GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: אלא אם אתה - - -
<עופר הינדי: אז זה בדיוק מה שאני מנסה להסביר לך.
עדי קול: אז תסביר לי איך זה פוגע.
עדי קול: אחד.
עדי קול: קודם כל איך זה יפגע בביטחון של אזרחים במדינת ישראל - - -
<עופר הינדי: אז אני מנסה להסביר לך.
עדי קול: ותושביה, אם יהיה מספר טלפון שיוכלו להתקשר אליו.
עדי קול: באמת תסביר לי.
<עופר הינדי: אני ממליץ, בואו נצא רגע ממה שכתוב בנייר ונבין את הרציונל.
עדי קול: לא, את הרציונאל אנחנו - - -
<עופר הינדי: אבל את חייבת.
<עופר הינדי: אם לא תביני אותו – לא תצליחי.
<עופר הינדי: כשאת אומרת שרוול אחד, לטובת הדיון יש שם שרוול אחד.
עדי קול: כן, נכון.
<עופר הינדי: מה זמן ההמתנה של הולך רגל בשרוול?
<עופר הינדי: מה את יודעת מהשרוול?
עדי קול: קיבלתי נתונים, אני שואלת.
<עופר הינדי: כי למה?
עדי קול: אז תגיד.
<עופר הינדי: האם יכול להיות שיש שרוול אחד?
<עופר הינדי: סנדוקא, כמה זמן ממתין הולך רגל בשרוול?
<ג'מיל סנדוקא: יש לנו שרוול אחד.
<עופר הינדי: כמה זמן הולך רגל נעצר שם?
<ג'מיל סנדוקא: אני אף פעם לא נכנסתי לשם, אבל אנחנו - - -
<עופר הינדי: אתה חי שם, אין דבר כזה שאתה לא יודע.
<עופר הינדי: זה שתי דקות.
<עופר הינדי: ולכן את חייבת להבין, זמן ההמתנה של בן אדם שבא ומחליט להגיע רגלי – זה שתי דקות.
עדי קול: הבנתי אותך, כי רוב האנשים עוברים בכלי רכב.
<עופר הינדי: כי כולם בכלי הרכב.
<עופר הינדי: אז זה לא רלבנטי.
עדי קול: טוב, רגע, שנייה.
עדי קול: מהתחלה אני מתחילה את הכללים של השיחה.
עדי קול: אתה באת לפה לתת לי תשובות, לא הרצאות, לא לחנך אותי, לתת לי תשובות.
עדי קול: עכשיו, התשובה שלך הייתה טובה בעיני, היא מספיקה.
עיסאווי פריג': אבל היא לא נכונה.
עדי קול: שוב, אם אומרים האנשים - - -
עיסאווי פריג': היא לא נכונה.
עדי קול: אם תגיד שהיא לא נכונה, אני אתן לך - - -
עיסאווי פריג': אני בעצמי עשיתי את זה.
עיסאווי פריג': כמה פעמים התנסיתי בזה ואני אתייחס לזה.
עדי קול: בשועפאט או בקלנדייה?
עיסאווי פריג': בשועפאט ובקלנדייה.
עדי קול: ברגל?
עיסאווי פריג': ברגל.
עדי קול: אוקיי, אז אני אומרת - - -
עיסאווי פריג': עשיתי את זה.
עיסאווי פריג': זה לא מדויק.
עדי קול: מבחינתי אם אתה אומר לי יש 8,000 איש ורובם עוברים בכלי הרכב ולכן לא צריך יותר, זו תשובה.
עדי קול: אבל במקום לתת לי הרצאות ולהסביר לי, בוא תענה לי על השאלות הנקודתיות – כן ולא.
<עופר הינדי: אני עונה לך, אני חושב שאני עונה לך על הכל.
עדי קול: לא, אתה נותן לי הרצאות על המצב הביטחוני והטרור.
עדי קול: אנחנו מבינים את זה.
עדי קול: אנחנו מבינים את הקושי.
עדי קול: אני מבינה את המצוקה, אני מבינה את המצוקה של המתנחלים שגם צריכים לעבור במחסומים, אבל פחות קשה לה, כי המחסומים שם הם אחרים ויש כמות אנשים.
עדי קול: אז אני מבקשת, עזבו, בלי נאומים, בסדר?
<עופר הינדי: לא, אני לא חושב שאני נואם פה.
עדי קול: לא, אתה מתחיל להסביר לי על הקושי.
עדי קול: אתה יודע מה השאלה הכי מעניינת אותי ואתה תענה לי עליה אחר כך?
עדי קול: איך אתה שורד כל כך הרבה זמן בתפקיד, כי זה נראה לי תפקיד בלתי אפשרי, בלי שום ספק.
עדי קול: אבל אני באמת רוצה לדעת.
עדי קול: המטרה היא לפתור את הבעיה.
עדי קול: אתה כרגע אומר שמבחינתך במחסום שועאפט אין בעיה?
עדי קול: כי אני קיבלתי תשובה שהבטיחו שאחרי כמה זמן - - -
<עופר הינדי: במחסום שועפאט אין בעיה.
<עופר הינדי: כפי שאמר פה מר סנדוקא, מערכת הביטחון מיזמתה הלכה ושינתה אפילו את שיטת העברת התלמידים.
<עופר הינדי: לא היה נראה לנו הגיוני שהתלמידים צריכים לעבור מחסום, בידוק וכל העניין ולעלות לאוטובוסים.
<עופר הינדי: אנחנו בנינו חניון.
<עופר הינדי: יתרה מכך, בנינו חניון לאוטובוסים.
<עופר הינדי: יתרה מכך, רק בתקופה האחרונה השלמנו הליך משפטי ארוך וממושך לצורכי המעבר והתושבים, של הפקעת מבנה.
<עופר הינדי: זה לצורכי המעבר והתושבים, הפקעת מבנה.
<עופר הינדי: עברנו ערכאה של ועדת - - -
עדי קול: הנה, זו בשורה שאני רוצה לשמוע.
<עופר הינדי: ועדת הפקעות.
<עופר הינדי: עברנו הליך ארוך של בג"ץ - - -
עדי קול: נכון, הבנתי שהיא הסתיימה כבר.
<עופר הינדי: אנשים שאלו אותי, את חייבת לשמוע את זה: מה, אתה הולך את כל ההליך הזה ומשקיע כסף בשביל להרחיב להם את כמות הנתיבים להגיע אל המחסום?
<עופר הינדי: אמרתי להם כן.
עדי קול: אז מי ששאל אותך יש לו בעיה.
<עופר הינדי: לכן אני מניח, תראי, אני חי את העולם הזה שאני - - -
עדי קול: אתה מסתובב - - -
<עופר הינדי: קל מאד - - -
עיסאווי פריג': זה מאד מדאיג.
עיסאווי פריג': שאלו אותך אנשים ו-.
<עופר הינדי: לא, אני אומר לך כי אני מודע.
<עופר הינדי: נכון, זה נראה לא הגיוני שאנחנו כמערכת הביטחון חושבים על מרקם חיים - - -
עדי קול: לא, לא, זה נראה הגיוני.
עדי קול: לא, לא, סליחה - - -
<עופר הינדי: זה לא פופולארי.
עדי קול: סליחה, לא, לא.
<עופר הינדי: אבל עובדתית, במקרה הזה עובדתית, ההפקעה של המבנה שאמרת, נועדה אך ורק להרחיב את החניון של האוטובוסים שם ולהרחיב את כמות הנתיבים.
<עופר הינדי: זה גם אושר בבג"ץ.
ג'מאל זחאלקה: סליחה, מאיזה גרון כבודו מדבר?
ג'מאל זחאלקה: אתה כל הזמן אמרת – אני, אני.
ג'מאל זחאלקה: אתה מחליט הכל?
<עופר הינדי: לא.
<עופר הינדי: מערכת הביטחון אמרתי.
ג'מאל זחאלקה: לא, לא, סליחה, תיתן לי לשאול את השאלה, שנבין מה הכתובת.
<עופר הינדי: מערכת הביטחון, משרד הביטחון.
ג'מאל זחאלקה: זה מערכת הביטחון משרד הביטחון, אתה יודע מה זה.
ג'מאל זחאלקה: יש למשל אחראי על זה וזה.
ג'מאל זחאלקה: זה באחריות פיקוד המרכז, זה באחריות ועדה כזאת - - -
<עופר הינדי: אני כפוף לאלוף פיקוד המרכז.
ג'מאל זחאלקה: מי קובע את המדיניות, אתה?
<עופר הינדי: את המדיניות של מה?
<עופר הינדי: של גדר הביטחון?
ג'מאל זחאלקה: לפי הדברים שלך אתה קובע הכל.
עדי קול: בגלל שככה הוא פתח והציג.
עדי קול: הוא אמר אני הייתי בבג"ץ, אני - - -
<עופר הינדי: אני - - -
ג'מאל זחאלקה: הכל, הכל.
ג'מאל זחאלקה: כאילו ש - - -
<עופר הינדי: אני אמרתי ואני חוזר – אני ראש מנהלת גדר הביטחון בפיקוד המרכז.
<עופר הינדי: בתפקידי אני מוביל את עבודת המטה בהיבטים הסטטוטוריים, בהיבטים המשפטיים - - -
עדי קול: זהו, אז סליחה - - -
ג'מאל זחאלקה: מישהו עובד איתך או שאתה עושה הכל?
<עופר הינדי: מה זה מישהו עובד איתי?
עדי קול: לא, הוא עובד.
עדי קול: הוא עושה הכל, אבל דקה רגע.
ג'מאל זחאלקה: אתה אומר אני בא ושם, כאילו שאתה סולל את הכביש גם.
עדי קול: אבל אני חושבת שבתור נציג - - -
<עופר הינדי: קודם כל אנחנו סוללים, המערכת.
<עופר הינדי: אני מייצג פה מערכת.
עדי קול: סליחה רגע.
<עופר הינדי: אני לא מייצג את עצמי וגם לא משלם על זה מכספי.
עדי קול: אלוף משנה הינדי, אני מבקשת רגע.
עדי קול: קודם כל אני חושבת שהאמירה שאמרת היא לא ראויה.
עדי קול: זה שאתה אומר שזה מפתיע שמערכת הביטחון מגדילה את המחסום כדי להקל על התושבים, מערכת הביטחון מייצגת את מדינת ישראל, ולמדינת ישראל יש אינטרס, היא צריכה לדאוג לתושביה.
עדי קול: מי ששאל אותך את זה יש לו בעיה.
<עופר הינדי: לא, אני אומר את זה - - -
עדי קול: בבקשה, בלי הערות כאלה.
עדי קול: עכשיו בוא נעבור אחד-אחד.
עדי קול: מחסום שועאפט - - -
<עופר הינדי: לא, אתם באים פה - - -
עדי קול: שנייה, אנחנו שואלים שאלות ולא מקבלים תשובות.
עדי קול: הפקעת שטח, אני יודעת.
עדי קול: שמעתי על הפקעת השטח, אני שמחה.
עדי קול: תשים לב שרק בדברים שלך, כל דבר שאמרת – בג"ץ שועפאט קבע, בג"ץ.
עדי קול: אתה יודע מתי פונים לבג"ץ?
עדי קול: פונים לבג"ץ כשהגופים הציבוריים לא עושים את עבודתם ובג"ץ צריך לכפות עליהם.
עדי קול: זה שאתה משתמש בזה שבג"ץ אמר לך ואתה נתת לו תשובה, אנחנו לא צריכים להגיע לבג"ץ.
עדי קול: לא צריך.
עדי קול: הבג"ץ זה מקרה אחרון.
<עופר הינדי: מקובל עלי.
עדי קול: אני אומרת לך, בג"ץ זה לא הפתרון.
עדי קול: זה שהבג"ץ היה צריך לקבוע למשטרה כמה זמן יהיה במחסום, אז אל תגיד לי את בג"ץ כתירוץ.
עדי קול: זה שעשית מה שבג"ץ אמר – יפה מאד, אבל זו חובתך.
עדי קול: עכשיו שנייה, אני רוצה לעבור איתך אחד-אחד, תגידו לי שהנתונים לא נכונים, אנחנו נעבור הלאה.
עדי קול: תענה לי תשובות.
עדי קול: מחסום שועפאט, יש לך את מכתב האגודה?
עדי קול: דיברו על העומסים.
עדי קול: מבחינתך - - -
ג'מאל זחאלקה: כל אלה שיש להן דוקטורט במשפטים מדברות מהר?
ג'מאל זחאלקה: גם לאילנה דיין יש דוקטורט במשפטים והיא מדברת מהר מהר.
ג'מאל זחאלקה: אותו דבר.
<עופר הינדי: לא, אבל אנחנו במסוגלות לעקוב.
עדי קול: יש פה הערה לגבי נציגות של מפקדת תיאום וקישור במחסום שועפאט – אני רוצה לדעת למה אין.
עדי קול: יש הערה על קושנים, אם זה לא אתה – תגיד לי מי עונה.
עדי קול: יש דבר על העדר עזרים טכניים לבדיקת משאיות.
עדי קול: יש הערה.
עדי קול: תגיד לי שזה לא נכון, אנחנו נעבור הלאה, אבל תן תשובה, אחד אחד לכל הדברים.
עדי קול: הטרדות מיניות במחסום.
עדי קול: אני רוצה לדעת מה עושים לצוות, כדי לדבר איתם על מי הציבור שעובר, ורגישות לזה.
עדי קול: איך אתם מלמדים אותם?
עדי קול: נגיד כנסת ישראל, מי האנשים שנמצאים שם?
עדי קול: עזוב אני לא צריכה כבוד, אני צריכה שאנשים לא יתעללו בי, כמו שלא יתעללו באף אחד אחר.
עדי קול: אחר כך יש לנו את תחנת סמים שנמצאת בחניון.
עדי קול: אני רוצה לדעת מה נעשה.
עדי קול: תגידו לי שבדקתם, תגידו שאתם עושים מעקבי לילה של המשטרה.
עדי קול: והדבר האחרון שכתוב, כתוב תכניות להרחבת המחסום.
עדי קול: עם תחילת עבודות הבנייה במחסום, הובטח לתושבים כי מיד לאחר פתיחתו יוחל בבניית שלב ב', הכולל מרכז שירותים ומשרדי מינהל, כגון ביטוח לאומי, סניף דואר ומשרד הפנים.
עדי קול: לתושבים נודע שיש כבר הפקעה, מתי זה אמור לקרות.
עדי קול: אלה שאלותי.
עדי קול: אתה רוצה להוסיף שאלות?
עדי קול: וזה רק שועאפט.
עדי קול: יש לנו גם את קלנדייה.
עיסאווי פריג': כן, אני רוצה כי יש לי הצבעה ואני חייב לצאת.
עיסאווי פריג': בכל אופן, אלוף משנה הינדי, אני תושב כפר קאסם.
עיסאווי פריג': אני גרתי בירושלים 20 שנה וממשיך להיות עד היום הולך לגבעה הצרפתית, לן אצל הבת שלי לפעמים.
עדי קול: בשביל הפלאפל.
עיסאווי פריג': פלאפל.
עיסאווי פריג': ומכיר את האזור מצוין, ואני מתכוון, מאז שאני חבר כנסת, חי את השטח ובודק.
עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי אלף ואלף שאלות.
עיסאווי פריג': אלף, חברת הכנסת קול, זה מאד מבורך ההמשך והטיפול.
עיסאווי פריג': עזוב את הצבא, עזוב את הביטחון בצד.
עיסאווי פריג': אני רוצה להתייחס בפן האנושי, ההומאני של הדבר.
עיסאווי פריג': מה שקורה שם זה בלתי אנושי.
עיסאווי פריג': אני ראיתי את זה בעין, לקחתי את חברת הכנסת עמיתתי, מיכל רוזין, גם לביקור במחסומים.
עיסאווי פריג': נסענו לקלנדייה, עברתי את הדרך הזו פעמיים בחודשים האחרונים.
עיסאווי פריג': אני ידעתי את זה כתושב ירושלים, אבל עכשיו אני כחבר כנסת, אני באמת מתבייש.
עיסאווי פריג': אני מבין את צרכי הביטחון.
עיסאווי פריג': הביטחון חשוב לי לא פחות מאשר חשוב לך.
עיסאווי פריג': הוא חשוב לכולנו כולם רוצים את הביטחון של לנהל חיים תקינים.
עיסאווי פריג': אבל בזה שאתה לוקח מהתושבים את הזכות למרקם חיים מינימאלי, ואתה אומר 2 דקות והחיים טובים, זה לא נכון.
עיסאווי פריג': המציאות בשטח זוועתית.
עיסאווי פריג': זוועתית.
עיסאווי פריג': אז באמת.
עיסאווי פריג': בוא נחשוב במונחים הומאניים, איך מקדמים את זה.
<עופר הינדי: אני אומר לך.
<עופר הינדי: אני רוצה שתשמע אותי לפני שאתה יוצא.
<נוה דרומי: אני רוצה שנייה להגיד משהו.
<עופר הינדי: רגע, אני רוצה לענות לו.
עדי קול: רגע, רגע, קודם כל מי את?
עדי קול: איך קוראים לך?
<נוה דרומי: נוה דרומי.
עדי קול: תראי, קודם כל אם את רוצה לדבר אז את צריכה לבקש ממני רשות דיבור ואני צריכה לתת לך א ותה?
<נוה דרומי: אפשר לדבר?
עדי קול: אז לא להתפרץ.
<נוה דרומי: אז שנייה, אני גם צריכה ללכת, כמו חבר הכנסת.
עדי קול: אז בסדר, אז תבקשי רשות דיבור, תקבלי אותה.
עדי קול: ככה זה עובד פה.
עדי קול: עכשיו את יכולה לדבר.
<נוה דרומי: תודה רבה.
<נוה דרומי: פעם אני וחברת הכנסת קול שיחקנו יחד כדור מים בנבחרת ישראל.
<נוה דרומי: אבל אנחנו לא באותה קבוצה.
עדי קול: אנחנו כל כך לא באותה קבוצה.
<נוה דרומי: אמנם אנחנו לא באותה קבוצה, אבל גם זה על הכיפאק.
<נוה דרומי: אני הולכת עוד מעט לדיון בזכויות אדם במקום אחר, אני לא יודעת מי מצטרף אלי מכל הקהל כאן.
עדי קול: דיון בזכויות אדם?
<נוה דרומי: כן, לדיון בנוגע לזכויות אדם בישראל והאו"ם, וכו'.
עדי קול: זה הדיון של רוברט אילטוב?
<נוה דרומי: לא.
<נוה דרומי: שמי נוה דרומי, מנהלת תנועת זכויות אדם כחולבן, תנועה שמתעסקת בשמירה על זכויות האדם, מקום עם אפיקים שונים.
<נוה דרומי: אנחנו גם ארגון ציוני, שמתבסס על ערכי הציונות.
<נוה דרומי: יש פה את מנהל תחום המעברים, שי שחף, שיש לו את כל הנתונים, הוא גם ידבר עוד מעט.
<נוה דרומי: יש פה מתנדב שמגיע למעברים כל שבוע, אפילו שני מתנדבים.
עיסאווי פריג': לזכויות אדם יש צבע, כחול לבן או ורוד צהוב?
<נוה דרומי: צבע כחול לבן, יפה, גאה, בוהק.
עיסאווי פריג': זה יפה, אבל זה זכויות אדם, זה לא מחייב צבע.
<נוה דרומי: שנייה, שנייה.
<נוה דרומי: אתה דיברת, לא הפרעתי לך, גם אני עכשיו מדברת, תודה.
זהבה גלאון: לחברי כנסת לא מפריעים.
<נוה דרומי: אבל - - -
עדי קול: לא, נוה, אחד הדברים פה, אמנם לחבר כנסת יש מעט זכויות, למרות שנשמע שיש הרבה, הזכות היחידה שיש לו בכנסת זה שחבר כנסת יכול לדבר בלי רשות דיבור, בהתפרצות, עד שהם עוברים איזה שהוא גבול.
עדי קול: לכן לו יש זכויות יותר גבוהות משלך בחדר הזה.
<נוה דרומי: משפט חריף לומר.
עדי קול: בחדר הזה.
עדי קול: בכל מקום אחר, לצערי פחות.
<נוה דרומי: אין בעיה.
<נוה דרומי: מה שאני רוצה לומר זה שנושא המעברים הוא נושא מורכב.
<נוה דרומי: המציאות פה - - -
עדי קול: את זה הוא כבר אמר.
עדי קול: תגידי דברים חדשים בבקשה.
<נוה דרומי: מי שיגיד דברים זה שי, שמגיע למעברים - - -
עדי קול: שי, תקבל רשות דיבור אחר שידבר אלוף המשנה ואנחנו נקבל ממך תשובות, אני אתן לך לדבר, לא לפני.
עדי קול: ותודה לך על האמירה המדהימה, שזה מורכב, כי לא שמענו אותה קודם.
<נוה דרומי: לא, אבל חשוב להגיד שגם מי שמנהל את הדיון יבין שזה מורכב.
זהבה גלאון: מי שמנהלת את הדיון מבינה.
זהבה גלאון: מי שמנהלת את הדיון מבינה מצוין את המצב.
זהבה גלאון: היא לא צריכה שיסבירו לה שזה המצב.
<שי שחף: לא, אבל שווה לעבור על העובדות.
זהבה גלאון: כולנו מכירים את העובדות.
<שי שחף: לא, לא, הדו"ח כמעט בכולו שגוי ויש הרבה מאד - - -
עדי קול: סליחה, שי, אתה קיבלת רשות דיבור ממני?
<שי שחף: לא, אבל - - -
עדי קול: ואתה תרצה לקבל בהמשך?
<שי שחף: כן.
עדי קול: אז למה אתה מתפרץ?
עדי קול: כי אתה רוצה לאבד את זכותך?
<שי שחף: חס וחלילה.
עדי קול: וכיוון שחברתך, שאכן שיחקה איתי כדור מים, עכשיו כשהיא אומרת, וכדאי לכם, זה ספורט נהדר כדור מים - - -
<עופר הינדי: אני מעדיף כדורגל.
<נוה דרומי: שומרת על הפיגורה עד היום.
עדי קול: אני לא, לא שומרת באופן גאה.
<עופר הינדי: אני אוהד את קטמון, קניתי מניה שם.
עדי קול: אה, בית"ריסט.
<עופר הינדי: זה לא בית"ר.
עדי קול: אבל בשביל האמירה שהמעבר במחסומים מורכב, אנחנו מעריכים את האמירה הזאת.
עדי קול: לא ידענו.
<נוה דרומי: אני שמחה להועיל.
עדי קול: עכשיו תאמר את הנקודות שלך ואז אליך.
עדי קול: נקודתית.
<עופר הינדי: אני רוצה קודם כל לענות לחבר הכנסת.
<עופר הינדי: תראו, אין ספק שזה לא נוח וזה לא הדבר האופטימאלי לעבור במעברים.
<עופר הינדי: אני יכול לומר לכם שאנחנו קידמנו, עם המטרה ללוט"ר, במועצה לביטחון לאומי, הצעת מחליטים, טיוטה להצעת מחליטים בשנת 2011, לזרוח חלק ממעברי עוטף ירושלים.
עדי קול: מה זה לזרוח?
<עופר הינדי: אזרוח.
<עופר הינדי: אז אני אומר לכם שביהודה ושומרון, תראו, המעברים פחות או יותר מתחלקים.
עדי קול: הפרטה, אוקיי.
<עופר הינדי: במשרד הביטחון הוקמה מנהלת מעברים שעוסקת-.
<עופר הינדי: ומערכת הביטחון, תראו, חיילי צה"ל, גם כשהיו מושאלים למשטרה בעוטף ירושלים, וגם ביהודה ושומרון, במהות שלהם, ב-DNA של חייל הוא לא להיות במעבר.
<עופר הינדי: וזה מקובל על כולנו וזו לא משימה צה"לית.
<עופר הינדי: נכפה עלינו לעשות את זה ואנחנו עושים את זה, כי זה - - -
עדי קול: איך אתם מכשירים אותם למשימה הנוראית הזאת?
עדי קול: באמת זה בלתי אפשרי.
<עופר הינדי: הקמנו שני גדודים במשטרה צבאית: גדוד תעוז, שנמצא ביהודה ושומרון וגדוד ארז, שכפוף למשטרת ישראל במעברי העוטף, כי מעברי העוטף כפופים לשר לביטחון הפנים ולמשטרה, ולא לצה"ל.
<עופר הינדי: והקמנו שני גדודים, שהמטרה שלהם היא קודם כל בתרבות הארגונית שלהם, ובתודעה של מה שהם צריכים לשרת, יבינו את העניין הזה.
עדי קול: אני יכולה לבקש ממך משהו?
עדי קול: באמת, אני יודעת שעכשיו כדי לבקש אני צריכה להעביר דרך רות בר ורות בר תעביר לשר והשר יגיד לא, אבל אני מנסה לבקש מכם או מהמשטרה, האם אנחנו יכולים לדעת מה חלק מההכשרה שעוברים האנשים בגדודים האלה?
<עופר הינדי: כן, התשובה היא כן.
עדי קול: אני הייתי רוצה לראות האם באמת - - -
<עופר הינדי: אלף התשובה היא חד משמעית כן, אין פה דברים סודיים - - -
<עופר הינדי: תוכלו לקבל את זה בצורה מסודרת, אין שום בעיה.
<עופר הינדי: רק מה אני אומר?
<עופר הינדי: ביהודה ושומרון התחיל תהליך במשרד הביטחון, אזרחנו בערך 11 מעברים.
<עופר הינדי: מה זה אומר אזרחנו - - -
עיסאווי פריג': המילה אזרחנו - - -
<עופר הינדי: העברנו מצה"ל.
עדי קול: רגע, העברתם לצה"ל?
<עופר הינדי: התפעול עבר מידי הצבא לגוף במשרד הביטחון, של מנהלת המעברים, שמתפעל את המעבר באמצעות אזרחים.
עדי קול: רגע, הוא זכה במכרז?
עדי קול: רגע, רגע, הוא לא זכה במכרז, מה זאת אומרת?
עדי קול: הוא ספק יחיד?
<יהודה פרץ: לא מדובר כאן במכרזים.
<יהודה פרץ: פרץ יהודה, אני ראש מחלקת המעברים במשטרה, אני הממונה על כל נושא ההנחיה במעברים, שחלק בכיר ונכבד מהתחום שלי זה נושא ההכשרה של האנשים.
<יהודה פרץ: ואחד מהדברים שאני רוצה לומר, ראשית מה זה רמי"ם לשאלתך, זה גוף אזרחי, שמנוהל במשרד הביטחון.
<יהודה פרץ: זה רשות מנהלת מעברים יבשתיים.
<יהודה פרץ: הגוף הזה מעסיק בתוכו אנשים שהם הרבה יותר בוגרים מאשר סתם חיילים, וחס ושלום, אני לא מזלזל בחיילים, אבל ב-DNA שלהם הם לא מיועדים להיות אלה שעובדים במחסומים.
<יהודה פרץ: יש הרבה מאד לספוג גם עלבונות, גם להתאפק וכו', ואנחנו עושים את זה באמצעות ראייה ובלי מחקר מדעי.
<יהודה פרץ: ראייה במעברים שבהם יש את הגוף הזה שנקרא רמ"ים - - -
עדי קול: איפה זה?
<עופר הינדי: 11 מעברים ביהודה ושומרון.
<עופר הינדי: כל הגדולים.
<יהודה פרץ: 11 מעברים.
<יהודה פרץ: ואגב, קלנדייה הוא הבא בתור, למי שהעלה כאן את הבעיה.
עדי קול: אז תגידו לנו רק זמנים.
עדי קול: באמת אני אומרת, על כל דבר: מתי פותחים וכו', כי אז לא נדע לבקר את הגוף הזה.
<יהודה פרץ: הזמנים הם: במהלך השנה הזאת יאוזרח ככל הנראה מעבר אחד, אלא אם כן תהיה בעיית תקציב שוב, ולא אני אמון על זה, ובמישור השני - - -
עדי קול: זאת תכנית שקיימת אבל לא תוקצבה?
<יהודה פרץ: היא לא תוקצבה, זה מתוך התקציבים הפנימיים של משרד הביטחון ושל המשרד לביטחון פנים.
<יהודה פרץ: אני חבר בצוות, אנחנו עובדים בימים האלה ומבצעים, אבל זאת לא השאלה.
עיסאווי פריג': איזה מעברים יתאזרחו?
<יהודה פרץ: כרגע אנחנו מדברים על ארבעה מעברים שבעיקרם גם סחורות: ביטוניה, קלנדייה, מנהרות ורחל.
<סוהיר עאבדי: שער אפרים?
<סוהיר עאבדי: סליחה שאני מתפרצת.
<יהודה פרץ: זה לא.
<יהודה פרץ: שער אפרים לא שייך לזה, הוא מנוהל על ידי רמ"ים.
<סוהיר עאבדי: שהיא גם חברה פרטית.
<יהודה פרץ: זה לא רפרטית, רבותי.
עדי קול: אבל טיבי, בלי הרצאות, אנחנו עכשיו הגענו לשלב התשובות אחרי שעה.
אחמד טיבי: בלי מה?
עדי קול: בלי הרצאות.
<יהודה פרץ: אני רק רוצה להגיד דבר אחד, יכול מאד להיות שישנן בעיות במחסומים - - -
עדי קול: תודה, סוף סוף מישהו מודה.
עדי קול: באמת מודה לך מקרב לב.
עיסאווי פריג': לא, הוא אמר יכול להיות, הוא לא התחייב.
עדי קול: אתה פספסת, קודם לא היה בעיות.
<יהודה פרץ: אני רוצה לומר שהבעיה או הסוגיה שאני מתחבט בה דקה-דקה, יום-יום, היא הסוגיה של לשלב בין הביטחון, הצורך הביטחוני, לבין איכות החיים של האנשים האלה, שאנחנו רואים בהם אזרחים, אנשים, בני אדם, ולא משנה אם התעודה שלו היא כתומה או כחולה.
<יהודה פרץ: בראש ובראשונה, ואני לא רוצה להיות מאלה שיושבים על הגדר.
<יהודה פרץ: אני לא רוצה כל הזמן לקבל את הסטיגמה שאנחנו נגד.
<יהודה פרץ: אנחנו לא נגד אף אחד.
<יהודה פרץ: אנחנו בעד ביטחון.
<יהודה פרץ: אמר חבר הכנסת שיצא, שהוא גם בעד ביטחון - - -
עדי קול: עיסאווי פריג'.
<יהודה פרץ: אני שמח, מצטרף לדעה הזאת.
<יהודה פרץ: אנחנו עושים למטרות הביטחון את הכל.
<יהודה פרץ: אנחנו יום ולילה חושבים איך לשפר את המצב.
<יהודה פרץ: ראייה, שאלתם כאן שאלה על שועפאט, מ"פ שועפאט.
<יהודה פרץ: מ"פ שועאפט היום מקבל הנחות בידוקיות.
<יהודה פרץ: מה המושג הזה?
<יהודה פרץ: אנחנו מנהלים סיכונים.
<יהודה פרץ: העבודה שלי זה לנהל סיכונים.
<יהודה פרץ: אנחנו מנהלים סיכונים ומחליטים שבמ"פ שועפאט - - -
עדי קול: בגלל העומס.
<יהודה פרץ: מגביר את הסיכון, מעביר יותר אנשים, כדי באמת לא להתעמר באותם ילדים - - -
עדי קול: רגע, בסדר.
עדי קול: את זה שמעתי.
<יהודה פרץ: ביטלנו.
עדי קול: עכשיו שוב, שלוש שאלות ספציפיות אני רוצה לשאול.
עדי קול: אחת, יושב פה הנציג הבכיר של מערך הכבאות בירושלים, אומר לך בעצמו יש פה בעיה, אנחנו לא מצליחים לעבור בזמן, אנשים ימותו בגלל השריפות.
עדי קול: והוא הציע גם הצעה.
עדי קול: הוא אמר – אני רוצה שתמצאו לי מקום - - -
<עופר הינדי: אני פעם ראשונה שומע את זה.
עדי קול: רגע, אלוף משנה הינדי, לא קיבלת רשות דיבור.
עדי קול: אולי בצבא, אבל לא כאן.
<עופר הינדי: אני אומר אני פעם ראשונה שומע את זה פה.
עדי קול: לא אתה ולא כחולבן ולא אדום שחור, מדברים ברשות דיבור.
עדי קול: אז אחד, אני רוצה תשובה לגבי העניין הזה, האם אתה יכולים לעזור למצוא.
עדי קול: הוא הציע לשים כבאית במחסום.
עדי קול: דבר שני, תגידו לי שאין סמים בחניון, אני אשמח, אבל תגידו לי מה עשיתם כדי לבדוק את זה.
עדי קול: סמים זה תחום חביב עלי במיוחד.
עדי קול: דבר שלישי, טיפול בנושא של ההטרדות המיניות – איך מונעים את זה, ואני מבינה שיש הצקות והתעללויות והשפלות משני הכיוונים.
עדי קול: ואני שמחה שאנשים יותר מבוגרים, אבל העובדה שקיים ארגון מחסום ווטש, אומרת שיש בעיה.
עדי קול: נשים סתם לא היו קמות ואומרות וואלה, אנחנו רוצות לבוא לעמוד שם בשביל הכייף, כי הכל בסדר.
<יהודה פרץ: אני לא יודע אם שמת לב גברתי, אבל אני רשמתי את הדברים.
<יהודה פרץ: את כל הטענות האלה רשמתי, על החלק הגדול מהן לא אני ולא הינדי ולא אף אחד מהיושבים בחדר, מוסמך לתת את התשובות.
<יהודה פרץ: מדובר כאן בשטח טריטוריאלי של מחוז ירושלים, ולכן אני לוקח על עצמי להעביר את זה לממונים - - -
אחמד טיבי: האם זו פעם ראשונה שאתה שומע את הטענות האלה, שהעלתה יושבת הראש?
<יהודה פרץ: את הטענות האלה ספציפיות, אני גם פעם ראשונה נמצא כאן.
<יהודה פרץ: אני לא חדש מאד בתפקיד, אבל אני שנה, אבל חלק גדול מהטענות אני שומע פעם ראשונה.
<יהודה פרץ: אני מבטיח לכם שאני אתייחס לכולן.
עדי קול: אני מעריכה את התשובה הכנה.
עדי קול: באמת, אנחנו נמצאים כבר זמן, מעריכה.
<יהודה פרץ: לגבי השאלה בהטרדות מיניות, לא אנחנו מטפלים בזה, משרד המשפטים.
<יהודה פרץ: אני ממליץ בחום ומציע, על כל תלונה כזאת, בעיקר נגד שוטר או חייל, להגיש תלונה מיד.
<יהודה פרץ: קודם כל להגיש תלונה - - -
עדי קול: כן, אבל אתה מבין את הקושי.
<יהודה פרץ: אני מבין את הקושי.
<יהודה פרץ: אני מבין את הכל, אבל החיים לא - - -
עדי קול: אבל השאלה, אני אגיד לך מה, שבוע שעבר היינו פה בדיון הראשון בנושא הזה, ראשון אמרתי, כאמור מיני רבים, והיה פה קולין היימס, שהוא נציג המנהל הקהילתי - - -
<עופר הינדי: ראש המנהל הקהילתי.
עדי קול: ראש המנהל הקהילתי, ואחד הדברים שהוא אמר שיש בעיית תקשורת.
עדי קול: ולכן גם שאלתי לעניין קו הטלפון.
עדי קול: לפעמים - ואני גם מתעסקת עם שירות טלפוני במקרים אחרים – לפעמים מאד קשה להגיש תלונה שנרשמת ויש לה משמעויות אחרות, משפחתיות, ואם יהיה טלפון אחד שאתה יכול להתקשר ולהגיד עכשיו קרה, אולי אנונימי, אולי משהו כזה, זה מאפשר.
עדי קול: מספר טלפון במוספים - - -
<יהודה פרץ: זה רשום גברתי.
<יהודה פרץ: זה לגבי הנושא הזה.
<יהודה פרץ: דבר אחד אני רק רוצה לסבר את האוזן טיפה מחוץ לשלוש השאלות, ברשותך.
<יהודה פרץ: אני נתון ללחצים יומיומיים, שעה-שעה, יום ולילה ולאו דווקא מהתושבים האלה, מהמתפ"ש ומהפיקוד - - -
עדי קול: רגע, מה זה?
<יהודה פרץ: מתפ"ש זה מנהלת תיאום הפעולות בשטחים, פעולות הממשלה בשטחים.
עדי קול: ראשי תיבות זה לא פה.
<יהודה פרץ: מנהלת תיאום פעולות הממשלה בשטחים.
<יהודה פרץ: מאחר שאני אחראי על כמות הוויסות ואופן הכניסה לארץ, 24 שעות ביממה להקלות והקלות והקלות.
<יהודה פרץ: ולא בכדי הגענו למצב שהמחסום הזה זה עדיין לא מספיק.
<יהודה פרץ: כל מה שתגידו אתם כמעט צודקים, זה עדיין לא מספיק, אבל לא בכדי הגענו ל-8,000 איש, לא בכדי הגענו לזה שלא מורידים אנשים לתוך המחסומים ויש עוד מה לשפר, ואנחנו בכיוון.
עדי קול: רגע, ושאלה לגבי הדרכה.
עדי קול: בישראל יש מרכז מדהים שנקרא המרכז לנפגעות תקיפה מינית.
עדי קול: הם עושים הדרכות ואנחנו עכשיו ביקשנו שהם ידריכו שופטים וידריכו מורים, כדי להסביר את הרגישות של הטרדות מיניות.
עדי קול: האם יש גישה לגוף הזה, להכשרות של אנשים כיום?
<יהודה פרץ: ראשית אני לא אומר ממש, אבל אני אומר דבר אחד: אני לא בעל הסמכות להכניס גורם אזרחי, אבל אני רושם את זה בפני.
<יהודה פרץ: אתם תקבלו - - -
עדי קול: ואני מבקשת לקבל תשובה בנושא הזה, על האפשרות הזאת.
<יהודה פרץ: אתם תקבלו תשובה, אבל אני רוצה לומר לך שאנחנו עושים את המיטב בהדרכות בכל הנושאים, הן בזכויות האדם ותמיד יש חריגים.
זהבה גלאון: אני רוצה הערה, ברשותך, כי יש לי שאילתה ואני צריכה ללכת.
זהבה גלאון: אני רוצה רק הערה אחת.
עדי קול: באחת עשרה, מה אתם הולכים לשאילתה חצי שעה לפני הזמן?
זהבה גלאון: כי הוא אמר לי לבוא קודם.
זהבה גלאון: הערה אחת, ברשותכם.
זהבה גלאון: אני מודה שממש לא נוח לי.
זהבה גלאון: באמת, אני חושבת שאת מנהלת את זה באמת מדהים ואת שואלת את השאלות הנכונות וממש ממש לא נוח לי.
זהבה גלאון: אני יושבת כאן בחדר ואם זר היה נקלע לכאן, הוא היה יוצא מפה בתחושה שהכל נהדר.
זהבה גלאון: אנחנו מנהלים סיכונים ואנחנו מנסים לעשות איזונים, הכל נכון.
זהבה גלאון: זה ברור שאתם צריכים לקחת סיכונים ולוודא שיש איזונים, ותמיד זה אותה תשובה – בין צורכי הביטחון והצרכים של חיי היום יום, ואני רוצה להגיד לך שאתם לא עושים את זה כנראה כמו שצריך.
זהבה גלאון: אם אנחנו מקבלים כאלה תלונות, ועכשיו אני יודעת שאתם עושים כל מאמץ, אבל אם אנחנו שומעים את האנשים ביום יום, ואת החיים הבלתי נסבלים שלהם, ואת הסיוט של החיים שלהם, זה אומר שאתם לא עושים מאמץ מספיק.
זהבה גלאון: אני בטוחה שאתם עושים מאמץ, אם לא עושים מאמץ מספיק.
זהבה גלאון: אני רוצה להגיד עוד משהו.
זהבה גלאון: אני חושבת שזה חמור מאד שראש עיריית ירושלים, אני שומעת את הדברים הבאת נכוחים של משה ממערך הכבאות.
זהבה גלאון: איזה מין דבר זה שראש עיריית ירושלים לא עומד לשר לביטחון הפנים על הראש, ולא לשר הביטחון ולא דואג לזה.
עדי קול: את רוצה שאני אסביר לך?
זהבה גלאון: בסדר, זה צריך להיות ברמה הזאת.
זהבה גלאון: משה צריך לשבת פה ולהסביר שאם לוקח חצי שעה אז הוא לא יכול לתת מענה להצלת חיים?
זהבה גלאון: תגידו השתגעתם שבכלל יכולה להיות סיטואציה כזאת?
זהבה גלאון: פשוט זה הרי לא יעלה על הדעת.
זהבה גלאון: מה שמסתבר שכל מה שלא יעלה על הדעת עולה על הדעת כאן בישיבה.
זהבה גלאון: אני רואה את הדברים מאד בחומרה, אני חושבת שאתם צריכים להזיז את עצמכם, ואם אתם מנהלים סיכונים, תנהלו אותם ביותר, ואתם הולכים למהלך של הידברות ויש משא ומתן מדיני, וכאילו אין כלום והחיים בשטח על הפנים.
זהבה גלאון: הרי מה שאנחנו שומעים פה זה על הפנים.
זהבה גלאון: כל אחד דיבר בדקה, על הפנים.
זהבה גלאון: אני שומעת את זאת מכחולבן כמה המצב נפלא?
זהבה גלאון: תגידו, השתגעתם?
זהבה גלאון: באמת מישהו היה נוחת כאן מהחלל החיצון.
זהבה גלאון: החיים הם בלתי נסבלים.
זהבה גלאון: כל היום, אני אומרת לכם, בלשכה שלי, כל היום אני מקבלת תלונות גם מאנשים פרטיים, גם באמצעות הארגונים, כל יום על משהו אחר.
זהבה גלאון: אז כל יום זה סיפור של בן אדם אחד, אבל ביחד זה סיפורים גדולים.
זהבה גלאון: אז אני חושבת שמישהו שם למעלה צריך - - -
<יהודה פרץ: אז הם קיבלו.
<יהודה פרץ: מישהו שם למעלה קיבל את ההחלטה.