GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: אני אומרת לכל מי שמגיע לכאן בפעם הראשונה שקיבלנו כל מיני תשובות ורובן מצביעות אחורה על החלטת הממשלה ב-2005, כן תקצבה או לא תקצבה, אבל אני רוצה לומר לכם מראש שאני משאירה את ההחלטה הזאת בצד.
עדי קול: מדובר כאן בזכות יסוד בסיסית למים.
עדי קול: אני חושבת שבית המשפט העליון אמר את זה מספר פעמים לגבי זכות היסוד הזאת ומדובר בתושבים שלא מקבלים אספקת מים סדירה כבר מספר שבועות.
עדי קול: קראתי את התשובות ואני מבינה שלכל אחד מכם יש הסברים וחלקם הסברים טובים מאוד - ולכן היה חשוב לי לחכות לנציג משרד המשפטים אבל אנחנו לא נחכה עד אין קץ – אבל השורה התחתונה היא שאזרחי מדינת ישראל אינם מקבלים מים.
עדי קול: פעם אחרונה שמישהו אמר משהו על אספקת המים שלנו, קפצו נציגי האופוזיציה ויצאה מהמליאה כאילו אין דברים בגו והנה יש.
עדי קול: גם נציגי הקואליציה נהגו כך.
עדי קול: מסתבר שיש תושבים במדינת ישראל שחיים כבר תקופה ארוכה בלי מים וגם כשהם מקבלים את המים, הספקת המים לא סדירה.
עדי קול: כיוון שזאת הוועדה המיוחדת לפניות ציבור, אנחנו נתחיל בדברים של תושבי השכונות ונמשיך לנסות לקבל תשובות גם מחברת הגיחון שאחראית על הספקת המים וגם ממשרד התשתיות כמי שאחראי על התשתיות בשכונות הללו.
עדי קול: לאחר מכן אני מקווה שנקבל תשובות ממשרד האוצר וממשרד המשפטים.
עדי קול: לא רק אתה איחרת אלא גם נציג משרד האוצר.
עדי קול: אני מרגישה שזה לא הולם.
<זמר בלונדהיים: אני מתנצל.
<זמר בלונדהיים: היה לי פנצ'ר בדרך.
<זמר בלונדהיים: בדרך כלל אני לא מאחר.
<זמר בלונדהיים: בכל מקרה אני מתנצל.
עדי קול: הפנייה שהגיעה אלינו היום הגיעה מהאגודה לזכויות האזרח.
<קרן צפריר: אני אומר כמה דברים ולאחר מכן התושבים יתייחסו.
<קרן צפריר: גברתי כבר מכירה את הנושאים היטב.
<קרן צפריר: אנחנו מדברים שוב ושוב על הבעיות בשכונות שמעבר לגדר ובפרט על הבעיות של אזור מחנה הפליטים שהוא באמת אזור שאני לא יודעת אם אפשר לומר שהוא המוזנח במדינה אבל הוא לפחות בין המובילים בהזנחה הכללית על ידי כלל הרשויות, אם אלה משרדי ממשלה, אם זאת העירייה וגם הגיחון בענייננו.
<קרן צפריר: יש כאן איזושהי השתלשלות עניינים מאוד מאוד ארוכה שכבר שנים הבעיה הזאת ידועה והבעיה הזאת הולכת ומתעצמת ככל שיותר אנשים עוברים לגור שם.
<קרן צפריר: אני חייבת לציין שזאת לא פעם ראשונה אלא כבר לפני שנתיים הייתה איזושהי אפיזודה של הפסקת מים לשכונות בשיא הקיץ, זה היה בחודש יולי-אוגוסט, והנושא טופל והמים הושבו.
עדי קול: איך הוא טופל?
<קרן צפריר: הגיחון יוכל לענות לך.
<קרן צפריר: עובדה שכאשר רוצים, אפשר להשיב את המים.
<קרן צפריר: על אף שבאופן כללי המצב שם לא אידיאלי מבחינת הספקת המים, לפחות אפשר לחיות כך.
<קרן צפריר: המצב היום נמשך כבר בערך שלושה שבועות, מצב שאי אפשר לחיות בו.
<קרן צפריר: האצבע המאשימה שאנחנו מבקשים להפנות היא בראש ובראשונה לגיחון שאנחנו לא יודעים מה עשה ואיך עשה, אבל סגר את הברז כי אחרת - לפחות לנו - אין הסבר וגם במכתב היפה שהם שלחו שתוכנו על פי רוב מקובל, לא כתוב בו מה בדיוק קרה עכשיו ומה הביא למצב המשברי הזה.
<קרן צפריר: העמדה שלנו היא שאת המצב המשברי הזה חייבים לתקן באופן מידי.
<קרן צפריר: מעבר לכך, ברור שצריך להתכנס וצריך לפתור את הדברים לטווח הארוך ובזה צריך באמת איזשהו שיתוף פעולה של כלל המשרדים הנוגעים בדבר.
<ג'מיל סנדוקא: אני יושב ראש ועד שכונות ראס ח'מיס ושועפט.
<ג'מיל סנדוקא: הבעיה התחילה בשנת 2003.
<ג'מיל סנדוקא: מאז 2003 אנחנו במשא ומתן עם חברת הגיחון, עם מר רוזנברג ועם מר דני קומבו וכל הצוות שלהם.
<ג'מיל סנדוקא: כאמור, בשנת 2003 היו כמה פעמים ניתוקי מים.
<ג'מיל סנדוקא: אנחנו ישבנו אתם מספר פעמים והם אמרו שהשכונה גדלה ואנחנו חייבים לעשות סדר.
<ג'מיל סנדוקא: הגענו להסכם בינינו לבינם לפיו החליטה חברת הגיחון לתת שעון שנקרא שעון בקרה.
<ג'מיל סנדוקא: השעון הזה היה למבנים או לבניינים הלא חוקיים.
<ג'מיל סנדוקא: נתנו אותו בכל מזרח ירושלים וגם במערב ירושלים.
<ג'מיל סנדוקא: היינו במספר ישיבות וביקשנו שייתנו לנו את זה אבל נאמר לנו שאנחנו האחרונים.
<ג'מיל סנדוקא: לאחר מכן אמרו בסדר.
<ג'מיל סנדוקא: כמה פעמים באו לשכונה – המנכ"ל וכל המכובדים – והסתובבנו אתם כל פעם במשך שלוש שעות.
<ג'מיל סנדוקא: נכנסנו לבית בית, למבנה מבנה, והם אמרו היכן להגדיל את הצינור המסוים משני צול לשמונה צול ולשישה צול.
<ג'מיל סנדוקא: הם ראו היכן בדיוק בעיות.
<ג'מיל סנדוקא: הובא קבלן כדי להתחיל להניח את שעוני המים.
<ג'מיל סנדוקא: בהתחלה אמרו שיתקינו מאתיים שעונים לראס ח'מיס התחתון.
<ג'מיל סנדוקא: אמרנו שאין לנו שום בעיה וכי אנחנו מבקשים 3,000 שעוני מים וזה דבר שהוא לטובת חברת הגיחון ולטובתנו.
<ג'מיל סנדוקא: נתנו למינהל הקהילתי טפסים למלא ואכן התושבים הלכו ומילאי את הטפסים האלה.
<ג'מיל סנדוקא: מאז עברה שנה ולא הונחו השעונים אלא התחילו בצמצום המים.
עדי קול: ממתי?
<ג'מיל סנדוקא: בערך חודשיים.
<ג'מיל סנדוקא: המים היו מגיעים בלילה.
<ג'מיל סנדוקא: לפני כעשרים ימים ראינו שאין מים בכל השכונות.
<ג'מיל סנדוקא: לא בראס ח'מיס, לא במחנה, לא בראס שחאדי.
עדי קול: זה היה פתאומי או שלאט לאט היו פחות מים?
<ג'מיל סנדוקא: לא.
<ג'מיל סנדוקא: במכה אחת.
<ג'מיל סנדוקא: דיברתי עם רונית מהאגודה לזכויות האזרח שהיא בקשר טוב עם אלי כהן.
<ג'מיל סנדוקא: היא דיברה עם אלי כהן והוא אמר, לפי מה שהבנתי, שאין בעיה.
<ג'מיל סנדוקא: לידיעתנו המנכ"ל דרש ממקורות שיורידו ואם מישהו הוריד את זה, אחד שנקרא ג'ורג' שהוא הטכנאי של שעוני המים, ואנחנו יודעים היכן הורידו ומתי הורידו את הלחץ.
עדי קול: מה עושים בשבועיים האחרונים כדי שיהיה מים?
עדי קול: המראה הכי חזק כשאני עוברת את הגדר, אלה מכלי המים.
עדי קול: אני חושבת שזאת התמונה הנפוצה ביותר גם של השכונות וגם של רמאללה בכלל, מכלי המים השחורים על הגגות.
עדי קול: זה לא קיים בשום מקום בעולם.
עדי קול: מה אתם עושים היום?
<ג'מיל סנדוקא: אחרי שהורידו את המים, התחילו לקנות מים משכונת ענתה.
<ג'מיל סנדוקא: כל שני ג'ריקנים גדולים של המים, 250 שקלים.
<ג'מיל סנדוקא: אני יודע שהגיחון מפסיד חלק מהגניבה, אבל זאת טעות שלהם.
<ג'מיל סנדוקא: אנחנו רוצים מים.
<ג'מיל סנדוקא: שייכנסו כמו חברת חשמל מזרח ירושלים ששמה לכל אחד שעון ואין מצב שמישהו לוקח באופן בלתי חוקי.
<ג'מיל סנדוקא: מדובר במחנה הפליטים שועפט ויש הסכם בין האו"מ לבין מדינת ירדן ומדינת ישראל ואתי.
<ג'מיל סנדוקא: אף אחד לא יכול לדבר בשם מחנה הפליטי שועפט אלא רק האו"מ.
עדי קול: יגידו לך שגם המקומות שיש כבר לקוחות רשמיים, לא משלמים.
עדי קול: שיש חובות של שלושים אלף שקלים ולקוחות לא משלמים את המים.
<ג'מיל סנדוקא: אני יודע שלפני כחודש היה מישהו שלא שילם 1,100 שקלים לחודשיים ובאו וניתקו לו את השעון.
<ג'מיל סנדוקא: נכנסו וניתקו לו את השעון ואחר כך הוא שילם את חובו ושילם עוד 300 שקלים כדי שיחזירו לו את השעון.
<ג'מיל סנדוקא: יש לנו את המסמכים.
<ג'מיל סנדוקא: זה יהיה בעתירה.
עדי קול: זה יהיה בעתירה לבג"ץ.
עדי קול: אתה לא סומך עלינו.
<ג'מיל סנדוקא: אני סומך.
<ג'מיל סנדוקא: אנחנו מבקשים מחברת הגיחון שקודם כל תחזיר את המים כפי שהיה ותקיים את ההסכמים שהיו בין ועד התושבים, האגודה לזכויות האזרח והמינהל הקהילתי.
<ג'מיל סנדוקא: אנחנו נעזור להם ונלך אתם בין הבתים השונים.
<ג'מיל סנדוקא: הילדים לא שותים אלא התחילו לקנות בקבוקי מים.
<ג'מיל סנדוקא: כל העבודה שלנו עכשיו היא בנושא המים.
<ג'מיל סנדוקא: אנחנו אומרים לתושבים שיירגעו.
<ג'מיל סנדוקא: רצו לעשות הפגנות ורצו לעשות הרבה דברים לא טובים, אבל אמרנו להם לשתוק כי נחפש פתרון.
<ג'מיל סנדוקא: גם הביוב אצלנו שבור.
<ג'מיל סנדוקא: משרד הביטחון שעשה את הגדר שבר בדרום ראס שחאדה והביוב יורד לגדר ומגיע עד עין פארה, עד ענתות.
<ג'מיל סנדוקא: בקטע הצפוני הביוב לא טוב - משרד הביטחון הרס אותו – ומגיע לפסגת זאב כך שכל הוואדי מלא ביוב.
<ג'מיל סנדוקא: יש לי צילומים על כך.
<ג'מיל סנדוקא: זה אומר מחלות גם לנו וגם לפסגת זאב.
<ג'מיל סנדוקא: אנחנו מבקשים שיחזירו את המים כפי שהיה וייתנו לפחות לחיות לחיות.
עדי קול: חס וחלילה, רק לא להגיד כך.
<אשרת מימון: אני לא רוצה להסיט את הדיון מהנושא בו אנחנו דנים אבל בהזדמנות הזאת שסוף סוף מתקיים דיון על המים על השכונות מעבר לגדר, אנחנו חייבים גם לדבר על האזור השני ואני מבקשת לתת אפשרות למוניר זגייר לומר כמה משפטים על הבעיות שהן שונות באזור הזה אבל הן בעיות אקוטיות של הפליה.
<מוניר זגייר: יושב ראש ועד תושבי צפון ירושלים ונציג האזורים בהם מתגוררים 64 אלף תושבים.
<מוניר זגייר: הבעיה שלנו עם המים היא שאנחנו מקבלים מים מחברת רמאללה שמספקת את המים גם לבית חנינה.
<מוניר זגייר: אני הייתי בקשר עם רמאללה כאשר אין מים באזור וקרו כמה פעמים שלא היו מים במשך שבוע או במשך שבועיים.
<מוניר זגייר: שם אומרים שחברת הגיחון לא מוכרת להם את הכמות הזקוקה לתושבים באזור.
<מוניר זגייר: התושב הירושלמי משתמש כפי שהוא רוצה בכמות המים.
<מוניר זגייר: נאמר לי שהם רוצים לקנות יותר אבל הגיחון לא מוכרת להם.
עדי קול: אנחנו נקיים דיון מיוחד על המים.
עדי קול: אני חושבת שהיום יש לנו בעיה אחת אותה אנחנו צריכים לפתור נקודתית.
<מוניר זגייר: כולן אותן בעיות.
<מוניר זגייר: הבעיה השנייה באזור היא בעיה של החברה במקום שלא יכולה להיכנס לכל אזור ירושלמי ולהחליף צינורות לפי הצורך של האזור והצורך במים.
<מוניר זגייר: לפני שמונה שנים היו מספקים לנו מים ל-15 אלף תושבים אבל היום יש לנו 64 אלף תושבים.
<מוניר זגייר: הבעיה השלישית עם חברת הגיחון, זה הניקוז.
אלי כהן: אנחנו לא ניקוז.
אלי כהן: עיריית ירושלים עוסקת בניקוז.
<מוניר זגייר: הניקוז אצלנו קטן מאוד.
<מוניר זגייר: הקוטר הוא מטר אבל צריכים להיות יותר מעשרים מטרים.
<מוניר זגייר: יש לנו ארבעים בתים שבשנה שעברה נפגעו מהשיטפונות שגרמו נזקים גדולים.
<מוניר זגייר: בנוסף לכך יש סכנה לחיי הילדים בבתים היכן שהמים עלו עד מטר ומטר וחצי.
עדי קול: אמרנו שנקיים דיון בנושא המים באופן כללי.
עדי קול: לא נמצאים כאן נציגי עיריית ירושלים כי זה לא היה הדיון הרלוונטי ולכן אני עוצרת אותך כאן.
עדי קול: כאמור, אנחנו אומרים שיש בעיה יותר גדולה מהבעיה בה אנחנו עוסקים נקודתית ואתם כמובן יודעים אותה.
עדי קול: שוב, אנחנו נקיים עוד דיונים.
עדי קול: היום אני רוצה לפתור בעיה נקודתית כאשר שבועיים-שלושה אנשים נמצאים בלי מים.
עדי קול: איך פותרים את זה?
אלי כהן: סמנכ"ל שירות לקוחות.
אלי כהן: יום הולדת שמח.
עדי קול: אתה יודע איך היום הולדת שלי יהיה ממש שמח?
אלי כהן: אם אני אעזור.
אלי כהן: באתי לעזור.
אלי כהן: אני רוצה לומר שלצערי הדיון הזה מתקיים היום ולא לפני מספר שנים ואין כמונו שמייחלים לבג"ץ כי לאף אחד אין מונופול לא על החמלה ולא על שום דבר אחר.
אלי כהן: אני אנסה להשיב לגבי הטיעונים שהועלו.
אלי כהן: קודם כל, אני אומר את זה בצורה חד משמעית שאני זה שהתנהלתי מול רונית סלע ואני אומר באחריות מלאה, אחרי שבדקתי גם עם אנשי השטח וגם עם המנכ"ל, שבגיחון לא סגרו מים בשום יום.
עדי קול: מי זה ג'ורג'?
אלי כהן: הוא עובד שלנו.
אלי כהן: אני שומע משהו שהוא בגדר שמועה.
אלי כהן: אני אומר את הדברים בוודאות.
אלי כהן: שלחתי לשם לפחות שני צוותים והמידע שקיבלתי מרונית הוא שיש במקומות מסוימים מים בצורה של זרזיף ובמקומות אחרים אין בכלל.
אלי כהן: אני יכול לומר שהמוקד התפעולי שלנו שמקבל שיחות טלפון, שקיבל טענה שאין מים, ביקש פרטים.
אלי כהן: בדרך כלל מאחר שמתוך שמונים אלף תושבים יש לנו שם רק 3,000 עם מדים חוקיים, סגרו את הטלפון ולא נתנו פרטים כי ברור מאליו שהם לוקחים ללא מדידה וכולי אבל זאת לא הבעיה שלנו.
אלי כהן: אנחנו רוצים לספק מים לכל התושבים ואנחנו עושים את זה גם בכלים שגורמים לנו נזק.
עדי קול: יש כאן תושבים שאומרים שאין להם מים ואתה אומר שאצלכם הכול כרגיל.
עדי קול: אם כך, איפה בעיניך הבעיה?
אלי כהן: אני אומר היכן הבעיה.
אלי כהן: כאשר מזג האוויר מתחיל להתחמם – ואני רוצה להזכיר למה סנדוקה שלפני שנה וחצי קיבלנו מידע מהיועץ לענייני מזרח ירושלים של הממ"ז, שהיו גם יריות בין אנשים על מים.
אלי כהן: גם אם הוא הקצין ואתם תאשרו לי את זה, יש שם מלחמות גדולות על מים.
אלי כהן: חשוב שנבין שיש שם תשתית שאמורה לספק במקרה האופטימלי ל-15 אלף אנשים, התשתית הזאת נחתכת, נפרצת חדשות לבקרים ואנשים מתחברים בשליטה מלאה שלהם.
אלי כהן: יושב כאן נציג המשטרה.
אלי כהן: אני לא יודע מי מדבר על ריבונות, אבל אנחנו בגיחון לא מסוגלים להיכנס לשם.
אלי כהן: אנחנו קונים שירות של קבלנים מבני המקום כדי שיטפלו בעניינים.
עדי קול: אני מבינה את הקושי אבל אם כרגע אנשים יושבים בשכונות ואומרים שאין להם מים, אתם אומרים שאין אצלכם בעיה, איך אנחנו יכולים להתמודד עם זה?
אלי כהן: אני אומר לך.
אלי כהן: פשוט מאוד.
אלי כהן: אני אומר שאצלנו אין בעיה ואצלם יש בעיה והבעיה תחמיר.
עדי קול: אתה אומר שאין בעיה של מים והוא אומר שיש בעיה של מים.
אלי כהן: לא אמרתי אין בעיה של מים.
עדי קול: יש בעיה עקרונית של מים.
אלי כהן: אני אמרתי שבתשתית שלנו אין בעיה של מים גם אם כל הזמן יזרום אותו קצב של מים.
עדי קול: אבל עכשיו לא זורם אותו קצב של מים.
אלי כהן: זורם כל הזמן.
אלי כהן: אני מסביר לך.
אלי כהן: מי שרוצה יכול לבוא לשם, לבדוק את זה ולראות את הצנרת אם היא זורמת או לא זורמת.
עדי קול: אז מה קרה פתאום?
אלי כהן: היו מספר ימים של מזג אוויר יותר חם ופתאום קפץ הפיק.
אלי כהן: אני אומר, ואני אומר את זה במשך שנים, שככל שמזג האוויר יהיה חם יותר, כך הבעיה תהיה יותר גדולה.
אלי כהן: אני מזמין את כל מי שרוצה ביום שמתחיל להתחמם שיבוא לצנרת שלנו, לשיברים, לתשתית ויראה אם סגרו או לא סגרו.
אלי כהן: זאת מתמטיקה פשוטה.
אלי כהן: צינור שמספיק ל-15 אלף אנשים כשהוא נקי ושמיש והכול בסדר.
עדי קול: מה היה בקיץ שעבר?
אלי כהן: בקיץ שעבר היו עשרות ימים כאלה, יאמרו לך התושבים שכאן קיבלנו הודעות על כך שאין מים, אבל מספיק שאדם שם מתחבר לאותה תשתית - לטובת החיבור הוא צריך לסגור את המים כדי לחתוך ולעשות את החיבורים וההלחמות, כך שפתאום במשך שעתיים-שלוש אין להם מים.
אלי כהן: אני מסביר את הדברים ואומר מה קורה אצלנו בנקודת היציאה בה אנחנו מזרימים מים ושם יש מים.
אלי כהן: אנחנו לא מדברים על אותם עשרה מיליון שקלים שאנחנו כל הזמן מתריעים שבא על חשבון תשתיות ועל חשבון דברים נוספים.
עדי קול: בסופו של דבר אתם חברה כלכלית ואתם צריכים להרוויח ואתם חברה הומנית, אבל עשרה מיליון שקלים אתם משקיעים כל שנה.
עדי קול: אתה רוצה לומר לי שלא אמרתם די וכי אתם לא יכולים יותר?
אלי כהן: האינטליגנציה שלנו מספיק גבוהה כדי לעשות את זה אחרי כמה חודשים ולא אחרי כמה שנים.
אלי כהן: עובדה היא שאנחנו במשך כל השנים האלה פונים במיוחד לרשות המים, ויש כאן תיעוד של כל הישיבות.
אלי כהן: אם אני מסתכל על זה מבחינה קרימינלית - כי עבורי לא לתת מים לתושבים, צריך להיות קרימינל – היינו סוגרים את המים במכוון למשך שלוש שעות וזה היה מגיע לאפיפיור.
אלי כהן: אנחנו לא שם.
<אביב ברנט: אני היועץ המשפטי של הגיחון.
<אביב ברנט: אפשר לשבת כאן ולהמשיך לדבר והלוואי ויכולנו לתת לגברתי מתנה יפה ליום ההולדת ומחר לפתור את הבעיה אבל אין לנו את הכלים לעשות את זה.
עדי קול: פתרונות יצירתיים.
עדי קול: בוא ננסה.
עדי קול: פתרונות כמו מכלי מים.
אלי כהן: אתן לך דוגמה על מכלי מים.
אלי כהן: יש בית ספר של אונרא שבא ואמר שאין לו מים.
אלי כהן: אני ישבתי עם נציגי אונרא – ודרך אגב, מעל כל במה הם מודיעים שאין לכם קשר לאחריות על המחנה אלא רק על בתי הספר ועל המרפאה – ותיאמנו אתם מצב שכל בוקר אני אכניס שתי מכליות Back to back, הם ילוו אותן כדי שנשים אותן בתוך חצר בית הספר.
אלי כהן: אחרי שבועיים-שלושה נמצא דרכם קו צינור חדש או כזה שלא השתמשו בו ואין עליו – סליחה על הביטוי – גנבים ומצאנו להם את הפתרון.
עדי קול: אנחנו כבר מתעסקים בסוגיה הזאת במשך זמן מה ואני מבינה שאין מספרים.
עדי קול: אנחנו לא יודעים כמה תושבים במקום.
עדי קול: אלה אומרים שישים אלף ואלה אומרים שמונים אלף אבל אתה אמרת שיש לך 3,000 לקוחות.
עדי קול: שיש להם שעונים.
עדי קול: 350 שעונים.
אלי כהן: אנחנו מעריכים שמדובר במשהו כמו 3,000 לקוחות.
עדי קול: האם אתה יודע ומבטיח ש-3,000 הלקוחות שלך מקבלים היום כמות מים ראויה?
אלי כהן: חד משמעית לא.
אלי כהן: אני אעשה שקר אם אני אומר את זה כי אותו צינור שמוביל אליהם, מתחברים אליו בדרך אותם שמונים אלף.
עדי קול: אנחנו יכולים לומר שלפחות ל-3,000 האלה מגיע שנשלח מכליות מים.
אלי כהן: מגיע גם לאחרים.
אלי כהן: גם לשמונים אלף מגיע.
עדי קול: אבל מחר בבוקר יש דרך שאנחנו נוציא מכליות מים לתושבים כדי שיהיו להם מים?
עדי קול: לפחות מים למלא את המכלים השחורים.
אלי כהן: אין לנו שום אפשרות.
אלי כהן: כי יש לנו ארבעה או חמישה מכליות בירושלים ואני לא יכול להתחיל להעביר מכליות למחנה הפליטים ולסמוך על כך שהמכלית תגיע לזה או תגיע לשני.
אלי כהן: זה לא ריאלי.
אלי כהן: אנחנו רוצים למצוא פתרון לבעיה.
עדי קול: אני לא מבינה את התשובה הזאת.
עדי קול: יש לך ארבעה מכלי מים ואתה לא יכול להעביר למזרח ירושלים אחת.
אלי כהן: קודם כל, אני יכול להעביר.
אלי כהן: לא אמרתי שאני לא יכול.
אלי כהן: בואי נדמיין מצב שאנחנו לוקחים מכלית ושמים בשער הגדר.
אלי כהן: זה יעזור למישהו?
עדי קול: למה בשער הגדר?
עדי קול: למה לא בתוך השכונה?
אלי כהן: איך אני יכול להיכנס לשכונה?
עדי קול: יש לך את משטרת ישראל שתלווה אותך.
אלי כהן: תגידי להם שייתנו לי להיכנס לעיסאוויה, שם יש לקוחות שחייבים לי מיליון שקלים.
עדי קול: כרגע עיסאוויה לא על הפרק.
עדי קול: הבנתי שאתם כן מצליחים לנתק את המים לאנשים שיש להם חוב.
אלי כהן: אני יודע שחייבים לי מאות אלפי שקלים ואני לא מסוגל להיכנס לשם ולומר מילה.
אלי כהן: יש שם גיחון קטן.
אלי כהן: את יודעת מה זה גיחון קטן?
אלי כהן: בן אדם שיש לו שעון חוקי והוא עושה מכירה של מים לכל מי שרוצה, מגיע לחובות של מאות אלפי שקלים, גובה מהם כסף ולא משלם לי.
אלי כהן: עוד מעט הוא יבקש נציג בדירקטוריון.
<אביב ברנט: לא סתם ביקשתי לדבר.
<אביב ברנט: אנחנו רוצים להיות ענייניים ואני רוצה להסביר.
<אביב ברנט: יש כאן עניין שלא נולד אתמול ולא נולד שלשום, לצערי.
<אביב ברנט: יש כאן בעיה לאומית שהיא ידועה ומוכרת, והיא אפילו מוכרת על ידי רשות המים.
עדי קול: אתה היועץ המשפטי.
עדי קול: ספר לי איזה תשובות קיבלתם מרשות המים, ממשרד התשתיות ומהאוצר במשך כל השנים האלה.
<אביב ברנט: אני אספר.
<אביב ברנט: רשות המים קיימת מספר שנים בודדות, או לפחות במתכונת הזאת, אבל לפני כן אנחנו יושבים, אני בעצמי, 15 שנים על הבעיה הזאת עם כל משרד במדינת ישראל.
<אביב ברנט: אני רוצה להפריד לחלוטין כי זה לא הדיון.
<אביב ברנט: שמעתי את אדון סנדוקה ואני רוצה לסבר את האוזן ולומר שלא משלמים עבור המים במזרח ירושלים ואני לא יודע למה.
<אביב ברנט: לא משלמים לא בגלל שאין שעוני מים.
עדי קול: אם כבר סגרתם את הדיל הזה, למה אין שעוני מים?
<אביב ברנט: לא סגרנו שום דיל.
<אביב ברנט: גם זה דיסאינפורמציה.
<אביב ברנט: הסיפור הוא שיש במדינת ישראל חוק ולחוק קוראים חוק התכנון והבנייה.
<אביב ברנט: יש סעיף שקוראים לו 157(א).
עדי קול: קיבלנו את התשובות.
<אביב ברנט: לא.
<אביב ברנט: את התשובה הזאת לא קיבלת אבל שאלת שאלה ואני אענה לך.
עדי קול: קיבלתי את התשובה.
עדי קול: סעיף 157 אומר שכאשר מקבלים היתר בנייה, צריך לשלם איזשהו מס.
<אביב ברנט: זה ממש לא זה.
<אביב ברנט: יש לך את משרד המשפטים כאן שאולי יפתור את העניין.
<אביב ברנט: אני יכול לספר לגברתי מה אני עשיתי כדי לפתור את העניין ולא הצלחתי.
<אביב ברנט: סעיף 157(א) אומר חד משמעית שאסור לי לספק מים למזרח ירושלים, בצורה הכי ברורה בעולם.
<זמר בלונדהיים: זה לא בדיוק כך.
<אביב ברנט: בדיוק לחלוטין וגם מה שאמרה הממונה.
<אביב ברנט: אני אסביר.
<אביב ברנט: סעיף 157(א) אומר שאם יש בנייה לא חוקית, אסור לגיחון לספק מים לבנייה לא חוקית.
<אביב ברנט: נקודה.
<אביב ברנט: את הדבר הזה שאומר עכשיו נציג משרד המשפטים שהוא לא מדויק, הסבירה לי בצורה הכי ברורה מי שממונה עליו שזאת עורכת הדין שרית דנה.
<אביב ברנט: בזמנו הייתה סגנית של היועץ המשפטי, בדיון האחרון בו נכחתי.
<אביב ברנט: אני באתי ואמרתי לה שזה יופי, אני לא מקבל כסף לכאורה בגלל שאין שעונים למרות שזה לא הסיפור – ובעוד רגע אני אסביר לגברתי מה קרה – ואני לא יכול לספק להם מים לפי חוק ולכן הם לוקחים מים.
<אביב ברנט: אנשים צריכים לשתות מים.
<אביב ברנט: לכן לפחות תנו לי לחבר להם מים ותנו לי לשים תשתיות.
<אביב ברנט: אמרה עורכת הדין שרית דנה בדיון - אגב, מי שאמון על סעיף 157(א) אלה הרשויות המקומיות – שזה הכלי של הרשויות המקומיות להתמודד עם עבירות הבנייה.
<אביב ברנט: אנחנו רואים איזו הצלחה גדולה זה מביא וכל יום יש שם בנייה חדשה אבל אסור לי לספק להם מים.
<אביב ברנט: אני באתי עם פתרון ואמרתי שאני אשים מדי מים לבקרה שאלה לא מדי מים שאנשים מזמינים כי אסור להם להזמין את המדים.
<אביב ברנט: זה נכון שנזקקתי לשיתוף פעולה כדי לדעת מי צריך ומה צריך אבל מה שיכולתי לעשות מבחינה משפטית חוקית, מה שמשרד המשפטים הרשה לי לעשות, זה להתקין את שעוני המים שלי, על מנת שאני אדע מי גונב ממני מים, על תשתית קיימת.
<אביב ברנט: בשום פנים ואופן, וזה נאמר בפגישה על ידי שרית דנה, אסור היה לי להניח תשתיות חדשות.
<אביב ברנט: אסור לי להניח תשתיות חדשות מאחר ומדובר בבנייה לא חוקית.
<אביב ברנט: מה זאת בנייה לא חוקית?
<אביב ברנט: עיריית ירושלים עשתה תכניות – כנראה לא מספיק, אבל עשתה תכניות – במזרח ירושלים וזאת בנייה שקיימת על כבישים.
עדי קול: אנחנו מכירים.
<אביב ברנט: אסור לי להתקין שם.
<אביב ברנט: שמתי את מדי המים.
<אביב ברנט: אני יכול לספר יותר מזה.
<אביב ברנט: עשיתי גם קצת – אני אומר את זה כאן בכנסת – דברים שאסור לי לעשות.
<אביב ברנט: את התושבים לא באמת עניין לשלם עבור המים ואפילו מדי המים שהתקנתי לא התחברו אליהם.
<אביב ברנט: אפילו הבודדים לא התחברו אליהם כי זה לא עניין אותם באמת.
עדי קול: אתה ממש התקנת?
עדי קול: לרגע דמיינתי אותך הולך ומתקין בעצמך את השעונים.
<אביב ברנט: תתפלא גברתי, אבל אני לא נולדתי עורך דין ולפני כן לכלכתי את ידיי.
<אביב ברנט: אני יודע גם להתקין שעון מים.
<אביב ברנט: יותר מזה, באתר האינטרנט של המשרד שלי היה כתוב שאני מומחה לתשתיות מים וביוב ולכן היו אנשים מתקשרים כדי לקבל שירותי אינסטלציה.
<אביב ברנט: נחזור לרצינות.
<אביב ברנט: משרד המשפטים לא מאפשר את ההתקנה וזאת הבעיה.
<אביב ברנט: גברתי שואלת מה נעשה מחר בבוקר.
<אביב ברנט: אני בטוח שיש מה לעשות.
עדי קול: תגיד לי מה.
עדי קול: תגיד לי מה צריך לעשות כדי שמחר יהיו מים.
<אביב ברנט: מבחינתנו צריכים לקרות שני דברים.
<אביב ברנט: הדבר הראשון הוא שצריך להימצא תקציב כדי להניח תשתית שמתאימה לשרת את מספר התושבים במקום.
עדי קול: ברור שמחר בבוקר זה יקרה.
עדי קול: תן לי שני פתרונות, אחד לטווח קצר ואחד לטווח ארוך.
עדי קול: בטווח הארוך צריך להימצא תקציב.
<אביב ברנט: אני גם יכול לומר לגברתי איך זה יכול להיעשות.
<אביב ברנט: מעשית מה שאפשר לעשות זה להעביר את האחריות להספקת המים שם לחברת מקורות שיודעת לעשות את זה טוב לפחות כמו הגיחון.
<אביב ברנט: חברת מקורות היא חברה ממשלתית.
<אביב ברנט: את התקציב של המים אפשר למצוא.
<אביב ברנט: זה לא תקציב שהוא שמים כי הגיחון לא יכולה להמשיך לספק לשמונים אלף תושבים מים בלי כסף.
עדי קול: אם אנחנו רוצים את התשתיות כמו שצריך, אמרתם שזאת הערכה של כמאה מיליון שקלים.
<אביב ברנט: נכון.
עדי קול: זה לא תקציב קטן.
עדי קול: השאלה שלי היא לגבי מחר בבוקר.
עדי קול: חברי סנדוקה רוצה מחר בבוקר להתקלח, איך הוא עושה את זה?
עדי קול: מה התשובה שלך לכך?
<אביב ברנט: אין לי תשובה ואני אשקר ואחטא לאמת אם אני אומר שיש לי.
<אביב ברנט: גברתי אומרת מכלית מים, אבל במכלית מים יש מספר ליטרים מוגבל וגם אם היא תיסע הלוך-חזור וגם אם יקנו מחר מאה מכליות מים, זה לא יספק את הפתרון שצריך במזרח ירושלים.
<אביב ברנט: אני אומר עוד מעבר לזה, הבעיה שלא מקבלים מים היא לא בעיה של הגיחון.
עדי קול: יודעים כמה ליטר מים אדם צריך לשתות ביום?
<אביב ברנט: יש על זה ויכוח.
<אביב ברנט: אגב, בפעם האחרונה ראינו את הפרסה הזאת בכנסת.
עדי קול: להערכתכם כמה ליטר מים אדם צריך לשתות ביום?
אלי כהן: אם אני לא טועה דיברו על ארבעים ליטרים לנפש.
עדי קול: וכמה ליטרים יש במכלית?
אלי כהן: תלוי.
אלי כהן: גג חמישה קוב.
אלי כהן: 5,000 ליטרים בקוב.
<אביב ברנט: 5,000 ליטרים, זאת המכלית הגדולה ביותר.
<קריאה: מכלית מתאימה ל-120 אנשים.
<אביב ברנט: אין מספר מכליות בארץ, ואני אומר את זה באחריות, שיכולות לספק את המים האלה.
<אביב ברנט: גם אם הגיחון תהפוך עכשיו להיות חברה לשינוע, אין מספר כזה.
<אביב ברנט: כמו שאמרתי, אני חושב שכולם יודעים שלנו אין שום דבר נגד התושבים.
<אביב ברנט: אנחנו חושבים שמים הם באמת זכות יסוד וצריך גם לשלם עבורם.
עדי קול: בדרך כלל לא קונים זכויות יסוד.
<אביב ברנט: גברתי דיברה על פסיקת העליון ופסיקת העליון היא עקבית.
<אביב ברנט: אולי היום סוף סוף ייתנו לאוכלוסיות מוחלשות מים בלי כסף אבל פסיקת העליון היא עקבית והיא אומרת שמים הם מצרך שצריך לשלם עבורו.
<אביב ברנט: מה לעשות, החבר'ה במזרח ירושלים לא משלמים עבורו.
עדי קול: עוד אין החלטה סופית.
עדי קול: דיברו על כך שצריך למצוא הסדר.
<אביב ברנט: לא, יש החלטה סופית.
עדי קול: אני מדברת על הניתוק.
<אביב ברנט: לגבי הניתוק עוד אין החלטה וזה גם בגלל הכנסת ולא בגללנו.
עדי קול: זה דיון אחר.
<אביב ברנט: זה באמת דיון אחר בוועדה אחרת.
עדי קול: הדיון יכול להיות גם בוועדה הזאת.
<אביב ברנט: לדעתי זה יכול להיות רק בוועדת הכלכלה כי לה הסמכות החוקית אבל אני מדבר לגופו של עניין.
<אביב ברנט: היועצת המשפטית של רשות המים כתבה לנו לא פעם, וגם אחרים, שהם מבינים שמדובר בבעיה לאומית.
עדי קול: אני עוצרת אותך כי רשות המים נמצאת כאן.
<אביב ברנט: הבעיה הזאת ניתנת לפתרון והיא צריכה להיפתר מחר בבוקר.
<אביב ברנט: האוצר צריך לשחרר את התקציבים.
<אביב ברנט: אני אומר שמקורות יודעת לעשות את זה טוב יותר, לבנות את התשתית.
עדי קול: אני מסכמת את הפתרון של הגיחון שאומר שאין לו דרך להעביר מכליות וזה לא יפתור את הבעיה.
עדי קול: שנית, אתם מעדיפים שלא אתם תעשו זאת.
<אביב ברנט: מה זה מעדיפים?
<אביב ברנט: אנחנו לא יכולים.
עדי קול: נתתם עשרה מיליון שקלים בחינם.
<אביב ברנט: זאת הבעיה הקטנה.
<אביב ברנט: אנחנו עושים את זה כבר שנים.
עדי קול: הדבר השלישי שאתם אומרים הוא תשתיות.
עדי קול: רשות המים, בבקשה.
עדי קול: אני מתחילה עם השאלה הבסיסית.
עדי קול: איך אנחנו גורמים לכך שסנדוקה יוכל להתקלח מחר בבוקר?
<תמי שור: אני רוצה להפריד בין שני דברים.
<תמי שור: קודם כל, בין הבעיה הצבועה שהיא באמת גדולה ובעייתית.
<תמי שור: אולי נעלה לגבי כמה פרטים כי גם מהשאלות שנשאלו על ידי הוועדה היה נראה שבעצם המצב שם לא לגמרי ברור.
<תמי שור: אני לרגע שמה את זה בצד ולפני הכול אני רוצה לומר משהו.
<תמי שור: אני חושבת שהשאלות ששאלת הן בפירוש לגיטימיות ובפירוש שאלות נכונות.
<תמי שור: אני חייבת לומר שעם כל הבעייתיות ועם כל הקושי במצב הזה, שתכף אני אתייחס אליו ולמצב הקבע, בהרגשה שלי אנחנו לא קיבלנו תשובות מספיק טובות מהגיחון לגבי נושא של משבר המים שאני מניחה שהוא לא לכאורה אלא משבר מים אמיתי כי אלה הנתונים שאנחנו קיבלנו.
עדי קול: אמנם הם מאוד אוהבים לבוא לכאן, אבל אני מניחה שיש להם דברים יותר טובים לעשות.
<תמי שור: אחד הקשיים במקום הזה הוא אולי בקבלת האינפורמציה מהשטח והבדיקה של הדיוק של הדברים.
עדי קול: אנחנו לא יכולים לומר שאין לנו דרך לבדוק והמשטרה לא מלווה אותנו עת אנחנו נכנסים.
<תמי שור: מה שמאוד מטריד אותי בעיקר זה שהשבוע הראשון של מרץ הוא לא חודש אוגוסט ולכן לומר שבקיץ יש שם בעיות מאוד מאוד קשות, לא מסביר למה נוצרה שם באופן פתאומי הבעיה.
<אביב ברנט: זה לא קרה בדיוק.
<אביב ברנט: זה בדיוק העניין.
עדי קול: עכשיו היא מדברת ואחר כך אתה תשיב.
עדי קול: גם אני חשבתי שהתשובה שלך לא מספיק טובה.
<אביב ברנט: זאת האמת.
<תמי שור: אולי, אבל אני חושבת שהם לא התקרבו לארבעים, לפחות למיטב זיכרוני, כמו שיש באוגוסט בדרך כלל, אבל זה לא משנה.
<תמי שור: הוויכוח הוא אלינו ואני רוצה לומר שני דברים.
<תמי שור: אנחנו כבר נמצאים הרבה מאוד זמן בהתכתבויות ודיונים ודיבורים מול הגיחון ואין ספק שיש כאן גם נושא של דברים שלא טופלו במועדם או נסחבו לאורך זמן.