר זגייר: לא, לא ידעתי.
עדי קול: באמת אני שואלת, למה אין דיאלוג עם נציגי השכונות?
עדי קול: אני שואלת אותך לא כדוגמה, אני שואלת את זה כל משרד.
עדי קול: יש פה בעיה מאוד קשה, אתם מתכננים נת"צ (נתיב לתחבורה ציבורית), זה דבר טוב, למה הם לא יודעים על זה?
<נעה אבירם: אני אומרת שוב, בסוף הדיאלוג שלנו הוא מול עיריית ירושלים ונציגי המינהל הקהילתי, אבל דלתנו פתוחה, אנחנו שמחים ל - - -
עדי קול: אז קודם כל הנה, משרד התחבורה, תחבורה ציבורית, יש כתובת.
עדי קול: נת"צ, תוך כמה זמן יהיה?
<נעה אבירם: קודם כל אנחנו מתקצבים אותו.
<נעה אבירם: הוא נמצא בתכנון כללי, זה פרויקט מאוד מאוד מורכב בגלל שיש שם כמה פרויקטים מקבילים - - - אני רואה את החיוך.
עדי קול: הנה, ראיתם עכשיו איך ירד לי.
עדי קול: שמחתי ואז - - -
<נעה אבירם: לא, אבל אנחנו מעוניינים להתחיל ביצוע בסוף 14'
עדי קול: סוף 14'.
עדי קול: כמה זמן זה לוקח?
<נעה אבירם: כיוון שזה פרויקט מורכב, שמותנה גם בשיקוע של כביש 45 - - -
<נעה אבירם: הוא מתוקצב.
<נעה אבירם: בשיתוף עם החברה העירונית מוריה, שהם בעצם המבצעים של הפרויקט.
עדי קול: והטענה של 24 שעות, שהוא הזכיר?
<נעה אבירם: זה מה שהוא אומר על פתיחת המחסום.
<נעה אבירם: אבל זה נכון שאנחנו מכירים את הבעיה, שאין מספיק עמדות גם בשישי ושבת, ושוב, התחבורה הציבורית נתקעת שם.
<נעה אבירם: אנחנו גם בודקים את האפשרות אולי דרך משרד התחבורה לסייע באיוש או לפחות בתקצוב של איוש המחסום.
<נעה אבירם: אבל פה זה כבר סיפור של מי אחראי לזה, משטרה?
<נעה אבירם: לא בטוח שמשרד התחבורה צריך להקצות שוטרים לאייש את המחסום.
עדי קול: נראה לי שבטוח שלא.
עדי קול: טוב, אז דווקא התחלנו - - - תודה.
עדי קול: אני עוברת לחינוך.
עדי קול: מי נציג משרד החינוך פה?
עדי קול: אני מתחילה עם המשרדים ובסוף העירייה.
<מוחמד כנעני: שלום לכולם, אנחנו משרד החינוך.
עדי קול: אתה רוצה שאני אחזור על הבעיות או ששמעת אותן?
<מוחמד כנעני: לא, שמעתי אותן.
עדי קול: אתה לא מכיר, פעם ראשונה ששמעת?
<מוחמד כנעני: לא, אני מכיר את הבעיות.
<מוחמד כנעני: אנחנו מכירים את בעיות החינוך מעבר לגדר, עוטף ירושלים.
עדי קול: מעבר לחומה.
<מוחמד כנעני: חומה או גדר.
<מוחמד כנעני: במזרח העיר עצמה אומרים חומה ושם עוטף.
<מוחמד כנעני: בכפר עקב יש לנו שני בתי ספר ממלכתיים ויש לנו במחנה שועפט בית ספר אחד, אבל בכל בתי הספר, בשני המקומות האלה יש לנו בתי ספר מוכרים רשמיים, שאנחנו מפקחים עליהם.
<מוחמד כנעני: שאלת על אחוז הנשירה, אני חושב, לפי המספרים שיש לנו והמעקב שיש לנו, דווקא בכפר עקב המצב טוב מבחינת הנשירה, אין נשירה משתוללת שם, יש להם בתי ספר שיש בהם כ-2,000 תלמידים בתיכון, על יסודי, והשאר ב - - -
עדי קול: שוב, אמרנו, לא אומרים את הדברים הטובים, אנחנו מדברים עכשיו לענות לבעיות.
עדי קול: דיברו על שני בתי ספר ספציפיים שיש איתם בעיה.
עדי קול: אחד שנבנה ללא אישור ורוצים להפוך אותו ל - - - הדבר השני זה בית הספר השני שדיברו עליו, דארל מעראפי .
<קריאה: מבנה, הוא מדבר על מבנה.
<מוחמד כנעני: בית הספר דארל מעראפי הוא הגדול והוא במוכר שאינו רשמי.
<מוחמד כנעני: הוא בית הספר הגדול שמקבל תלמידים מיסודי עד לחטיבה העליונה, הוא בבעלות עמותה - - -
עדי קול: נכון, ואומרים לנו 'קחו אותם' - - -
<מוחמד כנעני: לא, לא, אנחנו מכירים את הבעיות שיש להם שם ומה מתנהל מול המשרד והעירייה.
<מוחמד כנעני: את ההצעה שלו אני אישית פעם ראשונה ישבנו עם הבעלות, עם מנהלי המינהל של בית הספר, אצל סגנית מנהל המחוז.
<מוחמד כנעני: לא העלו את הבעיה שהעלה אדון זגייר.
עדי קול: אבל אני שואלת, עומדת לפתחך השאלה האם - - -
<מוחמד כנעני: אנחנו אחראים על הפיקוח, אם הוא רוצה להעביר למשרד החינוך או לפיקוח של משרד החינוך ועיריית ירושלים, אנחנו נעביר את הבקשה הזאת למחוז, אנחנו נדון במחוז בבעיה זאת, נקרא להם ונדבר על העברה.
<מוחמד כנעני: אני אישית ומנהל המחוז.
<מוחמד כנעני: אני בטוח שזו פעם ראשונה ששמענו על בקשה להעברת הניהול של בית הספר לידינו.
עדי קול: אתם העברתם בקשה?
<מוחמד כנעני: אלינו אישית לא העבירו.
עדי קול: כל אחד מדבר פה רק ברשות דיבור.
עדי קול: משפט אחד, הגשת בקשה?
<מונייר זגייר: טלפנתי למר דוד קורן, שאני אשב איתו, והוא אמר לי 'אני אעשה ישיבה ואזמין אותך' וסיפרתי לו על הדברים שאנחנו רוצים באזור, שנפתור את הבעיה לילדים שלנו.
<מונייר זגייר: לא רוצים לראות את הילדים שלנו בכביש.
<מוחמד כנעני: אנחנו כמשרד לא קיבלנו ולא שמענו.
עדי קול: לא, זה בסדר, אנחנו יודעים ש - - -
<מוחמד כנעני: אני אומר לך, זה היה בסוף נובמבר הפעם הראשונה שישבנו איתם ולא העלו.
<ואחיד מוסא: לא תהיה בעיה להעביר.
<מוחמד כנעני: אנחנו נעביר למנהל המחוז.
עדי קול: הצקצוקים בצד ימין לא מקובלים עליי.
עדי קול: זה לא מקום לצקצוקים.
עדי קול: אם יש צקצוקים, הם שלי.
<אשרת מימון: מי האדון שאמר שלא תהיה בעיה להעביר.
<שלומית אבינוח: ואחיד מוסא.
<ואחיד מוסא: אני גם מפקח משרד החינוך.
עדי קול: הם רושמים מי אמר 'לא בעיה', הם רושמים לא תהיה בעיה, מעולה, אני עוברת - - -
<מוחמד כנעני: לא, אנחנו לא אמרנו שלא תהיה בעיה, אנחנו נעביר.
<מוחמד כנעני: זה לא בסמכותי, אני אישית או של מר ואחיד, אנחנו מעבירים את הבקשה למנהל המחוז - - -
עדי קול: אוקיי, אנחנו גם שמענו 'לא תהיה בעיה להעביר'.
<מוחמד כנעני: נזמין אותם ונדבר.
עדי קול: אוקיי, אני עוברת למשרד הבריאות.
<אשרת מימון: רגע, אבל לגבי המבנה השני?
עדי קול: לגבי המבנה השני, אותה הבעיה.
עדי קול: גם את הבעיה השנייה הוא - - -
<מוחמד כנעני: אני שמעתי, עוד פעם, הם מדברים על אותו בית ספר.
<מוחמד כנעני: תראי, אני אישית לא עובד ברישוי ולא עובד - - - הרישוי זה דרך עיריית ירושלים, ועדה מחוזית.
<מוחמד כנעני: זה של עיריית ירושלים.
<מוחמד כנעני: אנחנו בדרישות שלנו מבקשים רישוי.
<מונייר זגייר: סליחה, 14 בתי ספר בבניין בלי אישור.
עדי קול: בסדר, אבל הוא לא יפתח חדש בבניין בלי אישור.
עדי קול: אנחנו נגיע לעירייה.
עדי קול: מיקי, בבקשה.
<מיכאל דור: חמש נקודות בקצרה.
עדי קול: אבל, מיקי, להתמודד עם הבעיות, לא מה עשיתם טוב בכל ההיסטוריה.
עדי קול: אתה מכיר אותי.
<מיכאל דור: אני מכיר ואני מקווה שאני אענה כראוי.
<מיכאל דור: את הנקודה החמישית, טיפות חלב, ד"ר חן זמיר, רופאת המחוז תתייחס.
עדי קול: ואם היא תוכל להגיד לנו, כמו עם הנת"צ, מתי נפתחת טיפת חלב, אנחנו נשמח גם.
<חן שטיין זמיר: כבר נפתחה לפני עשור.
עדי קול: אז איך לא יודעים על זה?
<מיכאל דור: לא, הם מדברים על טיפות חלב נוספות, ד"ר זמיר, באזור אחר.
<מיכאל דור: היא תתייחס.
עדי קול: היא מדברת על מקום אחר.
עדי קול: אלה שתי שכונות שונות.
<אשרת מימון: שני אזורים שונים.
<מיכאל דור: אני אקצר.
<מיכאל דור: אמבולנסים.
<מיכאל דור: אחת, עוד בעיה שהייתה של תקיפות של צוותי מד"א ועיכובים שנגרמו כשהם חיכו למשמר הגבול.
<מיכאל דור: סגרנו את הנושא בצורה קצת שונה.
<מיכאל דור: נתתי רישיון לתשעה אמבולנסים של הסהר האדום, שנמצאים במזרח ירושלים, יש להם חופשיות לנוע פנימה והחוצה לכל המקומות שהם רוצים והם בחרו לרכז את כל האמבולנסים ליד בית חולים אלקודס.
<מיכאל דור: מי שמכיר, זה ליד אוגוסטה ויקטוריה.
<מיכאל דור: אני לא מתערב בשיקול שלהם איפה לשים את האמבולנסים, הם עומדים לרשותם.
<מיכאל דור: מאות פניות לחודש, הם עונים, גם משתפים פעולה עם מד"א בנקודות שצריך.
<אשרת מימון: אבל זה לא באזור שלכם.
<מיכאל דור: נושא האמבולנסים בשנים האחרונות פועל כשנקודה אחת שבמיוחד טיפלתי בה אישית הייתה מעבר אמבולנסים במעברים.
<מיכאל דור: הייתה תקופה שהיו בעיות במעבר, בעיקר אמבולנסים שלא היו שייכים לקבוצת התשעה, אלא אחרים, והם הגיעו לא מתואמים, וניתנה הוראה בחפ"קים שמה, לכולם יש טלפון פרטי אישי שלי 24 שעות ביממה, שאם רוצים לעכב אמבולנס, שיודיעו לי ואם הוא עובר - עובר.
<מיכאל דור: לא היו אליי שום פניות בנושא הזה בתקופה האחרונה.
<אשרת מימון: בכפר עקב אם ככה אין פתרון.
<אשרת מימון: זה גם מה ש - - -
<מיכאל דור: לא, יש פתרון שעובד.
<אשרת מימון: לא, רגע, אני איתך, אני לא נגדך.
<אשרת מימון: אני אומרת לפי מה שהצגת.
עדי קול: קודם כל, מיקי, אם יש פניות, הוא לא קיבל.
עדי קול: אם יש לכם פניות ספציפיות להגיד מקרה שהיה עיכוב, אני מבקשת שתגישו לי, כי כרגע כל עוד אין - - -
<אשרת מימון: לא, אני רואה סוגיה מבנית שמוסכמת.
<אשרת מימון: לפי מה שאמרת האמבולנסים מתרכזים סביב אלקודס.
<אשרת מימון: זה אזור אחר, יכולתי להראות לכם מפה אם היה לנו יותר זמן.
<מיכאל דור: את מכירה את ירושלים?
<אשרת מימון: רגע, רגע, אדוני.
<מיכאל דור: תחנת מד"א ירושלים נמצאת ברוממה.
<מיכאל דור: אין תחנה בגילה ואין בגבעת זאב.
<מיכאל דור: ככה המערכת עובדת בצורה הכי יעילה.
<מיכאל דור: אין לי בעיה שתפנו לסהר האדום וחמישה מתשעה האמבולנסים שיעמדו קבוע בכפר עקב או איפה שתרצו.
<אשרת מימון: אנחנו נפנה?
<אשרת מימון: אתה חושב שאין לך אחריות וחובה לומר להם שהם צריכים לתת שירות גם בכפר עקב?
<מיכאל דור: אני חושב שהם נותנים היום שירות טוב.
<מיכאל דור: ומי שסבור שאיננו טוב, שיגיד.
<אשרת מימון: לא, הוא חסר, הוא לא לא-טוב.
עדי קול: אשרת, אם יש משרד שאני סומכת עליו, אם יש בן אדם במשרד שאני סומכת עליו, זה מיקי.
<אשרת מימון: לא, אנחנו אומרים אותו דבר.
עדי קול: ולכן אני אומרת, אם אנחנו רוצים לפנות לסהר האדום, אנחנו יכולים לזמן את הסהר האדום - - -
<מיכאל דור: בואי נדבר אחרי זה לגבי פתרון אחר.
<מיכאל דור: אני פתוח לשמוע.
<אשרת מימון: בסדר גמור.
עדי קול: אם יש לכם רעיון לפתרון אחר אנחנו נשמח.
<מיכאל דור: שתיים, נקודה שבה אני פחות מרוצה, הטיפול האמבולטורי בכל האזור הזה.
<מיכאל דור: קופות החולים נותנות את זה באמצעות זכיינים.
<מיכאל דור: יש לקופות בעיה אמיתית בפיקוח על אלה.
<מיכאל דור: בסך הכול ניתן טיפול סביר.
<מיכאל דור: למה אני לא מרוצה?
<מיכאל דור: כיוון שרמת הפיקוח נמוכה ופה ושם, כשעשינו פשיטות פתע, וד"ר זמיר וד"ר נובאני גם היו שותפים לזה, ראינו חלק מהרופאים שעבדו רופא אחד עם רישיון ושניים-שלושה היו רישיונות שאינם ישראלים.
עדי קול: מה הסמכויות שלך לעשות, אם אתה עושה כבר ביקורי פתע כאלה?
<מיכאל דור: עשיתי אפילו פשיטות עם המשטרה וזה הגיע לפרקליטות ונעצר שם.
<מיכאל דור: לא הוגשו בסוף כתבי אישום, מסיבות של הפרקליטות והמשטרה.
<מיכאל דור: כמה שלחצתי זה לא עזר.
עדי קול: רגע, אז מה הפתרון?
עדי קול: קופות חולים?
<מיכאל דור: אנחנו לוחצים עליהן להגביר את הפיקוח, גם ד"ר חן זמיר, אבל אני אומר ביושר, קשה לנו לפקח במקומות המרוחקים.
<מיכאל דור: שלוש, בתי חולים.
<מיכאל דור: למעשה יש בית חולים אחד באזור הזה, אלקודס, זה בית חולים ליולדות ליד מחנה שועפט.
<מיכאל דור: עשינו שם כמה בקרות ו - - -
<קריאה: איפה יש בית חולים?
<אשרת מימון: ליד כפר עקב.
<מיכאל דור: זה הצד האחורי של שועפט, ליד קלנדיה.
<מיכאל דור: לא אמרתי באותו אזור, אמרתי שיש רק בית חולים אחד בצד ההוא שהוא תחת פיקוח שלנו.
<מיכאל דור: זה מה שאמרתי.
<קריאה: והוא מוכן לקבל מהמונית - - - ?
<מיכאל דור: אני איתך, עד כדי כך שאני איתך - - -
עדי קול: מיקי, משפט אחד.
<מיכאל דור: בביקור האחרון שלי שם ישבתי עם ההנהלה וביקשתי מהם לפתוח מיון כללי, משהו כמו מר"מ, הם הבטיחו לדון בזה.
<מיכאל דור: הם לא הלכו, למיטב הבנתי, בגלל סיבות כלכליות.
<מיכאל דור: אנחנו נתמוך, אבל התמיכה שלנו בכיוון הזה היא לא כספית.
<מיכאל דור: בהחלט תומך בעניין הזה.
עדי קול: טיפת חלב.
<חן שטיין זמיר: ממש בקצרה.
<חן שטיין זמיר: לפני כעשור נפתחה בכפר עקב טיפת חלב שמפעיל אותה משרד הבריאות.
<חן שטיין זמיר: בכל רחבי העיר ירושלים נותנת עיריית ירושלים טיפת חלב, באזור הזה, בבג"צ נאמר שהוא לא ממש העיר, אני לא נכנסת לפרטים, ולכן משרד הבריאות לקח על עצמו.
<חן שטיין זמיר: מזה עשור יש את התחנה בכפר עקב, היא צמודה לבית החולים אלקודס מהצד השני, יש מדרגות, יורדים.
<חן שטיין זמיר: יש בה היום 1,500 תינוקות.
<חן שטיין זמיר: במקביל יש תחנה עירונית בשועפט, יש בה כ-1,000 תינוקות.
<קריאה: זו שכונה אחרת.
<חן שטיין זמיר: אנחנו סופרים לפי מספר תינוקות ומכפילים בזה את הפעוטות וכן הלאה.
<חן שטיין זמיר: אני רופאת ילדים, אז בזה אני יודעת.
<חן שטיין זמיר: אנחנו בזמן מבצע הפוליו ראינו שיש עומס מאוד גדול בתחנות בצפון העיר וכן החלטנו כבר בנובמבר לעשות תהליך של שני דברים.