GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מעקב מרגי: הרי החברה רוצה להרוויח אי פעם, והחברה רוצה למזער את הנזקים שלה ואת העלויות שלה.
מעקב מרגי: אני מחובר טוב לנהגי התחבורה הציבורית, הוא אומר לי, תדע לך, נהג תחבורה ציבורית אחרי חמש שנים, מתייבש לו המוח.
מעקב מרגי: לשמוע את אותה גברת עולה, ואותן בדיחות שכונתיות.
מעקב מרגי: יעבוד ויעבוד, ויילך הביתה עם קצת מעל שכר המינימום.
מעקב מרגי: דבר שני, יש תחנת ביניים בעיר העתיקה, שם נהג אוטובוס צריך לעצור.
מעקב מרגי: לנהג אוטובוס אסור להפקיר את האוטובוס.
מעקב מרגי: אבל סלח לי על הביטוי, אתם זוכרים למה פינו את כל מתיישבי התחנה המרכזית בתל אביב בגלל המחלות.
מעקב מרגי: תבואו אחרי בנק הפועלים בבאר שבע, תריחו את הריחות, ואת המשתנה של נהגי התחבורה הציבורית.
מעקב מרגי: זה לא בשנת 2004.
מעקב מרגי: אין מקום שנהגי אוטובוסים יוכלו לשחרר שרירים בעיר העתיקה.
מעקב מרגי: לעשות את הצרכים שלהם, אז עם כל הכבוד, אתה לא יכול להגיד לי, אין קשר בין הצלחת ההפרטה לכיס האוצר, מול רמת השירות שהאזרח מקבל.
מעקב מרגי: כל חברה שמכבדת את עצמה, יש זמן המתנה בין נסיעה לנסיעה.
מעקב מרגי: יש תחנת ריענון.
מעקב מרגי: כמה יכול לסבול אותי הנהג?
מעקב מרגי: ברגע שאין לו את התנאים, גם רמת השירות לאזרח לא תהיה טובה.
מעקב מרגי: אני רוצה שוב להדגיש לפרוטוקול.
מעקב מרגי: בעיר אחרת זה לא היה קורה.
מעקב מרגי: בבאר שבע זה יכול לקרות חמישה שבועות.
ישראל אייכלר: תודה רבה לרב מרגי.
ישראל אייכלר: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.
מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לכם, שפונים אליי בפאקסים, בטלפונים, עולים חדשים.
מרינה סולודקין: הם מאוד תלויים בתחבורה ציבורית.
מרינה סולודקין: קשה להם מאוד.
מרינה סולודקין: הם גם לא מבינים איפה הרשויות, איפה המדינה.
מרינה סולודקין: זה לא השבוע הראשון, זה שבוע חמישי.
מרינה סולודקין: הם אומרים לי.
מרינה סולודקין: תפני לראש הממשלה, תקראו מצב חירום, ושיהיה צבא עם אוטובוסים, אם אין פתרון לסכסוך, כי כך זה היה בברית המועצות.
מרינה סולודקין: עיר בעלת 200 אלף איש, עיר גדולה, עיר מטרופולין, שאין טרלבוסים, ואין רכבת תחתית, אתם מבינים שאלו אנשים שהתרגלו שיש תחבורה ציבורית, שזה אחד מהתנאים הבסיסיים של החיים.
מרינה סולודקין: אנחנו נשמע את כל הדברים.
מרינה סולודקין: אני בצד השכירים, ומה שאני רואה כאן, אני גם לא מבינה את הדבר הזה.
מרינה סולודקין: השרים לא יכולים או לא רוצים, אולי אנחנו צריכים לחשוב איך לערב את המדינה על מצב החירום בבאר שבע.
ישראל אייכלר: בבקשה, יושב ראש ההסתדרות מרחב הנגב.
ישראל אייכלר: אחר כך נשמע את הנהג.
מאיר בביוף: אני רוצה להסכים באופן מלא ומוחלט עם הגברת מרינה סולודקין.
מאיר בביוף: אני מכיר אותה, אני מכיר את הציבור שהיא מייצגת.
מאיר בביוף: הציבור הזה אכן סובל.
מאיר בביוף: אדוני היושב ראש, הציבור הזה אכן סובל, וסובל מאוד.
מאיר בביוף: זה בא לידי ביטוי בעיתונות הרוסית באזור באר שבע ובכלל.
מאיר בביוף: אנחנו מתמודדים עם הביקורת, ועם הכאב של הציבור, ואנחנו עושים כל מאמץ כנציגי העובדים להסביר לאותו ציבור של עולים יוצאי ברית המועצות, לאותו ציבור חלש בבאר שבע, שהמאבק שאנחנו מנהלים, הוא לא רק מאבק למען 100-120 נהגים בחברת מטרו-דן.
מאיר בביוף: כי אותו ציבור של עולים, הוא הציבור שמקופח בתנאי שכר, בתנאי עבודה, בכל מקום ומקום.
מאיר בביוף: המעסיקים מנצלים אותו, מרמים אותו, מנצלים את חוסר הידיעה שלו בעניין של חוקי המינימום.
מאיר בביוף: גם את המעט שעל פי החוק צריכים לשלם, לא משלמים לו.
מרינה סולודקין: שר האוצר אומר שזה כוחות שוק.
מאיר בביוף: אם נפתח פה דיון על שר האוצר, לא נגמור בחצות.
מאיר בביוף: אני מעדיף לא להתייחס אליו.
מאיר בביוף: אני רוצה להמשיך ולומר, שאותו ציבור שסובל מחוסר התחבורה בבאר שבע, וללא ספק הוא סובל, ולא רק העולים, כי יש גם רבים אחרים.
מאיר בביוף: אותו ציבור הוא זה שרוצה לראות מחר את הילדים שלו מסודרים במקומות עבודה מאורגנים, עם הסכם קיבוצי, עם תנאים כמו שצריך.
מאיר בביוף: זה אותו ציבור שנלחם, ועושה כל מאמץ לצאת מהתעסוקה אצל אותם מעסיקים נצלנים שרק רוצים לראות את העובד קבור למטה - - -
ישראל אייכלר: אתה יודע שיש לפעמים שהעובדים יותר נצלנים מהמעסיקים.
מאיר בביוף: לעתים.
מאיר בביוף: זה לא הכלל, זה היוצא מן הכלל.
ישראל אייכלר: יש פה שתי כוחות, אני לא אומר שתמיד המעסיקים לא מנצלים.
ישראל אייכלר: המעסיקים הם נצלנים, ועל זה היתה המהפכה הסובייטית, ועל זה קארל מארקס כתב את הקפיטל וכו'.
ישראל אייכלר: לימינו, יש מקומות, אני לא אומר שבבאר שבע, בפרט במקומות ציבוריים, שהעובדים מנצלים את המעסיק, הרבה יותר מאשר המעסיק מנצל.
מאיר בביוף: יכול להיות, אני לא שולל את דבריך, אני גם מכיר תופעות כאלו בעצמי לצערי.
מאיר בביוף: דיבר פה הבחור הצעיר שאני מבין שהוא מייצג את משרד האוצר.
מאיר בביוף: הוא מדבר מה שנקרא דברים יבשים, סטנדרטים.
מאיר בביוף: הוא לא מכיר את המציאות בבאר שבע, הוא לא חי את המציאות בבאר שבע.
ישראל אייכלר: סליחה, הוא מלווה את העניין הזה עוד מימי התחבורה הקודמת.
מאיר בביוף: אם כך אז הוא פחות צעיר ממה שחשבתי.
מאיר בביוף: בכל מקרה, הבעיה בבאר שבע היא שנהגים בתחבורה העירונית, וזה לא משנה אם אתמול היה חברה עירונית, והיום זו חברה פרטית, ומחר תבוא חברה אחרת.
מאיר בביוף: נהגים בתחבורה העירונית עובדים קשה אדוני, קשה מאוד.
מאיר בביוף: תשמע את מר יגאל שלי, 10 שעות, 12 שעות, עובדים קשה מאוד בשביל להביא הביתה משכורת של 3,800 שקלים, 4,200 שקלים, 4,500 שקלים.
ישראל אייכלר: כמה שקלים לשעה?
אילן קרני: 24,4 בבסיסי לא כולל שעות נוספות.
מאיר בביוף: המחיר הבסיסי לשעה בניגוד למה שאומר מר קרני, הוא 19.5 שקלים.
מאיר בביוף: מר קרני מנסה ליפות את התמונה.
אילן קרני: שקר וכזב.
מאיר בביוף: אולי היושב ראש ישלוט על מר קרני, יש לו התלהבות מיותרת הבוקר.
מאיר בביוף: קשה לו להשלים עם העובדות.
מאיר בביוף: קשה לו להשלים עם המציאות.
מאיר בביוף: קשה לו להשלים עם העובדה, שיש נהגים שלא מוכנים לעבוד בתנאי עבדות.
מאיר בביוף: התנאים שחברת מטרו-דן מעסיקה את העובדים שלה, אלו תנאי עבדות.
מאיר בביוף: הנהגים הם שבאו ביוזמתם אל ההסתדרות.
מאיר בביוף: הם שאמרו עד כאן.
מאיר בביוף: הם שאמרו אנחנו לא מוכנים יותר לעבוד בתנאים כאלה.
מאיר בביוף: לא כבוד, לא יחס, לא הגנה מינימלית על זכויות במקרה של עימות או ויכוח עם ההנהלה.
מאיר בביוף: שום דבר.
מאיר בביוף: ובנוסף לכל שכר ירוד.
מאיר בביוף: הנהגים באים ואומרים, זכותנו, על פי חוקי מדינת ישראל.
מאיר בביוף: חוק מדינת ישראל מדבר בעד חופש ההתארגנות.
מאיר בביוף: חופש ההתאגדות.
מאיר בביוף: חוק מדינת ישראל, חוק הכנסת מדבר על זכותם של אנשים להקים ועד עובדים, ועל איסור על המעסיק לפגוע או לרדוף עובדים שמקימים ועד עובדים.
מאיר בביוף: חוק המדינה, חוק יישוב סכסוכי עבודה מדבר על כך, שארגון יציג, ואנחנו ארגון יציג בחברת מטרו-דן, הכריז סכסוך עבודה, ומכריז על שביתה כתוצאה מכך, זה חלק לגיטימי.
מאיר בביוף: בית הדין לעבודה בבאר שבע, פסק שהשביתה לגיטימית.
מאיר בביוף: והוא אפילו פסק שהשביתה חייבת להיות אפקטיבית.
מאיר בביוף: כל זמן שהבעיה לא נפתרת לצערנו הרב, אנחנו ממשיכים עם המאבק.
מאיר בביוף: בכאב רב, בצער רב, רק משום שהנהלת מטרו-דן החליטה שהיא כעיקרון רוצה לשלול את זכותם של העובדים להתאגד, ולהיות מוגנים באמצעות הסכם קיבוצי.
מאיר בביוף: כמו שמר קרני אומר מעל כל במה, שאני לא רוצה התערבות ניהולית בענייני החברה, זאת חברה פרטית, אני מכבד את דעתו.
מאיר בביוף: הוא לא יכול לשלול את זכותה של ההסתדרות למלא את תפקידה שלמענו היא קיימת.
מאיר בביוף: לאגד עובדים, לתמוך במאבקי עובדים.
מאיר בביוף: זה לא יכול להיות, שרק לו מותר, ולנו אסור.
מאיר בביוף: לצערי הרב, בגלל ההתעקשות הזאת של מר קרני, הוא וחבריו, אנשי הון מתל אביב, מהרצליה, באים לעיר כמו באר שבע, וחושבים שהם יכולים לעשות פה קופה.
מאיר בביוף: הם לא יעשו קופה לא על חשבון הנהגים, ולא על חשבון הציבור.
מאיר בביוף: אם הקופה שלהם משמעותה לרדות בעובדים, להפוך אותם לציבור של עבדים מודרנים, התשובה שלנו כבאר שבעים למר קרני וחבריו, קחו את החפצים שלכם, ותחזרו למקום שממנו באתם.
מאיר בביוף: באר שבע לא תהיה עיר של עבדות מודרנית.
מאיר בביוף: את זה לא נאשר.
ישראל אייכלר: תודה רבה מר בביוף.
ישראל אייכלר: שלי יגאל, אתה חבר ועד העובדים.
ישראל אייכלר: רציתי לשמוע אם יש לך משהו נוסף לומר, למה פרצה השביתה.
ישראל אייכלר: איפה פה הנקודה הכואבת?
יגאל שלי: אספר איך זה התגלגל בדיוק.
יגאל שלי: קיבלנו לוקש אחרי החגים.
יגאל שלי: בדרך כלל אנחנו מקבלים משכורות נמוכות, 4,200 שקלים, 4,700 שקלים, 4,500 שקלים.
מאיר בביוף: על כמה שעות עבודה?
יגאל שלי: בין 10 ל-12 שעות עבודה.
יגאל שלי: לי אישית יש סידור עבודה שמתחיל מחמש בבוקר, עד השעה 3:15 אחר הצהריים, המשכורת שלי היא 4,700 שקלים, כולל מנקו.
יגאל שלי: תוריד את המנקו שזה בערך 470 שקלים, אתה מגיע ל-4,200 שקלים.
מאיר בביוף: תסביר מה זה מנקו.
יגאל שלי: מנקו, זה אם נוסע עולה איתך ומשלם לך כסף, אתה מקבל מזה אחוז וחצי.
יגאל שלי: עם זה אני מקבל 4,700 שקלים.
יגאל שלי: תוריד את ה-470, 480 שקלים לחודש, שזה ברוטו, אני מגיע ל-4,200 שקלים משכורת על 10.5 שעות עבודה כל יום.
ישראל אייכלר: עבודה קשה.
ישראל אייכלר: אתם עבדתם בחברה הקודמת גם?
יגאל שלי: הם תמיד טוענים חברה קודמת.
יגאל שלי: אני מהסקטור הזמני.
יגאל שלי: עבדתי שם שמונה שנים זמני, לא הייתי קבוע שהייתי מקבל 10 אלף שקל, או 15 אלף שקלים כמו שהם טוענים.
ישראל אייכלר: כמה קיבלת?
יגאל שלי: על אותה עבודה שהייתי עובד אצלו, בשכר מינימום שולם לי 18.5 שקלים לשעה, אז הייתי מגיע ל-6,200 שקלים, 6,300 שקלים, על אותם שעות.
ישראל אייכלר: אז היית מאורגן בהסתדרות.
ישראל אייכלר: מה המשמעות שלך להתאגדות לגבי ועד הנהגים.
ישראל אייכלר: מה אתה צריך את ההסתדרות באמצע?
יגאל שלי: לפני ארבעה חודשים, קמו גדוד חברים שרצו להתאגד, להתאחד.
יגאל שלי: עוד לא הוציאו את המלה הזאת, כבר מצאו להם סיבה לפיטורין, ופיטרו אותם.
יגאל שלי: לא עבר שעה מאז שהתחילו להגיד, בואו נתאגד, בואו נתאחד, בואו נתלכד.
יגאל שלי: אין לי אבא ואמא.
יגאל שלי: אני כרגע יתום.
יגאל שלי: אני בא מולו, הוא עם הכוח שלו, יכול בדקה אחת להוציא אותי או מועל, או עושה עבירה, ואין מי שיגן עלי.
ישראל אייכלר: יש אנשים שרוצים לעבוד עד 4,200 שקלים.
מאיר בביוף: תמיד.
מאיר בביוף: זו עיר של 10%-11% אבטלה תמיד.
יגאל שלי: לא בעיה למצוא נהגים שרוצים לעבוד.
יגאל שלי: היום המצב בבאר שבע לא כל כך מזהיר.
ישראל אייכלר: לפני שנכנסתם לעבוד, בתנאים של העבודה, זו הרי חברה פרטית.
ישראל אייכלר: היה כתוב שמותר לכם או אסור לכם להתאגד, או לא?
יגאל שלי: לא רשום שום דבר.
מאיר בביוף: זו זכות יסוד של כל אזרח במדינה על פי חוק הכנסת.
יגאל שלי: הבעיה שאם אתה מנסה להתאגד, להתאחד, באותו רגע אתה לא נמצא במקום עבודה.
ישראל אייכלר: אז המצב ברור, עכשיו צריכים תשובות.
אילן קרני: אני 24 שנים בענף התחבורה.
אילן קרני: בין השאר לפני שלוש שנים נכנסתי לבאר שבע.
אילן קרני: אני מפעיל את חברת מטרופולין, חברה שהורידה 45% לאזרח.
אילן קרני: אז השיטה היתה אחרת, השיטה היתה הנחה לאזרח ולא תמלוגים וסובסידיה.
אילן קרני: המחיר ירד מ-21 שקלים, ל-11.70.
אילן קרני: אני בטוח שחבר הכנסת מרגי זוכר את הכניסה שלנו בבאר שבע.
מעקב מרגי: בירכנו על זה.
אילן קרני: זו אותה חברה, אותה רשת תשתית ניהולית, אותו מנכ"ל דרך אגב.
אילן קרני: כל הזמן אומרים, אנחנו רוצים להרוויח כמו מטרופולין.
אילן קרני: אחרי תשעה חודשים, תחכו שנה, ותרוויחו יותר.
אילן קרני: תנו לחברה שהוקמה בתהליך בזק של 40 יום, מה-1 בדצמבר 2003 זכינו בזיכיון.
אילן קרני: 40 יום ניתן לנו להקים חברה, כשלא היו לנו אוטובוסים.
אילן קרני: כמעט כל החברים, למעט אני, אולי גם מר בביוף לא היה, אני מחזיק פרוטוקול שלכם מה-13 ביוני.
אילן קרני: אתם כתבתם אותו, הלוואי והייתי יודע אותו קודם, שדיברתם על הוועדה לפניות הציבור.
אילן קרני: שם נרשמו דברים, מה מצפים.
אילן קרני: עשינו שביתות על גבי שביתות, וסגרנו את באר שבע.
אילן קרני: יחד עם זאת, אתם רושמים פה, מבחינת עלות התיפעול, בדקנו את הנושא, משמרת ממוצעת של נהג בחברה היא 6 שעות, כאשר בפועל היא רק של 3.
אילן קרני: משכורת ממוצעת היא 250 אלף שקלים לשנה, בעוד שבחברות פרטיות זה 90 אלף שקלים.
אילן קרני: זה פרוטוקול שלכם, ועדת הכנסת חתומה על זה.
אילן קרני: דיברו על נושא הפסקות.
אילן קרני: זמני הגדרה הם גבוהים במאה אחוז בזמן הנסיעה המסחרי הנדרש.
אילן קרני: סידורי עבודה מנותקים לחלוטין מגובה הביקושים.
אילן קרני: זה מה שהיה.
אילן קרני: כשאנחנו נכנסנו בהליך בזק של 40 ימים, זה היה כי היו הזדמנויות להיכנס.
אילן קרני: בלי אוטובוסים, למרות שהובטחו לנו 74 אוטובוסים תקינים, והם לא היו תקינים.
אילן קרני: סיפור שלם.
אילן קרני: נכנסו לפעולה, ב-1 בדצמבר העלנו את האוטובוסים.
אילן קרני: כל החבר'ה האלה, לרבות מר בביוף, היו בחוזה אישי, ואכן חברה פרטית שרוצה לשמור על עצמאות ניהולית, ובחוזה האישי עוגנו כל הזכויות.
אילן קרני: כל הזמן מנופפים ב-19 שקלים, זה יפה קודם 19.5, אחרי זה יורד 19.
אילן קרני: המשכורת בנוייה מ-19.5 שקלים שכר יסוד, על זה יש 2 שקלים פרמיית עמידה ביעדים.
אילן קרני: אחר כך יש 2 שקלים מנקו, וזה עוד לפני שעות נוספות, מגיעים למעל 24 שקלים, עובדתית.
אילן קרני: אני מזמין כל אחד מכם לבוא ולבדוק.
ישראל אייכלר: מעל 24 שקלים, אתה כולל את המנקו.
אילן קרני: מנקו זה פרמייה.
אילן קרני: זה כמו שאותו אחד יש לו עמלת מכירה בחנות, ויש לו עמלת מכירה.
אילן קרני: זה תוספת.
ישראל אייכלר: אתה לא יכול לחייב את זה בשעה.
ישראל אייכלר: אם האזרח לא קונה בכסף?
אילן קרני: אין דבר כזה.
אילן קרני: סגרתי את הקופות.
אילן קרני: אין קופות.
מעקב מרגי: חודשי חופשי, זה לא בכסף?
אילן קרני: זה כסף, מקבל על זה מנקו.
אילן קרני: אני שיניתי את השיטה.
אילן קרני: סגרתי את הקופות שמכרו לעיר, והכל על האוטובוסים.
אילן קרני: מכל מכירה הנהגים מרוויחים.
אילן קרני: אני מוכן לכל ועדה חיצונית, אם זה כבוד החבר כנסת, וכבוד היושב ראש, ואת, מי שאתם רק רוצים.
אילן קרני: תבדקו פיזית, תבואו אתם ותבדקו את השכר.
אילן קרני: תרדו מה-19.5 שקלים.
אילן קרני: יותר מזה, אמרנו חכו שנה והשכר ישתנה.
אילן קרני: נכון להיום אם הם חוזרים לעבודה השכר הוא 21 שקלים ביסוד, הוא 20.5 בתוספת למנקו חצי אחוז, כל אחד לפי בחירתו.
אילן קרני: הם באו ואמרו שפוחדים שיעיפו אותם.
אילן קרני: אמרנו, אנחנו מוכנים שתקחו בורר, מבחינתי כבוד הרב אייכלר, או כל אחד שנלא נפטר חס וחלילה, בגלל נושא של שביתה.
אילן קרני: אלא אם אכן בן אדם יגנוב, או יעשה עבירות בטיחותיות, הוא אכן יפוטר.
אילן קרני: למה?
אילן קרני: כי בסך הכל יש לי 70 אנשים באוטובוס.
אילן קרני: אני אומר דבר אחד פשוט, אותם אנשים שכל הזמן נתלים על העניין הזה, שפתאום באה חברה מתל-אביב, אילי ההון הגיעו מתל אביב, החליטו לעשות כסף על גבם, זה במפורש דמגוגיה זולה --
מעקב מרגי: לא נאמרה בוועדה הזאת.
אילן קרני: --של ההסתדרות, ואגיד לך גם למה.
אילן קרני: כל העימות הוא בין הסכם קיבוצי להסכם אישי.
אילן קרני: העימות הוא בין הסכם קיבוצי להסכם אישי.
אילן קרני: במוצאי שבת היתה ישיבה טובה, ונאמרו מספר דברים שהם רוצים אותם.
אילן קרני: קיבלו על כמעט כולם תשובות חיוביות, אך כך אמרו לי, בסדר, רק שההסתדרות תחתום על זה.
אילן קרני: אמרתי, לא יקום ולא יהיה.
אילן קרני: המפגינים הגיעו אלי הביתה, להרצליה, להפחיד את הילדים ואת האשה.
מאיר בביוף: למה להפחיד?
מאיר בביוף: מר קרני, אנחנו במדינה דמוקרטית.
מאיר בביוף: סיימת תיכון, למדת אזרחות.
מאיר בביוף: מותר לאזרחים להפגין לאות מחאה על פי כללי החוק.
אילן קרני: זאת השיטה שלך?
מאיר בביוף: הוא אומר את המלה להפחיד.
מאיר בביוף: כשאזרחים מפגינים זה מפחיד?
מאיר בביוף: אבל זה חוק.
מאיר בביוף: חוק המדינה מאפשר.
ישראל אייכלר: מאוד מפחיד.
ישראל אייכלר: אנשים שאין להם פרנסה, שמפגינים בבית זה מפחיד.
מאיר בביוף: אדוני, זה על פי החוק.
אילן קרני: בביוף הסכים לקחת את ההסכם האישי, ורק לשנות לו את הכותרת, להפוך אותו להסכם קיבוצי.
אילן קרני: אני לא הסכמתי למכור את העובדים שלי.
ישראל אייכלר: זה כל הויכוח?
ישראל אייכלר: זאת אומרת, אתה מכיר בזה שנהג לא יכול לעבוד 10 שעות בשביל 4,200 שקלים.
אילן קרני: הוא לא עובד 10 שעות בשביל 4,200 שקלים.
אילן קרני: יש לו גם ביטוח מנהלים.
מאיר בביוף: מנהלים, נהג מנהל.
מאיר בביוף: תשמעו טוב את המושג, ביטוח מנהלים.
אילן קרני: יש לו 5% שלו, 5% שלי.
מאיר בביוף: עובד בשכר מינימום, ונותנים לו ביטוח מנהלים.
מאיר בביוף: הוא שומע את המילה מנהלים, הוא חושב שהוא כבר מנהל.
אילן קרני: בביוף אל תשקר, עד כאן.
ישראל אייכלר: זה דיון שנועד לפתור את הבעייה כמה שאנחנו יכולים.
ישראל אייכלר: אם סתם יהיו פה ויכוחים, לא יהיה פה כלום.
אילן קרני: אני מוכן לפתוח את כל הניירות לכבודם.
אילן קרני: אני מבקש שתמלא מי שאתה רק רוצה, לבחון מהם התנאים האמיתיים במטרו-דן.
ישראל אייכלר: איך זה בחברות אחרות בהשוואה?
אילן קרני: פחות.
אילן קרני: אנחנו גבוהים מהממוצע.
ישראל אייכלר: נהג אצלך מתפרנס יותר טוב מאשר נהג שכיר ב"אגד".
אילן קרני: סליחה, כולם זורקים "אגד".
אילן קרני: "אגד" כמדיניות אחרי 23 חודשים מפוטרים.
אילן קרני: האם אתה רוצה שאני אקח אותם ואחרי 23 חודשים אפטר אותם, אם כן, תגיד לי אני אעשה את זה.
אילן קרני: אז אולי השכר שלהם יהיה טיפה יותר גבוה.
אילן קרני: כולם על אותם תנאים.
אילן קרני: הבעיה היא, ואני מבין אותם, אני רוצה להבהיר נקודה אחת.
אילן קרני: יגאל שלי ואחרים שהרוויחו 7,000 שקלים, ו-6,000 ו-10,000, ו-12,000, תיקח 250,000 שקלים עלות, תבינו שהם לקחו משכנתא של 3,000 ו-4,000 שקלים.
אילן קרני: מי שמרוויח 10,000 שקלים, או 8,000 שקלים, לקח משכנתא של 3,000 שקלים.
אילן קרני: הוא לא יכול להחזיר את זה ב-6,500 או 7,000 שקלים גם כן.
אילן קרני: אני מבין אותם גם.
אילן קרני: אני לא הפתרון.
אילן קרני: שיעבדו אצלי כל זמן שיש להם אפשרות.
אילן קרני: אם מחר תהיה להם אפשרות אחרת, שיעבדו במקום אחר, יעבדו אצלי שעות נוספות אם הם רוצים להשלים הכנסה כמו שאחרים עושים, לא על גבי.
ישראל אייכלר: מי שעובד שעות נוספות כמה הוא מקבל?
אילן קרני: מקבל 125% ו-150% וגם 7,000 שקלים.
ישראל אייכלר: איזה משכורת הוא מביא הביתה?
אילן קרני: 6,000 שקלים, ו-7,000 שקלים, ו-5,800 שקלים.
מאיר בביוף: עבד.
מאיר בביוף: עבדים אדוני.
מאיר בביוף: יש חוק שירותי עבודה ומנוחה במדינה הזאת.
יגאל שלי: אתה צריך לעבוד כל שבת, כל יום שישי 12 שעות.
ישראל אייכלר: בשבת בכלל אסור.
יגאל שלי: במוצאי שבת.
אילן קרני: אני לא אדם דתי, ואני מברך על כך שתחבורה ציבורית לא עובדת בשבת.
אילן קרני: זה הדבר הכי טוב שיכול להיות.
ישראל אייכלר: שמעתי ממך שאתה מוכן לתת להם קביעות בעבודה?
אילן קרני: יש להם קביעות בעבודה.
אילן קרני: אף אחד לא זורק.
אילן קרני: מדברים על האקט הפיטורי.
אילן קרני: עד היום אני לא יודע אם פוטרו שישה או שבעה אנשים במשך שנה.
מאיר בביוף: אל תקרא לו שקרן.
ישראל אייכלר: פוטרו אנשים בגלל התאגדות?
אילן קרני: ממש לא.
אילן קרני: זכות ההתאגדות היא זכות חוקית.
ישראל אייכלר: למה פוטרו שני האנשים האלה?
יגאל שלי: שני אנשים פוטרו.
יגאל שלי: משה לוי ומשה גרינברג, על מה פוטרו?
יגאל שלי: ניסו להתארגן.
יגאל שלי: על אחד אמרת שהוא דיבר בדיבורית, בגלל זה הוא מפוטר.
יגאל שלי: והשני טענתם שהוא גנב כרטיסים, יכול להיות שזאת אמת.
יגאל שלי: משה גרינברג, בוא נאמר שזה אמת כי הוא גנב.
יגאל שלי: והשני – על דיבורית מפטרים בן אדם.
מעקב מרגי: הנהג שואל שאלה.
מעקב מרגי: הוא מוכן לקבל את כל הדברים שלך בכנות.
מעקב מרגי: הוא צריך הגנה כלשהי.
מעקב מרגי: מחר, מחרתיים, איך הוא מתמודד מולך?
אילן קרני: אתה מוכן להיות מגשר שהוא לא יפוטר?
אילן קרני: אתה מוכן לראות את התנאים שלו ולראות שהם סבירים בענף?
אילן קרני: תבדקו אתם.
אילן קרני: הדביקו לי שאני עריץ ורודן.
מעקב מרגי: בוא נאמר שהדברים שלך כנים בהווה.
מעקב מרגי: מחר, מחרתיים, בעוד חודש, חודשיים, שלושה.
מעקב מרגי: איזו אינסטנציה יש לו לעמוד מולך בסכסוך?
מאיר בביוף: הוא בלתי מוגן.
שאול מרידור: אם מחר בבוקר אני מחליט שחברת מטרו-דן הגדישה את הסאה, ואני לוקח אותו, ואומר לו, עם כל הכבוד לכם, מחר אתם תהרסו את באר שבע, לא רוצה לראות אותך יותר, מר אילן קרני.
מאיר בביוף: זה תפקידו של משרד התחבורה, דרך אגב.
שאול מרידור: אתה רוצה שאילן קרני ימשיך להעסיק 120 נהגים?
מעקב מרגי: לא.
שאול מרידור: אתה צריך לשמור על גמישות.
מעקב מרגי: הלכת למקרה הכי קיצוני.
מעקב מרגי: בחיים משותפים של עובד מעביד, מעבר לסגירת עסק, יש עוד הרבה מהמורות.
אילן קרני: כל ההפרטה הזאת מביאה אכן להסכמים אישיים, זה נכון.
אילן קרני: ההסתדרות מאבדת את כוחה.
אילן קרני: ל"אגד" יש חברה מופרטת יחד עם חברה נוספת, יש שם חוזים אישיים, אין הסכם קיבוצי.
שאול מרידור: דרך אגב, גם החברה היא חברה שמשותפת עם "דן".
אילן קרני: ל"דן" יש הסכם קיבוצי.
אילן קרני: פה לא יהיה הסכם קיבוצי.
מאיר בביוף: אתם קובעים נורמה של שכר ירוד, אתם קובעים נורמה של עליבות, נורמה של מסכנות, ואנחנו לא מוכנים לזה.
אילן קרני: יש לי שאלה כתושב באר שבע, היו שביתות בבאר שבע עם הסכם קיבוצי, כן או לא?
אילן קרני: אז מה עשינו פה, תושבי באר שבע סבלו או לא?
מעקב מרגי: תגיד לי, אתה חושב שאני אציע מצב גרוע.
אילן קרני: חס וחלילה.
אילן קרני: אתה תבנה איזה מנגנון שהוא לא ההסתדרות, והוא לא הסכם קיבוצי.
מאיר בביוף: למה?
מאיר בביוף: יש כלי קיים מוכר על ידי החוק.
מאיר בביוף: מוכר על ידי חוקי המדינה, מדוע לא להשתמש בו?
מאיר בביוף: מדוע אתה כזה עויין?
מאיר בביוף: מדוע אתה כזה אנטי?
מאיר בביוף: מדוע אתה כזה שונא עובדים?
מאיר בביוף: אף אחד לא רוצה להיות שותף שלך.
מאיר בביוף: תן לעובדים את הזכות המנימלית שנתאגד.
מאיר בביוף: מדוע?
מאיר בביוף: אתה שונא עובדים.
מאיר בביוף: אתה וכל הפטרונים שלך.
אילן קרני: כמה עובדים העסקת בחיים שלך, מר בביוף?
אילן קרני: גיבור גדול.
ישראל אייכלר: אתה רוצה להגיע לכנסת ולדבר בשפה כזאת חלילה?
מאיר בביוף: חלילה.
מאיר בביוף: אבל אני חייב להעמיד אתכם על האמת.
אילן קרני: 600 עובדים אני מעסיק.
אילן קרני: מתי הוא העסיק אותם?
מאיר בביוף: באיזה תנאים.
מאיר בביוף: העובדים של מטרופולין מתקשרים אלינו ומתחננים שנצליח.
מאיר קרני: אתה סגרת את חברת באר שבע.
מאיר בביוף: זה לא אני, זה ראש העיר.
אילן קרני: אתה, אתה גם בסיעה שלו, אז בכלל אין לך מה לדבר.
מאיר בביוף: לא.
ישראל אייכלר: אני רוצה לסכם את הדברים של מר קרני כך.
ישראל אייכלר: תתקן אותי אם אני טועה.
ישראל אייכלר: אתה אומר, אני מוכן להעלות במשהו את שכר העובדים.
אילן קרני: דרך אגב, העליתי כבר ב-8% זה הרבה מאוד.
ישראל אייכלר: דבר שני, אני מוכן שהעובדים שלי יעבדו בקביעות ולא אפטר אף אחד מהם, אלא אם כן הוא יגנוב.
אילן קרני: מוכן שוועדה תקבע במפורש, נשב, נחליט.
מאיר בביוף: אדוני, שים לב איך הוא נבהל מהמלה קביעות.
אילן קרני: יש לי זיכיון לעוד חמש שנים.
אילן קרני: מה המשקל של קביעות?
אילן קרני: אין עניין של זמניות אצלי.
אילן קרני: מבחינתי, שיגאל שלי מחר יחזור לעבודה לחמש שנים, בוודאי.
ישראל אייכלר: הדבר היחיד שאתה לא מוכן, אתה אומר אני רוצה הסכם אישי ולא קיבוצי, אני לא רוצה את ההסתדרות בתמונה שלי.
מעקב מרגי: הוא אמר עוד משהו כדי לחדד.
מעקב מרגי: הוא אומר שהוא מוכן לכל גוף, שיהיה בורר מוסכם בזמן סכסוכי עבודה, רק לא הסתדרות.
אילן קרני: לא בזמן סכסוך עבודה, בהגנה על העובד בנושא של פיטורין.
מאיר בביוף: סליחה, אני רוצה להסביר לך.
מאיר בביוף: הנהגים האלה התארגנו כחוק, פנו להסתדרות ונרשמו בשירותיה.
מאיר בביוף: על פי החוק אנחנו ארגון יציג.
מאיר בביוף: למעלה מ-70%-80% מהנהגים הם חברי הסתדרות.
מאיר בביוף: אנחנו מייצגים אותם על פי חוק הכנסת, אדוני.
מאיר בביוף: אנחנו לא איזשהו ארגון טרמפיסטי שמצא אותם בפינת הרחוב.
מאיר בביוף: אנחנו מייצגים אותם על פי חוק המדינה.
מאיר בביוף: וחוק המדינה מאפשר לנו לייצג אותם.
מאיר בביוף: חוק המדינה מכיר בזכות שלהם להתארגן ולבחור ועד עובדים.
מאיר בביוף: רק מר קרני מסרב להכיר בזכות הזאת, מסרב ומתעקש התעקשות שהיא גורמת לכל העניין.
מאיר בביוף: אז שיהיה ברור מי אחראי לכל מה שקורה.
ישראל אייכלר: סליחה מר בביוף, אתה שוכח שכל החוקים האלה נעשו כשלהסתדרות היתה מדינה.
ישראל אייכלר: היום להסתדרות אין מדינה.
מאיר בביוף: אדוני, אני ממש לא מקבל את דבריך.
מאיר בביוף: אבל זה חוק אדוני.
ישראל אייכלר: אם אתה אומר שיש חוק, שאני כמעביד לי אין עדיין חברה פרטית.
ישראל אייכלר: אבל אם תהיה לי חברה פרטית, אני מבטיח לך שאני לא אסכים לשום שותפים מעבר לעובד.
מאיר בביוף: אם אתה שואף לשנות את החוק הזה, תפעל לשנותו.
מאיר בביוף: זה חוק המדינה.
שאול מרידור: אף אחד פה הוא לא יועץ משפטי, אבל החוק הוא לא מכריח את מר אילן קרני או מישהו לחתום על הסכם קיבוצי.
מאיר בביוף: זה לא אמרתי.
מאיר בביוף: אני מצהיר פה, ואכן נאמר על ידי השופט בבית המשפט, שמר קרני חייב להכיר בנו כארגון יציג.
מאיר בביוף: שמר קרני אסור לו למנוע את ההתאגדות של ועד העובדים.
מאיר בביוף: אבל אני מודה לצערי, החוק היום במדינה לא מחייב אנשים כמו מר קרני - אבל זכות המאבק קיימת אדוני.
אילן קרני: זכות המאבק של 200 אלף נוסעים, אתה גרמת לכך מר בביוף.
מאיר בביוף: אני גרמתי לכך, משום האטימות שאתם מגלים.
מאיר בביוף: כל זמן שתמשיכו להיות אטומים - - -
אילן קרני: אתה כתושב באר שבע, גרמת נזק ל-200 אלף נוסעים.
מאיר בביוף: אדוני, אל תטיף לי מוסר.
מאיר בביוף: אני תושב באר שבע, ואני תושב גאה בבאר שבע, ואני אומר לך שתושבי באר שבע מעדיפים מקום עבודה מאורגן שנותן כבוד לעובדים שלו, מאשר מקום עבודה נצלני כמו שאתה מייצג.
מאיר בביוף: זה מה שמייצגים תושבי באר שבע.
ישראל אייכלר: אמרת הערות חשובות, אבל כמעט והטעית אותי.
ישראל אייכלר: כי אני בור ועם הארץ, אמרת ארגון חוקי, חוק הכנסת, אז חשבתי שחזרתי לימי בן-גוריון כשלהסתדרות היתה מדינה.
ישראל אייכלר: מתברר שאין חוק שמחייב - - -
מאיר בביוף: הוא לא יכול לחייב אותו.
ישראל אייכלר: זה בדיוק הקשר.
מאיר בביוף: משום שהחוק לא מחייב את המעסיק לשבת למשא ומתן.
מאיר בביוף: אבל החוק נותן זכות לעובדים להיאבק, וזה מה שאנחנו עושים.
ישראל אייכלר: אני סולח לך כי זו הטעות שלי.
ישראל אייכלר: הבנתי מדבריך שכאילו יש חוק.
מאיר בביוף: אדוני הבין שלא באשמתי.
מאיר בביוף: הערה אחרונה ברשותך אדוני.
מאיר בביוף: יושב פה נציג משרד התחבורה, עד לרגע זה לא אמר דבר, כי אנחנו לא מאפשרים לו.
מאיר בביוף: ברשותך, אני רוצה להפנות מפה קריאה לשר התחבורה מר שטרית.
מאיר בביוף: הרי בסופו של דבר ברור, לפי מה שראיתם פה - - -
מעקב מרגי: אתה שהוא אחד הקפיטליסטים הגדולים בכנסת.
מאיר בביוף: אני יודע עוד כמה דברים על מר שטרית, ואני לא אומר אותם פה.
מאיר בביוף: מר שטרית הוא שר התחבורה, והוא ממונה על נתינת שירות לתושבי מדינת ישראל.
מאיר בביוף: הוא ממונה על נתינת שירות לתושבי באר שבע.
מאיר בביוף: אני מבין שמר שטרית לא עשה דבר בשבוע הראשון, גם בשבוע השני.
מאיר בביוף: ההערה היא שמר שטרית כשר התחבורה חייב היום אחרי שהנהלת מטרו-דן דחתה את ההצעה של השר, בהשתתפותו של עמיר פרץ לפני שבוע, להגיע למצב שבו פסק זמן, מחזירים את התחבורה למדינה כסדרה, מנהלים משא ומתן אחרי שהנהלת מטרו-דן דחתה את ההצעה של השר, דחתה את ההצעה של עמיר פרץ, במצב כזה שר התחבורה לא יכול שלא למלא את חובתו, ולהודיע לחברת מטרו-דן, רבותי אני נוטל מכם את הזיכיון, כי אתם לא נותנים שירות לתושבי באר שבע, הוא חייב לעשות את זה.
מאיר בביוף: ואם הוא לא עושה את זה, הוא מועל בתפקידו.
ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול אותך, בהסכם בזיכיון שלך, כתוב אם אתה צריך לעשות הסכמים קיבוציים, או אישיים?
ישראל אייכלר: למה לא התייחסתם לזה, הייתם פותרים הרבה בעיות.
מאיר בביוף: הוא לא יכול לכתוב כזה בזיכיון.
שאול מרידור: אני חושב שהממשלה והמדינה כגוף שחותם הסכם עם חברה פרטית, לא צריכה להתערב.
מאיר בביוף: מה זה עניינה של המדינה?
ישראל אייכלר: לפני שנשמע את משרד התחבורה, אני חייב להביא את דבר ראש העיר.
ישראל אייכלר: הוא צלצל היום שלא יוכל להגיע, מישהו רמז לי שיכול להיות שבגלל חלק מהנוכחים שלא נוח לו איתם, כנראה הוא פוחד לעמוד מולם.
ישראל אייכלר: בכל אופן ראש העיר אמר דבר מוזר בעיניי, אגב, בדיון הקודם הוא גם לא בא.
ישראל אייכלר: היום הוא צלצל אליי חצי שעה לפני הדיון, ואמר שהיות ואין לו חברה עירונית, אז אין לו בן אדם שמטפל בתחבורה, ולכן אין לו את מי לשלוח.