GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: זה ההבדל בין מדינה שחיה בדו-קיום, שחיה בדיאלוג ומדינה שאומרת אנחנו יהודים ואנחנו עושים הכול בשביל ביטחון המדינה.
עדי קול: זה כל מה שאני מבקשת וכל הסיכום שלי הוא איך אנחנו נעשה את זה בדיאלוג ולא איך לא נאמר 'זה השב"כ וזה מה שהוא אומר לי' ולהתחבא מאחורי זה.
עדי קול: אני מבינה את ביטחון המדינה, תאמין לי שאף אחד מאיתנו לא רוצה להתפוצץ לא במטוס, לא באוטובוס ולא בשום מקום אחר.
עדי קול: גם אף אחד לא רוצה להרגיש שעושים לו את המוות.
עדי קול: לשאול מישהו שחוזר מחו"ל אם הוא יכול להציג את הואוצ'רים של המלון שבו שהה כדי להוכיח שהוא היה במלון - - -
<אריה שחם: את הקטע הזה אנחנו בכלל לא בודקים.
<אריה שחם: מה זה חוזר מחו"ל?
<אריה שחם: מאיפה?
<אריה שחם: מבקשים במטוס לפני שהוא עולה לטיסה?
עדי קול: כן, שם.
<אריה שחם: זה לא שייך בכלל לרשות שדות התעופה.
עדי קול: בסדר, זה אותו נוהל.
מסעוד גנאים: כי הם בודקים שם את הישראלים.
מסעוד גנאים: אולי שדה התעופה הכי קשה הוא שדה התעופה במינכן בחזרה לכאן.
מסעוד גנאים: בשאר שדות תעופה זה לא כך.
מסעוד גנאים: אפילו שם לא בודקים כמו שבודקים כאן.
עדי קול: כמו שאומרים ארץ נהדרת, אני פונה ללב שלך.
<אריה שחם: ראשית אמרתי בתחילת דבריי שיושב ראש מועצת המנהלים של הרשות ביקש לבדוק את זה בצורה יסודית למרות שנעשתה כבר בדיקה והבדיקה תיעשה.
עדי קול: א'.
עדי קול: הבטחת ולפני שיצאתי אמרתי שגם תיפגש איתה.
<אריה שחם: אפגש איתה זה משהו אחר.
<אריה שחם: חשבתי שאמרת שהבדיקה תעשה.
<אריה שחם: נפגש איתה.
<אריה שחם: יש לנו רגישות ויכול להיות שאתם לא מקבלים את זה ויכול להיות שאתם לא מאמינים בזה - - -
עדי קול: אולי זה לא מספיק?
<אריה שחם: השעות שאנחנו מקדישים בקורסים ולאחר הקורסים בסדנאות שאנחנו מעבירים עם עובדי הביטחון והיחס, אין ויתורים, אנחנו גוף ציבורי, היחידים שלא יודעים מחר אם הם יעבדו או לא יעבדו - - -
עדי קול: לא רק, כך למשל את עובדי רשות השידור.
<אריה שחם: אני לא יודע על רשות השידור, אני יודע שבגופים ציבוריים, שבנתב"ג או במקומות אחרים כדי לפטר אדם זה דרך ייסורים שלמה גם אם האדם ראוי שיפטרו אותו.
<אריה שחם: ברשות שדות תעופה נבדק שהוא לא עושה את עבודתו כמו שצריך וגורם בצורה מכוונת להשפלה של נוסע, לו אין מקום ברשות שדות תעופה.
<אריה שחם: אנחנו מתנצלים.
<אריה שחם: אני מקבל תלונות ותמיד אנחנו מתנצלים כלפי האיש כי אם הוא הרגיש, אמרנו שזה סובייקטיבי, אם האדם הרגיש מושפל אנחנו מתנצלים - - -
עדי קול: את זה אני אמרתי, אני גרמתי לך להגדיר בצורה הזאת.
<אריה שחם: אני אראה לך מכתבים מלפני שנבחרת כחברת כנסת, כבר שלחנו מכתבים כאלה לפני שנים.
<אריה שחם: זה לא דבר חדש - - -
עדי קול: לגבי הסיטואציה הזאת.
<אריה שחם: יש לנו רגישות, אם מישהו חושב - - - -
עדי קול: אנחנו אומרים שהרגישות כנראה לא מספיקה ולכן אנחנו פונים אליכם.
עדי קול: העוזרות שלי כאן אומרות שלפעמים אני לא נחמדה, אני תוקפנית ואני מבקשת דברים לא יפה.
עדי קול: אני משתדלת ואולי לפעמים זה לא מספיק ואני אומרת שאני צריכה להשתדל עוד יותר.
עדי קול: השאלה האם אתם יכולים להגיד 'אנחנו צריכים להשתדל יותר'.
עדי קול: אני פונה אליכם כאן בהצעה איך לעשות את התהליך הזה, לעשות אותו בדיאלוג, וכל מה שאתם צריכים להגיד הוא 'אנחנו מסכימים'.
<אריה שחם: ראשית אני רוצה לומר שנאמר כאן על ידי מספר גורמים שאכן חלים שינויים ומרגישים בשינויים.
<אריה שחם: מה שהיה לפני מספר שנים ועכשיו.
<אריה שחם: אנחנו כל הזמן יוזמים ומשקיעים כספים בלי פרופורציה כדי לקדם.
עדי קול: אני מציעה הצעה שלא עולה כסף.
עדי קול: תבחן את ההצעה.
<אריה שחם: קיבלתי את ההצעה שלך, אמרתי לך שחברי כנסת יוזמנו לקורס כדי להרצות ולהגיד גם בפני החניכים וגם בפני הבכירים את הדברים כדי שישמעו ויבינו.
<אריה שחם: בשמחה אמסור כרטיס ביקור ואני אזמן.
עדי קול: מעט הרצאות שהשפיעו עלי בצורה כזאת.
<אריה שחם: אנחנו לא נגד, אנחנו רק בעד.
<מאיר דוד דור: אני כאן תחת הכובע של ארגון נפגעי טרור, אלמגור.
<מאיר דוד דור: אנחנו חושבים שאנחנו צריכים לבוא כאן כאיזה סוג של משמר אזרחי לכל ועדות הכנסת, נוכח מתקפות גדולות, תכופות וגדלות מזמן לזמן במישור המתח שבין זכויות הפרט לצרכי ביטחון.
<מאיר דוד דור: אולי זה יהיה תפקידנו.
<מאיר דוד דור: אם בוועדה זאת לא נשיג אז נזמין דיון בוועדה אחרת שבה אולי יהיה מגרש יותר נוח, כמו שיש מגרש נוח לצד של המתקפה שנעשתה כאן - - -
עדי קול: אתה הרגשת שיש כאן אווירה בעד טרור?
עדי קול: הרי אתה ארגון של נפגעי טרור.
<מאיר דוד דור: אני חושב שהמסקנה, גברתי את מדברת איתי בשפה משפטית ואת מחדדת את זה על קוצו של יוד, אז אין לי בררה ואני אגיד לך כן.
<מאיר דוד דור: ועכשיו אני אסביר למה.
עדי קול: תסביר לי איך הייתה כאן אווירה בעד טרור.
<מאיר דוד דור: א' מוביל לב'.
<מאיר דוד דור: כשאתה הולך ומתייצב אל מול צרכי הפרט כשיש צרכים ביטחוניים ואתה אומר יגבר צרכי הפרט על צרכי הביטחון, אז סיכום המשוואה - - -
עדי קול: תקשיב למה שאמרנו, אמרנו איזון אחר, לא אמרנו יגבר.
עדי קול: אמרנו איזון אחר ואל תסלף את דברינו.
<מאיר דוד דור: שאלת אם הרגשתי, אני אגיד לך שכן ואסביר מדוע - - -
עדי קול: אתה אומר כאן דברים שנאמרו, אבל הם לא נאמרו.
<מאיר דוד דור: כאשר יש האדרה והעצמה של צד אחד של צרכי הפרט - - -
עדי קול: הרצון שלא להשפיל.
עדי קול: זה האדרה?
<מאיר דוד דור: הרצון לא להשפיל, מיד אדבר גם על השפלה מבחינה אישית.
<מאיר דוד דור: צרכי הפרט אל מול צרכי הביטחון.
<מאיר דוד דור: לדעתי כאן צריך להתייצב גם אל מול אלה שנפגעו ממקרים שבו למשל פצצה הועברה במחסום ולא נתפסה כי הייתה שם זילות כלפי הבודקים.
<מאיר דוד דור: כעת אני רוצה לומר לחברינו ולכל המתלוננים - - -
עדי קול: חבל שלא היית בדיון שלנו על המחסומים, כי לפני שבועיים קיימנו דיון על מחסומים, כאן זה לא הדיון.
<מאיר דוד דור: אנחנו מזמינים את עצמנו באמת להיות יותר שומרי הסף בכיוון ההפוך.
<מאיר דוד דור: כעת אומר את הנקודות כדי לשתף את כולכם בחוויה.
<מאיר דוד דור: יצאתי עם אשתי, אשתי נראית כהת עור, מרוקאית.
<מאיר דוד דור: בארה"ב היא נבדקה וגם בדקו אותי, לא הבנתי.
<מאיר דוד דור: אמרו לי בגלל הכיפה, זה נראה משהו מוזר.
<מאיר דוד דור: אשתי מאוד לקחה ללב, אמרתי לה אני אומנם לא מרוצה מהבדיקה החודרנית והפולשנית, מפני שבסופו של דבר זה יעזור לכולם.
עדי קול: זה היה חיפוש פולשני עם כפפות?
עדי קול: הורידו לך את הבגדים?
<מאיר דוד דור: את רוצה כאן תיאורים פלסטיים?
<מאיר דוד דור: <קריאה:> לא הורידו חזייה לאשתך?
<מאיר דוד דור: שנמשיך.
<מאיר דוד דור: הרי היא תקטע אותי מחוסר זמן.
עדי קול: אין בעיית זמן, דבר.
<מאיר דוד דור: התשובה היא כן, הורידו לי את המכנסיים, אם זה מעניין אותך.
עיסאווי פריג': המדינה בודקת אותי, אני אזרח המדינה.
<מאיר דוד דור: עכשיו אני אענה, שאלת שאלה - - -
<עבד אגבאריה: בדקו אותנו בשדה התעופה במינכן, בדקו את כולם את היהודים ואת הערבים.
<עבד אגבאריה: בדקו את כולם.
<מאיר דוד דור: רבותיי, אני רוצה לענות על השאלה שנשאלה על ההבדל בין האזרחים.
<מאיר דוד דור: בסופו של דבר יש תיוג.
<מאיר דוד דור: נכון שחברים קרובים צריכים להילחם נגד תיוג, מה נעשה ובסופו של דבר הטרור מצטמצם ברוך ה'.
<מאיר דוד דור: צריך עוד יותר לצמצם אותו, יש תיוג ובסופו של דבר טרור מגיע מצד חלק קטן, אבל הוא חלק.
<מאיר דוד דור: לא מוצאים טרור שנגזר מיהודי בשדות תעופה.
<מאיר דוד דור: זה לא קיים.
<מאיר דוד דור: לכן - - -
עדי קול: עוד לא היה.
עדי קול: היה טרור יהודי במקום אחר, עוד לא היה בשדה התעופה.
<מאיר דוד דור: לכן אתם צריכים להיות מעוניינים.
<מאיר דוד דור: אין לכם, לנו, יותר סבלנות, אני אגיד לכם שיש עוד תיוג.
<מאיר דוד דור: יום-יום נוסעים ערבים ישראלים והם מופלים לטובה, עוברים במחסומי צה"ל לערים פלשתיניות כמו רמאללה ושכם.
<מאיר דוד דור: ערבי שייתפס על ידי צה"ל, צה"ל יעלים עיניים כי הוא יודע שזאת המציאות.
<מאיר דוד דור: ישראלי צפוי לעונש מאסר.
<מאיר דוד דור: חברים למה אתה אומרים?
<מאיר דוד דור: כעת אתם - - -
עדי קול: סליחה, אתה סוטה מהנושא.
עדי קול: יש לך עוד משהו להגיד בנושא הדיון, בידוק בשדות התעופה.
עדי קול: סליחה אני שאלתי שאלה.
<מאיר דוד דור: תיוג קיים גם בכיוון ההפוך.
עדי קול: הבנת את נושא הדיון?
עדי קול: נושא הדיון הוא אפליה על רקע לאומי.
עדי קול: סיימת?
<מאיר דוד דור: באמת זה הזוי.
<מאיר דוד דור: אני לא סיימתי.
<מאיר דוד דור: אמרתי שאפליה על רקע לאומי קיים גם לצד השני.
<מאיר דוד דור: אני רוצה להציג את הרציונל ברשותך.
<מאיר דוד דור: הרציונל הוא שאין סיכון - - -
<מאיר דוד דור: אל תחסמי אותי בנקודה.
<מאיר דוד דור: אם את לא נותנת לסיים סימן שאת לא הוגנת ושאת רוצה לשמוע רק את - - -
עדי קול: אני רוצה שתדבר על הנושא ולא על נושאים אחרים ובלי הרצאות - - -
<מאיר דוד דור: את בנאדם אינטליגנטי ותני לי לסיים את המשוואה.
<מאיר דוד דור: אם את משפטנית, אני עושה משוואה שאני בטוח שבבית משפט העליון, ואני מופיע בדיונים בבית המשפט העליון ומקשיבים לי בנפש חפצה.
<מאיר דוד דור: אני לא שומע את זה פה.
<מאיר דוד דור: אני רוצה להניח, להפיס את דעתכם.
<מאיר דוד דור: התיוג קיים, הוא קיים משום שיש רמות סיכוי ומצמצמים.
<מאיר דוד דור: הוא קיים בדוגמה שהצגתי שכן יעמידו לדין ובצדק יהודים שיעברו מחסומים לשטחי א' ובצדק לא יעמידו לדין אזרחים ישראלים בני הלאום הערבי.
עדי קול: הדוגמה לא רלוונטית, אני מבקשת שתתקדם.
עדי קול: משפט סיום.
<מאיר דוד דור: כעת נגיע לעניין הבידוק הביטחוני.
<מאיר דוד דור: אצלנו בארגון אלמגור התקבלו תלונות לא רבות, בדקנו והלכנו לבודקים ביטחוניים שמספרים על עבירת עליהום שהם יושבים מול נבדקים, גם נבדקים ישראלים יהודים, יש איזו טכניקה למוסס את יכולת הבדיקה.
<מאיר דוד דור: גם אני יכול להבין כשאתה נשאל שאלות זה לא נעים, זה סוג של חקירה וצריך איזה כוח עמידה להגיד 'אני מוכן לספוג את זה כי זה חשוב'.
<מאיר דוד דור: אבל אם אנחנו לא נתייחס באהדה לתחקירים האלה.
<מאיר דוד דור: אני לא מתעלם מהעניין התיוג.
<מאיר דוד דור: אני מבקש שתבינו את בעיית התיוג מכל הכיוונים.
<מאיר דוד דור: מבנה על מבנה, ואני בניתי כאן אדן על אדן, אם זה באמת כך אפשר לנהל איזה דו-שיח, אבל אנחנו נעמוד על המשמר שענייני הביטחון לא יתמוססו על ידי ארגונים שיש להם אג'נדה להאדיר את צרכי הפרט אל מול צרכי הביטחון.
<איזוריס שחאדה: אני אחותה של איזיס ואני עורכת דין במקצועי כבר 13 שנה.
<איזוריס שחאדה: יש לי משרד משלי בירושלים.
<איזוריס שחאדה: עבדתי במשרד המשפטים ועברתי בידוק ביטחוני לפני שקיבלו אותי ללשכה לסיוע משפטי למשך שנתיים שעבדתי שם.
<איזוריס שחאדה: אין לי בעיה שיהיה בידוק ביטחוני.
<איזוריס שחאדה: אני יכולה לומר לך שאני אישית עברתי הרבה השפלות כמו שהיא עברה, גם בשנת 2009 כשנסענו לרומא אחותי השנייה ואני.
<איזוריס שחאדה: אני אוכל לומר לך כשגם כשנסעתי לבולגריה ביקשתי את האחראי והאחראי הגיע אלי.
<איזוריס שחאדה: לאחראי הזה קוראים דובא סלאח, אני חושבת שאתם מכירים אותו, הוא אחראי קשר עם אוכלוסיות בני המיעוטים.
<איזוריס שחאדה: אני אוכל לומר לך כשאני קראתי לאדם הזה אחרי שהפכו לי את התיק, שעשו מה שעשו, מאותו יום שאני התלוננתי בפניו הוא אמר לי, 'אנחנו יודעים שיש את הבעיה הזאת ורגע לפני שאת נוסעת תשלחי אלי את הוואוצ'ר אני אדאג שהדברים יעשו כמו שצריך'.
<איזוריס שחאדה: אני אגיד לך את האמת, דיברתי איתו על המקרה הזה והוא קיבל טלפונים מהרבה חברי כנסת שדיברו איתו על המקרה.
<איזוריס שחאדה: הוא אמר לי, יש שוני.
<איזוריס שחאדה: אני יודעת שיש שוני ואני קראתי את הבג"צ ואני יודעת שהיה לכם להגיש על ה-1.1 להגיש וב- 1.3 נכנסו גם שינויים.
<איזוריס שחאדה: גם את זה קיבלתי מהבנאדם שהוא איש פנימי שיודע על השינויים האלה ואמר לי 1,2,3 אלו השינויים.
<איזוריס שחאדה: לנו אין בעיה שיהיה ביטחון ושתהייה בדיקה, אבל כשהבדיקה מתחילה להיות מעבר למשהו סביר, בדיקה שנכנסת לתוך הרגליים של האישה, סליחה, שהיא צריכה להוריד את החזייה ואת המכנסיים, לדעתי היא עברה כל טעם טוב וזה עבר כבר את זכויות הפרט בכבוד.
<איזוריס שחאדה: אין לנו התנגדות לעשות בידוק, הביטחון הוא שלך ושלי אותו דבר.
<איזוריס שחאדה: כן הייתה פנייה ואותו אדם אמר לי שמה שקורה באילת זה שונה.
<איזוריס שחאדה: אני יכולה לומר לך שאני ב- באפריל 2013 בשנה שעברה, במקרה החלטתי שאני נוסעת במטוס.
<איזוריס שחאדה: על המקום הזמנו טיסה אחותי ואני חזרה הביתה.
<איזוריס שחאדה: הגעתי לחיפה ואני צריכה למצוא את הפתק הזה.
<איזוריס שחאדה: מצאתי פתק בתוך התיק שלי, ראיתי את התיק שלי הפוך ולא הבנתי.
<איזוריס שחאדה: בתוך התיק שלי מצאתי פתק, כשאני כשאמצא אותו אני מבטיחה לך שאני אפרסם אותו ואני אעביר אותו לסאלח, רשום בו: "סליחה שנאלצנו לערוך לך בידוק בתוך התיק שלך.
<איזוריס שחאדה: רשות שדות התעופה".
<איזוריס שחאדה: סליחה, אני חושבת כשאדם בודק את התיק שלי שלא בנוכחות שלי, זה לא מקובל עלי וזה לא מתאים לי.
<איזוריס שחאדה: כשאתה אומר שמכשיר עושה את זה, אז זה משהו אחר.
<אריה שחם: היועץ המשפטי לממשלה נתן אישור.
עדי קול: יש להם אישור על זה.
<איזוריס שחאדה: אמרת שזה מכשיר.
<אריה שחם: אני אסביר לך.
<אריה שחם: המזוודה עוברת במכשיר, המכשיר נותן התרעה שיש משהו, הרי המכשיר לא יודע לזהות, אמרתי כבר שלפעמים זו יכולה להיות משחת שיניים ולפעמים זה יכול להיות אקדח ולפעמים מוצאים גם כדורים ודברים אחרים.
<אריה שחם: אל תחייך משום שבבדיקות המכשיר אי אפשר לדעת.
<אריה שחם: קל באמת לזרוק דברים.
<אריה שחם: חברים, קל מאוד ואני רוצה לומר לכם כי אולי אתם לא יודעים, ברוסיה, בצ'צ'ניה התאבדו במטוסים נשים שהיה להם חומר נפץ בחזיות, אם אתם לא יודעים אני אספר לכם.
<עבד אגבאריה: תגיד לי כמה ערבים ישראלים, באמת.
<עבד אגבאריה: תגיד לי כמה בכל ההיסטוריה של נתב"ג נמצאו כדורים אצל יהודים ואף פעם לא נמצא כדור אחד אצל ערבי.
<עבד אגבאריה: תגיד לי, אני אביא לך רשימה של יהודים.
<אריה שחם: והם לא נבדקים?
<אריה שחם: הם נבדקים.
<אריה שחם: היהודים נבדקים בדיוק אותו דבר אם יש הרתעה.
<אריה שחם: לגבי המזוודה אני רוצה שתדעי שאם זה עובר את המכונה ואם יש התרעה בודקים.
<אריה שחם: אני אומר לכם שגם היום במכונות HBS בנתב"ג כשעוברת מזוודה ויש התרעה יבדקו אותה, יפתחו אותה ורצוי שאנשים לא ישאירו את המנעולים סגורים, יבדקו אותה וישאירו פתק שהמזוודה נבדקה ואין מה לעשות.
<אריה שחם: גם בחו"ל זה כך.
עדי קול: רגע, רגע, אני מוכרחה לעצור אתכם, אחת כי אתם נכנסים פה לדיאלוג שאינו רלוונטי לוועדה.
<איזוריס שחאדה: הוא נתן כאן כמה דוגמאות שהוא חושב שהיא לא עשתה, זה לא נכון.
<איזוריס שחאדה: כן הייתה פנייה ולא הייתה שום התנצלות מרשות שדות התעופה עד היום.
<איזוריס שחאדה: כל הזמן הייתה הכחשה.
<איזוריס שחאדה: ההתנצלות שלך היא פה.
<איזוריס שחאדה: מעולם מכל מה שהיה בעיתונות, בטלוויזיה, ברדיו אף אחד לא בא ואמר 'אנחנו מתנצלים על מה שהיה.
<איזוריס שחאדה: מה שהיה לא היה אמור להיות'.
<איזוריס שחאדה: אין לי בעיה, אבל זה לא היה ואני מצפה שזה יעשה.
<איזוריס שחאדה: אני חושבת שלהגיד שלא הייתה תביעה?
<איזוריס שחאדה: כן היו תביעות והייתה מישהי מחיפה לפני שנתיים שקיבלה פסק דין על זה שהורידו לה את החזייה והיא קיבלה פיצוי.
<איזוריס שחאדה: אתם שילמתם לה פיצוי.
<איזוריס שחאדה: זה לא עניין של פיצוי ולא עניין של תביעה, זה עניין שהנושא הזה צריך להיגמר.
<איזוריס שחאדה: אני חושבת שהדבר הזה לא צריך לעמוד על הפרק יותר.
<איזוריס שחאדה: צריך לגמור איתו ולהתייחס אלינו אחרת.
<איזוריס שחאדה: אנחנו, לא משנה ערבי נוצרי, ערבי מוסלמי, גם זה לא מקובל עלי.
<איזוריס שחאדה: אנחנו אזרחי מדינת ישראל וזה מה צריך להיות.
<איזוריס שחאדה: לך, כשעושים לך את הבידוק שהיה בטורקיה לפני שנה, כל העולם קם איך עושים לנו הישראלים.
<איזוריס שחאדה: אנחנו כאן במדינה עושים את אותו דבר שעשו בטורקיה לישראלים.
<איזוריס שחאדה: כל העולם וכל התקשורת קמו כי ליהודים ישראלים לא מגיע שיעשו להם את זה בטורקיה, אבל אנחנו פה תושבים, אזרחים בישראל ואנחנו משרתים אפילו יותר מיהודים ועושים דברים לטובת המדינה.
<איזוריס שחאדה: בסופו של דבר אנחנו אלה שנבדקים, אנחנו אלה בתיוג של החקירות, אנחנו אלה עם החשד שאולי בשיער שלנו יש איזה חומר או פלסטיקים.
<איזוריס שחאדה: אני יכולה להביא אפילו מהשב"כ שיכולים להגיד מה יש.
<איזוריס שחאדה: אני כן יודעת מהם הנהלים שלכם.
<איזוריס שחאדה: לצערי נכנסתי לתוך זה ושאלתי אנשים - - -
<מאיר דוד דור: אני לא איש שב"כ.
<איזוריס שחאדה: אני אומרת לך ששאלתי אנשים מה חיפשו לה בשיער - - -
עיסאווי פריג': כשלכולם תהייה את אותה תחושה של אזרחים במדינה.
<מאיר דוד דור: אבל מה נעשה עם הטרור?
<מאיר דוד דור: ערבי מגיע משם, אתה יכול להתעלם מזה?
<מאיר דוד דור: אני לא בפוליטיקל קורט.
עדי קול: טרור לא מגיע ממנה.
עדי קול: תסתכל עליה.
עדי קול: תסתכל על הבחורה הזאת.
עדי קול: אתה לא היית בתחילת הדיון כשהיא הציגה את דבריה.
<אירנה שופאינה: אני חייבת להגיב לזה.
<אירנה שופאינה: אתה טוען שהתיוג רק בגלל שהטרור מגיע, על איזה תיוג בדיוק אני נופלת?
<אירנה שופאינה: מתי הייתה התרעה על בחורה ממוצא רוסי שהייתה קצינה בצבא?
<אירנה שופאינה: זה לא קשור לתיוג, זה קשור למשהו שהוא נטו יושב על אפליה גזענית.
<מאיר דוד דור: אני חולק עליכם.
<מאיר דוד דור: זו לא אפליה, אפליה ביטחונית כן.
<אירנה שופאינה: איזו התרעה יכולה להיות עלי?
<מאיר דוד דור: אני נענה לקריאתה, אני אענה לך בחוץ על הסברה.
עדי קול: את הסברה היא מבינה, היא מבינה.
עדי קול: את מבינה?
עדי קול: תעצור ואל תענה, לא עכשיו.
עדי קול: סליחה אני מבקשת לסיים.
<איזוריס שחאדה: אני לא רוצה שיעשו בלגן לבחור, אני לא רוצה שלסלאח תהייה בעיה, כי סלאח הוא באמת בנאדם שבא ועומד במקום ועוזר - - -
עדי קול: הכול מוקלט.
עדי קול: אני אבקש לסיים את הדיון.
עדי קול: למי שמגיע לכאן הרבה, זה הדיון הראשון שהיה בו כל כך הרבה בלגנים.
עדי קול: בדרך כלל אני לא מאפשרת כל כך הרבה בלגן.
עדי קול: זה היה סוער וטעון רגשית.
עדי קול: קודם כל אני מוחה על הדברים שלך שהציגו את הדברים שלנו כאילו אנחנו פוגעים בביטחון או לא מאמינים בביטחון או לא צריך להיאבק בטרור.
עדי קול: אף אחד פה לא אמר את זה, אפילו פעם אחת לא ביקשתי שנשנה את הקריטריונים.
עדי קול: כולנו מבינים שהקריטריונים חסויים ויש כאן עניין של ביטחון המדינה.
עדי קול: אנחנו ביקשנו את הקריטריונים האלה שעוברים בבג"צ ושבג"צ ביקר אותם, ביקש להפעיל אותם בצורה פחות פוגענית.
עדי קול: זה אומר שהאיזון בין זכויות הפרט לביטחון המדינה צריך להיות אחר.
עדי קול: אף אחד לא צריך להעדיף אחד באופן מוחלט על האחר.
עדי קול: אבל האיזון כאן לא ראוי ולא מספיק.
עדי קול: אני מקבלת את האמירה של רשות שדות התעופה שהם עושים מאמץ מאוד גדול, אני לא מקבלת את זה שהם עושים את זה על דעת עצמם, אלא משום שרשויות המשפט מחייבות אותם.
עדי קול: עדיין לא נעשה מספיק מאמץ.
עדי קול: ראשית כדי לתת תחושה לאזרחי מדינת ישראל שהם אזרחים שווי זכויות.
עדי קול: הדבר השני, לתת להם חלק בתהליך שבו הם מגישים את התלונה ונשמעים.
עדי קול: אני אצא מפה בפנייה לרשות שדות התעופה, למנכ"ל, קודם בבקשה להשלים את התחקיר של המקרה הספציפי בהשתתפות של הנפגעת.
עדי קול: לשמוע את דבריה.
עדי קול: להגיש לנו את דוח התחקיר הזה, שהוא יוגש לוועדה.
עדי קול: אנחנו נבקש באופן רשמי פנייה ושיתוף של הציבור הערבי בתהליכי ההכשרה של הבודקים החדשים ושל הבודקים הקיימים, שיתוף גם של חברי הכנסת וגם של בכירים נציגי ציבור.
עדי קול: אני רוצה לקבל מידע איך מתבצע תחקיר כזה.
עדי קול: אני מבינה שאנשים לא פונים, אבל כשהם פונים מגיע להם בדיקה אמיתית ששוקלת את שני הצדדים ולא רק את הצד האחד.
עדי קול: ברגע שאתם שומעים רק את האנשים שלכם ולא מזמנים את הנפגע, אני חושבת שיש כאן טעם לפגם.
עדי קול: אני מבקשת לקבל תשובה לגבי זה.
<מאיר דוד דור: אפשר לבקש שיצרפו גם אותנו כדי להעצים את תחושת האחריות של הבודקים.
עדי קול: זאת בקשה שאני לא מקבלת ואני מבקשת - - -
<מאיר דוד דור: נפנה לוועדה אחרת גברתי.
עדי קול: תפנה דרך איזו וועדה שתרצה.
עדי קול: אני מבקשת לקבל את הנתונים המספריים על השאלות ששאלתי.
עדי קול: לא קיבלתי מכם את התשובות האלה.
עדי קול: אנחנו נקיים דיון נוסף בנושא הזה במושב הבא.
עדי קול: אני שוב רוצה להגיד, ואני אומרת את זה כאזרחית מדינת ישראל שחורה לה לראות את הדברים האלה מהצד וחורה לה לחוות אותם ולשמוע אותם בכנסת ישראל.
עדי קול: לא יכול להיות מצב שאזרחים מפחדים לצאת את שערי המדינה.
עדי קול: אם יש תחושה שהם לא רוצים לחזור, אנחנו צריכים להילחם בזה.
עדי קול: אתם צריך לעשות מעט יותר צעדים כדי להכשיר יותר על מנת למנוע מקרים כאלה, אתם יודעים, כדי שהאזרחים יראו שאתם מתחקרים מקרים כאלה, שאתם נוזפים, שאתם מתריעים כדי שירגישו שיש למי לפנות.
עדי קול: אני שמחה שיש נציג לבני מיעוטים.
עדי קול: העובדה שיש נציג לבני המיעוטים מעידה על כך שיש קושי מיוחד באוכלוסייה הזאת.
עדי קול: אנחנו נשמח לקבל את התשובות האלה בהקדם כדי לקיים דיון נוסף.
עדי קול: אני שמחה לפתוח את הוועדה של הישיבה המיוחדת לפניות הציבור.
עדי קול: יש לנו משתתפים חדשים, ולכן אני אסביר, כמו שאני מסבירה בכל פתיחה של ישיבה.
עדי קול: למי שלא מכיר, הוועדה לפניות הציבור היא ועדה מיוחדת בכנסת.
עדי קול: על פי תקנון הכנסת יש לה את אותן סמכויות של כל ועדה אחרת, כמו ועדת כספים, חוקה, עבודה ורווחה, אבל היא מתכנסת באופן שונה ממה שמתכנסות ועדת אחרות, בעקבות פנייה של אדם, קבוצת אנשים, ארגונים, בעקבות פנייה של ציבור.
עדי קול: זה גם בדרך כלל משנה את אופן הדיון.
עדי קול: הדיון מתחיל בפנייתו של האדם, הוא מתאר את הקושי ואת הבעיות שהוא חווה.
עדי קול: אנחנו מטפלים בבעיות ציבור פרטניות, אנשים שמתקשרים ואומרים שיש להם קושי ספציפי מול הרשויות, אבל כשעולה סוגיה שמעניינת קבוצה יותר גדולה של אנשים, אנחנו מקיימים דיונים בנושא.
עדי קול: אמרתי את זה בעבר, אני אגיד את זה שוב, אנחנו ועדה נשכנית, או במילים אחרות קרצייתית, מה שאומר שאנחנו נכנס שוב ושוב, עד שאנחנו נקבל פתרונות לבעיות שלנו, ככה שבואו נתרגל אחד לשני.
עדי קול: אז אני עדי ואני מאד מאד שמחה שבאתם, ואני מודה לכל מי שבא בפעם השנייה, כי בשבוע שעבר היה לנו דיון עמוס ולא הצלחנו להגיע לכל הנושאים, ולכן החלטנו להפריד את הנושאים בסדר הגיוני, לפי גם הגופים הרלבנטיים שעוסקים בהם, ולא להביא את כל הפורום.
עדי קול: קבענו את הפגישה היום בנושא המחסומים.
עדי קול: אז אני חייבת להגיד שעשיתי קצת שיעורי בית, למדתי את שני המחסומים, את המקורות שלהם, את ההבדלים בין סוגי האוכלוסייה שעוברים במחסומים ועולות הרבה שאלות.
עדי קול: אני לא יודעת אם נמצא בפניכם המסמך שהגישה האגודה לזכויות האזרח, וגם לא קיבלתם אותו קודם, אז אני מניחה שלא הספקתם לקרוא, אבל נוכל לרפרף ביחד.
עדי קול: אני משערת, לכל מי שנמצא כאן, שאף אחד מהדברים שכתובים לא חדש ולא מפתיע.
עדי קול: יש משהו שקראתם שלא ידעתם קודם, מי שנמצא כאן?
<שי שחף: הרבה דברים לא מדויקים שם.
עדי קול: אני מניחה, ועדיין יש דברים בגו וכל מי שנמצא כאן מכיר את הטענות, בכל אופן.
עדי קול: כללי הדיון: מקבלים רשות דיבור, לא מדברים לא ברשות דיבור.
עדי קול: זה יהיה דיון בעייתי אם לא.
עדי קול: אנחנו נתחיל כמובן עם הפונה, אחרי זה אני אסכם את השאלות שלי ואני אשמח אחר כך שישיבו.
עדי קול: אמרו לי שאתה האיש הכי חשוב בנושא מחסומים.
<קריאה: קודם כל אשתי, אחרי זה אני.
עדי קול: אז אני שמחה שאתה איתנו, כי אני מניחה שתוכל לענות לנו על שאלות.
עדי קול: אז בבקשה, אתה או את רוצים לפתוח?
<קרן צפריר: אני קרן צפריר מהאגודה לזכויות האזרח.
<קרן צפריר: אני מניחה שבאמת את במסמך שכתבנו, יצא לכם קצת לרפרף.
<קרן צפריר: אני רוצה להרחיב את היריעה, כי במסמך שלנו הבאנו דוגמאות יותר פרטניות לפגיעות - - -
עדי קול: אני שמחה לארח בפעם הראשונה את חברת הכנסת זהבה גלאון.
זהבה גלאון: נכון, תודה רבה.
<קרן צפריר: במסמך שלנו הבאנו דוגמאות לכל מיני פגיעות שנגרמות עקב שני המחסומים האלה, שבראש ובראשונה הבעיה העיקרית היא בעיה של זמן, זמני מעבר, אבל אם נרחיב ככה קצת את הפריזמה מעבר לכן או לא נדרשים קושנים וכן הלאה דוגמאות, אני חושבת שהבעיה העיקרית שעולה בשני המחסומים האלה, או בכלל במחסומים, זה תחושה של אין בעל בית.
<קרן צפריר: יש כמה וכמה גופים, כל אחד אחראי על הנישה הקטנה שלו, אם זה התחום של הבינוי, אם זה התחום של כוח האדם, אם זה מאבטחים, וכל פעם כשאנחנו פונים, אז שולחים אותנו מכאן לשם ומשם לכאן, והתחושה הזאת מחלחלת למטה.
<קרן צפריר: כשאת מסתובבת במחסומים, קודם כל התחושה היא תחושה מאד קשה ומאד מדכאת, והדוגמאות שהבאנו באמת מצביעות יותר מכל אולי על איזו שהיא התעמרות באדם הקטן.
<קרן צפריר: התחושה שאנחנו כל פעם שומעים אותה מהתושבים, התחלפה פלוגה אז יש הנחיות חדשות.
<קרן צפריר: אני לא יודעת אם זה תמיד נכון, או שמן הסתם יש הרבה סיבות למתן הנחיות חדשות, אבל אין איזה שהוא רצף.
<קרן צפריר: פעם דורשים ככה ופעם דורשים ככה.
<קרן צפריר: אין בפני מי להתלונן, אין אף אחד שתפקידו להתייחס, להסתכל על האנשים האלה כאנשים באמת, שעוברים במחסומים הרבה פעמים מדי יום, לרבות ילדים, ולראות מה הם צריכים.
<קרן צפריר: אני אתן דוגמא קטנה, שטיפלנו בה בסיבוב הקודם של דרישת הקושנים, ושלחנו מכתבים וכתבנו את כל העניינים החוקיים, שאסור לדרוש תעודות מזהות מילדים קטנים וכו'.
<קרן צפריר: בסוף זה הגיע לכדי כך שדיברתי עם הרמט"ק והוא אמר לי – הרי זה ברור, אני לא יכול לצפות מילד בן שמונה שיזכור לאכול את הסנדוויץ' שלו, אז אני אפקיד בידיו תעודה מקורית?
<קרן צפריר: כי מה שקורה זה שהתעודה נזרקת לה ככה, נופלת לה בתיק, ואז מטפטף עליה קצת הסנדוויץ', ואז הם צריכים ללכת למשרד הפנים כדי להוציא תעודה מקורית חדשה.
<קרן צפריר: אף אחד לא ממש מסתכל - - -
עדי קול: אבל אז בשביל זה הם צריכים לעבור במחסום, כי אין משרד הפנים ואז איך עוברים במחסום בלי התעודה, ואז כנראה לא תהיה לנו דרך לעבור.
<קרן צפריר: בטח ובטח, כי אחד ההורים הוא גם אחמ"ש, כך שאף אחד לא ממש מסתכל איך הדברים נראים מהצד של התושב, מהצד של מי שצריך לעבור ולעשות שימוש במחסום הזה.
<קרן צפריר: וכל זאת מתחזק במיוחד לאור הדברים הברורים שנאמרו בפסקי הדין, על כך שבאמת מדובר בשכונות ירושלמיות, שצריך להבטיח את זכות המעבר שלהן, שכל השירותים שלהם עדיין נסמכים על ירושלים, אם זה בתי ספר, אם זה קופות חולים וכו'.
<קרן צפריר: זה לאור מה שנאמר בדיון הקודם, על כך שכל השירותים האלה לא קיימים, לא ניתנים בצורה מספקת בשכונות עצמן.
עדי קול: זהבה, תחליטי אם את רוצה לדבר לפניהם או אחריהם.
זהבה גלאון: אחריהם, זה בסדר.
עדי קול: אני רוצה להצטרף כפונה לדיון הזה, אמרתי את זה כבר בדיון הקודם.
עדי קול: יצא לי בשנה האחרונה לעבור לא מעט פעמים, את האירוע הקודם כבר הזכרתי, שבו אמרתי שאני חברת כנסת ושאלו אותי איזה כנסת, אבל על זה אנחנו נדבר, על ההכשרה ואיזו הדרכה עוברים האנשים שעומדים במחסום.
עדי קול: אני חושבת שזה מאד משמעותי, לא רק לשאלות האלה ולא רק ידע כללי, אלא יחס וגישה ותרבות ודיאלוג.
עדי קול: באמת לא הרגשתי מעולם מושפלת כמו שהרגשתי במעבר.
עדי קול: אני.
עדי קול: אני לא מדברת כרגע על חברי הפלסטינאים שעברו איתי.
עדי קול: אני מעולם לא הרגשתי מושפלת כמו שהרגשתי שיצאתי לכיוון ישראל מהרשות, אחרי שהייתי עם אישור של מי שאתם רוצים ותעודת חבר כנסת.
עדי קול: באמת לא הרגשתי אף פעם מושפלת.
עדי קול: אתם קוראים לזה פה קרוסלה?
עדי קול: אני קוראת לזה מכלאה.
עדי קול: זה שאחרי שלושה אנשים זה נסגר, בדרך כלל זה נסגר כשאתה נמצא תוך כדי, עם איזה יד, רגל.
עדי קול: יש לי סרטים, אמרו לי שאסור לצלם, אבל אני בעייתית, ויש לי חסינות.
עדי קול: סרטים של עגלות, ילדים, יש לי אותם בטלפון, אני אוכל להראות.
עדי קול: נתקעים כשהילד צורח, האמא עם היד, מנסים להסתובב, לא מצליחים לעבור את זה ונתקעת כבר היציאה.
עדי קול: באמת קטסטרופה.
עדי קול: עכשיו, חלק מהבעיות שהוזכרו כאן אני מכירה באופן אישי.
עדי קול: נסענו באוטובוס ממחסום קלנדייה, באוטובוס היו אזרחים גרמנים, אזרחים ישראלים ופלסטינאים עם אישור, ועלה השומר ואמר רגע, למי יש אישורים?
עדי קול: כולם הראו את האישורים.
עדי קול: גם שוטף, פקק מטורף ואמרו לנו אוקיי, אתם יורדים.
עדי קול: יורדים.
עדי קול: יש להם אישור, נבדק כל האוטובוס.
עדי קול: אבל צריך לעבור את השיקוף.
עדי קול: אמרתי אם הם יורדים, גם אני יורדת, ולכן עברתי ברגל.