GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קובי סודרי: אדם שנגזר עליו עונש של שלוש שנות מאסר, אדם שהיה חולני באופן קיצוני, נכנס לבית הסוהר ו-17 או 19 יום אחרי שהוא התחיל לרצות את מאסרו הוא נפטר.
<קובי סודרי: אני רואה את כותרת הדיון, אני אפילו לא מתיימר לדבר על השירות הרפואי הניתן לאסירים בשב"ס, בין השאר, למרות שאני עוסק כסנגור בנאשמים ובאסירים בתחום הפלילי, אני לא מסוגל בהיקף הנתונים המאוד מצומצם שיש לי להגיד אמירות כל כך דרמטיות על הנושא הזה.
<קובי סודרי: אני כן חושב שאני יכול להגיד, ויותר מזה, להציע הצעות לתיקון לגבי העניין שנובע מהמקרה המסוים שתיארתי לכם.
<קובי סודרי: ראשית כי מדובר במיעוט שמיעוט של מקרים מבחינה סטטיסטית.
<קובי סודרי: שנית, כי התוצאה הנובעת מהם היא התוצאה הקשה ביותר האפשרית.
<קובי סודרי: שלישית, כי אני חושב שיש לענייו הזה פתרון שהוא פתרון פשוט.
<קובי סודרי: אני אסביר לכם את התהליך שאני חוותי ותבינו לפיו מה הבעיה ומה הפתרון.
<קובי סודרי: האסיר עליו אני מדבר, כאמור הורשע, לצורך העניין, בעבירות הונאה.
<קובי סודרי: היה מדובר באדם שמשקלו היה 160 ק"ג, הוא היה על כסא גלגלים באופן קבוע, הוא היה מחובר לבלון חמצן, הוא קיבל טיפולי דיאליזה יומיים בבית - - -
עדי קול: אתה ייצגת אותו לאורך כל ההליך גם במתן גזר הדין?
<קובי סודרי: כן.
<קובי סודרי: בוודאי - - -
עדי קול: מצבו הרפואי היה גם במתן גזר הדין?
<קובי סודרי: לאורך משפטו בבית המשפט המחוזי מצבו הלך והתדרדר, בין השאר במהלך המשפט הייתה הפסקה בדיונים בעניינו במשך חודשים ארוכים שבמהלכם, כמעט באופן רצוף, הוא היה מאושפז בבית החולים איכילוב.
<קובי סודרי: בבית הייתה לו מיטה מיוחדת עם מנופים, כולל עובד זר שסייע לאשתו בטיפול השוטף - -
עדי קול: במצבו הוא עשה עבירות?
<קובי סודרי: לא.
<קובי סודרי: במצבו הוא לא עשה עבירות, הוא עשה אותן לפני כן.
<קובי סודרי: בכל אופן הוא היה אדם שהיה מוגבל לחלוטין.
<קובי סודרי: היו חוות דעת רפואיות שדיברו שתוחלת החיים שלו היא כחמש שנים לאור ריבוי המחלות והטיפולים.
<קובי סודרי: הגענו לשלב הטיעונים לעונש, אחרי שהוא הורשע, בשלב הטיעונים לעונש התובע כמובן דרש לשלוח אותו לעונש מאסר למרות מצבו הרפואי.
<קובי סודרי: אנחנו ביקשנו מבית המשפט לפני, ביקשנו שלפני שהוא מחליט לשלוח אותו למאסר או לא לקבל חוות דעת שהיא לא רפואית פרטית שלנו, מה שנקרא מטעם, אלא של השב"ס.
<קובי סודרי: שלח אותנו לשב"ס, 'תבדוק עם שב"ס אם הם מסוגלים לטפל בו' קם התובע ואמר "אין שום בעיה עם העניין הזה, אין צורך בשום חוות דעת.
<קובי סודרי: בבקשה בית המשפט הנה תדפיס מאתר האינטרנט של שב"ס שמציין את היכולות הטיפוליות של שב"ס והיכולות הן נפלאות ומפלאות".
<קובי סודרי: אתר האינטרנט, באמצעות זה התובע שכנע את בית המשפט.
<קובי סודרי: בית המשפט שלח אותו לשלוש שנות מאסר.
עדי קול: אתם הצגת את כל הראיות לגבי מצבו, מה מצבו דורש?
<קובי סודרי: הבעיה הייתה שכל הראיות שלנו לגבי מצבו הרפואי לא יכלו להראות אם שב"ס כן מסוגל להתמודד או לא מסוגל להתמודד.
<קובי סודרי: אמרנו שאנחנו במעגל שוטה, איך אנחנו כגוף פרטי או כאדם פרטי יכולים לומר מה שב"ס יכול או לא יכול ושהכי טוב שמי שיגיד אם הוא מסוגל זה השב"ס.
<קובי סודרי: נגזר עליו העונש.
<קובי סודרי: הוא לא נשלח מיד למאסר, הוא נשלח לבקשתנו לפני זה להליך שנקרא "מיון מוקדם".
<קובי סודרי: שב"ס עושה את ההליך הזה לגבי כל אסיר, לאו דווקא בגלל מצב רפואי, הליך מאוד יעיל שמאפשר, ואכן מדובר בהליך שהוא אפשרי לגבי כל אסיר.
<קובי סודרי: אני אשתמש במונח צבאי 'במקום שתגיע לבקו"ם ותמתין שם עד שמשבצים אותך, מראש אתה מגיע לראיון, בודקים מי אתה, מה אתה, ומחליטים לסווג אותך ישר לבית סוהר, כף שביום ההתייצבות שלך אתה כבר מגיע לבית סוהר חרמון, בית סוהר צלמון ומה שלא יהיה.
<קובי סודרי: בין השאר אמרתי לו, 'אוקיי, אתה הולך למיון מוקדם, שיבדקו אותך במיון המוקדם ויגידו אם אתה כשיר למאסר'.
<קובי סודרי: הגיע האיש לבדיקה רפואית במיון המוקדם ואמרו לו 'אנחנו לא נכנסים לרמה הזאת, אנחנו לא נכנסים לרמת הבדיקה הזאת'.
<קובי סודרי: ערערנו לבית המשפט העליון על גזר הדין.
<קובי סודרי: במסגרת הערעור התנהל דיון על מה שנקרא 'הערכת עיכוב ביצוע תחילת עונש הנוסף'.
<קובי סודרי: הגענו לבית המשפט העליון, שוב, עם אותה בקשה.
<קובי סודרי: אמרנו, אנחנו מבקשים שבית המשפט שלפני הכל, מכל הטיעונים המשפטיים על מה שהוא עשה וכדומה, ולפני שאתה שולח אותו למאסר שלח אותו קודם לשב"ס.
<קובי סודרי: זו בדיקה פשוטה, לבדוק האם האיש יכול להתקבל.
<קובי סודרי: לא שלח אותו, שוב כי הוא הנאשם לא הציג ראיות לגבי זה ששב"ס לא מסוגל לטפל בו.
<קובי סודרי: אוקיי.
<קובי סודרי: פנינו לנציב שב"ס, קיבלנו תשובה, למעשה בעל-פה, תשובה מנציב שב"ס שאומרת: "לפני שהאיש נכנס למאסר שב"ס לא מסוגל לטפל בזה".
<קובי סודרי: כלומר, כל עוד האיש אינו נכנס למאסר הגוף היחידי שיחול להחליט על העניין הזה הוא בית המשפט, רק מרגע שיכנס למאסר עד אז יהיה אפשר להתחיל לבדוק את העניין.
<קובי סודרי: האיש לא התייצב למאסר, הוא היה מאושפז בבית החולים איכילוב.
<קובי סודרי: התובע, שהוא תובע נחרץ ולא מוותר, החליט שהאיש הזה יגיע בכל מחיר למאסר, שלח את שב"ס עם רכב של השב"ס.
<קובי סודרי: הם הגיעו לבית החולים איכילוב, הוציאו את האיש ששכב במיטה, 160 ק"ג עם רגל מגובסת לאלונקה, מאלונקה לתוך רכב.
<קובי סודרי: השב"ס הוציא אותו מתוך מיטת חוליו והכניסו - - -
עדי קול: ואיפה הוא היה ב- 17, 19 הימים?
עדי קול: <קריאה:> היה אישור של רופאים להוצאה שלו?
<קובי סודרי: לא שאני יודע.
<קובי סודרי: אבל באופן טבעי, אתה יודע, רופאים כשהם רואים אנשי חוק הם קצת - - -
עדי קול: זו כבר פרשנות.
<קובי סודרי: אני מניח, הכל פרשנות אני יודע.
<קובי סודרי: בכל אופן האיש הגיע למר"ש, ואני מקווה שלא יתפסו אותי על המילה, אני חושב שבערך לקחו כמה שעות אחרי שהוא הגיע למר"ש והחזירו אותו לבית חולים אסף הרופא לטיפול דיאליזה, האיש התחיל להיחנק.
<קובי סודרי: היה בבית החולים אסף הרופא, קיבל טיפול חזר למר"ש.
<קובי סודרי: היה במר"ש עוד יום-יומיים, אני לא יודע.
<קובי סודרי: בקיצור הוא היה פינג-פונג של הלוך ושוב, הלוך ושוב, הלוך ושוב, 17 יום, 19 יום.
<קובי סודרי: לפני שהוא סיים את חייו אנחנו פונים לשב"ס, בשלב מסוים אני מדבר עם פונקציונרים בשב"ס והם אומרים "אכן מצבו רע", האופציה המשפטית היחידה היא לבקש שחרור על תנאי מטעמים רפואיים.
<קובי סודרי: מידית שלחנו בקשה, שלחנו בקשה.
<קובי סודרי: אלא מה?- לא קבעו דיון, למה?
<קובי סודרי: כי מי שקובע דיונים היה בחופשה ואם הוא איננו אז אף אחד לא קובע.
<קובי סודרי: עברו עוד יום-יומיים והאיש הלך לעולמו.
עדי קול: יש לי שאלה, מכיוון שהנושא עלה גם בעניין חקירת מקרי מוות, מה קרה?
עדי קול: אתה התעסקת בזה?
<קובי סודרי: אני יודע על מה קרה מאז מרחוק.
<קובי סודרי: אני יודע שהמשפחה עד היום לא קיבלה את ממצאי הבדיקה, למיטב ידעתי.
<קובי סודרי: אני גם לא יודע מהם ממצאי הבדיקה.
<קובי סודרי: אבל, אני כאן לא מכיוון שאני רוצה שנדון דווקא במקרה הספציפי הזה, לדעתי זה לא הרעיון של הוועדה.
<קובי סודרי: אני רק מציף את הבעיה, את המקרה שלדעתי אין מישהו שיכול להישאר אדיש כשהוא שומע את העניין.
<קובי סודרי: הפתרון לזה הוא מאוד מאוד פשוט.
<קובי סודרי: אני אקביל אותו למצב הקיים בסיטואציה אחרת.
<קובי סודרי: קיימת אפשרות ששולחים נאשמים שנגזר דינים למאסר בעבודת שירות.
<קובי סודרי: לפני שבית המשפט מחליט אם האיש יכול לרצות עונש בעבודת שירות הוא שלוח אותו לקבלת חוות דעת של הממונה על עבודת שירות.
<קובי סודרי: במסגרת הבדיקות שעושה הממונה הוא עושה לו גם בדיקה רפואית שמטרתה לבדוק את כשרותו הרפואית של האיש לבצע עבודת שירות.
<קובי סודרי: לא פעם קורה שניתנת חוות דעת של הממונה לבית המשפט שאומרת "האיש לא כשיר רפואית".
<קובי סודרי: למה?
<קובי סודרי: – כי הוא, לצורך העניין, יש לו קילה והוא לא יכול להרים משאות.
עדי קול: הבנתי את הדרישה שלך.
<קובי סודרי: הפתרון הוא פשוט, הפתרון לדעתי הוא באמצעות התקנות.
<קובי סודרי: התקנות לא צריך אפילו חוק.
<קובי סודרי: באמצעות "תקנות העונשין" לקבוע שלפני שבית משפט שולח - - -
עדי קול: זה מאוד מאוד ברור.
<קובי סודרי: דבר שני, אני הסתכלתי על "חוק שחרור מאסר על תנאי" ואפרופו העניין שלי, אני לא בטוח שלפי "חוק שחרור מאסר על תנאי", היוזמה לשחרור מוקדם יכולה לבוא רק מהאסיר עצמו.
<קובי סודרי: <קריאה:> היא יכולה לבוא מכל צד כולל שב"ס.
עדי קול: אני אסכם אחר כך את השאלות כך שתוכלי להתייחס לכל אחת מהן.
עדי קול: אני רוצה להגיד שהאמירה של שירות בתי הסוהר של מדינה שאומרת שאדם שנגזר דינו, אומרת למעשה המדינה, אומנם הוא עבריין ועבר את העבירה, אנחנו לא יכולים להחזיק אותו, זו אמירה בעייתית ערכית ואנחנו צריכים להסתכל עליה.
עדי קול: יש עוד שתי סוגיות שאני רוצה לעלות, האחת בנושא מניעה - - -
<עופרה קלינגר: בתי המשפט באופן שגרתי פונים לשב"ס בהחלטה שיפוטית ואומרים יש לנו עניין שאנחנו מתלבטים בו נא חוו דעתכם לפני שהאיש נכנס למאסר.
<עופרה קלינגר: כאשר יש החלטה שיפוטית כזאת בשגרה אנחנו בודקים.
<קובי סודרי: ולכן לא צריך להשאיר את זה שיקול דעתכם.
עדי קול: אני מבקשת לא לקיים דיאלוגים.
עדי קול: לא באנו לתקוף, באנו לפתור את הבעיה ואנחנו רוצים לראות איפה אנחנו יכולים להתערב כדי לפתור את הבעיה, איפה צריך להכניס את הסעיף שמאפשר לשב"ס לתת את דעתו במקרה הזה.
עדי קול: הערת אגב, בעלי הוא רופא כירורג בבית החולים מאיר והוא מנתח השבוע אסיר בטחוני, ניתוח ש בארצות הברית היה עולה משהו כמו 150 אלף דולר.
עדי קול: אתה יודע, זו אותה מחלקה שאתה מגיע ממנה, השאלה היא איפה הגבול.
עדי קול: אני רוצה לעלות את סוגיית המניעה.
עדי קול: נתבקשתי לדבר על מחלה ספציפית, ואני אשמח אחר כך לשאול לגבי מניעה בכלל.
<חוליו בורמן: תודה, שמי חוליו בורמן מנכ"ל חץ – חץ ארגון ישראלי לבריאות הכבד, ובכלל כל מחלות כבד.
<חוליו בורמן: באנו לדבר במיוחד על מחלות כבד, הפטיטיס E ו-D שהן בעיה מאוד מאוד גדולה בבתי הכלא מאחר והן מחלות שעוברות מדם לדם.
<חוליו בורמן: דרך אירועים בכלא של אלימות, יחסי מין בין גברים, קעקועים ושימוש בסמים מביאים להדבקה מאוד גדולה.
<חוליו בורמן: יש מקרה אחד של מישהו שהתקשר אלי מהכלא, שאחרי שלוש שנים של עתירה הוא הצליח לקבל טיפול נגד מחלת הפטיטיס לא רק שמטפלים באופן מאוד נקודתי.
<חוליו בורמן: רופאה מאסף הרופא מספרת לי שמדי פעם מביאים להם מישהו כדי לטפל בו, אבל בבתי הכלא אין פעולות למניעה ולהגברת המודעות אצל האסירים.
<חוליו בורמן: לא כל האסירים מזניחים את המצב ולא כולם רוצים להדבק במחלות.
<חוליו בורמן: חלק מהם רוצים לצאת בריאים ולחזור לקהילה הכללית.
<חוליו בורמן: אין פעולות מניעה.
<חוליו בורמן: דיברתי בטלפון ואמרו שהכל בסדר, שהם מקבלים הרצאות בנושא מניעה, שיודעים ומכירים את כל צורות ההדבקה.
<חוליו בורמן: שנית, אין הבחנה, הם לא מאובחנים כמו בשאר המחלות וכמו שאר האוכלוסייה.
<חוליו בורמן: 80% מאנשים שסובלים ממחלות כבד לא מוכרים, המחלות סמויות.
<חוליו בורמן: זו פצצה מתקתקת בתוך גופם.
<חוליו בורמן: אין מניעה, אין הבחנה ואין טיפול.
<חוליו בורמן: אני אבקש מפרופסור ריפעת ספדי שייתן נתונים - - -
עדי קול: סליחה, אני יודעת שהנושא הזה עלה כבר בוועדות קודמות והצגתם.
עדי קול: בעיניי אתם מעלים כאן סוגיה שהיא רק קצה חוט.
עדי קול: נכון, בעיית כבד היא אחת.
עדי קול: אני מכירה שהטיפול בהפטיטיס הוא טיפול מאוד מאוד קשה.
עדי קול: אגב, אנשים שממליצים להם עליו לא תמיד בוחרים לעשות אותו.
עדי קול: שאלת המניעה בכלא, איך היא נעשית.
עדי קול: זו רק מחלה אחת.
עדי קול: נשמח אם פרופסור ריפעת ספדי ידבר על מניעה בכלל ועל מחלות אחרות.
עדי קול: אני רוצה לעלות עוד סוגיה נוספת שעלתה בסיור שבקרתי בכלא אופק במקרה הזה.
עדי קול: אני יודעת שלא נמצאת כאן נציגת כלא אופק.
עדי קול: עלתה סוגיה, דווקא מהסוהרים והיא סוגיית הריטלין, זו סוגיה מאוד מאוד מהותית.
עדי קול: אני רק אספר לכם, גיליתי שהכרטיס הנחמד שקוראים לו "כרטיס חבר כנסת" מאפשר לי להיכנס באופן חופשי לכל מקום שהוא לא לרשות היחיד, לכן הגעתי לביקור פתע בכלא אופק.
עדי קול: זו הייתה חוויה מצוינת וגם כתבתי על זה מכתב לשירות בתי הסוהר.
עדי קול: נכנסתי חופשי בלי הודעה מוקדמת.
עדי קול: הגעתי עם העוזרת הפרלמנטרית שלי ונכנסנו, עשינו סיור.
עדי קול: את הריטלין כולם מכירים, תרופה לבעיות קשב וריכוז, לא מעט מהנערים, אני מניחה שגם מבוגרים, נערים שנמצאים בסביבת למידה מקבלים אותה.
עדי קול: נאמר לי שיש עם זה בעיה אמיתית.
עדי קול: השאלה אם אנחנו יכולים להתמודד ולעזור.
עדי קול: אני אסכם את השאלות.
עדי קול: אני אתחיל עם השב"ס ואחר כך אני אעבור למשרד הבריאות למשרד לביטחון פנים, כי הם הגופים המתווכים.
עדי קול: הסוגיות המרכזיות עליהן נשמח לקבל תשובות, תחליטו מי מכם נותן התשובה.
עדי קול: הנושא הראשון הוא השירות הרפואי השוטף שעליו קיבלנו תלונות.
עדי קול: שאלת לגבי נתונים, הוועדה מתקיימת כתוצאה מפניה של בנאדם, והציבור לא צריך להציג נתונים, הוא צריך להציג בעיה ולהתלונן.
עדי קול: זה בסדר שאין נתונים בנושא הזה.
עדי קול: הסוגיה שאנחנו רוצים לברר היא, איך נעשה השיקול של מתן סיוע הרפואי הדרוש, ואיפה נכנסים שיקולי העלויות, תקציב וכמובן שאלות ביטחוניות.
עדי קול: נתנה דוגמה של אסיר שראייתו התדרדרה כי הוא לא נשלח לבדיקת ראיה כיוון שהיה מידע מודיעני שאמר שברגע שילך לבדיקה הוא יעשה אחת, שתיים ושלוש ולכן לא שלחו אותו.
עדי קול: שוב, אנחנו לא יודעים אם מקרה כזה קיים, אני רוצה לדעת איך מטופל מקרה כזה ומהם השיקולים מול הרפואה ומול ביטחון.
עדי קול: הטענה שעולה כאן שנדרשה וועדה כזאת.
עדי קול: אני הבעתי חשש שוועדה כזאת לא בהכרח תעזור כי ברגע שיהיה רופא אובייקטיבי שיאמר 'הוא צריך עכשיו' תמיד יכנסו שיקולי הביטחון ויאמרו רגע, אבל.
עדי קול: השאלה מה הפתרון לסוגיה הזאת.
עדי קול: הסוגיה השנייה, שעלתה גם בדיונים הקודמים, היא הפיקוח והביקורת.
עדי קול: לא מקובל עלי לא המקרה הזה וגם לא במקרה של המוסד לביטוח לאומי ולא במקרה של הצבא שגוף מבקר את עצמו.
עדי קול: עדיין לא הגעתי לחקירת נסיבות המוות, אבל איזשהו פיקוח שוטף מתחת למשרד הבריאות.
עדי קול: ישבתי בפגישה עם שרת הבריאות שאמרה: "אני אמונה על בריאות הציבור, זו אחריות שלי".
עדי קול: האסירים גם הם חלק מהציבור.
עדי קול: אני רוצה לדעת איפה האחריות של השרה גרמן באה לידי ביטוי עם הציבור הספציפי הזה.
עדי קול: אם היא לא מפקחת באופן שוטף על שירותי הרפואה הניתנים בשב"ס, בעייני היא פוגעת באחריותה כלפי הציבור הזה.
עדי קול: מאחר והיא חברה אני אדאג לומר לה את זה.
עדי קול: אשמח לשמוע מה קורה ולמה לא מוקמת יחידה כזאת עצמאית.
עדי קול: אנחנו עובדים ביחד, ישבנו בדיון על הקמת וועדות ערר רפואיות במסגרת עצמאית.
עדי קול: לדוגמה במקרה של המוסד לביטוח לאומי הרופאים של המוסד לביטוח לאומי לא יחליטו מי יקבל קצבאות כדי שהם לא יעשו שיקולי תקציב אלא רק שיקולי בריאות.
עדי קול: זה תהליך ארוך שגם בג"צ אמר את דברו מספר פעמים.
עדי קול: אנחנו מנסים לעשות את זה.
עדי קול: שוב, גם כאן אני רוצה לראות איך אנחנו עושים את זה, אולי יותר מהר ולא מחכים עשרים שנה עד שגוף כזה יקום.
עדי קול: יש את נושא חקירת מקרי מוות.
עדי קול: קיבלתי כמה וכמה תלונות לגבי משפחה שלא מיודעת לגבי התדרדרות מצבם של אסירים שיושבים בכלא.
עדי קול: מי אמור לידע אותם?
עדי קול: האם זה נעשה באופן שוטף?
עדי קול: מה באמת שיתוף המשפחה בתהליכים כאלה?
עדי קול: ובינתיים אם זה לא נעשה אני רוצה לראות איך מתמודדים עם זה.
עדי קול: בנושא חקירת מקרי המוות, אני מכירה את "חוק חקירת מקרי מוות".
עדי קול: המשטרה עושה את זה.
עדי קול: הסוגיה הזאת תעלה.
עדי קול: השאלה האם בסופו של תהליך קיים דוח.
עדי קול: מי מקבל?
עדי קול: איפה הוא מפורסם?
עדי קול: איזה ביקורת נעשית עליו והאם משתתף בביקורת נציג משרד הבריאות או לא?
עדי קול: לאן זה הולך?
עדי קול: וזאת כדי שאנחנו נדע כי אנחנו משפרים את עצמנו ממקרה למקרה.
עדי קול: הנתונים שקיבלנו הם על 64 מקרי מוות מאז 2011.
עדי קול: קשה לי לומר אם זה הרבה או מעט כי אני לא מכירה את הנתונים בעולם ועדיין אני רוצה לדעת אם כל אחד מה- 64 מקרים האלה נחקרו והאם משרד הבריאות כגוף האמון על בריאות הציבור בדק את הטיפול שנעשה בכל אחד מהמקרים האלה.
דוד אזולאי: המספר הוא אחוז מהאוכלוסייה הכללית?
דוד אזולאי: כולנו יודעים מהי הסיבה שמראים מקרי מוות בתוך בתי הסוהר בניגוד לחיים האזרחיים ששם ההתמודדות שונה לגמרי.
דוד אזולאי: ברשותך אני מבקש להוסיף עוד משהו.
דוד אזולאי: מה קורה עם אותו דוח אחרי שנעשתה הבדיקה של המשטרה, שב"ס וכל השאר?
דוד אזולאי: מה נעשה עם הדוח הזה?
עדי קול: זו הייתה השאלה.
עדי קול: אני גם רוצה לשמוע התייחסות לדברים של עורך הדין קובי סודרי.
עדי קול: יצרתי קשר עם משרד המשפטים ושאלתי לגבי הנושא.
עדי קול: אני מבינה שיש אפשרות לשב"ס לתת את ההתייחסות שלהם במתן גזר הדין רק אם בית המשפט מבקש.
עדי קול: האם אתם הייתם רוצים סמכות כזאת?
עדי קול: כלומר, אני מקדימה, האם מבחינה אידיאלית סמכות השב"ס לבוא להגיד זה אסיר שאנחנו לא נוכל לעמוד בו.
עדי קול: השאלה הנוספת היא לגבי המיון המוקדם, בדיקה רפואית שתאמר שבמקרים מסוימים 'זה מקרה שאנחנו לא נוכל להתמודד איתו'.
עדי קול: יש את שאלת המניעה שעלתה ושאלת הריטלין.
עדי קול: לדעתי הצגתי את השאלות שעלו.
עדי קול: אם יש עוד שאלות אני אשמח שתענו.
עפו אגבאריה: יש עוד שאלות.
עפו אגבאריה: יצא לי לבקר עצורים וגם ביקרתי במרפאות ואני קצת יודע מה זאת מרפאה.
עפו אגבאריה: האמת שבמר
עפו אגבאריה: פאות יש כמעט את כל הציוד הדרוש, אבל אני לא יודע אם הרופאים שנמצאים במרפאות יודעים להשתמש בציוד הזה.
עפו אגבאריה: לדעתי לא.
עפו אגבאריה: יצא לי לדבר - - - <קריאה:> בבית החולים כל הרופאים יודעים להפעיל את כל הציוד?
עפו אגבאריה: לא כל הרופאים.
עפו אגבאריה: הממונה על ציוד מסוים יעשה את זה טוב.
עפו אגבאריה: אני לא יודע אם זה כך במרפאות.
עפו אגבאריה: כשדיברתי עם כמה רופאים ראיתי שיש מרחק ממש גדול בין הידע שלו בטיפול בחולים לבין ההיבט שקיים.
עפו אגבאריה: <קריאה:> יש איסור של התאגדות סוהרים.
עפו אגבאריה: זאת הסיבה.
עפו אגבאריה: הדבר הנוסף הוא המר"ש.
עפו אגבאריה: לדעתי בתי הסוהר לא צריכים לקיים דבר כזה, כי זה ברמה הרבה יותר נמוכה ממה שצריך להיות ומה שניתן.
עפו אגבאריה: אזרח רגיל יכול לקבל את השירות הרפואי וגם אסיר יכול לקבל את השירות הרפואי המקצועי, אם הוא צריך לקבל אותו בבית חולים שהוא יוכל לקבל אותו בבית חולים.
עפו אגבאריה: לדעתי המר"ש הוא עלה תאנה שאינו מספק אפילו את הרמה הבסיסית של רפואה מקצועית למרות שכמעט כל המומחים, אני לא יודע מאיפה הם ומאיפה הם מגיעים.
עפו אגבאריה: זה לא משנה, עצם העובדה שמר"ש לא צריך להתקיים כי זה נוגד את כל הרמה הבסיסית של הרפואה הבסיסית שצריך בנאדם לקבל.
עפו אגבאריה: זה יכול להינתן בכל בית חולים אחר, בכל בית חולים קונבנציונאלי כולל אבטחה וכל מה שצריך.
עפו אגבאריה: הדבר הזה לא צריך להיות.
עפו אגבאריה: האם בשירות בתי הסוהר ניתן לחולים למשל לקבל פרוטזות למיניהן, לקטועי רגליים, ידיים?
עפו אגבאריה: האם זה על חשבונם או על חשבון השב"ס?
עפו אגבאריה: השאלה האחרונה היא לגבי רפואת שיניים.
עפו אגבאריה: האם ברפואת שיניים הם מקבלים את החומרים הנמצאים מחוץ לבתי הסוהר או הם לא יכולים לקבל את הטיפולים שכל אדם בחוץ יכול לקבל?
עפו אגבאריה: אני יודע שיש גם רופאים מתנדבים שנותנים את טיפולי שיניים לכל מיני אסירים ובמיוחד אסירים ביטחוניים, אבל הם צריכים להביא את החומר איתם - - - <קריאה:> זאת רפואה פרטית וזה משהו אחר.
עפו אגבאריה: לא. לא.
עפו אגבאריה: לא רפואה פרטית, אני אומר מתנדבים.
עפו אגבאריה: האם שירות בתי סוהר, אחרי שישבתי איתם והם אמרו שהם מוכנים לספק ואפילו הבאתי מרופאי שיניים את החומרים, הם אמרו שבמקום שנביא מבחוץ הם ישאירו את זה בתוך המרפאות וישתמשו בהם.
עפו אגבאריה: האם זה קיים או לא קיים?
עדי קול: אני אוסיף לשאלה הזאת, בקשנו את תקציב השירותים הרפואיים בשב"ס וקיבלנו אותו.
עדי קול: קפץ לי סכום שאני מניחה שאני לא יודעת.
עדי קול: מתוך 7,3 מיליון 3.7 לרופאים לאגפים מיוחדים'.
עדי קול: אני מוסיפה את השאלה הזאת - - - <קריאה:> זה לא תקציב רפואה בכלל.
<עופרה קלינגר: זה תקציב של רפואה מומחים שמגיע מחוץ לשב"ס.
עדי קול: אני לא יודעת מי שלח לנו את זה.
עדי קול: זה לא מה שאנחנו ביקשנו.
<עופרה קלינגר: כתבנו מה תקציב הרפואה בשב"ס.
<עופרה קלינגר: כתוב 58 מיליון.
עדי קול: קראתי את המסמך מההתחלה ועד הסוף ולא מצאתי.
עדי קול: נשמח אם תענו על זה.
עדי קול: יכול להיות שהעברתם מייל, אבל את המסמך לא ראינו.
עדי קול: יש הרבה שאלות ונשמח - - -
<עופרה קלינגר: התייחסת רק לשירותי ייעוץ שאנחנו מקבלים מרפואת מומחים.
עדי קול: אוקיי, זאת לא הייתה השאלה שלנו, ביקשנו שאלה אחרת.
עדי קול: הייתי רוצה לדעת על שינויים שהיו ברפואה של שב"ס.
עדי קול: אני גם אומרת שיש כאן את משרד הבריאות שאחראי על בריאות כל אזרחי מדינת ישראל.
עדי קול: יש כאן תקציב שניתן לרפואה לשב"ס, יש כאן כפל שאינו ברור.
עדי קול: אנחנו נגיע לזה.
<עופרה קלינגר: אני מציע שאם אנחנו מתחילים מההתחלה, אני אסביר קודם כל את המנגנון משום שיש הרבה דברים פה שהם לא ברורים.
<עופרה קלינגר: למשל עורך דין משה שוחטמן מלשכת עורכי הדין דיבר על רפואה פסיכיאטרית.
<עופרה קלינגר: הרפואה הפסיכיאטרית ניתנת על ידי משרד הבריאות.
<עופרה קלינגר: מב"ן (מחלקת בריאות נפש) שייכת למשרד הבריאות ואילו כל תלונותיך נגעו לפסיכיאטריה.
עדי קול: אני שואלת היסטורית איך זה קרה שמב"ן - - -
<עופרה קלינגר: היסטורית הנושא בריאות נפש היה שייך למשרד הבריאות מפני שהטענה הייתה שבבריאות נפש, להבדיל מרפואה כללית, יש ניגוד עניינים מובנה.
<עופרה קלינגר: החשש היה מבתי הסוהר של ברית המועצות ששם השתמשו בתרופות פסיכיאטריות וזה הזכיר משטרים אפלים, בקיצור, ולכן כך זה היה מאז ומעולם.
<עופרה קלינגר: אנחנו נתחיל בבקשה בשירות הרפואי שיש בשב"ס, ואחר כך נדבר על מה שאין בשב"ס.
<עופרה קלינגר: קודם כל נדבר על מה שיש בשב"ס.
<עופרה קלינגר: השירות הרפואי בש"ס כולל סל שירותים שהוא זהה לחלוטין לסל שירותים שעומד לרשותה של האוכלוסייה בחוץ מבלי שום אבחנה בין אסירים שהם תושבי ישראל לאסירים שהם אינם תושבי ישראל.
<עופרה קלינגר: אסירים, להבדיל מאוכלוסייה מחוץ לבתי הסוהר, לא משתתפים בעלות התרופות ולא משתתפים בדרך כלל בעלות האביזרים הרפואיים, אלא כל זה בא - - -
עדי קול: זו תשובה לשאלתו של חבר הכנסת עפו אגבריה בנוגע לטיפולי שיניים ופרוטזות.
<עופרה קלינגר: טיפולי שיניים כולל טיפולים משקמים נמצאים במסגרת הזאת והם ניתנים לאסירים על ידי רופאי שיניים ללא שום השקעה כספית מצדם.
<עופרה קלינגר: השירות הרפואי ששב"ס נותן בתחום רפואת השיניים הוא השירות הרפואי המשמר והמשקם.
<עופרה קלינגר: ישנם טיפולי שיניים מורכבים ששב"ס איננו מספק במרפאותיו ואז הוא מתיר לרופאים פרטיים של האסירים להיכנס לבתי הסוהר ומעמיד לרשותם את מרפאותיו ואת הסייעות שלו, אני לא בטוחה ונדמה לי שגם הסייעות - - -
עדי קול: ואז צריך להגיש בקשה מיוחדת?
עפו אגבאריה: הרופאים היו נכנסים עם הסייעות שלהם.
<עופרה קלינגר: בזמנו כן ואנחנו שיפרנו את זה.
עדי קול: למשל אסיר שאומר 'אני רוצה לשלם על כתרים, אני מבקש שרופא השיניים שלי - - -
<עופרה קלינגר: השתלות שיניים אנחנו לא עושים.
<עופרה קלינגר: בהשתלות שיניים מאוד מקובל שאסירים מבקשים להביא רופא פרטי מבחוץ.
<עופרה קלינגר: הרופא מבחוץ נכנס, לדעתי במקרי השתלות הם כן מביאים את הסייעות שלהם כי מדובר בטיפול מסובך.
עדי קול: זה צריך להגיע דרך בית משפט?
<עופרה קלינגר: לא.
<עופרה קלינגר: זה לא מגיע לבית משפט.
<עופרה קלינגר: כפי שאמרתי המערך הרפואי בשב"ס הוא זמין ונגיש לכל האסירים.
<עופרה קלינגר: כל אסיר או עצור שמתקבל בשערי בית הסוהר, עוברים אצלנו כ- 70 איש בשנה, כל אחד מהם נבדק תוך 24-48 שעות על ידי רופא.
<עופרה קלינגר: לחלק די גדול מהאוכלוסייה שמתארחת במתקני השב"ס זו הפעם הראשונה שמישהו מסתכל עליהם מכף רגל עד ראש ושומע את תלונותיהם ומטפל בהם.
<עופרה קלינגר: חלק ניכר מאסירנו הם נרקומנים, הם אלכוהוליסטים, הם מכורים לכל מיני צרות צרורות והם לא אנשים שבדרך כלל דואגים לבריאותם.
<עופרה קלינגר: לא כולם כאלה, אבל חלק ניכר הם כאלה.
<עופרה קלינגר: על כן הרפואה במסגרת הכליאה היא מרוכבת מאוד.
<עופרה קלינגר: עוד דבר שחשוב להגיד וחשוב לשמוע, אף אחד, אף לא אדם אחד נמצא בבית הסוהר מרצונו החופשי.
<עופרה קלינגר: גם לעניין הזה יש הלשכות על הרבה דברים.
עדי קול: בבקשה בלי הערות כאלה.
עדי קול: אני חושבת שכולנו יודעים את זה.
עדי קול: אני התחלתי ואמרתי את זה.
עדי קול: אני מניחה שכל מי שנמצא כאן עובד ומכיר את בתי הסוהר כבר הרבה זמן.
עדי קול: בטוח אנחנו.
<עופרה קלינגר: לפי מה שעלה כאן, לא כל כך.
עדי קול: מכירים וחושבים אחרת.
עדי קול: אני יודעת שהם לא בחרו להיות שם ועדיין למדינה יש אחריות להקפיד על הזכויות שלהם.
<עופרה קלינגר: בכל בית סוהר יש מרפאה, בכל מרפאה יש רופא, בכל מרפאה יש אחראי שהוא חובש ויש עוד בין שלושה לשישה, זה תלוי בגודל המתקן, ולפעמים יש יותר חובשים שנמצאים 24 שעות ביממה.
עדי קול: ציינתי כמה פעמים שכתוב "בהעדר רופא - - -
<עופרה קלינגר: רגע.
<עופרה קלינגר: הוא לא נמצא 24 שעות ביממה - - -
עדי קול: תוך כמה שעות?
<עופרה קלינגר: לדעתי הוא נמצא שמונה שעות ביום.
עדי קול: אני אשאל אחר כך אם זה השירות שמקובל עליכם.
עדי קול: שמונה שעות רופא ובשאר חובש שמקבל את ההחלטות.
עפו אגבאריה: וזה לא כל יום ולא בכל בית סוהר.
<עופרה קלינגר: בכל יום ישנם שעות שהרופא איננו נמצא.
<עופרה קלינגר: במקרה שהרופא אינו נמצא יש שירות רפואי במר"ש, אגב פועל 24 שעות ביממה.
<עופרה קלינגר: אנחנו בנויים על מערך הרפואי של בתי החולים.
<עופרה קלינגר: מה שסיפר עורך דין קובי סודרי כאן הוא נכון מאוד.
<עופרה קלינגר: כאשר מגיע אלינו אסיר שזקוק לטיפול רפואי יותר ממה שאנחנו מסוגלים לתת אנחנו מביאים אותו לבית חולים הסמוך לבית הסוהר.
עדי קול: אתם מביאים אותו לבית חולים הסמוך לבית הסוהר או שאתם משתדלים להביא אותו לבית חולים שבו הוא מטופל?
עדי קול: נגיד אם כרגע הוא יצא - - -
<עופרה קלינגר: סמוך לבית הסוהר, אלא אם כן יש נסיבות מיוחדות של מישהו שהוא באמת חולה מאוד מורכב - - -
עדי קול: יש את העניין של המשך טיפול.
<עופרה קלינגר: רובם לא מטופלים מקודם, וכבר אמרתי את זה.
עדי קול: כאן אנחנו מדברים על המקרים הקשים ביותר שמגיעים מבית החולים, כלומר שהם כבר טופלו קודם.
<עופרה קלינגר: כמו שאמרתי רפואת שיניים זמינה יש בכל המתקנים.
<עופרה קלינגר: אנשי בריאות נפש יש לנו במרבית המתקנים ויש לנו נקרולוגים בבתי הסוהר.
עדי קול: בואו נעבור על נקודות האמת, פחות רקע, מעכשיו על הנקודות שהעלנו.
<עופרה קלינגר: כל מקרי חירום מכל בתי הסוהר מופנים בניידת נט"ן (ניידת טיפול נמרץ), הסמכות לכך, כמו שרשמתי נתונה בידי החובש.
<עופרה קלינגר: כל רופא בבתי סוהר כונן 24 שעות ביממה.
<עופרה קלינגר: בעת הצורך הוא מוזעק מביתו ולא משנה אם שבת, חג, ערב או לילה או כל משהו דומה לזה.
<עופרה קלינגר: אם זה נכון לעכשיו לדבר - - -
עדי קול: עכשיו נכון לדבר על הפיקוח.
עדי קול: האם יש כל הזמן יש פיקוח?
<עופרה קלינגר: קודם נדבר על מר"ש.
<עופרה קלינגר: מר"ש המושמץ הוא מתקן כליאה, הוא לא בית חולים, הוא בית סוהר שיש בו שירותי רפואה מוגברים.
<עופרה קלינגר: המר"ש מפוקח באופן שוטף על ידי משרד הבריאות בביקורות שוטפות.
עדי קול: כל כמה זמן?
<קריאה: באופן שוטף, שוטף מבחינתנו הוא שבכל רגע יכולים לבצע ביקורת.
<עופרה קלינגר: יש במר"ש שירות ייעוץ קבוע, הוא נחשב מסונף לבית החולים אסף הרופא.
<עופרה קלינגר: יש בו שירות ייעוץ מומחים קבוע של בית החולים אסף הרופא.
<עופרה קלינגר: יש רשימה של רופאים מאסף הרופא שמגיעים למר"ש על בסיס קבוע לפי סוג העיסוק והם מטפלים באסירים.
עדי קול: זו התשובה שקיבלנו לגבי כירורג.
עדי קול: אלו הרופאים שמגיעים.
עדי קול: מגיע כירורג, כתוב "שלושה ימים בשבוע מגיע כירורג".
עדי קול: מי משלם לו?
<עופרה קלינגר: אנחנו משלמים לבית החולים אסף הרופא.
עדי קול: השאלה שלי איך "אסף הרופא" בוחר מתוך המחלקה את הכירורג, את מי הוא שולח לשב"ס?
עדי קול: זו שאלה משמעותית בעיניי.
עדי קול: הם אנשים קבועים?
<עופרה קלינגר: הם אנשים קבועים.
<עופרה קלינגר: כן.
עפו אגבאריה: זאת הבעיה.
עדי קול: זאת השאלה, ברגע שזה הופך למישהו קבוע שמקבל את המינוי שלו מהשב"ס זאת הבעיה.
<עופרה קלינגר: הוא לא מקבל את המינוי שלו מהשב"ס.
עדי קול: אתם לא מעבירים לו ישירות, אתם מעבירים ל"אסף הרופא" שנותן לו.