GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אייל קפלינסקי: הוא גר בדירה בהוד השרון עם עוד כמה חיילים.
אייל קפלינסקי: הוא הופנה על ידי קצינת ת"ש שלו בבסיס חיל האוויר כדי לקבל סיוע.
אייל קפלינסקי: שמחנו לקבל אותו, עזרנו לו בבגדים, קיבל גם כסף מזומן ונשלח במונית להוד השרון לדירה שלו עמוס במצרכים.
אייל קפלינסקי: אנחנו מנסים ללוות אותו באופן צמוד.
ליאורה ויטוס: אני רק רוצה להוסיף שבאמת אנחנו שומעים פה דברים נפלאים אבל רק שתדעו שעוד אלפים דופקים על הדלתות שנעזור ואין ממש מה לאכול בבית.
ליאורה ויטוס: זה כל כך עצוב וקשה.
אייל קפלינסקי: בנוסף לזה היה לנו מהלך עם משרד החינוך.
אייל קפלינסקי: עשו רעש גדול ומיותר בתקשורת אבל אנחנו הרמנו את הכפפה.
אברהם יחזקאל: מה היה?
אייל קפלינסקי: השרה לימור לבנת פנתה אלינו כדי שנסייע לילדים רעבים בבתי הספר.
אברהם יחזקאל: זה מדהים שאני פותר את הבעיה כפוליטיקאי בזה שאני פונה למישהו שעושה מצווה ובזה סיימתי את תפקידי בחיי.
אייל קפלינסקי: הם "ירדו" מהעניין הזה בגלל הרעש התקשורתי.
אייל קפלינסקי: עד היום מגיעים אלינו פקסים מבית ספר ביפו שרוצים 100 כריכים כל יום, בית ספר באשדוד, בית ספר בדימונה.
אייל קפלינסקי: אנחנו נותנים מענה.
אברהם יחזקאל: זה מדהים שהכישלון שלנו נפתר באמצעותכם.
אברהם יחזקאל: אתם בסדר גמור, זה הכישלון שלנו.
אייל קפלינסקי: נכון.
אליהו אמינוב: אני אדם פרטי והתחלתי לעסוק בעזרה לנזקקים.
אליהו אמינוב: פתחתי מקום בבית כנסת "הרמב"ם" ושם הייתי מאכיל איזה 30 או 35 קשישים שמצבם לא היה כל כך טוב.
אליהו אמינוב: ראיתי את זה כמפעל חיים קטן שרוצה לעזור לאנשים.
אליהו אמינוב: עם השנים התפתחנו והגענו היום לממדים של למעלה מ- 630 סועדים ביום, מתוכם מגיעים 300 מנות יום-יום לבתים, אוכל חם וטרי שמבושל על ידי טבח שמבין עניין ויודע מה להכין.
אליהו אמינוב: זה כולל כל יום ארוחה בשרית עם כל מה שמשתמע, עם קטניות וכל מה שצריך.
אליהו אמינוב: המצב הוא קשה מאוד.
אליהו אמינוב: לא פעם אולי קצת בחוצפה עובר בבתים ופותח מקרר ורואה שלפעמים אין כנף של עוף, משפחה של כמה ילדים.
אליהו אמינוב: המצב הוא קשה, קשה מאוד.
אליהו אמינוב: דיברו פה על ממשלה ויש לי תלונה מסוימת נגד הממסד.
אליהו אמינוב: לפני שנתיים ולפני שנה הגשנו בקשה לקמחא דפסחא.
אליהו אמינוב: היה חסר בנתונים, כנראה שהמתנדבים שבאו לא רשמו את מספר הנפשות בדיוק.
אליהו אמינוב: בשנה שעברה אישרו לנו מתוך 1,000 מנות, שעלה לי כמעט 200,000 שקל, 15,000 -ולא קיבלנו אותם.
אליהו אמינוב: כל הפניות לא עזרו וכל התחנונים לא עזרו.
אליהו אמינוב: השנה מילאנו והגענו לסוף שנה ואתמול זה הפעם הרביעית שאני שולח למשרד העבודה והרווחה את הדיסקט עם הנתונים ועדיין לא מתאים להם, חסרים כמה נתונים.
אברהם יחזקאל: מה בדיוק?
אליהו אמינוב: למשל יש לנו שם אשה חד-הורית עם שלושה ילדים לא ציינו "שלושה ילדים" אבל יש תעודות זהות, יש שם את הכתובת, יכולים להצליב את זה מול המחשב של המשרד ולא להקשות עלינו.
אליהו אמינוב: סך הכל אנחנו פה מפעל התנדבותי נטו.
אליהו אמינוב: יש לנו את הגברת פלדמן, אחת המתנדבות, והיא עקרת בית.
אליהו אמינוב: יש לנו את מר נדב, איש עסקים, שמקדיש לא מעט זמן.
אברהם יחזקאל: מר נדב, מה אתה עושה?
יואל נדב: אני איש נדל"ן.
אליהו אמינוב: על כל פנים המפעל שלנו התנדבותי לחלוטין.
אברהם יחזקאל: אתה רצת למועצת העיר, נכון?
אליהו אמינוב: אני הייתי שתי קדנציות במועצת העיר.
אליהו אמינוב: בשלישית היו חסרים לי 200 קולות להיכנס, לצערי הרב.
אברהם יחזקאל: אני רוצה דווקא להשתמש בנקודה הזו.
אברהם יחזקאל: אני לא מכיר אותו ברמה האישית, בפעם הראשונה אני רואה אותו והתמונות שלו ראיתי בשכונה שבה הוריי גרו.
אברהם יחזקאל: אני חושב שמר ירולשמי גם ניסה להתמודד.
אברהם יחזקאל: חשוב לי להגיד לכם, חבריי הטובים, אני מבקש ממכם:
אברהם יחזקאל: חשוב לי שתבינו שאתם חייבים להגיע יותר למעלה ברמה הפוליטית גם.
שרונה חריש: אין לנו זמן לזה.
שרונה חריש: ומניסיון של 15 שנה לא יוצא מזה כלום.
אברהם יחזקאל: מר אמינוב, זה עזר שרצת?
אליהו אמינוב: אני הייתי במועצת העיר וזה עזר לי מאוד.
אליהו אמינוב: קודם כל הייתי מקבל תקציבים די גדולים לעזור לאנשים.
אליהו אמינוב: מאחר ולא נבחרתי קיצצו את זה כמעט לאפס.
אליהו אמינוב: מי שקרוב לעניינים יודע את זה.
אליהו אמינוב: אנחנו עסקנו נטו בנושאי רווחה בעירייה.
אברהם יחזקאל: גברתי, שאלה היפותטית: אם מישהו מטעמכם היה יושב במועצת העיר כמשרת הציבור הוא לא היה יכול לשמש כלוביסט?
שרונה חריש: אנחנו לא רוצים מהעירייה שום דבר.
שרונה חריש: בעיקר אנחנו רוצים מהם שהם לא יפריעו לנו.
אליהו אמינוב: זה נכון.
אליהו אמינוב: אפרופו למה שהיא אומרת: אני קיבלתי מבנה בשנת 1997 ממר רוני מילוא, שאז היה ראש עיר.
אליהו אמינוב: המבנה היה רעוע מאוד, ברחוב הכינור היה פעם גן ילדים, צריף רעוע שעמד להיהרס.
אליהו אמינוב: אני שיפצתי אותו, השקעתי בו הרבה כסף, מי שנכנס למקום זה כמו מלון 5 כוכבים.
אליהו אמינוב: היום יש לי קשיים בעירייה על כל מיני פינות שהוספתי שלא יהיה גשם על אותם אנשים שמגיעים לאכול, או איזה מחסן שיוכל לאכסן.
אליהו אמינוב: יש לי צווי הריסה והעירייה יוצאת נגד המקום.
אליהו אמינוב: מה עוד שאנחנו בקשר עם לשכות הרווחה שמפנים אלינו כל יום עשרות נזקקים שנביא להם אוכל.
אברהם יחזקאל: בעוד חצי שעה יהיה במקרה סגן ראש העיר תל אביב, תוכל לדבר אתו.
יואל נדב: אנחנו משלמים בסביבות 50,000-60,000 שקל בשנה לחשמל.
יואל נדב: חברת החשמל היא חברה ממשלתית, צריך לבדוק אפשרות של פטור.
יואל נדב: נקודה שניה: לבדוק אפשרות של רשות השידור, אם אנחנו רוצים תשדירי שירות כדי לרתום אנשים אלינו.
יואל נדב: נקודה שלישית: הפניה למר נתן גרינברג.
יואל נדב: אני נרתעתי ממה שהוא כותב:
יואל נדב: אני מציע שהכספים יופנו להקמת תשתית ואחר כך יחולקו לעמותות הגדולות בארץ.
קריאה: אתה מדבר על ה- 20 מיליון במסמך.
אברהם יחזקאל: זה המסמך שלנו, זה לא הוא כתב.
אברהם יחזקאל: חילקנו לכם מסמך שכתבו חברותיי לועדה.
יואל נדב: שלא יוקם כזה גוף שחצי מהכסף יהיה רק לתשתיות.
אברהם יחזקאל: אל תדאג.
אברהם יחזקאל: בוא תמשיך.
יואל נדב: נקודה נוספת: אם תוקם איזושהי ועדה שתתרום את הצבא לעמותות חשוב מאוד שיהיה נציגות של העמותה.
שרונה חריש: אני אנצל את האכסניה הזו של הממסד: לפני שבועיים כינסנו אצלנו במשרד מנהלים של עמותות שידענו עליהם שעוסקות במזון מבושל כשהתחיל הסיפור עם הצבא.
שרונה חריש: הצבא העביר לנו שמות של בסיסים וניסינו לעשות מיפוי של הארץ ולהתאים בסיסים לעמותות כדי שאפשר יהיה למשוך בקלות.
שרונה חריש: זאת אומרת שעמותה מתל אביב לא תרוץ למשוך מזון מבסיס שנמצא ליד כרמיאל.
שרונה חריש: לצורך זה הצענו, וגם יצרנו אצלנו במשרד איזושהי מערכת של ריכוז מידע של עמותות.
שרונה חריש: ריכוז המידע הזה ישמש לשני דברים: 1.
שרונה חריש: מין בנק מידע של שמקומות שמוכנים לתרום (אולי אפשר לעשות את זה כאתר אינטרנט) ואיזה בתי תמחוי נמצאים לידם שיכולים למשוך את זה מהם בקלות.
שרונה חריש: 2.
שרונה חריש: מי כמוכם יודע שכמה פעמים אתם נתקעים עם איזה 5,000 עוגות מעלית ולא יודעים בדיוק למי עוד לתת, שהוא גוף כמוכם.
שרונה חריש: פה אני חושבת שאפשר היה לעשות איזשהו בנק מידע ובנק חלוקה.
שרונה חריש: מישהו יגיד חסר לי ומישהו יגיד: במקרה יש לי עודף של שמן, או עודף של עוגות או דברים אחרים.
אליהו אמינוב: אם מותר לציין, הגברת חריש דיברה על נושא העברת פריטים שונים.
אליהו אמינוב: היום קיבלנו ממר גיל אישור לקבל 20 קרטונים, 250 חבילות עוגות, עבור הנזקקים שאוכלים אצלנו בבית התמחוי.
אליהו אמינוב: על זה יבורכו.
שרונה חריש: זה דבר אחד לעניין מרכז המידע שישמש לכל מיני דברים, בעיקר לעניין של משיכה מבסיסי צבא.
שרונה חריש: אני שוב מציעה את המשרד שלנו כי אנחנו התחלנו בזה.
שרונה חריש: נשמח להעביר לכם שמות של בסיסים שנכנסו לתוך הפול הזה שהצבא הסכים לפתוח, כי לא לכל בסיס צבא אפשר למשוך ממנו מזון.
שרונה חריש: דבר נוסף: אמנם אנחנו רובנו פה עוסקים במזון מבושל ולא במזון יבש, שיש לו בעיות אכסון שונות, אבל הייתי גם מציעה שיהיה איזשהו מרכז מידע למרכזי אכסון כי יש בעיה במשיכת מזון מהצבא.
שרונה חריש: הצבא מתנה את זה בשימוש תוך מספר מסוים של שעות אחרת האוכל מתקלקל.
שרונה חריש: אני יודעת שזה בדיוק האכסניה הלא מתאימה כי אנחנו יושבים פה עם אנשים פוליטיים אבל אם אפשר היה לצאת בקריאה שלא לעשות רעב בכותרות אלא להישאר באמת בתחום הזה של עשיית חסד במחשכים, באנונימיות, ושלא נהיה בכותרות, לא עם תמונות או טי-שירטים.
משה קוט: עוד דבר חשוב מאוד: חלוקה שווה של המשאבים במשרד העבודה והרווחה.
משה קוט: יש עורך דין אחד במשרד המשפטים שנקרא אמנון דה הרטוך והוא בנה את הקריטריונים.
משה קוט: אין בקריטריון שום סטייה: לא נתת שמן, לא תקבל.
אברהם יחזקאל: תפיסת העולם שלי, בעיניי כל אחד, מעמותה של שני אנשים שלא מחלקת משכורות בגמור באנשים שעובדים תחת בקרה שגם מחלקים משכורות - מבורך, ואני בוודאי לא האיש שרוצה את העניין הזה, אני רוצה לבדוק את הסוגיה ואת הנושא.
אברהם יחזקאל: כשיש בנקאים או עמותות לא חשובות שמקבלות 300,000 שקל לשנה אני מוכן שמי שמקבל 6,000 שקל, לכן אני נגד הערה מן הסוג, למה הוא קיבל או לא קיבל.
אברהם יחזקאל: יש עמותות, הן מתוקנות ומבוקרות אבל עדיין עבודת הקודש הזו גורמת לי להימנע מלשאול את השאלות האלו.
אברהם יחזקאל: זה הולך לכיוון לא טוב.
אברהם יחזקאל: מצדי שמישהו מהעמותה יקבל 300,000 שקל מהעמותה אם הוא מחלק אוכל לאנשים.
אברהם יחזקאל: אני מכיר עמותות שלא עושות שום דבר ומקבלות.
אברהם יחזקאל: הלוואי שהאיש הזה, שאני מכיר 20 שנה, שעושה עבודת קודש יצליח להקים עמותה שיחלק לכולם משכורת של 15,000 שקל.
אברהם יחזקאל: אני לא מאותם היהודים שאין לו עין ומוציא לשני את שתי העיניים.
אברהם יחזקאל: יש מטרה: להסעיד אנשים רעבים.
אברהם יחזקאל: השאלה היא לא כמה מקבלים אנשים שעוסקים בעבודת הקודש.
אברהם יחזקאל: השאלה היא בעיניי כמה יש אנשים רעבים שאפשר להאכיל אותם.
אברהם יחזקאל: זה מה שאותי מעניין כרגע.
אברהם יחזקאל: אין לי את הרוע הזה לשאול: אתה נותן למישהו רעב לאכול, כמה אתה מקבל.
אברהם יחזקאל: יש בי את הרוע לשאול כמה מנהל סניף בנק מקבל.
אברהם יחזקאל: עליהם לא מדברים, על העמותות האלו כן מדברים.
אברהם יחזקאל: הערה שניה: אני רוצה לפנות אליך, אדוני, קודם כל אני שמח שאתם עוזרים, נותנים גיבוי למהלך.
אברהם יחזקאל: שנית, אני רוצה לתת את דעתי העקרונית: אני חושב שזה כישלון אדיר של המערכת ששרת החינוך או ששר או פוליטיקאים מצטלמים ליד מקרר ריק, עושים הון מהעוני, הון פוליטי מהעוני.
אברהם יחזקאל: יש לי חברים, כל אחד מקים לו תנועה למען העוני: אסור לפוליטיקאים לעסוק בדבר הזה.
אברהם יחזקאל: פוליטיקאים צריכים לתת גיבוי לכם, לעמותות.
אברהם יחזקאל: אני מכיר את כל הסלבריטאים שעושים הון פוליטי מהעוני.
אברהם יחזקאל: לא מתאים לי בתפיסת העולם.
אברהם יחזקאל: הציבור נהיה ציניקן.
אברהם יחזקאל: איפה הסנדוויצים?
אברהם יחזקאל: העיקר ביקשו.
אברהם יחזקאל: מה כן צריך לעשות?
אברהם יחזקאל: יש כאן בעיה שקשורה במיסוד העמותות.
אברהם יחזקאל: יש הרבה עמותות, יש רעב, אבל צריך להגיע לסיטואציה שבו יש מערך של העברת מידע.
אברהם יחזקאל: הגברת חריש צודקת.
אברהם יחזקאל: ראיתי עמותות שמקבלות לפעמים סטוק של מזון ולא יודעות למי לחלק אותו.
אברהם יחזקאל: אני יודע שאיפה שיש בני אדם, יש תחרות, גם בעמותות שקשורות בעניין הזה.
אברהם יחזקאל: פה אני חושב שאחדות המטרה מחייבת מעבר מידע בין העמותות וצריך להקים מרכז.
אברהם יחזקאל: אני חושב שמשרד העבודה צריך לסייע בהקמת מרכז מידע כזה.
אברהם יחזקאל: בעיניי כשמישהו בא לעזור ומייאשים אותו, או עלולים לייאש אותו בגין "האם הרכב של המקרר כזה" או "האם הביטוח הוא כזה", אתה בא לעשות מצווה ואתה למעשה מקבל ביורוקרטיה שעלולה להכשיל אותך.
אברהם יחזקאל: אני פונה למשרד העבודה לנסות לסייע גם לעמותות וגם לעמוד מול משרד המשפטים בעניין של הגמשת הקריטריונים והעקרונות.
אברהם יחזקאל: בעיניי זאת עבודת קודש, המטרה חשובה.
אברהם יחזקאל: אני יודע שיש בעיות שקשורות בדרך הכלכלה לאותו מימוש מטרה אבל זה פשוט חשוב.
אברהם יחזקאל: חשוב לנסות להגמיש את המטרות.
אברהם יחזקאל: אם בכנסת הבאה אהיה בכנסת אקח סדרה של הצעות חוק שקשורה בעניין של הגמשת התופעה.
אברהם יחזקאל: נקודה שלישית: סוגיית הביטוח.
אברהם יחזקאל: מכיוון שהיום יש בעיה של עקרונות, של הגדרת העמותה בגין עניין ביטוחי, אני פונה אליכם אם תוכלו לפנות לשר שלכם שיוסיף את הקריטריון הזה כדי שיוכל לעלות על האלמנט הביטוחי.
אברהם יחזקאל: זה עניין של הגדרה נוספת, בסך הכל.
נתן גרינברג: הייתי רוצה להודות לבעלי האכסניה, מר יחזקאל.
נתן גרינברג: אני נמצא פה במקום שהוזמנתי אליו רק לפני יומיים וחבל.
שלומית קואולמן: זה לא נכון.
נתן גרינברג: לפני שבוע.
אברהם יחזקאל: כי אנחנו יודעים מדי שבוע.
שלומית קואולמן: ביום רביעי קיבלת את ההזמנה.
נתן גרינברג: קודם כל המצב הכלכלי והמציאות החברתית, כל מילה נוספת מיותרת.
נתן גרינברג: במוסד לביטוח לאומי לא יכולנו לשבת, עומדים מן הצד ולהסתכל, לשמוע את הזעקות ולראות את המראות הקשים.
נתן גרינברג: יזמנו בעצמנו, בלי שנתבקשנו, ועל זה אנחנו צריכים את השיתוף הפעולה של כולכם.
נתן גרינברג: אני יוצא מכאן מאושר, אני גאה לראות אנשים טובים מהמערכת של הנתינה.
נתן גרינברג: הייתי רוצה להוסיף: היה לי הכבוד לראיין את מר גלעד חריש, בעלה של הגברת ואת דדי צוקר ביום חמישי ושואל אותם מה הביא אותם לעסוק בעשייה הנפלאה הזאת.
נתן גרינברג: מר חריש אומר לי שהוא מתמכר לעניין הזה כבר שנים.
נתן גרינברג: אמרתי לו שהוא טועה: זה לא התמכרות, זה נובע מתוך הגנים שלו, זה נובע מתוך האישיות של כולנו.
נתן גרינברג: אנחנו בנים של עם מיוחד וזה בנשמתנו לעזור ולסייע.
נתן גרינברג: הייתי באיזה כנס לפני כמה שנים של ארגוני מתנדבים כאשר סיפרתי להם קצת על הפעילויות שלנו.
נתן גרינברג: אנחנו יכולים להיות גאים, אור לגויים בקטעים האלה, איך שאנחנו עוזרים לזולתנו.
נתן גרינברג: לכן חשבנו שהגיע הזמן שצריך לעשות מעשה ולכן הנהלת המוסד של הביטוח הלאומי החליטה החלטה חד משמעית, שהתקבלה פה אחד ללא הרהור: שאנחנו נמצא את הדרך איך להעביר את הסכום שעליו החלטנו.
אברהם יחזקאל: שהוא?
נתן גרינברג: עשרים מיליון שקל.
אברהם יחזקאל: מאיפה?
נתן גרינברג: זה צריך לעבור איזה ועדה.
אברהם יחזקאל: אבל ה- 20 מיליון שקל מקרן.
נתן גרינברג: עשרים מיליון שקל מקרן מסוימת.
אברהם יחזקאל: שיש בה כמה?
נתן גרינברג: זה לא משנה כרגע.
אברהם יחזקאל: זה כן משנה.
נתן גרינברג: כי הקרן הזאת יש לה תפקידים אחרים.
נתן גרינברג: אם רוצים לא להקשות קושיות, ולא לסבך את החיים אז אל תשאל את השאלות.
אברהם יחזקאל: סלח לי, יש לי בקשה אליך: את השאלות אני שואל.
נתן גרינברג: תשאל מה שאתה רוצה.
אברהם יחזקאל: אתה לא חייב לענות.
נתן גרינברג: כמו שאתה אמרת קודם, אדוני המכובד, אתה בעצמך אמרת שאנחנו צריכים לעשות.
נתן גרינברג: "לא המדרש עיקר אלא המעשה".
נתן גרינברג: אנחנו נמצא את הדרך, רק מה, יש לנו רעיונות איך להגשים את זה.
נתן גרינברג: יש לי שאלה אליכם: למה אנשי משרד העבודה והרווחה לא נמצאים כאן?
נתן גרינברג: הם היו הראשונים.
נתן גרינברג: השאלות שלך וההצעות שלך היו צריכים להיות מופנים אליהם.
נתן גרינברג: לא שאני רוצה לברוח מהמטלות שאנחנו נעשה אותם, אבל הפעילות היום-יומית מול העמותות לארגן, למסד, לקבוע קריטריונים, להגיד מי כן ומי עוד יותר כן, למי צריך יותר ולמי צריך פחות, למסד את הדבר הזה זה לא דבר פשוט.
נתן גרינברג: יש בזה הרבה בעיות טכניות, ביורוקרטיות לא פשוטות ולכן אנחנו עומדים מאחורי ההבטחה שלנו.
נתן גרינברג: זכיתי לקבל את המינוי הזה להיות חבר באותה ועדה שתשב עם אנשי משרד העבודה ואנחנו מקווים למצוא את הדרך.
קריאה: הם לא קשורים לנושא.
נתן גרינברג: הם קשורים ועוד איך קשורים.
נתן גרינברג: היה פרסומים בעיתונים שמשרד העבודה והרווחה: "חלוקה לבתי תמחוי ולסלי מזון".
משה קוט: זה מה שאני אמרתי למר יחזקאל: כשאני לא נותן שמן אז מר אמנון דה הרטוך אמר אני לא בסדר.
משה קוט: אבל אני נותן עוף של 20 שקל.
משה קוט: אם אני לא אתן עוף ואתן שמן אני אעמוד בקריטריונים!
נתן גרינברג: יש קריטריונים שלא אנחנו בנינו אלא משרד המשפטים, ואנחנו נפעל לפי הקריטריונים האלה ואני מקווה שבעזרת השם אנחנו נצא לדרך, ומהר.
נתן גרינברג: לא חיכינו אף יום.
נתן גרינברג: אנחנו מאוד נגד הפרסומים האלה כמו עם המקרר הפתוח.
נתן גרינברג: לא רצינו את הפרסום הזה, לא ביקשנו אותו, אבל ההחלטה הזאת התקבלה בשבוע שעבר והדברים האלו יבוצעו מהר מאוד ובצורה הטובה ביותר.
נתן גרינברג: אני שמח לראות את הדברים בסיורים שאנחנו עורכים בארץ.
נתן גרינברג: אני מבקר בבתי תמחוי, ביקרתי בצפון, ביקרתי בבאר שבע בשבוע שעבר, ראיתי דברים במו עיניי, ראיתי את סגנון העבודה וסגנון הפעולה.
נתן גרינברג: עשינו משהו בעבר בקטעים האלה ועוד יותר בעזרת השם בעתיד.
נתן גרינברג: אני יכול רק להגיד לכם: חיזקו ואימצו ותמשיכו בדרך שלכם ואנחנו מצדנו נעשה את כל מה שנוכל.
שרית מוראי: אני מנהלת הקרן למפעלים מיוחדים במוסד לביטוח הלאומי.
אברהם יחזקאל: כמה יש בקרן?
אברהם יחזקאל: 100 מיליון שקל?
נתן גרינברג: למה אתה זורק מספרים?
שרית מוראי: אני מאוד מבקשת, אתה מעמיד אותי במבוכה?
שרית מוראי: סמנכ"ל מר גרינברג ענה לך תשובה.
אברהם יחזקאל: כמה יש בקרן, אדוני?
נתן גרינברג: לקרן יש תפקידים.
אברהם יחזקאל: שאלתי כמה יש בקרן.
נתן גרינברג: אני לא יודע, אני צריך לבדוק.
אברהם יחזקאל: תבדוק ותודיע לי.
אברהם יחזקאל: אני מודיע לך שיש שם 100 מיליון שקל.
נתן גרינברג: זה שקר.
נתן גרינברג: זה לא נכון, זה לא אמת.
אברהם יחזקאל: אם אתה, מול המספר שלי אומר לי שאתה לא יודע, ואתה סמנכ"ל הביטוח הלאומי.
אברהם יחזקאל: תגיד לי את המספר?
אברהם יחזקאל: מה אתה צוחק בכלל?
אברהם יחזקאל: תן כבוד לאנשים!
נתן גרינברג: אל תצעק עלי.
נתן גרינברג: זה לא סיעת העבודה כאן.
נתן גרינברג: אני לא חבר במפלגה שלך ואל תצעק עלי.
אברהם יחזקאל: אל תמרח פה אנשים.
אברהם יחזקאל: כמה כסף יש בקרן?
שרית מוראי: מר גרינברג, זה בסדר מצדך?
נתן גרינברג: את יכולה להגיד את המספר אבל יש עוד הרבה פרויקטים אחרים.
נתן גרינברג: פה אתה תצא עם המספר, ואז העיתונות תכתוב את זה.
אברהם יחזקאל: איזה עיתונות??
נתן גרינברג: אני מבקש ממך, מה אתה עשית בשבילם, ומה אני הולך לעשות!
אברהם יחזקאל: מי אתה בכלל שאתה מעיר את ההערה הזאת.
אברהם יחזקאל: אתה מספר לי פה סיפורים.
שרית מוראי: אני רוצה לתת תשובה אחראית ומקצועית כמנהלת הקרן.
שרית מוראי: הקרן למפעלים מיוחדים היא חלק מאגף למוסד לביטוח לאומי שנקרא "אגף לפיתוח שירותים".
שרית מוראי: הקרן למפעלים מיוחדים מיועדת לפיתוח של תוכניות ניסיוניות וחדשניות, בהגדרה בחוק.
שרית מוראי: הקרן מסייעת להרבה מאוד תחומים שאני בטוחה שהאנשים כאן מכירים: תוכניות כמו מקלטים לנשים מוכות, מקלטים לנוער בסיכון.
שרית מוראי: אנחנו מפעילים בערך 30 תוכניות בשנה.
שרית מוראי: תקציב הקרן בשנה אחרונה עמד על 30 מיליון.
שרית מוראי: לגבי השנה הבאה יש כבר התחייבויות בערך ל- 13.5 מיליון מבחינת הפרויקטים שכבר אושרו.
אברהם יחזקאל: הקרן על פני שנה היא 30 מיליון?
שרית מוראי: בדיוק.
אברהם יחזקאל: אבל היא קרן שיש בה נזילות, נכון?
שרית מוראי: בהחלט, אבל זאת קרן שלא צוברת.
אברהם יחזקאל: עומדת קרן ב- X שקלים וממנה מקצים לפעולות.
אברהם יחזקאל: אז הקצתם 13 מיליון ועכשיו עוד 20 מיליון למזון.
שרית מוראי: ההחלטה של המנהלה שמתוך כספי הקרן, שעדיין צריכה לעבור תהליך של אישור של מועצת המוסד או פורומים אחרים, מתוך התקציב של שנה הבאה יש כוונה להקצות 20 מיליון והיתר ישמש לפעולות הרגילות של הקרן.
אברהם יחזקאל: אז זה מה שאדוני אמר שצריך לעשות את זה באישור של ועדה, את אותם עשרים מיליון שקלים.
אברהם יחזקאל: זה נכון?
נתן גרינברג: כן.
אברהם יחזקאל: תוך כמה זמן זה יהיה, ברשותך?
נתן גרינברג: זה לא דברים שתלויים רק בנו.
אברהם יחזקאל: במה זה תלוי?
נתן גרינברג: הבטחתי פה לחברים, לאנשים שעושים את עבודת הקודש, אם ירצו לבקר אותנו, וזה מה שניסיתי להסביר לך ולא רצית להבין כי יגידו שזה לא התפקיד של המוסד לביטוח לאומי מהמפעלים המיוחדים.
נתן גרינברג: אתה אומר 100 מיליון שקל! מחר יהיה כותרת בעיתונים: לביטוח יש 100 מיליון שקל שלא נותן לעניים.
אברהם יחזקאל: אתה אומר למעשה ה- 20 מיליוני שקלים לא מיועדים לדברים האלו.
אברהם יחזקאל: לא ידעתי שזה לא מיועד, כשמסבירים לי אני מבין.
אברהם יחזקאל: אל תתגונן, תהיה קואופרטיבי.
אברהם יחזקאל: אתה עושה גם פעולה מבורכת וגם אנחנו רבים.
אברהם יחזקאל: בשביל מה לריב?
אברהם יחזקאל: אתה אומר שעל פי הגדרת הקרן המיוחדת הזו לא בטוח שזה הכיוון.
נתן גרינברג: לא מגיע לנו מכות על זה.
נתן גרינברג: עשינו דבר שצריך להתגאות בו: למצוא דרך איך לעזור לדבר שאנחנו לא מחויבים ומצאנו את הדרך, גם את הדרך החוקית איך לשנות קריטריונים בקרן הזאת.
אברהם יחזקאל: עכשיו מה עושים עם משרד המשפטים שקובע את הקריטריונים?
נתן גרינברג: למשרד העבודה והרווחה, שחבל שאנשיה שאמורים -
אברהם יחזקאל: טעינו, לא הזמנו, יקירי.
עמוס ירושלמי: מר יחזקאל, אני לא מבין דבר אחד: הביטוח הלאומי יותר עשירה מהמדינה, שיקימו בתי תמחוי.
נתן גרינברג: גילינו אזרחות למופת ועשינו דבר שאנחנו לא מחויבים לעשות אותו ויצאנו במחווה שתירשם כמחווה היסטורית.
נתן גרינברג: אנחנו באנו למשרד העבודה והרווחה, זה לא פורום שצריך לקבל החלטות אופרטיביות איך לעבוד: יש לנו משנה סדורה איך לדעתנו העבודה צריכה להיעשות.
נתן גרינברג: אני מקווה שהדברים האלה ייעשו בהקדם האפשרי ביותר.
נתן גרינברג: כל ההחלטה הזאת קיבלנו בשבוע האחרון.
נתן גרינברג: אם אני פה, אני שמח שאני פה.
נתן גרינברג: אני לא באתי לבקר אתכם, חלילה, למה לא הודעתם לי שלושה חודשים קודם.
נתן גרינברג: מי שעושה גם טועה, מי שלא עושה לא טועה אף פעם.
נתן גרינברג: אם מישהו נפגע פה, אני מבקש סליחה.
נתן גרינברג: תדעו לכם שאנחנו מאוד רציניים בקטע הזה ואנחנו רוצים למצוא את הדרך - תדעו לכם למי שיש משפחה ברוכה ילדים וצריך לקנות לזה ולזה צריך הרבה הוגנות, הרבה שיקול דעת, למי לתת.
נתן גרינברג: כל האגודות האלה עושים דברים טובים, ואני צריך לדעת למה אני אתן לזה ולא לזה.
נתן גרינברג: יכול להיות שצריך להיות פה שיתוף פעולה.
נתן גרינברג: יש חוק במדינה.
נתן גרינברג: אגודות מתנדבים אם אין להם את ה- 250 מתנדבים, יתכן מאוד שהוא יצטרך (ויכול מאוד להיות שזה אפשרי, בעזרת יועץ משפטי) להסתנף לאגודה נוספת שעושים את אותם פעולה ואותם 50 מתנדבים שלו יהיו מכוסים ביטוחית.
אברהם יחזקאל: או להוריד בחוק את מספר המתנדבים, למשל ל- 50.
נתן גרינברג: אני חושב, היות ואנחנו מדברים פה במסות של אגודות, וכמו שהגברת חריש אמרה והגברת מחסדי נעמי, אתם בעצם קשורים בין האגודות ולכן צריך לחשוב על הצעות מן הסוג.
אברהם יחזקאל: מה שקורה בביטוח הלאומי, אתם הודעתם על החלטה שמרחיבה את היריעה לאותה קרן.
נתן גרינברג: באופן חד-פעמי, כי השנה נשאר לנו עודפים.
אברהם יחזקאל: באופן חד-פעמי להעניק לאותן עמותות את אותם 20 מיליוני שקלים.
אברהם יחזקאל: יש גם את הקריטריונים שאותה ועדה צריכה לקבוע.
נתן גרינברג: הוועדה הזאת עוד לא הוקמה.
אברהם יחזקאל: מה הבעיה במדינה שלנו?
אברהם יחזקאל: בירוקרטיה.
אברהם יחזקאל: יש הצהרות, השאלה איך מתרגמים את זה למציאות.
אברהם יחזקאל: ברמה הזו אני מבקש לזמן אלי את אנשי משרד העבודה והרווחה ואת כל הגורמים להקים את אותה ועדה שאמורה לקבוע את הקריטריונים.
נתן גרינברג: אמת.
אברהם יחזקאל: איפה משרד המשפטים בסיטואציה הזו?
נתן גרינברג: משרד המשפטים נותן את הגיבוי החוקי לאותם קריטריונים, את דפוסי ההתנהגות של אותן עמותות, אם העמותות האלה בסדר או לא.
אברהם יחזקאל: מה יהיה משקלכם באותה ועדה?
נתן גרינברג: כעיקרון אין לנו כוח אדם להקצות לעניין הזה.
נתן גרינברג: מי שאמור לבצע את זה זה אנשי משרד העבודה.
נתן גרינברג: בגדול החלטנו שאנחנו לא מתערבים בבדיקה, ברישות, במיפוי, אנחנו רק נהיה כגורם מייעץ, גורם דוחף, גורם מבקר, אבל לא מעבר לזה.
שרונה חריש: אנחנו מבקשים שתצא קריאה מהחדר הזה שיהיו שני נציגים של העמותות בוועדה הזאת.
אברהם יחזקאל: זה יהיה בהצעת סיכום.
אברהם יחזקאל: ארגון המסעדות, מה המדיניות והעקרונות שלכם?
נחום סטולרו: בעיקרון איגוד המסעדות מונה 2,600 חברים, ששני שליש מהם לא כשרים בכלל, שלדעתי הפיזור של האוכלוסייה שלא מקבלת אוכל, או שאין להם, שווה בין הכשרים ללא כשרים.
נחום סטולרו: זאת אומרת מראש 2/3 אף אחד לא מתייחס אליהם, מאלה שמסוגלים לתרום, לא עושים אתם כלום והאוכל הזה נזרק.
נחום סטולרו: זה בעיה אחת שצריך לתת עליה את הדעת.
נחום סטולרו: האם מישהו רוצה להתעסק עם הענף הזה או לא?
נחום סטולרו: לדעתי כן.
אברהם יחזקאל: אתה אומר שיש חלק מהמסעדות שכיוון שאין להם כשרות נגרע מהם.
נחום סטולרו: לא נגרע, צריך למצוא לזה פתרון.
נחום סטולרו: אנחנו חושבים שצריך לפנות בפניה לספקים.
נחום סטולרו: היות ואנחנו כוח קניה ענק - נכון להיום 38% מהארוחות נצרכות מחוץ לבית - זאת אומרת שאנחנו קונים ודרך הקניה הזאת אפשר להפעיל לחץ על ספקים.
אברהם יחזקאל: מי יכול להפעיל?
נחום סטולרו: אנחנו האיגוד, יכולים להפעיל לחץ על הספקים לתרום.
נחום סטולרו: הבעיה שאין לאן זה ילך.
נחום סטולרו: לפני שלושה שבועות הייתה לנו פגישה שלא קשורה והיה לנו איזה חלום להקים מין מסעדת תמחוי גדולה שהעובדים במסעדה הזאת יהיו מתנדבים מהמסעדות עצמם.
נחום סטולרו: יש את המטבח המסודר, אנחנו נביא את העובדים שלנו לעשות את האוכל, הספקים יביאו את המזון וכל מי שצריך שיבוא לאכול.
נחום סטולרו: אפשר להקים כאלה סניפים בכל הארץ אבל מישהו צריך לתפעל את זה ולא אנחנו.
נחום סטולרו: אנחנו מוכנים להביא את כוח האדם שיעשה את זה בהתנדבות.
נחום סטולרו: יש לנו בעיות נכון להיום גם באכסון המזון.
נחום סטולרו: השטחים הציבוריים במסעדות הם לא כמו בחברות קייטרינג או אולמות אירועים ולכן יש לנו בעיה בלאכסן את המזון ולשמור אותו כי אם צריך לאכסן אותו מעבר לחצי יום זה כבר בעיה, זה תופס מקום בקירור ומקשה מאוד על התפעול.
נחום סטולרו: כארגון המסעדות ככלל מאוד היינו רוצים לעזור בכמה שאפשר לעניין הזה.
נחום סטולרו: אני חושב שהרעיון להקים בית תמחוי גדול, מין מסעדה שפועלת חינם יכול להיות רעיון נפלא.
נחום סטולרו: הספקים יתרמו, יש להם לאן לתרום, והמסעדות יכולות להביא את הצוות.
אברהם יחזקאל: יש היום מסעדות שעובדות על בסיס התקשרות עם עמותות בלי מדיניות כללית עקרונית?
נחום סטולרו: אני מאמין שכן.
נחום סטולרו: יש וולונטרית שעובדות עם העמותה של הגברת באזור תל אביב.
נחום סטולרו: יש בזה גם בעיות, בעיות של רישוי עסקים וכולי.
נחום סטולרו: כל מה שנעשה נעשה וולונטרית, בהיחבא, ב- 24:00 כאשר המשאית אוספת את האוכל.
נחום סטולרו: בנושא של מסעדות מעבר לקייטרינג ואולמות שמחה כמעט ואין שאריות מזון.
נחום סטולרו: זאת אומרת זה מזערי יחסית לאולמות שמחה וחברות הקייטרינג.
נחום סטולרו: לכן אני אומר שהפתרון שהוצע פה הוא הרבה יותר קביל ונחמד.
נחום סטולרו: צריך להתגבר על כל המישור התחוקתי-ממלכתי כדי להתקדם צעד אחד קדימה.
נחום סטולרו: לנו יש במה שאנחנו יכולים להגיע להרבה מאוד אנשי עסקים בענף המסעדות.
נחום סטולרו: אנחנו נשמח לעזור לכל עמותה שתפנה.
נחום סטולרו: חסר לי פה במסמך שהוכן את הכתובות ומספרי הטלפון.
נחום סטולרו: הגופים הציגו פה תמונה מאוד קשה ונשמח לעזור להם.
אברהם יחזקאל: "אלינו" זה לאן?
נחום סטולרו: איגוד המסעדות.
נחום סטולרו: אפשר לפנות למר זיו ארז.
זיו ארז: 050-555007.
זיו ארז: במשרדים זה: 03-5275535.
אברהם יחזקאל: תזכו למצוות.
שרונה חריש: באזור תל אביב אוספים גם ממסעדות לא כשרות היות ואנחנו מאכילים אנשים שאוכלים מפחי זבל ומעונות לחסרי בית.
נחום סטולרו: מי כמוך יודע את הבעיות שיש לאותן מסעדות ולמה הן מצפות.
אברהם יחזקאל: חבריי, אנשי מערכת הביטחון: קודם כל תודה וברוכים הבאים.
אברהם יחזקאל: תאמרו לנו מה אתם עושים, ומה בדיוק ניתן לעשות מול גורמים?
יהודה קושניר: אני מפקד מרכז מזון.
יהודה קושניר: מתוקף תפקידנו אנחנו מספקים את כל המזון שהצבא צריך, ולא רק הצבא: אנחנו מספקים גם למשטרת ישראל, מג"ב, שב"ס, כמעט כל כוחות הביטחון.
יהודה קושניר: בתור שכזה מוניתי על ידי ראש התע"ל, אלוף אודי אדם, לרכז את הנושא הזה של תרומת מזון של צה"ל לאותן עמותות הזקוקות לזה.
יהודה קושניר: אנחנו רואים בזה אחד הפרויקטים של עבודה מול הקהילה.
יהודה קושניר: אנחנו מדברים מהנישה של מזון מבושל בלבד ולא מסוגלים כרגע לדבר על מזון יבש.
יהודה קושניר: לצורך כך התחלנו את הפעילות הממשית ב- 17 באוקטובר.