GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: כי אמרתי לו כבוד ראש העיר, אתה לא חייב לבוא בעצמך, תשלח נציג.
ישראל אייכלר: הוא אומר, אין מי שיטפל בתחבורה.
ישראל אייכלר: אז לתושבי באר שבע יש תשובה, שאין מי שיטפל בתחבורה.
ישראל אייכלר: אבל ראש העיר בעצמו הביע את עמדתו.
מרינה סולודקין: אנחנו נפרסם את זה בעיתונות הרוסית.
ישראל אייכלר: הוא הבטיח לי שהוא ישלח את עמדתו, והוא עמד בהבטחה ושלח לנו פאקס.
ישראל אייכלר: כתוב כך: מתנצל על אי הגעתי או נציג מטעמי, עקב נסיבות הקשורות לעירייה.
ישראל אייכלר: החברה כיום אינה יותר בבעלות העירייה.
ישראל אייכלר: משפרץ המאבק בין הנהגים לבין החברה, ניסיתי לקרב את הדעות, למנוע את ההתדרדרות, משום שהפגיעה בתושבים היתה קשה, הצעתי, וניסוחה של ההצעה לא התקבלה על ידי העובדים, למרות שחברת מטרו-דן התחייבה להעלות את השכר בזמן הקרוב.
ישראל אייכלר: אי אפשר שהמצב יימשך, כולנו נאחזים איש בדעתו, והציבור סובל קשה.
ישראל אייכלר: התערבות בית המשפט שקבע שאין לשבור את השביתה על ידי הבאת אוטובוסים מבחוץ, סיבכה את העניין יותר.
מאיר בביוף: מה לעשות, יש בית משפט בישראל.
מאיר בביוף: לצערם של המעסיקים, יש בית משפט בישראל.
ישראל אייכלר: אשמח אם יימצא פתרון, כך אי אפשר להמשיך.
ישראל אייכלר: בברכה, יעקב טרנר, ראש העיר.
ישראל אייכלר: אודה אם תוכן מכתבי זה, יובא לידיעת חברי הוועדה.
ישראל אייכלר: עכשיו ננסה למצוא את הפתרון, אולי בעזרת משרד התחבורה.
דרור גנון: אפתח בזה שמשרד התחבורה הוא לא צד בויכוח בין העובדים, למעסיק שלהם שזה חברת מטרו-דן.
דרור גנון: מה שמשרד התחבורה יכול לעשות, וניסה לעשות, ועשה השבוע, זה לתת הוראת שעה שמספרה הוא 6355, שמדברת על זה שכל נהגי המוניות שיש להם רשיון להסעה מיוחדת בעיר באר שבע, יוכלו להסיע נוסעים.
דרור גנון: במקור היה מתוכנן חמישה שקלים, היום בוועדת המחירים זה נקבע על ארבעה שקלים, בכל שעות היום, לכל היעדים בבאר שבע.
דרור גנון: במסגרת הוראת השעה הזאת, נוריד פקחים של משרד התחבורה בשבוע, שבועיים הקרובים.
דרור גנון: אנחנו ננסה לשלב מהלך עם המשטרה, לנסות לעזור באכיפה של התעריף הזה, כלפי נהגים שמעוניינים לעשות את זה.
דרור גנון: אני לא יכול להכריח נהג לעשות את זה, אם הוא רוצה לקחת ספיישל.
קריאה: חלק מהנהגים השובתים עובדים במוניות.
ישראל אייכלר: מותר להביא מוניות מחוץ לעיר?
ישראל אייכלר: השאלה היא אם רק מוניות תושבי באר-שבע?
דרור גנון: אין דבר כזה מוניות.
דרור גנון: כל נהג מונית עם רשיון מיוחד יכול לעבוד היום בבאר שבע.
ישראל אייכלר: אגב, אמרתי שר התחבורה לא עשה כלום, הוא הוריד קודם כל את המחיר לארבעה שקלים.
מאיר בביוף: יפה מאוד מצידו, אבל הוא רואה שהבעיה לא נפתרת.
מאיר בביוף: שיואיל לעשות משהו יותר רציני, חוץ מחוברות בעיתון "מעריב".
מעקב מרגי: אני מצפה ממשרד התחבורה, לקרוא להנהלת החברה ולנציגי העובדים, להושיב אותם בחדר סגור ולדון בנושא.
דרור גנון: זה לא התפקיד של משרד התחבורה.
דרור גנון: אנחנו מכבדים את הצדדים, ואנחנו מכבדים את החלטת בית דין לעבודה, שקבע שאין להביא ולהפעיל נהגים ואוטובוסים שהם לא בחברה.
מעקב מרגי: אף פעם לא ביקשנו את זה ממך.
דרור גנון: משרד התחבורה יכול להעמיד פתרונות במסגרת האפשרויות שקיימות לו במערך התחבורה.
דרור גנון: זה אומר, או להפעיל צו שעה למוניות, או להביא חברות אוטובוסים אחרות שיפעילו תחבורה.
מאיר בביוף: או ליטול את הזיכיון, אדוני.
מאיר בביוף: למה אתם לא נוטלים את הזיכיון, הם לא מספקים שירות?
מאיר בביוף: מדוע אינכם נוטלים את הזיכיון ופותרים את הבעיה?
אילן קרני: איזו בעייה תיפתר?
דרור גנון: אנחנו לא יכולים ליטול את הזיכיון, כי יש צו בית משפט, שזו הפרה של צו בבית משפט אם אני נוטל ממנו את הזיכיון.
מאיר בביוף: על איזה צו אתה מדבר?
דרור גנון: על בית דין לעבודה, אתם הגשתם.
דרור גנון: הוא היה בבית דין לעבודה, היתה החלטה של שופט, אנחנו לא יכולים להתעסק עם זה.
דרור גנון: זה לא יפתור לך את הבעיה.
דרור גנון: כי להכניס חברה חדשה היום, ולעשות מכרז חדש, ונקבל חברה חדשה שתצטרך אולי להתמודד עם ההשלכות שאתם העליתם על פני השטח, ולגרום לה לפעול, אתה מדבר על קרוב לשנה מינימום.
מאיר בביוף: אני חושב שאפשר לעשות את זה במהלך מהיר, חברת "אגד" מוכנה להיכנס מחר בבוקר.
דרור גנון: עם כל הכבוד, אנחנו חיים במדינה דמוקרטית שעושים בה מכרזים יש או אין.
מאיר בביוף: גם מבטלים מכרזים כאשר לא עומדים בתנאי השירות.
דרור גנון: הם עמדו בתנאי השירות.
מעקב מרגי: הוא יטען, אני מוכן מחר להביא 200 נהגים.
מעקב מרגי: אתה באמצעות בית משפט מנעת את זה ממני.
דרור גנון: מצד אחד אתה רוצה שנגן עליך, מצד שני אתה רוצה שנילחם בך.
דרור גנון: אני לא מבין את זה.
דרור גנון: אם אתה רוצה שמחר בבוקר כמו שהאדון אומר, נביא נהגים, ונביא אוטובוסים, אנחנו נפתור את הבעיה.
מאיר בביוף: אני לא אמרתי שאני רוצה שאתה תביא נהגים.
מאיר בביוף: אמרתי שחברת "אגד" תקבל את נהגי מטרו-דן אליה, ותעסיק אותם בתנאי הסכם הקיבוצי.
דרור גנון: למה לא חברת "דן"?
מאיר בביוף: גם חברת "דן".
מאיר בביוף: למרות שחברת "דן" היא המשקיעה הראשית.
דרור גנון: אז צריך לעשות מכרז.
מאיר בביוף: רק חברות מאורגנות שמעסיקות עובדים בתנאים של הסכם קיבוצי.
דרור גנון: כולן מאורגנות, וכולן מעסיקות עובדים.
מאיר בביוף: ההסתדרות מנהלת את ענייני העובדים.
מאיר בביוף: נדמה לי שגם אתה בתור עובד מדינה, נהנה מהשירותים של ההסתדרות, ואתה מקבל שירותים לא רעים בכלל.
דרור גנון: אין קשר.
דרור גנון: אני רק רוצה להזכיר, שבסופו של דבר זה סמכות של משרד התחבורה ומשרד האוצר להחליט איזו חברה תפעל איפה.
מאיר בביוף: ואם הם לא עושים את זה, במצב כזה הם מועלים בתפקידם.
ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיה ברור, הוועדה שלנו לא תפתור את הסכסוך ביניכם.
ישראל אייכלר: אנחנו מנסים למצוא דרך ששם במקום, אולי בוועדה מצומצמת, ששם תמצאו את חוט השני, שיוביל אתכם לדרך הזהב.
ישראל אייכלר: אני לא יכול עכשיו.
ישראל אייכלר: אם אתה תשב ארבע-חמש שעות ותתן את כל העלבונות למשרד התחבורה והאוצר, והם בכוחם הדל, לעומת הקול שלך יעבדו, אז נשב פה עד הערב.
דרור גנון: הפתרון ששר התחבורה קבע, שזו הוראת שעה, כרגע זה הפתרון הטוב ביותר.
דרור גנון: הוא נותן פתרון זמני בלבד.
דרור גנון: הלאה, אני מקווה שהצדדים יגיעו לאיזשהו פתרון.
מאיר בביוף: נראה לך שהם יגיעו?
דרור גנון: אני קטונתי להיכנס בסכסוך שלכם.
ישראל אייכלר: היתה למשרד התחבורה הצעת פתרון מעשי?
דרור גנון: לסכסוך לא.
דרור גנון: אנחנו נחכה ונראה.
דרור גנון: אני חייב להגיד לגילוי נאות.
דרור גנון: חברה הבאר-שבעית הקודמת, הפעילה 19 קווים בבאר שבע.
דרור גנון: הסיעה 23 מיליון נוסעים בשנה, עם 120 אוטובוסים.
דרור גנון: חברת מטרו-דן עשתה את זה עם 80.
דרור גנון: עם פחות נהגים.
מאיר בביוף: אתה אומר דברים לא נכונים.
יגאל שלי: אם מכל נהג הוא הוריד שני אוטובוסים, אז אפשר גם ב-60 להפעיל את התחבורה.
יגאל שלי: מה הקשר?
יגאל שלי: זה לא נכון מה שאתה אומר.
דרור גנון: אתם באתם ותקפתם את ההפרטה לתחבורה הציבורית.
יגאל שלי: לא נכון מה שאתה אומר.
יגאל שלי: הוא נתן פחות שירות לציבור.
יגאל שלי: אני עובד שם, לא אתה.
ישראל אייכלר: אגיד לך למה.
ישראל אייכלר: כי בבאר שבע לפי הדיון הקודם, נסעו הרבה אוטובוסים ריקים.
יגאל שלי: היום אתה יודע איך אני נוסע?
יגאל שלי: אחד דבוק לשני, מאה נוסעים בכל הקו.
יגאל שלי: על מה אתה מדבר, כך זה גם שירות?
ישראל אייכלר: בפרוטוקול הזה מדברים שבכל הארץ אין כזאת ריקנות באוטובוסים.
יגאל שלי: איזו ריקנות, בוא תראה איך אני עובד היום.
יגאל שלי: אנשים מחכים במשך חצי שעה לאוטובוס, עוברים שלושה אוטובוסים מלאים מפוצצים, אנשים מחכים יותר משלושת רבעי שעה בקו בבוקר, על מה את המדבר.
יגאל שלי: בגלל זה הוא חסך אוטובוסים.
אילן קרני: כתוב פה ניצולת של אוטובוסים.
מעקב מרגי: מר קרני, תעזוב אותי מהחברה הישנה.
אילן קרני: נתון עובדתי.
אילן קרני: נעים היום בבאר שבע כ-45 אוטובוסים מדי יום.
אילן קרני: חוץ מקווי הילדים שאנחנו מסיעים, חוץ מהטכני שאנחנו מסיעים, חוץ מקו השב"ס שאנחנו מסיעים משש בבוקר עד שש בערב.
ישראל אייכלר: יש לכם סקר עומס?
אילן קרני: הם עמוסים, בוודאות.
אילן קרני: כי זה 45 במקום 70.
יגאל שלי: היום הם ריקים, בגלל שהמוניות מנקות הכל.
אילן קרני: דרך אגב, זה פועל לרעה על הנהגים, כי מחר אני כנראה אצטרך פחות נהגים.
אילן קרני: ככל שהם יזדרזו לסגור את סכסוך העבודה, כך יהיה צורך ביותר נהגים.
מאיר בביוף: עוד נסיון הפחדה?
אילן קרני: אתה מפחיד יותר מכולם.
אילן קרני: אני מציע, היות והדבר היחידי שאני לא מעוניין בו, הצעתי את זה על השולחן.
אילן קרני: הסכם קיבוצי והסתדרות היא לא שותפה שלי.
אילן קרני: אני מוכן שכבוד היושב ראש ימנה מגשר, שיישב ביני ובין העובדים, ויבחן את כל הסוגיות, את השכר, במסגרת היכולות.
אילן קרני: יישב איתי, ויבחן את העניין, ונראה, ונשווה את זה לענף כולו, ונראה אם אנחנו מטרו-דן, או מת הרודן.
אילן קרני: או אם אכן אנחנו באמת עובדים מעל הממוצע, עם יחס טוב לעובדים, עם יחס טוב לנוסעים.
אברהם אזולאי: אני מחזיק תיק התחבורה בהסתדרות הארצית.
אברהם אזולאי: אני גם מחזיק תיק התחבורה בעיריית קרית-מלאכי.
אברהם אזולאי: אני רוצה לייעץ למר קרני ולחברים פה, קודם כל הנושא של תאונות הדרכים, שעברנו את ה-500 זה בא מלחץ.
אברהם אזולאי: התחלתי את הדרך שלי כנהג משאית בקואופרטיב הנגב, ואני חושב שההסתדרות לא מבהילה, בסך הכל היא רוצה להסדיר את ההסכם עם הנהגים.
אברהם אזולאי: אני חושב שאפשר להסדיר את זה.
אברהם אזולאי: ישבתי בהמון הסכמים, והצלחנו לגשר עם חברות של תחבורה, הנמל החדש, עם המון, כמגשר, גם משאיות וגם חברות הסעות.
אברהם אזולאי: מר קרני, אני חושב שההסתדרות היא לא מבהילה.
אברהם אזולאי: וכן אני חושב שכדאי לשבת, שאם הנהג יקבל את התמורה ואת השכר ההולם, יתן יותר תפוקה.
אברהם אזולאי: מר קרני אמר שמקבלים 24 שקלים לשעה.
אילן קרני: יותר, לפני שעות נוספות.
אברהם אזולאי: אנחנו נבדוק את זה.
אברהם אזולאי: וגם אם משלמים עליהם תנאים סוציאליים.
אילן קרני: יש הכל.
מאיר בביוף: ביטוח מנהלים.
ישראל אייכלר: יש לי שאלה קצת יומרנית, אני לא מאמין בשאלה הזאת, אבל אני חייב לשאול אותה.
ישראל אייכלר: אם הוועדה שלנו – ועדה מצומצמת של הרב מרגי, חברת הכנסת סולודקין, נציג משרד התחבורה, נציג החברה ונציג העובדים, מוכנים להפסיק את השביתה על הדבר הזה?
ישראל אייכלר: היא לא תכריע כלום, היא רק תביא את העובדים ואת החברה להסכם בתוך שבוע, בשיתוף עם משרדי הממשלה.
ישראל אייכלר: לא שאנחנו נהיה הבוררים.
אילן קרני: למעט עובדה אחת, שאני אומר עוד פעם, על מנת להיות נקי כפיים ותם לב, בסופו של תהליך לא יהיה הסכם קיבוצי.
ישראל אייכלר: אז צריך לשאול את הנהגים אם הם מוכנים לזה.
ישראל אייכלר: אתם מוכנים לדבר כזה?
ישראל אייכלר: בלי הסכם קיבוצי, רק הסכם אישי והטבת תנאים.
יגאל שלי: אני רוצה לחזור לעבודה להיות מוגן עם הסכם קיבוצי.
ישראל אייכלר: היות והתשובה לשאלתי היתה שלילית, אז יש לנו רק דבר אחד, לפנות לשרי התחבורה והאוצר בבקשה להקים ועדה, לא משלנו.
ישראל אייכלר: והיות ומנכ"ל חברת מטרו-דן אמר שהוא מוכן לקבל כל בורר שידון בעניין, אז שיקימו איזושהי ועדת בוררות בין העובדים לבין המעסיק.
אילן קרני: מגשר, לבורר יש משמעות קצת שונה.
ישראל אייכלר: מגשר בין העובדים לבין ההנהלה.
ישראל אייכלר: זה כן אנחנו יכולים בשם הציבור, לדרוש שהשביתה תסתיים עוד היום.
ישראל אייכלר: אין שום סיבה, אני כאזרח, הרב מרגי כאזרח, שבגלל סכסוך בין חברה לבין עובדים, שלא תהיה תחבורה ציבורית.
ישראל אייכלר: את זה אני אומר לנציגי הממשלה.
ישראל אייכלר: אתם חייבים להביא או 1,000 מוניות או 1,000 אוטובוסים, אותי כאזרח זה לא מעניין, אני צריך אוטובוס בתחנה.
ישראל אייכלר: מי יהיה, זה לא מעניין אותי.
מעקב מרגי: הגישה ששר התחבורה שכביכול מיצה ועשה לא מקובלת עלי.
מעקב מרגי: מאחר והמצב המשברי הזה נמשך, אני קורא לשר התחבורה לפנות לבית דין לעבודה, ולהורות לשני הצדדים לחדש את העבודה תוך כדי הידברות.
מעקב מרגי: מה תהיה התוצאה בסוף הדרך, לא מעניין אותי.
מעקב מרגי: הוא יכול לבקש מבית משפט, תפקיד שלו לספק תחבורה הולמת לתושבי מדינת ישראל.
מעקב מרגי: מדיניות הראש הקטן אפילו בצבא נגמרה מזמן.
ישראל אייכלר: החלטה אחרונה של הוועדה שלנו, שתלווה את כל התהליך, חבר הכנסת הרב מרגי וחברת הכנסת סולודקין בעוד חודש בעזרת השם, אם העניין לא יבוא לידי פתרון, אני מקווה שיבוא לידי פתרון, נדון עוד פעם מחדש.
ישראל אייכלר: אני לא מציע מה שהציעה חברת הכנסת סולודקין להביא את הצבא להפעיל אוטובוסים, יש מספיק אזרחים שמוכנים להפעיל בבאר שבע אוטובוסים.
ראובן ריבלין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לפניות ציבור.
ראובן ריבלין: ועדה זו הוקמה בכנסת הארבע-עשרה, לאחר שמצאנו לנכון להיות בקשר עם הציבור, הפונה מפעם לפעם אל הכנסת, כמקום וככתובת שאליה הציבור מכוון תלונות, בקשות, תחינות או הערות והארות.
ראובן ריבלין: הוועדה הזאת בהחלט הצדיקה את קיומה במשך קיומן של הכנסות הארבע-עשרה והחמש-עשרה.
ראובן ריבלין: היום אנחנו עם פנים לכנסת השש עשרה.
ראובן ריבלין: והכנסת השש-עשרה אשר נתכוננה, מקיימת גם את הוועדה לפניות הציבור.
ראובן ריבלין: ועדת הכנסת קבעה שהמועמד הראוי לשמש כיושב-ראש הוועדה על-פי הצעתה הוא הרב ישראל אייכלר.
ראובן ריבלין: חבר הכנסת אייכלר הוא המועמד שאנחנו מבקשים לאשר בפני ועדה נכבדה זאת.
ראובן ריבלין: כמובן בפניכם עומדת האפשרות לאשר או לדחות.
ראובן ריבלין: אם נדחה, חלילה, נראה אחר כך מה לעשות.
ראובן ריבלין: אם נאשר, הרי שהוא יוכל להיות זה אשר יופקד בידיו עיסוק חשוב ביותר, שבו למעשה הכנסת נפגשת עם הציבור בצורה בלתי אמצעית.
ראובן ריבלין: אנחנו בטוחים שהוא יוכל לעשות זאת לעילא ולעילא, כאיש ציבור בעבר וכחבר כנסת מהיום, ולהרבה שנים.
ראובן ריבלין: לכן אני מציג את מועמדותו של ישראל אייכלר, חבר הכנסת הנכבד, להיות ליושב-ראש הוועדה.
ראובן ריבלין: מי בעד? ירים את היד.
ראובן ריבלין: נא להוריד.
ראובן ריבלין: בעד – פה אחד אושר מינוי ישראל אייכלר ליו"ר הוועדה לפניות הציבור
ראובן ריבלין: אני קובע שנבחר פה אחד חבר הכנסת ישראל אייכלר, הרב אייכלר, לשמש כיושב-ראש הוועדה לפניות הציבור.
ראובן ריבלין: אני מאחל לו הצלחה.
ראובן ריבלין: בנשיאות הכנסת נשתדל לעשות כל שביכולתנו על מנת לאפשר לוועדה לפעול, לתפארת עם ישראל, מדינת ישראל, תורת ישראל וארץ ישראל.
ראובן ריבלין: תפוס את מקומך.
ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברי, תודה שבאתם.
ישראל אייכלר: אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת על האמון שהעניק לי ולחברי הכנסת, חבר הכנסת עמרי שרון, חבר הכנסת יאסינוב, כל החברים שהתכנסו כאן, עובדי הוועדה לפניות הציבור, חברי הכנסת הנאמנים והמסורים.
ישראל אייכלר: הוועדה לפניות הציבור מבחינה מסוימת היא הוועדה הכי חשובה בכנסת, כי היא עוסקת בפרט בדרך כלל, באנשים שעומדים לבד ואין להם אפשרות להגיע לדברים שמגיעים להם כחוק, אלא באמצעות פנייה לחברי הכנסת ולכנסת.
ישראל אייכלר: יש מקרים מזעזעים של אנשים שאין להם לחם לאכול, פשוטו כמשמעו, ולכן קיימת קרן יושב-ראש הכנסת במשך כמה שנים, ותמיד הוועדה לפניות הציבור הפנתה לקרן יושב-ראש הכנסת את האנשים האלה.
ישראל אייכלר: אנחנו מקווים, בעזרת השם, גם לעתיד, להפנות המלצות ליושב-ראש הכנסת, שהוא מטפל בקרן באופן אישי, כפי שהבנתי מהדברים של יושב-ראש ועדת הכנסת.
ראובן ריבלין: זה בהתאם לתקנון.
ראובן ריבלין: אני מתכוון שיהיה פיקוח של שופט.
ראובן ריבלין: הייתי רוצה להעיר על עניין זה, ברשותך, כי זה הדבר החשוב ביותר.
ראובן ריבלין: צריך להבין שאין זה מתפקידה של הכנסת, שהיא קובעת את תפקידה בעצמה, לשמש כמקור או כאמצעי לתת מענה לתפקידי הממשלה.
ראובן ריבלין: לא יכול להיות מצב שבו יבוא אדם ויאמר: אין בידי סיוע ומושיע, לכן אני בא לכנסת, כי באותו רגע הכנסת תהפוך להיות משרד העבודה והרווחה או לשכת סעד של אחד מהמוסדות שמתוקצבים לשם כך.
ראובן ריבלין: צריך להיזהר בעניין הזה, ובאמת, במקרים של עזרה חד-פעמית מיידית, כמו דבר רפואי, דבר שהוא ציבורי, דבר שהוא בבחינת דוגמה או מתן איזו תרופה של עזרה ראשונה מיידית, לפני, חלילה, אבדון--
שלומית קואולמן: שלא כלולה בסל.
ראובן ריבלין: --אז באמת צריך לשקול ולראות.
ראובן ריבלין: אוי לנו ואבוי לנו אם ייוודע בציבור כאילו לכנסת יש קרן שהיא כמעיין המתגבר, שכן מעיינות מתגברים, ראינו כבר לאן הגיעו, איך יבש מקור המים שהיו מים חיים.
ראובן ריבלין: בהחלט יש מקום לפנות לוועדה לפניות הציבור, ולדאוג לכך שאם באמת מוצדקת דרישתם, שהנוגעים בדבר ייתנו את המענה.
ראובן ריבלין: אם יש דבר זועק לשמים, חלילה, אנחנו הרי יהודים רחמנים בני רחמנים, הרי היינו מוציאים גם מכיסנו, ואנחנו עושים כך, וכל אחד נותן בסתר.
ראובן ריבלין: עם זאת, יש קרן יושב-ראש הכנסת כמו קרן ראש הממשלה- - -
ישראל אייכלר: כמו קרן נשיא המדינה.
ראובן ריבלין: כמו קרן נשיא המדינה.
עמרי שרון: אני לא בטוח שיש קרן למשרד ראש הממשלה.
ישראל אייכלר: יש קרן.
ראובן ריבלין: הוועדה של האפוטרופוס הכללי, יחידת הכספים, גם בקרן ראש הממשלה וגם בקרן יושב-ראש הכנסת, היא היום מבקשת להפסיק את ההקצבה מהטעמים שדיברתי עליהם, ולא ידעתי אפילו שהם הטעמים שהביאו אותם לכלל הכרעה.
ישראל אייכלר: אולי נשנה את הגזרה הזאת, כי הציבור עכשיו במצב כל כך קשה.
ראובן ריבלין: תפנה לאפוטרופוס הכללי ותציג את עמדותיך.
ראובן ריבלין: נניח שיש 300,000 משפחות שהן משפחות נצרכות, שאין להן מושיע, אלא הקרן, ייווצר מצב שהקרן לא תוכל לתת אפילו למקצת האנשים תרופה וסעד, אם כולם ייפנו לוועדה.
ישראל אייכלר: האפוטרופוס מחלק לעמותות ולכל מיני דברים חשובים.
ראובן ריבלין: אתה תתמודד עם האפוטרופוס.
ישראל אייכלר: אני רוצה את עזרת היושב-ראש בעניין, כי הסמכות תישאר בידי היושב-ראש.
ראובן ריבלין: גם משרד ראש הממשלה פנה אלי.
ראובן ריבלין: חשבו אולי לאחד את הקרנות, קרן ראש הממשלה וקרן יושב-ראש הכנסת, ולהעבירן לנשיא.
ראובן ריבלין: בסוף החלטנו, לפחות בשנת 2003, שהדברים יישארו כפי שהם, אבל בהחלט הדבר הוא בעייתי, וצריך עיון וצריך דיון.
שלומית קואולמן: אני מנהלת הוועדה ושימשתי כחברה בקרן שנים רבות, ואני רוצה להגיד שהיו מקרים קשים ביותר שנדונו.
שלומית קואולמן: הפניות הגיעו לקרן כי הן לא נענו על-ידי שירותי הרווחה המקומיים.
שלומית קואולמן: הבקשות לקרן מלוות בדוח עובדת סוציאלית שלא מוצאת מענה אחר לבקשות, אם זה למיטה, למקרר, לארון, לטיפולי שיניים, לתרופות שלא כלולות בסל.
ראובן ריבלין: כל הדברים שדיברת בהם זועקים לשמים.
ראובן ריבלין: בבוקר אני הולך למשרד הסעד או למשרד הבריאות או לכל קופת חולים, ומוצא לכם אנשים שזקוקים ליותר מאשר כל תקציב הקרן בשנה, ובבוקר אחד אתה מוציא.
ראובן ריבלין: טוב שתהיה הקרן, אבל צריך באמת, רק במקרים ממש יוצאי דופן להשתמש בה, כי אחרת היא תיעלם כהרף עין, בבוקר אחד.
יעקב ליצמן: הקרן היא בדרך כלל מענה לפניות הציבור שמגיעות לכנסת.
יעקב ליצמן: חלק מפתרון הבעיות של פניות הציבור, הוא כמעט אפילו ללא שיקול דעת של היושב-ראש, לפעמים עובדים סוציאליים.
יעקב ליצמן: עצם הרצון לבטל, מראה שיש פוליטיזציה בנושא.
יעקב ליצמן: בגלל שהוא חרדי אומרים: לא ניתן להם כסף.
ראובן ריבלין: אין שום פוליטיזציה, שלא תהיה שום אי-הבנה.
ראובן ריבלין: חוכמה גדולה שהכנסת, שמאשרת את תקציבה שלה, שתבוא ותקבע פתאום 7 מיליוני שקלים לנזקקים.
יעקב ליצמן: לאור התוכנית עכשיו צריך 70 מיליוני שקלים.
ראובן ריבלין: אותי לימדו בירושלים שמשפחות נזקקות, זה קודם כול המשפחה שלי.
ראובן ריבלין: אבל כך היו אומרים, כי הם היו עוסקים בצורכי ציבור ואמונה, אבל היו עניים מרודים.
יעקב ליצמן: אני מציע הפוך.
יעקב ליצמן: תנסו אותו ב-2003, תראה אם יש בעיה.
ראובן ריבלין: אסור לתת בידי פוליטיקאי, שיכול, חלילה, לעמוד תחת לחץ כזה או אחר, לנהל קרנות כאלה או אחרות.
ראובן ריבלין: הקרן קיימת, לא נשנה אותה, נמשיך להפעיל אותה.
ראובן ריבלין: רק צריך להבין ש-50,000 שקלים בשנה, בבוקר אחד אני מוצא לכם פי 50 יותר ממה שיש בה.
ראובן ריבלין: אנשים קשיי יום עד כדי מרדות, שלא ניתנים אפילו לתיאור, ביאליק לא הצליח לתאר.
יעקב ליצמן: למה אתה תומך בתוכנית הכלכלית?
ראובן ריבלין: התוכנית הכלכלית באה רק לשפר, שלא יהיו כאלה.
יעקב ליצמן: זה רק מגדיל.
יעקב ליצמן: יכול להיות שיש לנו ויכוח מה זה שיפור.
עמרי שרון: סלח לי שאני אומר את זה, אבל באנו לכאן לראות איך אנחנו דנים בוועדה, לא באנו לכאן לדבר על התוכנית הכלכלית.
ישראל אייכלר: לוועדה לפניות הציבור יש תקדים לפני הקרן הזאת, וזה לאלץ את משרדי הממשלה בשם הכנסת לתת לאזרח את זכויותיו, ולכן נבקש את עזרת היושב-ראש בחקיקה שתיתן לוועדה סמכות לקבל תשובה קודם כול מהשלטונות, שאפילו לא עונים לפעמים.
ישראל אייכלר: כל גוף ממשלתי יהיה חייב - - -
יעקב ליצמן: אפילו עד כדי צו הבאה.
ישראל אייכלר: קודם כול שיענו במכתבים.
ישראל אייכלר: בעניין הקרן, אני מבקש שוב שלפחות השנה הזאת, היושב-ראש יבקש מהאפוטרופוס את ההקצבה, לפחות שהיתה בשנה שעברה, כי הציבור שצריך את זה עדיין קיים.
ישראל אייכלר: בעזרת השם, נפעל ביחד ונצליח.
ראובן ריבלין: אמן, כן יהיה רצון.
ראובן ריבלין: אני מאחל לך הצלחה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לומר שלוש נקודות.
ישראל אייכלר: עיקר פעילות הוועדה היא בפניות המגיעות מהציבור, וזה מאוד חשוב, כי רוב משרדי הממשלה - - -
יעקב ליצמן: איפה המיקום של הוועדה?
ישראל אייכלר: זו בעיה נפרדת.
יעקב ליצמן: למה לא העליתם את זה עכשיו?
ישראל אייכלר: במסגרת הקיצוצים אין חדר.
שלומית קואולמן: אני יכולה לספר לכם שבבניין החדש, לשום ועדה לא יהיה חדר.
שלומית קואולמן: יהיו מזכירויות ואולמות.
ישראל אייכלר: אנחנו נקיים דיונים בנושאים שנוגעים למצוקת הפרט ולהגנת הצרכן מכל מגזרי האוכלוסייה, ללא הבדל.
ישראל אייכלר: נצא גם לסיורים, בעזרת השם, למקומות שבהם יש מצוקה, כדי לענות לאנשים, שקשה להם להגיע אלינו.
ישראל אייכלר: חבר הכנסת יאסינוב, בבקשה.
יגאל יאסינוב: רציתי לבקש ממר ליצמן, נעזוב את כל הדברים--
יעקב ליצמן: אני לא חבר ועדה אפילו.
יגאל יאסינוב: --שיש לנו ויכוחים בהם מחוץ לדלתות הוועדה.
יגאל יאסינוב: הוועדה הזאת היא ועדה לפניות הציבור.
יגאל יאסינוב: הציבור הוא גם חרדים, גם חילונים.
יעקב ליצמן: הדבר הכי חשוב בכנסת זה פניות הציבור.
יעקב ליצמן: אף אחד לא ישכח לעולם שעזרת לו, אפילו אם ניסית ולא הצלחת.
יגאל יאסינוב: במשך שלוש שנים הייתי ממונה על פניות הציבור בשינוי.
יגאל יאסינוב: ביקשתי להיות בוועדה הזאת.
יגאל יאסינוב: בגלל העובדה שיש לנו הרבה ועדות אחרות, אולי צריך לקבוע את ישיבות הוועדות בערב כך שנוכל להגיע לכאן.
עמרי שרון: אני קבוע מתחיל כל בוקר בין תשע לעשר בוועדת הכנסת, ונראה איך אפשר להתפנות.
עמרי שרון: כיוון שהכנסת מאוד משוכללת, יש הרבה ועדות, לא מצליחים תמיד שהוועדות יתכנסו במועדים שונים, אז יש ועדות שמראש אי-אפשר להגיע אליהן.
עמרי שרון: אני מצפה שיהיה מנגנון תיאום.
עמרי שרון: אם הישיבות יהיו בימי שני, שלישי, רביעי, בשעות הבוקר או אם זה יהיה ביום שני על ישיבת הסיעה, לצערנו, עם כל החשיבות שאנחנו רואים בעניין, והרצון שלנו להיות חלק מזה והנכונות שלנו להשתתף, נפסיד את הישיבות.
עמרי שרון: יש ימים שהמליאה מתחילה בשעה ארבע.
עמרי שרון: אפשר לקבוע את הישיבה בשעה שלוש.
יעקב ליצמן: ביום שני יש ישיבת סיעה.
עמרי שרון: ביום שלישי.
שלומית קואולמן: אני מציעה שהישיבות יתקיימו ביום שלישי בשתיים.
עמרי שרון: אפשר לנסות.
עמרי שרון: אבל שלא יהיה כל שבוע.
עמרי שרון: אולי פעם בשבועיים.
עמרי שרון: צריך להיות הגיוני, אם רוצים שנהיה פה.
יעקב ליצמן: למה אתה מפחד מהעיתונות?
יעקב ליצמן: הכי טוב לשבת ביום שלישי, משעה שתיים עד ארבע.
שלומית קואולמן: ישיבה צריכה להתקיים יותר משעה.
יגאל יאסינוב: יש לי אותה הבעיה של עמרי שרון.
יעקב ליצמן: ביום שלישי בדרך כלל אין בעיה.
יעקב ליצמן: אפשר לקבוע פה בשעה אחת.
עמרי שרון: אנחנו נמצאים שלושה ימים בשבוע כאן, במהלך הימים האלה הרבה אנשים רוצים לפגוש אותנו.
עמרי שרון: זה מצמצם את הזמן שאני יכול להגיע.
ישראל אייכלר: אפשר לעבוד בימים שאין בהם מליאה.
עמרי שרון: אנחנו לא ירושלמים.
עמרי שרון: אבל אם צריך, אני אעלה.
ישראל אייכלר: בימי ראשון אתה נמצא פה בישיבת ממשלה.
עמרי שרון: בימי ראשון אני בירושלים.
עמרי שרון: הנושא של הכנסת הדברים לתקשורת, לא זה מה שחשוב, חשוב שנמצא זמן לשבת.
שלומית קואולמן: מבחינת מינהל הכנסת לא מקיימים ישיבה בשעה שלוש ביום שלישי.
יגאל יאסינוב: אפשר לקבוע ביום ראשון בבוקר.
עמרי שרון: הלשכה הפרלמנטרית שלי יושבת בבאר-שבע, כל יום ראשון אני הולך לשבת בבאר-שבע, יש לי את פניות הציבור שלי.
ישראל אייכלר: אתה יכול להשתמש גם בוועדה שלנו לכל פנייה של כל אזרח.
יגאל יאסינוב: אנחנו ניתן למנהלת הוועדה טלפונים של העוזרים שלנו, ואז נתאם יום.
יגאל יאסינוב: אני מסכים להצעתו של עמרי שרון.
ישראל אייכלר: ועדות כאלה יש בפרלמנטים בכל העולם הנאור.
ישראל אייכלר: התחקירנית, הגברת יפעת שי, עשתה סקירה השוואתית.
ישראל אייכלר: יש ועדות כאלה בגרמניה, באוסטריה, בסקוטלנד, בבלגיה, אפילו בארצות-הברית קיימת ועדה שעוסקת בענייני צרכנות והגנת הצרכן.
ישראל אייכלר: יש מדינות שאין בהן ועדה כזאת, אבל ברוב המדינות הנאורות יש ועדה כזאת, ובמדינות שאין בהן ועדה כזאת, זה כלול במסגרת הוועדה לזכויות האזרח והאדם.
ישראל אייכלר: הוועדה הזאת יכולה להיות הרבה יותר רחבה, ולא רק אנשים מעטים שיבואו.
ישראל אייכלר: חשוב שהוועדה כן תבקש מהאפוטרופוס הכללי ומיושב-ראש הכנסת לקיים את הקרן, כי בכל זאת אמון הציבור בכנסת מספיק נמוך.
ישראל אייכלר: צריך שלציבור תהיה איזו כתובת.
ישראל אייכלר: בכמה כסף עוזרים פה?
ישראל אייכלר: 1,000 שקלים, 1,500 שקלים.
ישראל אייכלר: שלומית קואולמן ישבה בוועדה שאישרה בפעם האחרונה סכומים של 1,500 שקלים, לאנשים ש-1,500 שקלים בשבילם זה הון.
ישראל אייכלר: אפשר להמשיך לעשות זאת, וצריך להמשיך לעשות זאת.
יעקב ליצמן: היות שישראל אייכלר הוא איש סיעתי באתי גם אני לברך אותו.
יעקב ליצמן: רבותי, אני לא יודע עד כמה אתם מכירים אותו, אבל אני מכיר אותו לפני שהוא הגיע לכנסת.
יעקב ליצמן: הוא איש מתאים מאוד לתפקיד, הוא התעניין בנושא הזה הרבה לפני שהוא נהיה חבר כנסת.
יעקב ליצמן: אני בטוח שהציבור ייהנה ממנו.
יעקב ליצמן: הוא מאוד עקבי.
יעקב ליצמן: הוא אמר היום שצריך מנגנון למענה של תשובות, לחייב משרדים למסור תשובות.
יעקב ליצמן: אני לא רואה אסון בסיוע לאנשים, לא מדברים בשום דבר פוליטי.
יעקב ליצמן: אני מאחל לכולם בהצלחה.
ישראל אייכלר: ביקשתי מהיועצת המשפטית של הוועדה שתכין שלוש הצעות חוק, שאני מקווה שיעברו בהסכמה כללית בכנסת.
ישראל אייכלר: האחת, שכל אדם, פקיד או איש ממשלה או גוף ציבורי, שמקבל פנייה מהוועדה בשם אזרח כלשהו בעניין כלשהו, ישיב תוך 30 יום מה עמדת המשרד.
עמרי שרון: יש נוהל או חוק שמשרד ממשלתי חייב לענות תוך שבועיים.
שגית אפיק: חוק ההנמקות.
ישראל אייכלר: הוא מחייב בתוך 45 ימים.
עמרי שרון: לא חייבים תוך שבועיים?
עמרי שרון: לא עומדים בזה, וגם לא ב-45 יום.
יפעת שי: התקשי"ר אומר 14 יום.
שגית אפיק: אבל חוק ההנמקות גובר.
שגית אפיק: חוק ההנמקות חל רק על עובדי ציבור.
עמרי שרון: אני מציע לא לתת פה יותר.
ישראל אייכלר: לא עונים לאזרח למרות החוק.
עמרי שרון: סביר להניח שיגיעו בסבב שני ושלישי.
עמרי שרון: זאת אומרת, שמי שמגיע לכאן עם בעיותיו, זה אחרי שהוא מיצה את כל האפשרויות להגיע לערוצים אחרים.
עמרי שרון: לא צריך לתת פה יותר מהתקשי"ר.
עמרי שרון: אם רוצים לנסות לעזור בסוף, צריך ללכת על-פי התקשי"ר, כדי לכווץ את הזמן.
ישראל אייכלר: אילו הממשלה היתה עונה לאזרח, אילו הפקיד היה עונה, לא היינו צריכים לשבת כאן.
ישראל אייכלר: הבעיה היא שלא עונים.
יגאל יאסינוב: נציע הצעת חוק להטיל עונש על אנשים שלא עונים.
עמרי שרון: אתה לא יכול לאכוף עונש כזה.
יגאל יאסינוב: לכל פקיד במשרד ממשלתי יש, מה שנקרא, פרמיה, שהיא כוללת בכמה תיקים הוא טיפל וכן הלאה.
שגית אפיק: השאלה היא אם אפשר להטיל את זה על הפקיד.
שגית אפיק: למעשה, המשרד עצמו הוא שלא משיב, לא הפקיד עצמו.
עמרי שרון: יגאל יאסינוב, לצערי, אתה תעמוד במצב שמי שישלם את המחיר זה יהיה תמיד האחרון בשרשרת, שיש סיכוי שהוא זה שזקוק יותר לעזרה.
עמרי שרון: צריך לקבוע את זה בגבולות התקשי"ר.
ישראל אייכלר: בלי זה אין לך שום שיניים.
שגית אפיק: פרסום זה שיניים.
עמרי שרון: אנחנו חברים מכמה סיעות בכנסת, אנחנו באים מקואליציה ואופוזיציה, ואפשר למצוא דרך.
ישראל אייכלר: הצעה נוספת שאני מציע, שיהיה, בכל גוף ממשלתי, משהו כמו נציב פניות הציבור.
ישראל אייכלר: אומבודסמן.
ישראל אייכלר: אני מבין שאין היום.
עמרי שרון: ברוב המשרדים יש.