GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: הזמנו את הנציגים ואני שמחה שהגעתם.
עדי קול: מטרתו של כל דיקן היא שהסטודנטים כולם ישתלבו בהתמחות וימצאו התמחות.
עדי קול: יכול להיות שיש בעיה, יכול להיות שהנקודה הנוכחית תאפשר.
עדי קול: כפי שציינתי הועדה לפניות הציבור היא ועדה מיוחדת ולכן מי שדובר בה ראשון באופן תמידי, גם אם יש כאן חברי כנסת, קודם הם ציבור הפונים.
עדי קול: יש כאן הרבה סטודנטים למשפטים ואפילו הרבה יותר משפטנים בחדר אחד מלכתחילה.
עדי קול: רואי צור בבקשה.
עדי קול: גילוי נאות, הוא היה סטודנט שלי.
<רואי צור: תודה לוועדה ולחברי הכנסת, אנחנו העברנו פנייה, ליאור ואנונו שלח את הפנייה והיא הגיע מפורם מועצות הסטודנטים למשפטים של האוניברסיטאות.
<רואי צור: אנחנו נציגי תל אביב, חיפה, בר אילן והאוניברסיטה העברית.
<רואי צור: פנינו לוועדה בגלל הנקודות שהעלית.
<רואי צור: אנחנו רוצים לחדד בקצרה את הבעיות שהצבענו עליהן ולהציע פתרונות וגם לשמוע מה המכובדים יכולים להציע כדי לשפר את המצב.
<רואי צור: הרפורמה – אנחנו לא באנו לכאן לתקוף את הרפורמה עצמה.
<רואי צור: לרפורמה עצמה יש יתרונות, יש לה חסרונות.
<רואי צור: כרגע אנחנו מניחים את הרפורמה כמצב נתון ורוצים להתייחס לכשלי השוק שהרפורמה יצרה ולראות איך אפשר לשפר אותם.
<רואי צור: לדעתנו זה יועיל גם לסטודנטים, גם למשרדים, גם למגזר הציבורי ובצעם לכל העוסקים בדבר.
<רואי צור: הנקודה הראשונה שחברת הכנסת עדי קול נגע בה ומפריעה לנו כסטודנטים היא העניין הלחץ הלא סביר והלא פרופורציונאלי המופעל על הסטודנטים מרגע פתיחת הראיונות.
<רואי צור: מצב שקרה בשנה שעברה ואמור להחמיר, ממה שאנחנו רואים השנה, שבו סטודנטים נדרשים להחזיר תשובה במקום או תוך שעות בודדות.
<רואי צור: כפי שעדי קול ציינה זה מוביל למצב שאנשים סובלים במקום שהם לא בהכרח רוצים, אחר כך זה מוביל לביטולים, זה מוביל ללחץ שפוגע גם בבחירה של הסטודנט וגם במשרד שבחר בו.
<רואי צור: הנקודה השנייה כמו שעדי קול ציינה זה הראיונות במגזר הציבורי - - -
עדי קול: התופעה של קביעת ראיונות במוצאי שבת או בשנייה האחרונה ולהתחייב להחליט במקום מאפיינת את כל המשרדים?
<רואי צור: ראינו שקודם כל המשרדים הגדולים לא זימנו לשבת.
<רואי צור: זימון לשבת היו בכמה משרדים בודדים שאנחנו יודעים עד עכשיו שעשו את זה.
עדי קול: לעכשיו?
עדי קול: אלו משרדים?
<רואי צור: אני יודע לגבי "פישר בכר","עמית פולק".
<רואי צור: משרדים גדולים, משרדים מכובדים, אנחנו מניחים כי בגלל המרוץ במצבים כאלה, כל אחד מקדים מקדים מקדים כל עוד נוצרה רגולציה מחד ומהצד השני אסור לה לברוח.
<רואי צור: מה שקורה הוא שכולם מנסים להקדים כמה שיותר.
<רואי צור: גם אם אין את בשבת ומוצאי שבת יש בהחלט ליום ראשון בעשר בלילה ויש לראשון בשבע בבוקר, את המקרים האלה אנחנו מכירים יותר ממוצאי שבת.
<רואי צור: העניין של התאריך הוא בעיה אחת, אבל הבעיה בסופו של דבר היא שמרגע שהסטודנט הופיע לראיון, נניח שהמשרד בגלל הלחץ מעדיף לסגור איתו לפני שמשרד אחר יסגור אותו, נוצר המצב שבו בסוף יכול להיות שהוא לא הבנאדם המתאים למשרד, יכול להיות שזה לא המשרד המתאים לבנאדם.
<רואי צור: כולם יוצאים לא נשכרים מהדבר הזה.
עדי קול: אני מסתמכת על ניסיוני הפרטי בלבד וכאמור לא עשיתי התמחות ולא עשיתי את זה.
עדי קול: אני יודעת שהרבה סטודנטים סוגרים ואחר כך "מבריזים".
עדי קול: אני יודעת שיש סעיף יציאה להתמחות בבית המשפט העליון.
עדי קול: לכל מי שלא מבין, התמחות בעליון היא התמחות מאוד מאוד נחשבת במשפטים ולכן הרבה פעמים נותנים לעשות התמחות בעליון, אבל עושים אותו דבר.
עדי קול: אתה יכול לפגוע במשרד אחד ולהגיד - - -
<יואב דותן: היום זה לא יכול לקרות.
<יואב דותן: התופעה הזאת נגמרה.
<יואב דותן: התופעה של ההברזות הייתה תוצאה של כשל השחיקה שהיה קיים לפני הרגולציה.
<יואב דותן: אנשים היו צריכים להתחייב על סטאז' בסיום השנה הראשונה, הם לא ידעו שום דבר.
<יואב דותן: הסטודנט אמר יש לי עוד שנתיים וחצי ואני הולך מתחייב היום למשרד ואחר כך אני רואה שהתחייבתי למשרד שעושה פלילי, ואני בכלל למדתי דיני תאגידים, אורו עיניי, אני לא רוצה לעסוק במשפט פלילי, או שהחלטתי שאני הולך בעקבות בת זוגתי לחיפה וזה לא מתאים לי לעשות סטאז' באזור ירושלים וכדומה וכדומה.
<יואב דותן: הרגלוציה, ברגע שמזיזים את כל השוק לאמצע השנה השלישית, הצורך בהברזות לא קיים.
<יואב דותן: הניסיון שלנו מראה שהתופעה הזאת פשוט חוסלה לגמרי.
<יואב דותן: הרגולציה פתרה אותה.
<יואב דותן: בנוסף הרגולציה יצרה גם מנגנון שבו המאמן וגם ברגע שנוצרה ההתחייבות היא מדווחת ללשכת עורכי הדין.
<יואב דותן: לכן לפחות מהצד של משרדי עורכי הדין שכפוף בצורה ישירה ובלתי נתונה למחלוקת על לכללי לשכת עורכי הדין, לא ניתן להפר את ההתחייבות.
<רואי צור: הוא פשוט לא יכול.
<רואי צור: הרגולציה שיפרה את המצב הזה, אבל קודם כל יש סטודנטים ואני מכיר באופן אישי שגם לאחר המצב הזה ואחרי שסגרו בשנה ג', עדיין ביטלו ולא בשביל בית הדין העליון, אלא לטובת משרדים אחרים, בגלל הלחץ, בגלל שהיו צריכים לסגור תוך יום.
עדי קול: זה בדיוק העניין שאני חוששת שנוצר כשל שוק חדש.
עדי קול: הכריחו אותנו לסגור בשבת או במוצאי שבת ואז ביום שני-שלישי אגיד, רגע, רגע אבל הזמינו אותי "ש.
עדי קול: הורביץ".
עדי קול: אני גם נכחתי בסיטואציה וארצה לציין אותה.
עדי קול: יש את המערכת הממוחשבת מה שלא הייתה בעבר, אתם ממלאים דרך "קודקס" או "מחשבון", אני לא יודעת אם יש עוד מערכות כאלה, משרד התקשר למישהי שישבה איתי בפגישה ושאל אותה למה היא לא דירגה אותו ראשון ואם היא יכולה לשנות את הדרוג.
עדי קול: במקרה הזה זה היה באמת "ש.
עדי קול: <קריאה:> זה בהחלט קורה.
עדי קול: תסבירו לי גם את זה, זה לחץ לא הגיוני על סטודנטים.
עדי קול: יושבים סטודנטים צעירים בני 23 ומתקשר "ש.
עדי קול: הורביץ" ואומר להם "אבל למה לא שמתם אותי ראשון".
עדי קול: לא נעים והם יתחילו לשים אותו ראשון.
<רואי צור: זה בדיוק מה שיוביל לנקודה שאמרת לגבי המגזר הציבורי.
<רואי צור: המגזר הציבורי לא מחזיר תשובה ביום ראשון, שני, שלישי וגם לא ביום רביעי.
<רואי צור: לפעמים גם יש שני סבבים של ראיונות ותלוי איפה מתראיינים.
<רואי צור: סטודנטים שרוצים להגיע למגזר הציבורי, רוצים לבוא למשרד המשפטים, להגיע לתביעות, הם מגיעים למצב שבו הם כבר פנו למגזר הפרטי ואמרו להם התקבלתם ואומרים להם תחזירו תשובה עכשיו.
<רואי צור: הם נמצאים במצב שבו כשיש ציפור אחת ביד.
<רואי צור: הם מעדיפים לקחת את מה שיש וסוגרים שם.
<רואי צור: השאלה היא אם באמת אנחנו רוצים שהמגזר הציבורי יפגע ולא יקבל - - -
עדי קול: חשוב לנו מאוד שאנשים טובים יגיעו למגזר הציבורי.
עדי קול: אני חושבת שזו ההשפעה הכי משמעותית שיש למדינה וזה המגזר הציבורי, יש להם השפעה אפילו יותר מחברי כנסת.
עדי קול: זה חשוב מאוד.
<רואי צור: יש לנו כמה בעיות, אבל יש לנו כמה הצעות פרקטיות לעניין זה.
<רואי צור: ראשית בעניין תאריך סגירת ההתמחות.
<רואי צור: נציג שתי חלופות, יתכן ויש חלופות נוספות ורבות שניתן לעלות כאן.
<רואי צור: מרגע שהתקיים הראיון, למשל סטודנט שקיבל תשובה חיובית, החלופה האחת היא לתת לסטודנט זמן של 72 שעות ואולי שבוע, אנחנו מנסים לחשוב על משהו שיעבור בשוק המטורף הזה, לפחות יתנו לו כמה ימים על מנת לשקול, להתראיין בעוד מקומות ולראות לאן איפה התקבל, שיחזיר תשובה שקולה לאחר שהוא בחן את הנתונים והגיע למסקנה איפה הוא רוצה לעשות את ההתמחות.
<רואי צור: יותר סטודנטים - - -
עדי קול: סליחה, אני לא יודעת מי התראיין עכשיו?
עדי קול: השאלה היא אם המגזר הציבורי עומד בקצב?
עדי קול: <קריאה:> אז למתי נקבעים ראיונות במגזר הציבורי.
<נטע בטאט: אני מסיימת שנה ג' באוניברסיטת תל אביב.
<נטע בטאט: אני סטודנטית שרוצה להגיע למגזר הציבורי, אני מאוד רוצה להגיע לפרקליטות המדינה.
<נטע בטאט: המצב כזה שגם הזימונים לראיונות וגם הפגישה עצמה לוקחים הרבה יותר זמן במגזר הציבורי.
<נטע בטאט: כרגע יש לי המון ראיונות במגזר הפרטי.
<נטע בטאט: בצורה הכי כנה אומר שאם תהייה לי ציפור אחת ביד כנראה שאקח אותה ולא אשים את כל הביצים שלי בסל אחד של המגזר הציבורי.
<יעקב בויאר: מה רע בזה?
<יעקב בויאר: מה רע להחליט על ציפור אחת ביד?
עדי קול: המטרה שלי כאן היא שהסטודנטים הטובים יגיעו גם למגזר הציבורי.
עדי קול: יש פה העדפה לגורמים מסחריים שיכולים לעשות את זה יותר מהר.
עדי קול: זה היתרון היחידי שלהם כרגע.
עדי קול: יש התמחות מעניינת, מרתקת, מאתגרת וחשובה למדינת ישראל, חשוב מאוד שיהיו שם אנשים טובים.
עדי קול: מעט אנשים רוצים להגיע אליו, זה פחות כסף, פחות התקדמות.
עדי קול: אני מבינה שיש הרבה בעיות במגזר הציבורי.
עדי קול: היא רוצה ואנחנו מאבדים אותה.
<נטע בטאט: אני מבקשת לומר שמה שרע בזה , אני רוצה להיות במגזר הציבורי ואני לא אוכל לעשות את זה.
<נטע בטאט: אני מבינה שככל שעובר הזמן, ועדיין יש לי המון ראיונות שנקבעו לי במגזר הפרטי ומהמגזר הציבורי אני עדיין מחכה שיזמנו.
<נטע בטאט: אתה עדיין יכול להגיש בקשות למקומות מסוימים, עד מרץ כש-15 במרץ המשרדים הפרטיים מראיינים אותך ואתה צריך להחזיר תשובה.
עדי קול: יש תופעה שמספר ארגונים חברתיים קמו שהמטרה המוגדרת שלהם היא 'טיוב השירות הציבורי'.
עדי קול: יש לנו בעיה בשירות הציבורי ואני אומרת את זה באופן גלוי ואני מצטערת בפני כל אנשי הציבור שנמצאים כאן, זו לא הבעיה האישית שלכם, זו בעיה של המגזר.
עדי קול: עובדים לאט, לפעמים לא מספיק ערכי, לפעמים לא מספיק מחויב.
עדי קול: אנחנו רואים את זה כשנאנחנו נכנסים כחברי כנסת, אני בתפקידי כחברת כנסת לפקח על הרשויות הממשלה, הייתי רוצה שהסטודנטים הכי טובים, הכי מוכשרים יגיעו לשם.
עדי קול: יש בעיה כשזה לא קורה.
עדי קול: אני אכנס לעניין השירות הציבורי יותר מאוחר.
עדי קול: אנחנו רואים שיש בעיה עם מסדרון כניסה, האפשרות להיכנס בשלב יותר מתקדם היא יותר בעייתית, יכול להיות שלהיכנס כמנכ"ל, כמשרת אמון, אבל להיכנס בשלבים יותר מאוחרים זה מסובך ובטח אחרי שהתחלת להרוויח כסף במגזר הפרטי.
עדי קול: לדעתי זה עכשיו או לעולם לא.
עדי קול: מאוד חשוב שנגיע לנקודת הכניסה הזאת, נקודת המוצא.
<רואי צור: אולי זו הצעה רדיקלית, לדעתי בגלל שבמגזר הציבורי בדרך כלל לוקח יותר זמן.
<רואי צור: אם המגזר הציבורי במסגרת הרפורמה הזאת היה יכול הוא להתחיל לראיין שבוע קודם, אולי זה נשמע לא שוויוני ולא נכון, אבל בראייה שלנו אם משרד המשפטים היה יכול לראיין - - -
עדי קול: אם הרפורמה הייתה קובעת כלל.
<יואב דותן: משרד המשפטים עצמו התנגד נחרצות להצעה הזאת בשלבי גיבוש הרפורמה.
<יואב דותן: חשוב לציין את העובדה הפשוטה הזאת.
עדי קול: אני לפחות לא ידעתי את הנתון הזה.
<יואב דותן: אני חושב שאתה לא יודע הרבה דברים, אתה בכלל קראת את המסמכים?
עדי קול: סטודנט משפטים בא ומדבר מדם ליבו.
עדי קול: זה בדיוק המקום.
<רואי צור: כמובן שקראנו ועברנו.
<רואי צור: חשוב לי להגיד, אני יושב ראש מועצת סטודנטים שלומדים בתל אביב, בשנתיים האחרונות.
<רואי צור: היינו מעורבים גם בתהליכים המקדימים.
<רואי צור: אני מתנצל אם הכעסתי אותך קודם.
<רואי צור: מטרתנו כאן היא לשפר את המצב.
<רואי צור: לדעתי זה נכון גם לאוניברסיטאות, נכון למשרד המשפטים ונכון גם ללשכת עורכי הדין.
<רואי צור: כולנו כאן למען אותה מטרה.
<רואי צור: אשמח שנוכל לחשוב על זה יחד.
<רואי צור: אנחנו מעלים כאן הצעות.
עדי קול: אנחנו מדברים הרבה על האוניברסיטאות, וכדאי לא להזניח את המכללות.
עדי קול: נמצאים כאן נציגים מהמרכז האקדמי.
<דויד נחום: אני מהמכללה למינהל.
<דויד נחום: כשקיבלתי את הזימון להגיע לוועדה הוצאתי פנייה לכל הסטודנטים ולבעלי תפקידים מסוימים כדי לבדוק מה דעתם, האם התאריך של ה- 15 מבחינתם הוא נכון או לא.
<דויד נחום: ברמה הכללית המכנה המשותף מראה שה-15 במרץ שנה ג', הוא פנטסטי, הוא טוב ואנחנו תומכים בו.
<דויד נחום: אתם כבר העלתם כאן את כל החסרונות.
<דויד נחום: חשבנו על משהו שאולי יכול לסגור את הפינה.
<דויד נחום: להתחיל את התהליך ב- 15 במרץ ולסגור אותו ב- 15 באפריל.
<דויד נחום: במשך חודש לאפשר לכולם להגיע לראיונות.
עדי קול: סבירות מאוד גדולה שאנחנו נראה אם יש איזו נכונות ללכת לקראת ההצעה הזאת.
<יואב דותן: נעשה סדר.
<יואב דותן: ראשית - - -
עדי קול: ראשית בואו נפרגן לסטודנטים שפנו לכנסת ורצו לעלות את העניין.
עדי קול: אנחנו מעודדים מעורבות אזרחית.
<יואב דותן: בהחלט נעשה את זה.
<יואב דותן: הישיבה החשובה הזאת היא למעשה תוצאה של הצלחת הרפורמה וזה הדבר הראשון שצריך לומר.
<יואב דותן: לקחנו הרבה מאוד זמן לגבש את הרפורמה, שנים ארוכות ממה שהיה צריך.
<יואב דותן: בסופו של דבר הניסיון המצטבר עד עכשיו, ניסיון מועט ולא מספיק כדי לעשות שינויים נוספים.
<יואב דותן: ברור לנו שאת הבעיה המרכזית שרצנו לפתור ונקראת 'כשל שוק, כשל של השחיקה', את הבעיה הזאת כנראה פתרנו בצורה מיטבית.
<יואב דותן: את המצב שבו סטודנטים של שנה א' שבקושי יש להם ציונים של מועד א' מתרוצצים כאחוזי דיבוק להשגת סטאז' פתרנו ופתרנו היטב.
<יואב דותן: אני מניח שאף אחד מהנוכחים בשולחן הזה לא מציע לחזור לימים ההם.
<יואב דותן: שנית, כשתכננו את הרפורמה צפינו שברגע שנפתור את בעיית השחיקה יתהווה כשל שוק נוסף שנקרא 'כשל החיזור'.
<יואב דותן: למה הוא נקרא 'כשל החיזור'?
<יואב דותן: מי שקרא את שכתב על זה דן אריאלי, אם לוקחים 20 נשים ו-20 גברים עם הדימוי ושמים לכל אחד מספר על המצח מ-1 עד 20 ומכניסים אותם לחדר ריקודים אחד, פתרון השוק המיטבי, מנקודת הראות של הכלכלה הרציונאלית, הרקדן הכי טוב ימצא את הרקדנית הכי טובה, שנית הוא ירקוד עם שתיים וכן הלאה.
<יואב דותן: אלא מה?
<יואב דותן: – אם לכל השחקנים הללו שמכניסים אותם בבת אחת לחדר נותנים 15 שניות לתפוס בן זוג, הם ישנו את הבן זוג אחרי 15 שניות והוא מוצא מהתחרות, אזי אנחנו לא נגיע לתוצאה המיטבית בהנחה שלאחר הבחירה הראשונה בשוק הזה לא קיימות האפשרויות קונגרואנציות ולכן בעיית החיזור נוצרת בשווקים מהסוג הזה שהם שווקי התמחות.
<יואב דותן: היא קיימת גם למשל בשווקים של ספורטאים מקצועיים בשווקי ה- NBA שנועד לפתור בעיות כאלה.
<יואב דותן: השווקים הללו מוסדרים בגלל הסיבה הזאת.
<יואב דותן: כשתכננו את הרפורמה צפינו את בעיית החיזור, לכן ההצעה המקורית שהובאה בפני לשכת עורכי הדין אמרה בעקבות הניסיון שהצטבר במדינת טורונטו של קנדה, העתקנו את הכללים ההם, ביצענו רף מוקדם של תחילת הראיונות שהוא ה- 15 במרץ, רף שני של מועד הראשון לסגירות ב- 1 באפריל.
<יואב דותן: זו הייתה ההצעה, זה מה שקיים בטורונטו.
<יואב דותן: זה לא התקבל.
<יואב דותן: - - -
עדי קול: למה זה לא התקבל?
<יואב דותן: למה זה התקבל?
<יואב דותן: – זה לא התקבל משום החשש של מועצת לשכת עורכי הדין וגם, למיטב זכרוני, משרד המשפטים שיש כאן התערבות רגולטורית מוגזמת.
<יואב דותן: כשאני מלמד את הסטודנטים שלי על המידתיות, דוקטרינה שאני מתנגד לה נחרצות.
<יואב דותן: זו דוגמה טובה למה מידתיות היא דבר בעייתי.
<יואב דותן: עושים משהו מידתי, מכינים עוגה חצי אפויה.
<יואב דותן: לכן והיות ורצינו להעביר את הרפורמה לפתור את הבעיה המרכזית נשארנו עם רף תחתון מבלי לקבוע רף מאוחר.
<יואב דותן: הנחנו שלאחר שנתיים-שלוש לאחר שיצטבר ניסיון מתחילת הפעלת הרפורמה נפעל לפתור גם את בעיית החיזור.
<יואב דותן: נבוא ללשכת עורכי הדין, נבוא למשרד המשפטים, הרי שר המשפטים צריך לאשר ולחתום את הכללים, ונעשה את הצעד הנוסף הזה אחרי שעשינו את הדבר הגדול נעשה את הדבר הקטן, זה כבר יראה פחות מפחיד.
עדי קול: הפתענו אותך לפני כשנה.
<יואב דותן: אני אומר שאם היינו עושים את זה השנה בטרם עברה שנה מהרפורמה כשיש לנו ניסיון של רק תקופת התמחות אחת זו לא ראיה רצינית.
<יואב דותן: כך אתה לא עושה - - -
עדי קול: אבל יש לנו כבר ניסיון.
<יואב דותן: אני אבקש לומר כמה דברים לנציגי הסטודנטים.
עדי קול: אתה מרצה למשפט ציבור, כמה חשוב שהמגזר הציבורי יהיה חזק ומשמעותי.
<יואב דותן: אדבר קודם על המגזר הציבורי.
<יואב דותן: הרפורמה, למרות שהיא לא פתרה באופן אידיאלי במאה אחוז את הפער לטובת המגזר הפרטי היא תקנה את הפער הזה ותיקנה או שיפרה את המצב לעין ערוך.
<יואב דותן: כלומר את מצב הנחיתות של הסקטור הציבורי שקודם בא לידי ביטוי בשנה וחצי ההבדל בא היום לידי ביטוי במספר שבועות.
<יואב דותן: מה שלא נעשה, ולא משנה, אם המגזר הציבורי לא ייעל את עצמו זה לא יעזור.
<יואב דותן: אגב, הניסיון שלנו באוניברסיטה העברית, אני לא מתחייב שזה קיים בכל מקום, הניסיון שלנו מראה שלמעלה משליש מהבוגרים של האוניברסיטה העברית מגיעים למגזר הציבורי.
<יואב דותן: המגזר הציבורי, נכון ששם זה לאט מדי, אבל הוא מתארגן וגם משרד המשפטים וגם גופים אחרים במגזר הציבורי, כן מתחילים להגיב.
<יואב דותן: אני לא חושב שבאיזה תיקון שנעשה כאן נפתור את הבעיות של המגזר הציבורי.
<יואב דותן: הבעיות הללו צריכות להיפתר ואולי צריך לכנס ישיבה נפרדת בעניין הזה ולהביא את הגורמים המתאימים בנושא.
<יואב דותן: כמה עצמות לנציגי הסטודנטים.
<יואב דותן: ראשית שימו לב, הצרות עליהן אתם מדברים כאן הן צרות של עשירים.
<יואב דותן: זו הנקודה הראשונה.
<יואב דותן: לומר "אני נכנס ועוד קיבלתי הצעה ממשרד זה או אחר ואני במצב נורא".
<יואב דותן: לא.
<יואב דותן: אתה לא במצב נורא.
<יואב דותן: שניים ממשרדי עורכי הדין הטובים בישראל מתחרים עליך, אתה צריך להיות מרוצה.
<יואב דותן: נקודה ראשונה.
<יואב דותן: הנקודה השנייה, יכול להיות שהמצב נכון בתקופה זו ואתם צריכים לקבל החלטות בתנאי לחץ.
<יואב דותן: רבותיי, אתם הולכים להיות עורכי דין ואתם מדברים על המשרדים המובילים, אתם כל החיים שלכם ובכל הקריירה שלכם - - - <קריאה:> זה נראה לי לא לעניין.
<יואב דותן: זה מאוד לעניין.
עדי קול: אני צריכה להפסיק אותך.
עדי קול: עורכי דין, לצערנו ואולי לא לצערנו, לא כולם צריכים לעבוד בתנאי לחץ.
עדי קול: לדעתי לומר 'אתם צריכים להתמודד עם המצוקה, עם הקושי'.
עדי קול: נכון, לא דיברנו כאן על הסטודנטים הפחות טובים.
עדי קול: יש גם לא עשירים.
<יואב דותן: הבעיה שהועלתה כאן היא בעיה קיימת.
<יואב דותן: שוב, אנחנו צפינו אותה.
<יואב דותן: חלילה - - -
עדי קול: יש סטודנטים שהמשרדים המובילים לא נלחמים עליהם.
עדי קול: אני חושבת שזה היה לא ראוי.
<יואב דותן: לא היה כאן שום טון של נזיפה.
<יואב דותן: אני אומר שהנקודה הראשונה שאלו צרות של עשירים.
<יואב דותן: הנקודה השנייה, יש דרכים גם בהעדר רגולציה, גם היום דרכים יעילות להתמודד עם הדרך הזאת.
<יואב דותן: אינני יודע מה כל מוסד עושה.
<יואב דותן: למשל באוניברסיטה העברית אנחנו נותנים תדרוך לסטודנטים שלנו, אתה יכול לעשות פעולות רציונאליות פשוטות כדי להתמודד עם הקושי.
<יואב דותן: קשיים מהסוג הזה ילוו אותך לאורך הקריירה שלך כעורך דין, בדרך כלל.
עדי קול: במקביל איזו פעולה רציונאלית אתה מציע להם לעשות כדי לפתור את הבעיה?
<יואב דותן: קודם כל תדרג ותאסוף או תאספי מידע לגבי כל המעסיקים ודרגו את ההעדפות שלכם.
<יואב דותן: אחרי ההעדפות שלכם יש לחזור לבעיית החיזור.
<יואב דותן: נכון, המצב כרגע הוא שאתה צריך לקבל החלטות בתנאי לחץ והתשובה או הפתרון לכך היא קודם כל - - -
עדי קול: מלכתחילה אתה לא חשבת שאלו התנאים שצריכים להיות.
עדי קול: מלכתחילה אתה חושב שזו טעות.
עדי קול: אני אומרת כאן למחוקק תעביר בשיטת הסלאמי, תעביר מסעיף אחד, אני לא יודעת על הצעות חוק גדולות, אתה העברת את הרפורמה וכעת אתה אומר' אני חושב שזה צריך להיות אחרת'.
עדי קול: אתה אומר שהיום בתוך המסגרת הזאת צריך למצוא את הפתרון ואתה אומר לסטודנטים תתמודדו.
עדי קול: אתה מסכים עם זה - - -
<יואב דותן: משום שהמחזור הזה שיושב כאן מולנו יצטרך להתמודד כי אנחנו לא נפתור את הבעיה בחודש הקרוב.
עדי קול: אתה שלילי, אני לא ולכן אני רוצה להמשיך הלאה.
עדי קול: בבקשה פרופסור עמיחי כהן, הקריה האקדמית אונו.
<עמיחי כהן: אני דיקן הפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו.
<עמיחי כהן: לדעתי הדיון כאן כיסה נקודה חשובה.
<עמיחי כהן: אני אבקש לעלות עוד נקודה שעולה בנייר העמדה שהגישו הסטודנטים והיא הנקודה של אנשים שמסיימים את הלימודים שלהם לא במרץ אלא בספטמבר מכל מיני סיבות.
<עמיחי כהן: חלקם הם בעלי תארים שמסיימים מוקדם את הלימודים שלהם.
<עמיחי כהן: התוצאה כלפי האנשים האלה מאחר וגם הם לא יכולים להתראיין לפני משום שה- 15 במרץ של השנה השלישית הוא המועד.
<עמיחי כהן: התוצאה שבעוד חצי שנה הם צריכים להתחיל התמחות.
<עמיחי כהן: הרבה פעמים זו התמחות שאינה קיימת ויש להם תקופת זמן מאוד קצרה בין המועד הראשון שהם יכולים להתראיין לבין המועד שהם אמורים להתחיל התמחות.
<עמיחי כהן: מדובר בשוק קטן.
<עמיחי כהן: עד כמה שאני מבין, וגם קראתי קצת, השתדלתי, כמובן הידע שלי לא מגיע לידע של אלה שהיו מעורבים בעניין מראשיתו.
<עמיחי כהן: אחד הגלגולים של ההצעות משנת 2008 היה שהשוק של ספטמבר הוא שוק שיוחרג מההסדר הזה, אני לא בטוח בכך אבל כך היה נדמה לי שראיתי בניירות, כי זה שוק קטן והוא לא משפיע על השוק המרכזי.
<עמיחי כהן: הכשל המרכזי, ממילא השוק המרכזי של הסטודנטים, בגלל המועד שבו הם מסיימים את הלימודים הוא במרץ, התופעה המרכזית של פתיחת השוק למתמחים והשחיקה וכדומה התנהלה סביב מרץ.
<עמיחי כהן: יש עוד שוק קטן שבו לא הייתה בעיה, גם אף אחד לא דיווח על בעיה כי ממילא המשרדים הגדולים כמעט ולא נוגעים בשוק הזה כי אצלם זה ממרץ עד מרץ.
<עמיחי כהן: הבעיה בעיקר בשוק הציבורי שכרגע השוק הזה כי הוא לא יודע להסתדר עם הנקודה של ה-15 במרץ.
<עמיחי כהן: סטודנטים שנה שלישית מגיעים ל-15 במרץ הם מוצאים שהכול כבר סגור, אין להם התמחות והם צריכים לחכות עד מרץ או ספטמבר בשנה לאחר כן.
<עמיחי כהן: יש כאן אפשרות או להחריג, כמו שאני חושב שהייתה בהצעה מסוימת, ולומר אלה ההתמחויות שמתחילות במרץ או להגיד שאם החלטתי ששנה לפני זה זמן מתאים, אז שנה לפני שאתה אמור לסיים את הלימודים.
<עמיחי כהן: אלו דברים ידועים מראש ולא שמישהו מסיים פתאום במרץ.
<עמיחי כהן: שנה לפני אתה צריך להתחיל.
<עמיחי כהן: שוב, ספטמבר הוא שוק קטן שיפתח לצורך הזה.
<לירן כפיר: אני יושב ראש המרכז האקדמי משפט ועסקים, רמת גן יושב ראש האגודה.
<לירן כפיר: אני אבקש לדבר בכובע מתמחה כי אני מתמחה במגזר הציבורי וגם בכובע של סטודנט, סיימתי משפטים לא מזמן, וגם בכובע של יושב ראש אגודת סטודנטים.
<לירן כפיר: אוכל לומר בפה מלא שדיברתי וגם עשיתי שיעורי בית בנושא וגם שוחחתי עם המרכז התעסוקתי במכללה שמזמן את הסטודנטים ומתאם להם ראיונות עם המשרדים הגדולים והקטנים.
<לירן כפיר: דיברתי עם הבנות שם שהן באמת עושות את העבודה כמו שצריך והמשרדים מאמינים בהן, עד לא מזמן זה היה כך.
<לירן כפיר: הן אמרו לי את הדבר הפשוט: 'הרפורמה הזאת גרמה לכך שהמשרדים בכלל לא מגיעים אלינו, לא מזמנים את הסטודנטים'.
<לירן כפיר: אני לא רוצה להגיע בקטע של בכייני של אוניברסיטאות מכללות, אני בכלל לא מגיע מהמקום הזה.
<לירן כפיר: אני מגיע לפרקטיקה, מה קורה בשטח.
<לירן כפיר: חברים, מה שקורה בשטח הוא מצב בו מקיימים שלושה ימי ראיונות באוניברסיטה העברית, תל אביב, כל המשרדים בלחץ ולא מעניין אותם בכלל מה קורה במכללות.
<לירן כפיר: המשרדים לוקחים אנשים מהאוניברסיטאות שהם לאו דווקא מצוינים אלא הם יותר בינוניים, מוותרים על המצוינים של המכללות כדי לשריין להם.
<לירן כפיר: אם בעבר היו שלושה ראיונות שונים שהמשרדים עושים, הראשון קצת משפטי וקצת אישי, הראיון השני היותר המעמיק ובאמת מגיעים למצב שבו הם בוחרים את הטוב שבטובים למשרד, היום אין את זה כי היום הוא יבחר מישהו כדי לשריין ונגמר הסיפור.
<לירן כפיר: זה פוגע גם בסטודנטים המצוינים של המכללות, ויש סטודנטים מצוינים.
<לירן כפיר: זה מעמיד אותנו במצב שבו הבינוניים של האוניברסיטאות תופסים את מקומם.
<לירן כפיר: זו נקודה שאני חייב לגעת בה.
עדי קול: אני חושבת שזה דבר מאוד משמעותי.
עדי קול: דיברתם כאן על צרות של עשירים.
עדי קול: לדעתי יש כאן
עדי קול: העדפה בוררה לאוניברסיטאות ופגיעה מאוד קשה במכללות.
עדי קול: עדיין יש תפיסה שאומרת שהאוניברסיטאות הן יותר טוב.
עדי קול: המשרדים הגדולים מעדיפים, וציינו את "ש.
עדי קול: הורביץ" ו"פישר בכר", אני מניחה שאתם מכירים יותר כי אני לא יודעת, הם יקבעו בשלושה הימים הראשונים ויסגרו עם מי שיש להם מאוניברסיטאות ולאנשים מהמכללות לא יישארו התמחויות מספיק טובות.
עדי קול: בעיני זה כשל מאוד גדול.
<הילה אפריאט: "קודקס" היא חברת ההשמה המובילה בענף המשפט כ- 14 שנה.
<הילה אפריאט: אנחנו מלווים את ההכוונים התעסוקתיים בחלק גדול ממוסדות הלימוד.
<הילה אפריאט: בחלק אנחנו עוזרים בניהול בפועל, בחלק אנחנו נותנים כלים.
<הילה אפריאט: דיבר כאן פרופסור יואב דותן על ההכנה המוקדמת, במקומות שאנחנו מעורבים אנחנו מאוד דואגים לקיים הכנה מוקדמת של שנה וחצי מראש, ואחר כך מפגש עם מעסיקים, מידע על תחומי עיסוק.
<הילה אפריאט: בעצם פורסים מידע רחב בכל מיני ערוצים ואפיקים על מנת שהסטודנטים יגיעו לחלוטין ערוכים לתקופת הראיונות.
<הילה אפריאט: אני לא אחזור על דברים שנאמרו, אני אציג כאן את הראיה שלנו כי אנחנו מרכזים את כל העבודה בענף.
<הילה אפריאט: כמעט כל המעסיקים מגייסים דרכנו ובמגזר הציבורי כבר שנה שישית מנהלים בבלעדיות את מכרז משרד המשפטים על כל 70 היחידות.
<הילה אפריאט: כדי שנכיר קצת נתונים, אם אני מסתכלת על השוואה בין ינואר שנה קודם הרפורמה ושנה אחרי הרפורמה, מדובר על עלייה של פי שתיים וחצי זימונים לראיונות בתקופה נתונה של שבועיים בחודש ינואר.
<הילה אפריאט: מדובר על מספרים שמגיעים על 4,00-5,000 זימונים בימים, אלו מספרים שלא היו מביישים מערכות שלמות גם במגזר הציבורי.
<הילה אפריאט: אסביר את משמעות המספר הזה.
<הילה אפריאט: משמעות המספר הזה היא קודם כל שהמגזר הציבורי נפתח.
<הילה אפריאט: אני אומר את זה בצורה פשוטה וברורה, אנחנו מעודדים את המגזר הציבורי.
<הילה אפריאט: אנחנו רואים סטודנטים מעולים, יש מגמה בשנה האחרונה מאוד משמעותית גם לאוניברסיטאות בנוסף לאוניברסיטה לעברית שידועה כמקום משמעותי מאוד, חלק גדול מהחבר'ה שם הולכים למגזר הציבורי, יש המון גם מאוניברסיטת תל אביב ואחרות.
<הילה אפריאט: אנחנו גם רואים יותר ויותר מהמכללות שרוצים להגיש מועמדות למגזר הציבורי.
<הילה אפריאט: החבר'ה האלה לא לוקחים סיכונים וסוגרים עם המגזר הפרטי כי בעצם המגזר הציבורי לא מיישר קו ואין סיכוי גדול שיגיעו אליו הרבה מהחבר'ה הטובים.
<הילה אפריאט: אבקש להגיב לעניין 'צרות של עשירים', אני מסכימה שהתופעה הזאת קיימת.
<הילה אפריאט: יש חבר'ה שצריכים לבחור בין חמישה משרדים מצוינים – מצבם טוב.
<הילה אפריאט: אבל גם בקרב החבר'ה שיש להם את כל המידע ובאמת הם מצוינים והם איכותיים.
<הילה אפריאט: יש הבדלים.
<הילה אפריאט: ההבדלים למשל נוגעים לתחומים שהם רוצים לעסוק בו.
<הילה אפריאט: לא מצוין משרד אחד המוביל בתחום הפלילי כמו אחד המוביל בתחום המסחרי, כלומר נושאי ההובלה והתחומים הבולטים הם ממשמעותיים בעולם שאין בו הרבה ניוד אחר כך, אתה רוצה להמשיך לטווח הארוך וסביבת העבודה משנה לך ועוד היבטים המשנים לגבי אופי העבודה, אי אפשר להתעלם מהאלמנטים האלה ולקורא לזה, בעיני, 'צרות של עשירים'.
<הילה אפריאט: נניח לעשירים בצד ונסתכל על כל השוק, מרבית השוק הוא לא אותם 500, 600, 700 סטודנטים מעולים.
<הילה אפריאט: מרבית השוק הוא מכללות וסטודנטים חלשים שבעצם יצאו לגמרי מהלופ.
<הילה אפריאט: אני יושבת בהכוונים תעסוקתיים במוסדות הלימוד והמכללות האחרות ואני שומעת את הנתונים.
<הילה אפריאט: אם בעבר החבר'ה האלה היו מוצאים התמחות תוך שנתיים, היום בכל החלק הראשוני המתרכז על חודש אחד, בעצם אנחנו מדברים על פחות, על 15 ימים של ראיונות תוך שבועיים שלושה נסגר כבר התהליך במשרדים המובילים.
<הילה אפריאט: אנחנו נמצאים עם החבר'ה החלשים יותר, אין להם סיכוי.
<הילה אפריאט: אם פעם היה להם סיכוי לתפוס מקום אחד או שניים במשרדים הטובים, היום הם אפילו לא מספרים.
<הילה אפריאט: היום אני לא יכולה לקדם מועמד כזה.
<הילה אפריאט: נוצר מצב שאפשר להבין אותו, מצב ש פוגע בכל מי שלא מחזיק ממוצע של 85 פלוס ונושא תעודת מוסד מוביל.
<הילה אפריאט: זה דיון בפני עצמו ומעניין לקיים אותו.
<הילה אפריאט: ברמה הפרקטית, דיברנו קודם עם רואי צור ועם חבר'ה שאנחנו מכירים כאן היטב.
<הילה אפריאט: אציין כמה נקודות שחשבנו עליהם, שוב יתכן והם עלו בעבר כי אני לא מכירה כל אחד, זה שריון איזה תאריך עוגן בחוק שממנו ניתן לתת תשובות ולא לפניו.
<הילה אפריאט: חשבנו על שבועיים.
<הילה אפריאט: בגלל שאני מכירה את אופי השוק ואת לחץ השוק, יכול להיות שעשרה ימים.
<הילה אפריאט: אני כן חושבת שצריך להיות זמן, האחד לראיון שני, שנית, זמן לשיקול סביר, אלו חבר'ה שלמדו שלוש וחצי או ארבע שנים ואין להם הזדמנות לנהל מערך שיקולים סביר של יתרונות וחסרונות כדי להבין מה נכון להם.