GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: ההורים לוקחים ילדים בני 16 ששוקלים תשעים קילו ומחתלים אותם וכאן מדובר ב-65 מיליון שקלים.
<שלומית אבינוח: ביטוח לאומי לא מכיר בילד נכה עד גיל 18.
עדי קול: אתם פשוט לא מאמינים איזה סיפורים.
עדי קול: ילדים מונשמים ונמצאים בבית.
<חיה אדלר: אם הייתי יכולה לקבל את השמות מראש, זה היה עוזר לי.
<חיה אדלר: זה יסייע לי להיות ממוקדת בשלב המלש"ב לאתר את החיילים האלה באופן יזום ספציפית.
<חיה אדלר: שוב, גם כאן יהיו אלה שלא ירצו לשתף אתי פעולה.
עדי קול: אם את אומרת שהצבא מציע לו ומציע לו.
עדי קול: אם הוא לא רוצה, בעיה שלו.
<חיה אדלר: היום יש זימונים שלשכת גיוס יושבת שלוש וארבע פעמים כדי להשיג את המלש"ב, גם כשהוא כבר מסומן.
<שלומית אבינוח: יש דוחות מעקב שאת דורשת לקבל מהאנשים בשטח אליך?
<חיה אדלר: בטח.
<חיה אדלר: אני פוגשת אותם אחת לרבעון.
<שלומית אבינוח: אלה שלושה חודשים אבל אני שואלת באופן חודשי.
<חיה אדלר: צריכה להיות לי יכולת לבדוק.
עדי קול: אני צריכה לבדוק מול הרווחה, במקרה אני מכירה את שר הרווחה, כדי לראות מה אפשר לעשות.
<חיה אדלר: יש שולחן עגול של צעירים בסיכון עם ראש האגף שם, רחל שרביט וציפי גליק מהפנימיות.
<שלומית אבינוח: השאלה אם יש לך דוחות חודשיים.
<חיה אדלר: דוחות חודשיים יש ברמה של בקו"מ.
<שלומית אבינוח: השאלה מי מפקח על הדוחות האלה.
<חיה אדלר: יש לי מערך שלם של אנשים שעוסקים בזה.
<חיה אדלר: הפרמטר השני הוא כל התהליכים הבירוקרטיים ואנחנו עובדים כל הזמן כדי לייעל ולקצר אותם ואנחנו גם מצליחים.
<חיה אדלר: המערכת הזאת היא חלק מהעניין.
עדי קול: בואי נעשה קמפיין משותף ונגיד שאנחנו רוצים שזה יהיה חודש.
עדי קול: אם לחייל הבקשה לוקחת יותר מחודשיים, למי הוא צריך לפנות.
עדי קול: את רוצה שהוא יפנה אלי?
עדי קול: מי הכתובת שלו?
עדי קול: עזבי את המפקד.
<חיה אדלר: בתוך הצבא יש תמיד מפקדו של המפקד וכולי, אבל גם יש את הציר של פניות הציבור בתוך הצבא ואת נציב קבילות החיילים.
<שלומית אבינוח: לא פנו אליו.
עדי קול: היא אמרה שהם לא פונים מספיק, הם לא מכירים אותו והיא שותפה לדברים שאני גיליתי כאן.
<שפרה שחר: צריכים מחשב וצריכים חתימה ידנית.
<שפרה שחר: להגיש קבילה אצל נציב קבילות חיילים, זאת פרוצדורה שצריך מחשב.
<שפרה שחר: מאיפה לחייל יש פקס?
<שפרה שחר: זה מאוד קשה.
<שלומית אבינוח: יכול להיות שהחייל לא רוצה להגיע למפקד.
עדי קול: זאת שאלה שנפנה, איך צריך להגיש קבילה ואיך מטפלים בה.
עדי קול: אנחנו נבדוק את זה.
עדי קול: מה קורה מחוץ ליחידה?
<חיה אדלר: נציב קבילות החיילים.
<חיה אדלר: יש גם את שירות הפרט.
<חיה אדלר: החיילים הבודדים יודעים שיש מדור בודדים.
עדי קול: מה זה המרכז לשירות הפרט?
<חיה אדלר: זה גוף הביצוע שלנו.
<חיה אדלר: הוא לא משמש לפניות ציבור, אבל אם חייל מתקשר לשם, סביר שהחייל לא יפנה לשם אלא הוא יפנה קודם לנציב קבילות החיילים.
עדי קול: יש כתובת?
עדי קול: אם אתה לא יכול לשלוח פקס או משהו ונגיד מש"קית הת"ש חושבת שאתה לא רציני ולא מעבירה, אז המפקד עסוק.
<חיה אדלר: אסור לה לא להעביר.
<חיה אדלר: אין דבר כזה.
עדי קול: עזבי את החוקים.
עדי קול: אני משפטנית.
עדי קול: כשאתה כותב חקיקה או בכלל, אתה חושב על עוד שתי סצנריו.
עדי קול: לא על האנשים הטובים שישמרו על החוק ויעשו הכול בסדר.
<חיה אדלר: לכן יש לי חונכות.
עדי קול: יש מישהי שמונתה למש"קית ת"ש וזה ממש לא בא לה, ולמפקד יש חמישים חיילים והוא לא ישן שבוע, והמפקד של המפקד שאין לי מושג מי זה, אימא שלו חולה.
עדי קול: במקרים האלה שאין לך את המפקד בתוך היחידה, אני רוצה לדעת שאני יכולה להתקשר למדור פרט.
<חיה אדלר: זה לנציב קבילות החיילים.
<שלומית אבינוח: הוא מקבל פניות גם בטלפון?
<חיה אדלר: אני יכולה לבדוק את זה.
עדי קול: מספרים.
<חיה אדלר: המכתב שלי הוא מה-17 ביולי.
<חיה אדלר: רק שתביני שזה הדבר הראשון שעשינו אחרי שחזרנו מהישיבה.
<חיה אדלר: הוצאנו את הדוח בימס שהמש"קית היקרה מדברת עליו.
<חיה אדלר: כשאני יצאתי ברוח שלך להבין מאיפה הם באים, לא מי מטופל ת"ש כי כנראה זאת קבוצה מאלה שבאים מהרקע הזה.
<חיה אדלר: אני אתחיל מהסוף.
<חיה אדלר: אין לי דרך להגיד לך בגלל מה שאמרנו קודם מי אחד לאחד האנשים שהתגייסו שבאו מרקע כזא.
עדי קול: מה עם הקב"א?
<חיה אדלר: אני לא יודעת להגיד לך.
<חיה אדלר: יכול להיות שאפשר עכשיו להגיד שתיעשה עבודת מחקר ובהגדרת המצב הסוציו אקונומי יגיד קב"א.
עדי קול: נכון שקב"א מתחת לאיקס מסוים אומר משהו כי זה אומר מספר חדרים בבית?
<חיה אדלר: אני לא יודעת.
<חיה אדלר: אני לא חושבת.
<חיה אדלר: זה מיתוס.
<גולן מימון: זאת אגדה אורבנית.
עדי קול: היוצאים בשאלה אמרו שהם קיבלו 43 בהתחלה.
<שלומית אבינוח: אין להם ידע.
<חיה אדלר: כי בבית הספר שלהם לא למדו מעבר לחשבון.
<גולן מימון: ממש לא בודקים מצב סוציו אקונומי.
<חיה אדלר: זה בגלל שהם לא ידעו לעשות את המבחנים.
<חיה אדלר: הם לא למדו בבית הספר.
עדי קול: אני רק רוצה לדעת אם יש לצבא נתון שיכול לומר מי בא מבית עני.
<חיה אדלר: צריך להגדיר מה זה בית עני.
<חיה אדלר: אם את הולכת לפי ההגדרה של המדינה, שזה קו העוני, של הכנסות, אין לי נתון על רמת ההכנסות של ההורים אלא אם כן ביקשתי.
עדי קול: אתם לא מבקשים את זה בטפסים?
<חיה אדלר: לא נראה לי.
עדי קול: כשאתה נרשם לאוניברסיטה, שואלים הכנסת הורים בין 10 ל-15 או ל-20 ואתה ממלא.
<חיה אדלר: יכול להיות שתיאורטית אפשר לצייר תמונה הרבה יותר מדויקת ממה שאני מייצרת כאן.
<חיה אדלר: אני ניסיתי לקחת את כל החיילים שהיו כלואים ב-2012 ולעשות עליהם את הדוחות עליהם דיברת קודם, מי מהם נגע אפילו נגיעה אחת קטנה באיזשהו מענה ת"ש כדי לתאר מי זה שקיבל רק מענה אחד.
עדי קול: אנחנו קיבלנו את המכתב הזה?
<שלומית אבינוח: מה פתאום?
<שלומית אבינוח: אני יכולה להראות לך מה קיבלנו.
<שלומית אבינוח: את זה לא קיבלנו.
<שלומית אבינוח: קיבלנו מאורה מאיר וקיבלנו מעמית חפץ.
עדי קול: קיבלנו תוך שבועיים את הנתונים.
<שלומית אבינוח: זה נתקע בפקס של רות בר.
עדי קול: אני אשמח אם תבדקו.
<חיה אדלר: את מבינה כמה זה מתסכל כי אני כתבתי מכתב ב-17 ביולי ואחר כך כועסים עלי בוועדה.
עדי קול: התקשרתי אל רות בר בפגרה הרבה פעמים והיא אמרה לי שהיא תיתן לי תשובות שנתנו לשאילתות אחרות, כמו שבוז'י שאל פעם משהו על עניים.
<שלומית אבינוח: הנה.
<שלומית אבינוח: אלה שני עמודים?
<חיה אדלר: הסימוכין שלו הוא 21673.
<שלומית אבינוח: קיבלנו את זה.
<חיה אדלר: אני רוצה להסביר את הנתון הזה.
עדי קול: אבל זה תשמ"ש בודד ו-ת"ש.
<חיה אדלר: גם סיוע כלכלי.
<חיה אדלר: כגון.
<חיה אדלר: לקחתי את כל האינדיקציות שלי של הת"ש.
עדי קול: סליחה, השמצנו את כל הצבא ואני מתנצלת ומוחקת את הדברים.
<חיה אדלר: אלה הנתונים.
<חיה אדלר: עכשיו צריך לפרש מה זה אומר שהיה להם את אחד המענים האלה.
<חיה אדלר: כן הייתי רוצה כמה אלה כן מצליחים בשירות, כמה כאלה כן מצליחים בשירות ואז יכול להיות שזה קורה ביחד אבל זאת לא בהכרח סיבה ותוצאה.
עדי קול: כאן אני שואלת את השאלה הכי גדולה שלי ועכשיו אני אגיע אליך.
<חיה אדלר: רגע.
<חיה אדלר: רצית עוד התייחסות לביטוי כושר השתכרות.
<חיה אדלר: תשמ"ש זה הכלי היחיד לסיוע כלכלי שבו אני כפופה לא לשיקול דעת מפקד שמתרשם מהמצב אלא לחוקה, כך אנחנו קוראים לה, שזאת פקודת המטכ"ל שלנו שמאושרת – סיפרתי לך בטלפון – בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.
<חיה אדלר: כל שינוי בה, ואנחנו הולכים לעשות שם שינויים כי יש לנו גם בג"ץ בנושא של תשמ"ש, טעון אישור של הוועדה.
<חיה אדלר: שם אני נדרשת חד משמעית לבדוק מיצוי כושר השתכרות כאשר הכוונה במיצוי כושר השתכרות הוא לאו דווקא לעבוד אלא הוא גם קצבאות.
<חיה אדלר: שם אני יכולה להגיד שמי שההורים שלו לא משתפים פעולה בהיבט הזה ---
עדי קול: אפשר לקבל את הרשימה שהוגשה לוועדת הרווחה?
<חיה אדלר: את הפקודה עצמה?
<חיה אדלר: זאת פקודת מטכ"ל.
<חיה אדלר: אני יכולה להעביר לך אותה.
<חיה אדלר: בקרוב יהיה תהליך של עבודה מול הוועדה.
עדי קול: את יודעת איך קוראים לפקודת המטכ"ל?
<חיה אדלר: תכף אני אומר.
עדי קול: כדי שנוכל לבדוק את זה.
<חיה אדלר: זאת פקודה ארוכה מאוד עם הרבה כללים.
<חיה אדלר: לדעתי הפקודה היא משנת 1970 ומשהו.
<חיה אדלר: זאת הפקודה היחידה שמאוד קשה לנו לשנות אותה כי היא לא תלויה רק בנו.
<שפרה שחר: זאת לא את.
<שפרה שחר: זאת המדינה.
<חיה אדלר: זה לא אישי.
<חיה אדלר: לפרוטוקול, מכיוון שזה לא אישי, גם את הצבא חשוב לי שתכבדי.
<שפרה שחר: לכן אמרתי שזה לא הצבא.
עדי קול: לגבי מיצוי כושר השתכרות.
עדי קול: איזה עוד תנאי בולט לך שהוא בעייתי?
<חיה אדלר: גם בתשמ"ש?
<חיה אדלר: הוא לא בעייתי.
<חיה אדלר: גם בביטוח לאומי זה כך.
<שלומית אבינוח: קצבאות כהכנסה.
<חיה אדלר: זה בעיקר על תשמ"ש ואני אגיד לך למה זה כך, כי בכל עולם הסיוע הכלכלי האחר, הכול נתון בשורה התחתונה לשיקול דעתו של המפקד וקצינת ה-ת"ש.
<חיה אדלר: היא יכולה להגיד לו שיביא לו תדפיסים.
עדי קול: איזה עוד דרישה דורשים מההורים שהיא יכולה להיות בעייתית?
<חיה אדלר: בדרך כלל מה שקשה להם לשתף פעולה זה באישורים מביטוח לאומי, בגלל קשיי שפה או בריאות וכולי, וגם בממשק עם ביטוח לאומי לא תמיד ברור.
<חיה אדלר: את זה אנחנו אמורים לפתור בקרוב עם המערכת כי אנחנו אומרים שאנחנו נדבר עם ביטוח לאומי בקוד אישור שאני צריכה ואני לא צריכה לסבך את ההורים שבקושי יודעים עברית.
עדי קול: נמצא כאן הקמצ"ר החדש.
עדי קול: שפרה, שימי לב להבדל בין הקמצ"ר לקמצ"ר הקודם.
עדי קול: אני שמתי לב עם כניסתו לחדר.
עדי קול: זאת אומרת, את צריכה להכיר בעובדה שלפעמים אנשים משנים את תפקידם ותני להם צ'אנס.
עדי קול: אחד הדברים שהוא רמז לי שהוא יעסוק עם שירותי רפואה, איזוק של חיילים ועוד דברים.
עדי קול: בואי ניתן להם קודם כל צ'אנס.
<שפרה שחר: קודם כל ניתן להם את הקרדיט.
<שפרה שחר: ייאמר לזכותו של צה"ל – ואני בסך הכול חמש וקצת שנים בזירה כמתנדבת שהחליטה לקחת על עצמה משהו ואף אחד לא מינה אותה לכך – הלוואי והרבה מערכות במדינה הזאת היו לומדות מהר ומפיקות לקחים כמו צה"ל.
<שפרה שחר: באמת נחמיא להם כי מגיע להם.
<שפרה שחר: יחד עם זאת, חיה ישבה ואמרה כאן דברים נכונים.
<שפרה שחר: בארבע השנים האחרונות נעשו רפורמות בהקשר למשל של החיילים הבודדים אבל שכחת להזכיר למה.
<שפרה שחר: כי לפני חמש שנים אני התחלתי את פעילותי.
<חיה אדלר: כי זיהינו שיש בעיות.
<שפרה שחר: איך זיהיתם?
<שפרה שחר: כי הייתה כתבה בערוץ 2.
<חיה אדלר: את הקרדיט קיבלת.
<שפרה שחר: אני לא צריכה לקבל קרדיט.
<שפרה שחר: להפך.
<שפרה שחר: אני הלכתי תמיד בדרכים הטובות.
<שפרה שחר: גם בנושא של שכר החיילים.
<שפרה שחר: אני חייבת לומר, ותכף אני אציג את הנתונים, שאנחנו לא נגד צה"ל.
<שפרה שחר: אני אפילו אציג את הנתונים ואראה כמה כסף אני חוסכת לצה"ל בפרויקטים מסוימים וכמה אני עוזרת לו.
<שפרה שחר: המטרה שלנו היא לעזור לחיילים ולאתר בעיות כמה שיותר מוקדם, כפי שהעמותה יכולה לעזור, כדי שאותו חייל למשל שלא יגיע לכלא, כדי שאותו חייל לא יפרוש לג'וב מלוחמה, כדי שאותו חייל אולי יגיע לקורס פיקודי כמו קורס מ"כים וקורס קצינים ואנחנו נעזור לו בדרך וניתן לו את התמיכה.
<שפרה שחר: המטרה שלנו בסוף היא שהחייל, הפרט יצליח, ואם הפרט יצליח, גם לצה"ל יותר קל.
<שפרה שחר: אנחנו ממש לא נגד צה"ל.
<שפרה שחר: גם בנושא של החיילים הבודדים, גם בנושא של שכר החיילים, גם בנושא הכלא, תמיד – אני אראה לך קלסרים גדולים – קודם כל אני פונה - אם זה ראש אכ"א או מישהו אחר – במכתב, מציגה את הדברים, מבקשת להיפגש, בואו תילחמו אתם להעלות את שכר החיילים ורק כשאני מקבלת מה שנקרא נאדה אחד גדול, אז אני פונה לתקשורת.
<שפרה שחר: התקשורת אצלי היא לא מטרה אלא היא פשוט אמצעי והפלא ופלא, אחרי שיש כתבה ענקית בערוץ 2, פתאום כולם נזכרים לדבר אתי, פתאום פותחים לי את הדלתות.
<שפרה שחר: זה מה שקרה אז עם החיילים הבודדים.
<שפרה שחר: באמת אז צה"ל הפיק לקחים ובקטע של החיילים הבודדים אפשר לומר שהייתה ממש מהפכה והיא מבורכת.
<שפרה שחר: כשאני התחלתי את עבודתי, שמונה חודשים ותשעה חודשים היה משך הזמן בו הוכר חייל כחייל בודד והיום זה מאוד חריג כשזה קורה.
<שפרה שחר: אני מסכימה בזה.
<שפרה שחר: לפעמים כשהחיילים מתקשרים אלי ואני שואלת אם הוא מוכר כבודד ולפי הסיפור שלו אני כבר מבינה שזה סיפור להכיר כבודד, ואפילו סיפור לא פשוט.
<שפרה שחר: אני שואלת אותו כמה זמן זה לקח, והוא אומר לי שלושה שבועות.
<שפרה שחר: אם כן, המערכת עשתה משהו כי פעם זה או לא היה קורה בכלל או היה קורה אחרי שנה וחצי והחייל היה עובר מסכת עינויים.
<שפרה שחר: בקטע הזה אני משבחת את צה"ל.
<שפרה שחר: צה"ל יודע שאני רחוקה מלהחניף לו, אבל זאת מערכת שלומדת.
<שפרה שחר: אני פשוט מצרה על כך שבכלל צריך להשתמש בתקשורת.
<חיה אדלר: אנחנו ישבנו והנענו יחד עבודה מאוד גדולה.
<שפרה שחר: נכון.
<שפרה שחר: בקטע של שכר החיילים, שנתיים וחצי אני מתחננת בפני ראש אכ"א.
עדי קול: כמעט בכל משרד מולו אני פועלת, קשה להזיז את המשרדים.
עדי קול: קחי את משרד הפנים, את רשותה הגירה והאוכלוסין, שלומית ואני מתעסקות כל הזמן וזה קשה ואת יודעת מה?
עדי קול: גם אנחנו פונים לתקשורת.
עדי קול: עזבי את התקשורת, עזבי את התלונות, דברי תכלס.
<שפרה שחר: החיילים הבודדים, זאת נישה קטנה, נישה שיחסית מוכרת.
עדי קול: אני יודעת שכרגע היא מטופלת.
<שפרה שחר: אבל יחד עם זאת היא אוכלוסייה שהיא בסיכון יותר גבוה.
<שפרה שחר: למשל אם הנושא שלנו היום הוא כלא, ואני חושבת שזה הנושא ואנחנו נגיע אליו בהמשך.
עדי קול: שאלנו לגבי מספר חיילים בודדים בכלא.
עדי קול: העברנו את השאילתה.
עדי קול: אם את יכולה לבדוק היכן היא נמצאת.
<בועז מייזל: אנחנו יכולים להגיד בכמה אנחנו מטפלים בתוך הכלא.
<שפרה שחר: כיוון שאוכלוסיית הבודדים היא אוכלוסייה שנמצאת בסטטיסטיקה ובסיכון יותר גבוה להגיע לכלא, המשמעויות של כך הן מאוד מאוד קטלניות ואני תכף אסביר זאת.
<שפרה שחר: חיה הזכירה שיש כמה פתרונות דיור לחיילים בודדים אבל בפועל כמחצית או למעלה ממחצית מהחיילים הבודדים, בדרך כלל הגיעו לכלא בגלל בעיות כלכליות.
עדי קול: אני יודעת שהתקיים דיון בשבוע שעבר.
<שפרה שחר: אני רוצה בהקשר של הכלא.
<שפרה שחר: כיוון שלמעלה ממחצית החיילים הבודדים, כ-3,000 חיילים, שוכרים דירה, כיוון שהם בסיכון גבוה להגיע לכלא וכיוון שכאשר הם בכלא מופסקים להם כל המענקים כולל שכר הדירה, בדרך כלל הם הגיעו לכלא בגלל בעיות כלכליות.
עדי קול: לא היית כאן עת אמרתי שהיום הגשתי הצעת חוק לפיה אני מבקשת לאפשר להם לקבל את המענקים בזמן השהות בכלא.
עדי קול: אפשר לתת להם קנס, אבל שלא יופסקו הדברים האלה.
עדי קול: הם כרגע לא יכולים לטפל בזה כי זה החוק אותו אני צריכה לשנות ואכן הגשתי הצעת חוק.
עדי קול: הסיכוי שהצעת החוק הזאת תעבור הוא מאוד קלוש, אבל הגשתי אותה ואני אלחם עליה.
עדי קול: קיבלתי את הביקורת הזאת בפעם שעברה.
<שפרה שחר: התוצאות הן קטלניות.
<שפרה שחר: לא נדבר רק על הבודדים.
<שפרה שחר: חיה בעצמה הזכירה את הנתונים לגבי אלה שצריכים איזשהו טיפול.
<שפרה שחר: זה הרי לא סוד וכולנו יודעים – וזאת לא אשמת צה"ל ואני מדגישה – שיש לנו עם עני.
<שפרה שחר: לפחות מבין המתגייסים שהם בערך חצי מהעם, כשליש הוא עני והוא עני בדרגות שונות.
<שפרה שחר: לא סתם אנחנו נלחמים על העלאת שכר החיילים.
<שפרה שחר: אנחנו לא מדברים לא על שכר מינימום ולא על חצי שכר מינימום.
<שפרה שחר: אנחנו טוענים שתוספת של אלף שקלים לנטו לכל חייל, היא בעצם תוציא לפחות שני שלישים מהחיילים שמטופלים היום.
עדי קול: זה דיון שהיה בבג"ץ ולא כאן.
עדי קול: יש לך טענה שמדברת ספציפית?
<שפרה שחר: עומר הגיע ומיתר והוא לא מצליח להיכנס.
<שלומית אבינוח: הנה, מיתר מגיע.
<שפרה שחר: עומר ומיתר הם שני חיילים משוחררים.
<שפרה שחר: מיתר הגיע מחוץ לארץ למרות שאחד ההורים הוא ישראלי.
<שפרה שחר: הוא מדבר עברית כמו ישראלי.
<שפרה שחר: עומר הוא חייל בודד חריג.
<שפרה שחר: שניהם חיילים משוחררים כי אנחנו לא יכולים להביא חיילים בשירות.
<שפרה שחר: שניהם היו בכלא והגיעו אליו בגלל נסיבות כלכליות וזה סיפור מאוד אופייני.
<שפרה שחר: אני חושבת שכל מי שיושב כאן וישמע את הסיפור של עומר ומיתר, יגידו שזה לא אחד שנפל בין הכיסאות אלא אנחנו מדברים על 12 אלף בשנה שזה הסיפור שלהם בגוונים שונים ובווריאציות שונות.
עדי קול: בואי ניתן להם לדבר.
עדי קול: הם ידברו ואחר כך תמשיכי את דבריך.
עדי קול: עומר, זה אולי נראה מקום מפחיד ומלחיץ.
עדי קול: גם אותי המקום הלחיץ בהתחלה, אני ממש חברת כנסת חדשה, אבל תתעלם ממה שקורה מסביב וגם מהדרגות שלהם כי מעבר לדרגות הם גם אנשים.
<עומר לנציאנו: אני זוכר אותו מכלא 6.
<עומר לנציאנו: אתה נכנסת ואני הייתי תורן בחדר אוכל.
עדי קול: הוא המפקד החדש ואתה יודע, מפקד חדש, אווירה חדשה.
עדי קול: תרגיש חופשי.
<גולן מימון: אתה יודע מה זה?
<גולן מימון: זאת רק יותר אחריות.
<גולן מימון: שום דבר חוץ מזה.
<גולן מימון: כלום.
<עומר לנציאנו: אני אשתדל להרגיש חופשי.
<עומר לנציאנו: אני חייל בודד, חריג.
<עומר לנציאנו: אני אספר את הסיפור האישי שלי.
<עומר לנציאנו: מגיל קטן אני אצל סבא וסבתא שלי באפוטרופסות.
עדי קול: איפה בארץ?
<עומר לנציאנו: תל אביב.
<עומר לנציאנו: אימא שלי היא חולה מאוד, היא על סמים וכרגע מטופלת במכון גמילה אידלסון.
עדי קול: כבר שמונה שנים אני מסתובבת בתל אביב בכל היחידות לטיפול בהתמכרויות ואני מכירה היטב.
<עומר לנציאנו: היא שבע-שמונה שנים באידלסון.
<עומר לנציאנו: אבא שלי במוסד לחולי נפש, הוא סכיזופרני, בבלפור יש מרכז קטן.
<עומר לנציאנו: גדלתי אצל סבא וסבתא שלי והם חרדים.
<עומר לנציאנו: עד גיל מסוים גדלתי באווירה חרדית ואז רציתי לצאת כי הייתי בתל אביב ורציתי ללכת למקום אחר.
<עומר לנציאנו: רציתי גם להתגייס ולשרת אבל זה לא כל כך הסתדר.
<עומר לנציאנו: הייתי בישיבות תורניות עד גיל 18 בערך.
<עומר לנציאנו: בגיל 18 עברתי לישיבת הסדר במעלה אפרים בבקעת הירדן ואמרתי שאני אעשה שירות צבאי, אני אלך לראות איך זה דתי לאומי, לבדוק את זה ולהרגיש.
<עומר לנציאנו: הלכתי ובדקתי ודווקא זה היה נחמד מאוד, אבל בכל זאת אמרתי שאני רוצה לעשות שלוש שנים צבא.
<עומר לנציאנו: החלטתי שאני מתגייס ואכן התגייסתי.
<עומר לנציאנו: התחלתי כלוחם בגולני.
עדי קול: איך היה?
עדי קול: שוק?
<עומר לנציאנו: היה קשה.
<עומר לנציאנו: שוק גדול.
<עומר לנציאנו: שוק ענק אבל בסך הכול יש בזה גם הרבה דברים טובים.
<עומר לנציאנו: כעבור בערך שישה חודשים באימון מתקדם, טירונות, הגענו למצב שאני לא יכול לכלכל את עצמי גם מבחינת הבית.
עדי קול: איפה גרת באותה תקופה?
<עומר לנציאנו: באותה תקופה הייתי גר אצל דודים שלי, אצל סבתא אבל שם הייתה יותר בעיה כי הם דתיים ואני הייתי פחות דתי באותה תקופה.
<עומר לנציאנו: הייתי יותר אצל דוד פה, דוד שם, עד ששכרתי דירה.
<עומר לנציאנו: אמנם קיבלתי מעמד של חייל בודד מההתחלה, אבל במהלך כל השירות לא הרגשתי שעוזרים לי מספיק.
<עומר לנציאנו: הייתי ברמת פעילות א' פלוס, תומך לחימה, ומאוד אהבתי.
<עומר לנציאנו: הייתי בגולני בסיירת, הייתי טבח, הייתי מכין להם אוכל ומאוד נהנה מהחבר'ה.
<שפרה שחר: התחלת כלוחם וירדת לתומך לחימה.
<עומר לנציאנו: כן.
<עומר לנציאנו: עברתי להיות טבח.
<עומר לנציאנו: במהלך השירות שלי היו לי המון חובות.
<עומר לנציאנו: כל הזמן שהייתי בצבא, היה לי סבבה וכשהייתי מגיע הביתה, כל הבעיות היו מתחילות לצוץ.
<עומר לנציאנו: כשהייתי בצבא, לא הכול היה כל כך מעניין אותי אבל בסוף הייתי צריך לחזור הביתה ולהשלים שבועיים-שלושה של עבודה כדי לכסות על התקופה שהייתי בצבא.
עדי קול: כטבח עשית שבוע-שבוע?
<עומר לנציאנו: כל פעם הייתי נכנס למעגל הזה.
<עומר לנציאנו: מדי פעם היו מתחשבים בי והייתי יוצא, הולך לעבוד וחוזר ולא היו נותנים לי כלא אלא היו נותנים לי ריתוק אבל כשאני בבסיס אני לא מפסיד את הכסף שהצבא נותן לי.
<עומר לנציאנו: אמנם זה לא הרבה אבל זה משהו כך שלפחות בריתוק קיבלתי את זה.
<עומר לנציאנו: עוד פעם הייתי צריך לברוח והכול היה חוזר על עצמו.
<עומר לנציאנו: הייתי מגיע למצבים שלא היה לי מה לאכול.
<עומר לנציאנו: הייתי שנתיים ושמונה בצבא, אחרי כן קיבלתי פטור.
עדי קול: מה עם ארבעת החודשים?
<עומר לנציאנו: קיבלתי פטור.
עדי קול: רצית?
<עומר לנציאנו: מה זה רציתי?
<עומר לנציאנו: רציתי במקום אחד אבל לא רציתי במקום אחר.
<עומר לנציאנו: אני אומר לעצמו, הגעת עד לכאן, סתום את הפה ותמשיך.
<עומר לנציאנו: כבר נתנו לי את הפטור ליד, לא ביקשתי או משהו כזה אלא הראו לי ועדת אי התאמה בכלא עצמו.
עדי קול: מבקשים ועדת אי התאמה בכלא?
<עומר לנציאנו: דרך הקב"נית, ממנה אתה מבקש.
עדי קול: כמה זמן בסך הכול היית בכלא במשך השנתיים ושמונה?
<עומר לנציאנו: במצטבר שבעה חודשים בערך.
עדי קול: אני קראתי את החוק.
עדי קול: זה רישום פלילי.
עדי קול: מעל שלושה חודשים זה רישום פלילי.
עדי קול: אתה יודע את זה?
<עומר לנציאנו: מעל שלושה חודשים במצטבר או בפעם אחת?
עדי קול: את החוק אתה מכיר.
<קטיה אומנסקי: יש לו אפשרות לבקש למחוק.
עדי קול: קודם כל, אנשים לא יודעים את זה.
עדי קול: אני לא ידעתי את זה.
עדי קול: רציתי לתקן את הסעיף הזה ואני עדיין לא יודעת מה לעשות אתו.
עדי קול: יש לך רישום פלילי, ואם יש לך אפשרות לבקש לבטל דרך ועדה, זה חשוב מאוד לעתיד שלך.
עדי קול: אנחנו נעזור לך אבל שתדעו גם אתם.
<שפרה שחר: לא ידעתי את זה.
<שפרה שחר: אני חשבתי שרק על העבירה.
<קטיה אומנסקי: זה רישום פלילי להרבה מאוד שנים.
<שפרה שחר: עומר פנה אלי כשהוא היה עריק והוא היה עריק הרבה מאוד זמן.
<שפרה שחר: כשפונה אלינו עריק, הדבר הראשון שאנחנו עושים זה משכנעים אותו ועוזרים לו להסגיר את עצמו כי אנחנו יודעים שאי אפשר לדבר עם הצבא עד שהוא לא יסגיר את עצמו.
<שפרה שחר: אנחנו אפילו פיזית מלווים אותם.
<שפרה שחר: לקח הרבה זמן לעומר להסגיר את עצמו.
<שפרה שחר: הוא התקשר אלינו והוא היה מפוחד כי באותה תקופה בהתחלה הוא היה עריק, הוא יצא לעבוד בגלל חובות מאוד כבדים וזאת פשוט מציאות נוראית לבחור בן 18, 19, 20 להיות נרדף על ידי חובות ועל ידי עורכי דין ונושים.
<שפרה שחר: הוא יצא והוא עבד באיזושהי עבודה שחורה כמובן בנמל תל אביב, כי איזה עבודות כבר אפשר למצוא?
<עומר לנציאנו: לא בנמל תל אביב.
<עומר לנציאנו: בדרום תל אביב, ברחוב כפר גלעדי.
<שפרה שחר: התחילו להסתובב שם פקחים של המשטרה כדי לחפש דברים אחרים – מי עובד בשחור וכולי - והוא פחד מהם והפסיק לעבוד.
<שפרה שחר: בעצם הוא היה במצב שכבר כמעט חודשיים הוא בבית נרדף גם על ידי המשטרה הצבאית וגם על ידי המשטרה והוא מת מפחד.
עדי קול: איך הגעת לשפרה?
עדי קול: איך שמעת על המקום?
<עומר לנציאנו: דרך האינטרנט.
<עומר לנציאנו: כבר הגעתי למקום שאני אובד עצות.
<עומר לנציאנו: אני מתקשר למדור עריקים, לכל מיני מדורים בצבא.
עדי קול: אני עוסקת עכשיו בקו 118, קו חירום של הרווחה שאף אחד לא מכיר אותו.
עדי קול: אני שואלת מה בן אדם שלא טוב לו, לאן הוא אמור להתקשר.
עדי קול: אני בוועדה שעכשיו בונה את הקו הזה.
עדי קול: מה שמעניין אותי לדעת לאן הוא התקשר.
<עומר לנציאנו: אין לאן להתקשר.
עדי קול: התקשרת למדור עריקים.
<עומר לנציאנו: לשום מקום אתה לא יכול להתקשר ולא יכולים לטפל בך כי אתה לא ברשימות, אתה לא במערכת, אתה נפקד.
<עומר לנציאנו: אף אחד לא יכול לטפל בך.
עדי קול: אבל מדור עריקים לא אמור לטפל בך?
<עומר לנציאנו: אני התקשרתי למדור עריקים ואמרו לי שקודם אחזור.
עדי קול: שתסגיר את עצמך.
עדי קול: אני מבינה, אבל עדיין צריכה להיות כתובת.
עדי קול: הגעת לשפרה דרך האינטרנט.
עדי קול: כתבת מישהו שעוזר לחיילים והגעת לשפרה?
<עומר לנציאנו: כתבתי חיילים בודדים.
עדי קול: לפני שהייתי בכנסת לא הכרתי את העמותה הזאת.
<שפרה שחר: עמותה שמטפלת בחמישים פניות ביום, 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע.
<שפרה שחר: נכון שהקימו את מוקד בודדים, אבל אני רוצה לתקן דבר אחד ואני לא אומרת את זה כלעז לצבא, חלילה.
<שפרה שחר: הקימו את מוקד בודדים והוא מבורך, אבל מוקד בודדים בפועל עובד מ-8 עד 7, שזה המון שעות, ובערב אני ניסיתי לפנות למוקד בודדים, עונה קפ"צ.
<חיה אדלר: את יודעת יפה מאוד שרמ"ד בודדים, רב סרן בצבא, ישנה עם זה מתחת לכרית.
<חיה אדלר: למה?
<חיה אדלר: כי נציגות השירות של קפ"צ- זה קטע טכני – מעירות אותה בלילה כי יש פניות שמטופלות בלילות.
<שלומית אבינוח: מה זה קפ"צ?
<חיה אדלר: קצינת פניות הציבור.
<שפרה שחר: אני פניתי למוקד כמה פעמים בערב.
<שפרה שחר: אם שיפרתם, אני רק אחמיא.
<שפרה שחר: אני נעזרת הרבה במוקד בודדים כי הוא כלי עזר מצוין עבורנו לברר.
<שפרה שחר: גם המשרד שלי יודע שאם זה מ-8 עד 7, סבבה, ואם לא, אנחנו מתקשרים לקפ"צ וקפ"צ אומר תשלחו פקס.
<שפרה שחר: גם לחייל הוא אומר שישלח פקס.
<שפרה שחר: תקנו אותי אם אני טועה ואז אני מוכנה להתנצל בפומבי.
עדי קול: הערב אני אעשה בדיקה.
עדי קול: אנחנו נבדוק גם איך פונים.
<שפרה שחר: אצלנו יש כונן 24 שעות ביממה.
עדי קול: אני רוצה לחזור לעומר.
עדי קול: מתי השתחררת?
<עומר לנציאנו: לפני חודשיים-שלושה.
עדי קול: מה אתה עושה?
<עומר לנציאנו: עובד בשיפוצים.
עדי קול: בדיון הקודם עלו בעיות לגבי זכויות לחיילים משוחררים.
<עומר לנציאנו: אין לי שום זכויות.
עדי קול: החוק אומר שיש.
עדי קול: החוק אומר שזה הולך פר חודשים.
<עומר לנציאנו: הביאו לי לחתום על טופס כזה לפני שיצאתי.
<עומר לנציאנו: אמרו לי שאם אני רוצה לראות ועדת אי התאמה, שאחתום כאן.
<עומר לנציאנו: הביאו לי דף.
<עומר לנציאנו: אני חתמתי ואחרי כן הבנתי שחתמתי על ויתור כל הזכויות שלי.
<עומר לנציאנו: אני אומר לך מה היה.
עדי קול: החוק אומר שגם מי ששירת פחות, הוא מקבל לפי חודשי שירות.
עדי קול: מעל שנה לפי חודשי שירות מגיע לו הכול, בלימודים ובמענק.
עדי קול: החוק לא מדבר על איך הוא התנהג.
עדי קול: יצאנו מכאן ותמר קראה את כל החוקים שקשורים לצבא, אלא אם הצבא עשה שינויים ואמר שבמקרה של התנהגות חמורה, הוא לא נותן.
עדי קול: להחתים מישהו על ויתור זכויות?
<שפרה שחר: כדי ללכת לוועדה.
עדי קול: כדי ללכת לוועדת אי התאמה?
עדי קול: לא להאמין.
עדי קול: לא הגיוני.
<עומר לנציאנו: באים אליך יום לפני הוועדה, שמים את הטפסים על השולחן ואומרים לך שאם אתה רוצה לראות ועדה, תחתום כאן וכאן.
<שפרה שחר: זה בכלא.
<שפרה שחר: לא מזמן.
עדי קול: תסלחו לי אבל זה נורא.
עדי קול: אנחנו נראה איך נלחמים מול הצבא על הזכויות שלך.
עדי קול: לא יכול להיות.
עדי קול: היית בצבא שנתיים ושמונה.
עדי קול: נכון, היית בכלא.
עדי קול: לפי החוק אמור להגיע לך המענק.
<עומר לנציאנו: לא הגיע אלי.
עדי קול: הנחות בלימודים וכל הדברים.
<עומר לנציאנו: אני עכשיו מחפש הנחות בלימודים.
<שפרה שחר: מלגות לימודים לא מגיעות לו כי הוא לא השלים שירות מלא.
<שפרה שחר: את זה אני יודעת.
<שפרה שחר: אלה הקריטריונים של הקרנות.
עדי קול: יש דברים בהם אנחנו יכולים לעזור.
עדי קול: אני חושבת שמגיע.
עדי קול: מישהו אמר לי משפט מאוד יפה ואני אומרת אותו בוועדה: החיים הם תקופה קשה, לפעמים הם כאלה אבל זה לא חייב להיות כך, אבל יש הרבה אנשים טובים שעוזרים בדרך.
<שפרה שחר: חשוב לציין שבתקופת העריקות, אם לחייל אין מה לאכול או בתקופה של אחרי השחרור, אם אין לו עמותה שנותנת לו קווי קנייה, הוא פשוט היה מת.
<שפרה שחר: לא היה לו מה לאכול ולא היה לו מה ללבוש.
עדי קול: אני עדיין חושבת שצריך לתת לכולם את ה-300 שקלים לחודש.
<שפרה שחר: את השכירות.
<שפרה שחר: הם יוצאים אחרי חודשיים מהכלא ולפעמים הם רואים שזרקו אותם מהדירה כי לא היה להם חודשיים לשלם את שכר הדירה.
<חיה אדלר: מבדיקה ראשונית, ואם אפשר, לא לפרוטוקול כי לא בדקתי את זה עד הסוף.
<שלומית אבינוח: אם זה לא לפרוטוקול, נסגור את ההקלטה.
<חיה אדלר: זה מסתדר לי מאוד עם זה שלחייל הבודד יש מעטפת ששומרת עליו.
<חיה אדלר: הוא גם במודעות של המפקדים.
עדי קול: אם אנחנו מבקשים פילוח, בואי נבקש חייל בודד חריג וחייל בודד קלאסי.
<חיה אדלר: אין בעיה.
עדי קול: לדעתי עם החייל החריג, זה יותר קשה.
<קטיה אומנסקי: לגבי מחיקת הרישום הפלילי, צריך להגיש בקשת מדינה לנשיא.
עדי קול: אבל זאת חנינה רגילה.
עדי קול: אנחנו נדבר על זה.
עדי קול: אני כבר הגשתי בקשות כאלה.
עדי קול: תתקשר אלי ואני גם אחבר אותך למי שצריך.
<קטיה אומנסקי: לשכת נשיא המדינה, רחוב הנשיא 3.
<שלומית אבינוח: אבל צריך לפרסם את זה כדי שידעו.
עדי קול: אנחנו נפרסם.
<קטיה אומנסקי: זה מפורסם באתר הפרקליטות הצבאית.
<מיתר יורביץ: לפני שנתיים וחצי עליתי לארץ ממיאמי.
<מיתר יורביץ: כשהגעתי לכאן הגעתי עם חסכונות שחסכתי בעבודה של שנה וחצי במיאמי.
<מיתר יורביץ: הגעתי לכאן והדבר הראשון שעשיתי היה לקנות רכב כי אני יודע שקודם כל צריך רכב ואחרי כן בית.