GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איציק לארי: התקציב משקף גם תוספת להנגשה, בהחלט כן.
עדי קול: אז נראה לי שיש כסף.
עדי קול: יש כסף, ואין הנגשה.
<שמואל חיימוביץ': רגע, למה אין מעלית?
<שמואל חיימוביץ': סידרו את הפיר, ומי שלא יודע - - -
עדי קול: אני חוזרת לעודד כי הפרעתי לו.
<שמואל חיימוביץ': לא עולה על דעתו בכלל.
עדי קול: אני חוזרת לעודד.
עדי קול: המכון ביקש כסף נוסף לנגישות.
עדי קול: כמו ששמעת פה אין נגישות, והאחריות כרגע חזרה אליך.
עדי קול: אני לא ממשיכה, תעבור הלאה על הדברים, אני שמה את זה על השולחן.
<עודד טירה: אני מציע לבדוק את זה עד הסוף.
עדי קול: לכן שמתי את זה על השולחן, ונמשיך הלאה.
<שמואל חיימוביץ': למעשה, כסף שהיה מיועד למעלית - - - לבניית הבריכה.
<עודד טירה: המעלית קוצצה בשלב האחרון כשכבר היה נציג של הטוטו שישב בוועדת ההיגוי, והוא קבע שעל זה נוותר הפעם.
עדי קול: אפילו אני מוכנה להודות שהמעלית כרגע היא מותרות.
עדי קול: ואם תגידו לי שלא משתמשים בכלל תסגרו את הקומה למעלה.
עדי קול: אם היא לא נגישה תסגרו אותה.
<שמואל חיימוביץ': אבל לפחות להכין את הפתחים.
עדי קול: נתקעת על עניין המעלית אף על פי שזה הפרט השולי.
עדי קול: הדוח אפילו לא ציין את המעלית כי הוא דיבר על דברים אחרים.
עדי קול: זה פרט שולי.
עדי קול: כסף הועבר – אני רוצה לדעת לאן הלך הכסף לצורכי הנגשה שהטוטו שילם.
עדי קול: אבל נעבור הלאה.
<עודד טירה: אני לא חושב שטוטו צובע כסף.
<עודד טירה: בסוף 2011 ישב מטעם הטוטו אורי ענבר, ואישר כל צ'ק.
<עודד טירה: הוא ידע לאן הולך הכסף, הוא ניהל מאז את הפרויקט.
<עודד טירה: מי שיושב על הכסף גם מנהל את הפרויקט.
<עודד טירה: הכסף קובע פה, אין מה לעשות.
<עודד טירה: לכן אנחנו צריכים לשבת, ואם הטוטו יחליט שהוא מוכן להשתתף אז ישתתף וייתן את המשאבים כי לנו אין משאבים.
<עודד טירה: אני נמצא עכשיו בתכנית הבראה בת שלושה שלבים שהשלב האחרון נמצא כרגע, ואני רוצה לומר דבר אחד שקשור לזה: המימון לאחזקת הבריכה, אני דיווחתי בוועד המנהל ובחבר המנהלים – וגם אתם, גורה ונעם, שמעתם את זה - -
<יהושע גורה: לא ראיתי את המסמך.
<יהושע גורה: דיווחת בעל-פה, ביקשת מסמך – לא קיבלתי.
<עודד טירה: אני לא צריך להראות לך כל מסמך.
<יהושע גורה: לא קיבלנו אותו.
<יהושע גורה: במסמך לא כתוב כסף.
<עודד טירה: כתוב כסף.
<עודד טירה: כתוב "כ".
עדי קול: אני ראיתי את המסמך.
<עודד טירה: המסמך ניתן לפני שהפעלנו, ולא ידענו כמה זה יעלה, ולכן נאמר "כ".
<עודד טירה: אני רוצה לבשר לכולכם שהשנה קיבלנו תוספת תקציב שהיא גבוהה באופן ניכר מהתוספת הנדרשת להחזיק את הבריכה השנה ממנהל הספורט - -
עדי קול: עודד, זה רק אומר שיש לך כסף להציע.
<עודד טירה: אני עדיין חייב.
<עודד טירה: אני עדיין משלם ללקוחות שוטף 340 או 400 ימים או עד אין סוף.
<יהושע גורה: לזה קיבלת את הכסף, לא לבריכה.
<עודד טירה: לא נכון.
<עודד טירה: גורה, אל תהיה עכשיו פופוליסט.
<עודד טירה: השנה הגירעון גם בגלל התוספת וגם בגלל תהליכי הבראה שאנחנו עושים הוא קטן.
<עודד טירה: אני נמצא עכשיו בתהליך כואב מאוד להפוך את המכון לתאגיד סטטוטורי כדי שאפשר יהיה לפתור את כל הבעיות.
<עודד טירה: כל הדיבורים האלה רק תוקעים מקלות בגלגלים.
עדי קול: אתה פספסת את נאום הפתיחה שלי שאני לא הסכמתי בו לטענות - -
<עודד טירה: לגבי השיפור – אני מבקש למען הסדר הטוב שאיציק יתייחס לחלק מההערות - -
<עודד טירה: לא, הערות ענייניות.
עדי קול: אני לא רוצה להיכנס לנושא.
עדי קול: כמו שאמרת אני לא אשת מקצוע.
עדי קול: אני אקבע איפה תדונו בזה, ואנחנו נקבל את התוצאות.
עדי קול: אני לא רוצה להיכנס עכשיו לזה.
<עודד טירה: את אומרת שאת לא פוסקת בעניין הזה שום דבר.
עדי קול: לא פוסקת.
<עודד טירה: נשב, בסדר.
עדי קול: אנחנו לא בית משפט, ואני לא פוסקת.
עדי קול: גיא, אתה לא היית כאן כשדובר על עלויות הנגשת הבריכה לנכים.
עדי קול: אני לא יודעת אם היית כשדיברנו על הבעיות של הבריכה - -
<גיא אטיאס: הייתי פה.
<גיא אטיאס: יצאתי לחמש דקות - -
עדי קול: אני רוצה להשלים לך שדיברנו שאנחנו יכולים לקבוע פה - -
<עודד טירה: יש לו תשובה לעניין ההנגשה.
<עודד טירה: אולי תתני לו רגע לדבר כי זה האיש שעשה את כל הפרויקט הזה.
עדי קול: אוקיי, בבקשה.
עדי קול: אם יש לך תשובות טובות אני אשמח.
<יצחק גזית: קודם כול לגבי הנושא של התכנון - -
עדי קול: לא, זה אחורה.
עדי קול: אני רוצה רק קדימה.
<יצחק גזית: שנייה.
עדי קול: אני לא רוצה להיכנס לוועדת חקירה על מה שקרה.
עדי קול: אמרו כאן טענות לגבי הרוחב, לגבי הנגישות - -
<יצחק גזית: אבל אמרו גם הרבה דברים שהם לא נכונים.
עדי קול: אתה יודע מי יבחן אותם?
עדי קול: מבקר המדינה יבחן אותם.
עדי קול: לא אני.
עדי קול: אני לא אתן לך לדבר אם תחזור על הדברים.
עדי קול: אני לא נכנסת לזה.
עדי קול: הוא אמר את זה, אני לא יודעת מי צודק – אין לי הכלים לפתור את זה.
עדי קול: אני דוקטור למשפטים, אבל לא הלכתי להיות שופטת מהסיבה הזאת.
עדי קול: אני לא בוחנת כליות ולב, ואני לא רוצה לקבוע מה נכון ומה לא נכון.
עדי קול: לכן אני מבקשת מכם – תפסיקו לספר לי מה היה.
עדי קול: תגיד לי משהו מהאמירה על המנוף, על הרמפה, על אדני הזינוק – משהו מזה לא נכון?
עדי קול: כי אם זה נכון אז בוא נעבור הלאה.
<יצחק גזית: אם תיתני לי לדבר - -
עדי קול: תשובה לשאלה הקונקרטית הזאת?
<רותי פילץ בורשטיין: ממה שנאמר הרבה דברים לא נכונים.
עדי קול: אז אני רוצה לשמוע.
<יצחק גזית: אבל תיתני לדבר.
עדי קול: אבל אתה הולך אחורה.
<יצחק גזית: תראי, גברתי, תני לי להגיד כמה מילים.
<יצחק גזית: זה יהיה קצר.
<יצחק גזית: בסדר?
<יצחק גזית: בנושא החניות – היו כמה הערות ששמואל העיר בביקור שלו.
<יצחק גזית: למחרת או תוך יומיים ההערות תוקנו.
<יצחק גזית: היה ליקוי בחנייה הצפונית; העברנו את כל החניות לחנייה המערבית במספר החניות שצריך ושיפרנו את הנגישות לבריכה.
<יצחק גזית: מי שרוצה שיבוא לראות.
עדי קול: ומה הטענה לגבי החנייה המזרחית?
<יצחק גזית: רגע, גברתי.
<יצחק גזית: גם בדיון הקודם שהיינו פה אמרה מנכ"לית המכון שיש תמונות אם רוצים לראות, ואם מישהו מהאנשים שמדבר פה על הרבה דברים שהם לא נכונים ירצה אני מוכן לסייר עם כל אחד ולהראות לו את הדברים.
<יצחק גזית: במקום לבוא ולזרוק פה דברים - -
עדי קול: מקבלת.
<יצחק גזית: - - במכבייה, על-פי בקשת איגוד הנכים התבקשנו לפתוח את מקום החנייה שהזכיר נח רם שנקרא חצר המשק.
<יצחק גזית: מאחר שמשרד התמ"ת בהיתר שקיבלנו אסור שימוש במקום הזה פנינו וביקשנו להפעיל אותו וקיבלנו אישור להפעיל אותו במגבלות, וכך עשינו.
<יצחק גזית: לגבי המעבר.
<יצחק גזית: אני יושב, ואני ממש צוחק.
<יצחק גזית: 1.26 מטר של מעבר, ואומרים 1.60 מטר.
<יצחק גזית: מישהו יעלה על הדעת שמישהו עשה את זה בכוונה?
<יצחק גזית: זה דבר שעבר - -
עדי קול: לא בכוונה.
<יצחק גזית: זה דבר שעבר תכנון של אדריכלים, של ראיה של מהנדס נגישות, ואף אחד לא העיר.
<יצחק גזית: אני פעם ראשונה שמעתי את זה פה.
<שמואל חיימוביץ': מה שהיה חסר זה אפיון שצריך לאפשר שם תנועה דו-סטרית בכיסאות גלגלים.
<שמואל חיימוביץ': הואיל ולא היה אפיון כזה, כנראה - - -
<יצחק גזית: אני לא מתווכח.
<יצחק גזית: זה מה שתוכנן על-ידי מי שיודע לתכנן.
עדי קול: זאת לא הייתה ביקורת לגביכם - -
עדי קול: אני רק מחדדת שלא תחשוב שזאת הייתה ביקורת אליך.
<יצחק גזית: קודם כול אני הייתי אחראי על כל ביצוע הבריכה, וכל כישלון שהיה הוא שלי.
<יצחק גזית: לכן לעשות את זה 1.60 מטר הוא לא עניין של לבנות יותר מושבים, וכל הסיסמאות והפופוליזם הזה זה ממש לא במקום.
<יצחק גזית: דבר נוסף לגבי הרמפה – צריך להתגבר שם על מדרגה של 30 ס"מ.
<יצחק גזית: כדי להתגבר על מדרגה כזאת ולבנות רמפה תקנית זה 5 מטר של רמפה.
<יצחק גזית: שאלתי את שמואל בביקור שלו והצגנו לו את הפתרון של הרמפה, שאין בעיה לרכוש אותה.
<יצחק גזית: רק אני מבקש לדעת האם הרמפה הזאת תירכש, והשיפוע הוא לא של 7% שצריך, אלא יהיה הרבה יותר גבוה.
<יצחק גזית: אם זה הפתרון מחר תוזמן הרמפה.
עדי קול: אבל זה לא הפתרון.
עדי קול: אני עונה לך לא מכיוון שאני יודעת, אלא מכיוון שחנוך אמר לי.
עדי קול: לדעתי, צריך שיהיה מישהו שיחליט.
עדי קול: כמו שאמרתם אני לא אפסוק כאן כי אין לי מושג.
עדי קול: צריך לשבת שוב יחד.
עדי קול: אני שאלתי את זה גם בדיון הקודם, ואני שמחה שנציג הטוטו נמצא כאן כי הכסף הוא שלכם, אבל הוא לא שלכם – הוא של הציבור.
עדי קול: ואתם יודעים מי?
עדי קול: בדרך כלל האוכלוסיות המוחלשות מהמרות.
עדי קול: הכסף הזה מגיע אליכם, ולכן אני רוצה לשמור עליו עוד יותר.
עדי קול: זאת הבעיה.
עדי קול: הכסף שלכם בסופו של דבר הלך למשהו, ואני לא חושבת שמישהו עשה בכוונה בשום צורה ואופן.
עדי קול: לדעתי, בהרבה מקומות היה חוסר תשומת לב, ועכשיו אני אומרת שאני רוצה שיוציאו את הכסף הזה בצורה נכונה.
עדי קול: השארתם כסף על תוספת כסף לנגישות, ויש בעיית נגישות.
עדי קול: אני לא מטילה עליכם אחריות, אבל מי שנותן את הכסף יבדוק שהכסף לנגישות אכן גרם לזה שהבריכה תונגש.
עדי קול: אני לא יודעת מה הדבר הנכון, אני לא יודעת מה הפתרון הנכון, ואני מקבלת את הטענה שיחד עם הבן אדם שיבדוק את הבריכה צריך להיות גם מומחה נגישות לשחייה מקצועית בבריכה הזאת של נכים.
<יצחק גזית: הערה אחרונה לגבי המעלית.
<יצחק גזית: בשלב מסוים משיקולים תקציביים הוחלט לא לבצע את המעלית.
<יצחק גזית: היו שתי אפשרויות: האם להשאיר את הפתחים פתוחים כך שיהוו סכנה או לסגור אותם בגבס כך שניתן לפתוח אותם בכל רגע נתון?
<יצחק גזית: וציפו את הגבס הזה בקרמיקה.
<יצחק גזית: זה הכול.
<יצחק גזית: ניתן להשמיש את זה מחר עם קבלת ההחלטה.
עדי קול: אני מקבלת את התשובה הזאת.
עדי קול: רותי, אני מצטערת.
עדי קול: שמעתי את מכון וינגייט בתשובות נקודתיות, עקרוניות.
עדי קול: אני רוצה להעלות את הנושא האחרון שמטריד אותי מאוד – נושא עלויות שימוש בבריכה.
עדי קול: אני שמה על השולחן עולם של משאבים מוגבלים.
עדי קול: סימון, חשוב שתדע – עולם של משאבים מוגבלים, לאף אחד פה אין עודף משאבים, והשאלה היא איך אנחנו מחלקים אותם.
עדי קול: אני מבינה שמשרד הספורט נחלץ לעזרתו של מכון וינגייט, יהפוך אותו לתאגיד שאני מקווה שיגרום לו להיות מנוהל בצורה ראויה יותר.
עדי קול: הוא עובד עכשיו בתהליך ומשקיע בזה כספים רבים.
עדי קול: אבל גם הם כספי ציבור.
עדי קול: אני מזכירה שאף אחד לא מנהל כספים שלו.
עדי קול: כספי ציבור שאתם שמים על מכון וינגייט זאת החלטה שהמחוקק עדיין לא קיבל אותה.
עדי קול: המחוקק שזה אני – אנחנו עוד לא הצבענו על התאגוד של מכון וינגייט.
עדי קול: אני מבינה שמשרד האוצר מעורב, כולם מעורבים.
עדי קול: אבל פוטנציאלית אתם נותנים כספים.
עדי קול: אם בסופו של דבר התאגוד לא יקרה לא ברור לי איך תשלמו את הכספים האלה על הבריכה בדיעבד.
<עודד טירה: אנחנו מקבלים את הכספים האלה.
עדי קול: הוא טען שזה מותנה בתאגוד.
<גיא אטיאס: לא, סגירת הגירעון.
עדי קול: לא היית פה.
<גיא אטיאס: אמרתי שסגירת הגירעון.
עדי קול: סגירת הגירעון, נכון כי אתה לא יכול לתאגד גוף בלתי מאוזן.
<עודד טירה: ההבטחה שלך היא שאתה מתייחס אליי עכשיו עד התאגוד כאל תאגוד.
עדי קול: כן?
<עודד טירה: ודאי, זה כתוב בנייר.
עדי קול: אז קודם כול זה לא מותנה.
עדי קול: אתה משלם את זה עד התאגוד.
עדי קול: זאת אומרת שמשרד הספורט עכשיו משלם מכספו תוספת לאחזקת הבריכה - -
<גיא אטיאס: אני לא צובע את זה, זה מה שאני אומר.
<עודד טירה: הוא לא יכול לצבוע, נכון?
<גיא אטיאס: תמיכה היא תמיכה שוטפת למכון.
עדי קול: אמרת פה לפרוטוקול: "הגדלנו את תקציב המכון כדי לסייע בתחזוקת הבריכה".
עדי קול: אתה עומד מאחורי המשפט הזה?
<גיא אטיאס: אני רוצה לחדד: מכון וינגייט הציג קשיים בתפעול השוטף שלו.
<גיא אטיאס: חלק מהקשיים שעלו זה גם נושא הבריכה.
<גיא אטיאס: הפתרון שניתן הוא פתרון כולל לכל הקשיים שמכון וינגייט שם - -
עדי קול: אתה יכול להגיד לי מה התוספת השנתית?
<גיא אטיאס: התקציב של המכון היום עומד על 16.1 מיליון שקל כשתקציב הבסיס עומד על 10 מיליון.
עדי קול: 6 מיליון שקלים לתקצוב שוטף.
<גיא אטיאס: שנה שעברה הוא עמד על כ-1.5 מיליון פחות, ולפני כן הוא עמד על כ-5-3 מיליון שקל פחות.
עדי קול: זאת אומרת תוספות של מיליונים בשנים האחרונות.
עדי קול: שוב, כספי ציבור שאנחנו מוסיפים.
עדי קול: תפקיד משרד הספורט הוא לעודד את הספורט בישראל, נכון?
<גיא אטיאס: אכן.
עדי קול: וגם את הספורטאים.
עדי קול: אני מצטטת מהכתבה שקראתי היום בעיתון שאומרת שאנחנו מוסיפים תקציבים לענפים האולימפיים כדי לעודד ההשתתפות של יותר שחיינים ולהקל עליהם ולגרום לאנשים נוספים להיכנס לענף.
עדי קול: השאלה שלי היא איך יכול להיות שעם כל התוספת מי שנושא בנטל של שכר גבוה לבריכה בסוף אלה השחיינים והאגודות?
עדי קול: אתם הוספתם כסף – ואני שואלת אותך ואת מי שמדבר פה מטעמך – האם אין לכם אפשרות להגיד, אנחנו שמים את הכסף הזה כדי שלא ילך על הגב של השחיינים?
עדי קול: אני שואלת מי פה יכול ממשרד הספורט להגיד לי?
עדי קול: האגודה המובילה בישראל אומרת שהיא לא יכולה לעמוד יותר במחיר.
<קריאה: זאת האגודה המובילה בישראל.
עדי קול: ככה הם טענו לפחות.
<קריאה: אגודה גדולה.
עדי קול: אגודה גדולה שמשתמשת באופן הכי תדיר בבריכה אומרת לך.
עדי קול: 6 מיליון שקלים הוסיפו להתנהלות השוטפת של וינגייט, ועודד בא לתקן התנהלות לקויה, הוא צריך לצמצם גירעון.
עדי קול: מבחינתו הוא ישית את זה על השחיינים אם צריך כי הוא רוצה שהבריכה הזאת תהיה רווחית.
עדי קול: מי מונע את זה?
עדי קול: מי אמור להגן על השחיינים?
<דוד מלכא: בנוסף למה שגיא אמר שזה בחלק השוטף, שבין היתר צריך לתפעל את כל הבריכות, ואנחנו מניחים שחלק מהסכום הולך גם לתחזוקה של הבריכה – אנחנו מניחים, אבל זה לא דבר שאנחנו יכולים להכתיב אותו.
<עודד טירה: אני אומר לך שכן, הולך.
<דוד מלכא: בסדר, אתה תגיד, לא אני.
עדי קול: דרך אגב, עודד, זה לא עוזר לך כי אם המדינה משלמת על הבריכה המדינה צריכה גם להגיד שהיא מסבסדת את השחייה של השחיינים.
<איציק לארי: בהסכם עם הטוטו הם לא יכולים לקחת יותר ממחירי העלות על כל מתקן ספורטיבי.
<איציק לארי: הם חייבים לקחת מחירי עלות בלבד.
<איציק לארי: אמרנו שלאור עלויות הבריכה והתחזוקה שלה מחירי העלות הם גבוהים.
<דוד מלכא: את הפער נותן המנהל.
<גיא אטיאס: המנהל נותן רק את הפער.
<גיא אטיאס: אני חייב לחדד.
עדי קול: אני רוצה לשמוע, אבל אתה מפריע לחבר שלך.
<דוד מלכא: זה בתחום האחריות - - - אני יכול להגיד רק את הדברים שאני מטפל בהם.
<דוד מלכא: יש תקנה שנקראת סיוע ותמיכה לספורטאים במתקנים אולימפיים.
<דוד מלכא: בתקנה הזאת יש כ-3.5 מיליון שקל, והסכומים האלה מיועדים לספורטאים בשלוש רמות - -
עדי קול: אתה סיפרת לנו בפעם הקודמת שיש השתתפות וספורטאים - -
עדי קול: אבל אני לא שאלתי על זה.
עדי קול: שאלתי על האגודות, על הילדים, על מה שכתוב היום בעיתון, גילאי 12-8 שאנחנו רוצים שיבואו יותר שחיינים כדי שיהיה לנו פול יותר גדול.
עדי קול: כמו שציינתי חסרות שחייניות בנות.
<דוד מלכא: התכניות האלה הן תכניות לעתיד.
<דוד מלכא: אנחנו יודעים שיש סכומי כסף שאנחנו אמורים להיערך איתם לתכניות ל-2014.
<דוד מלכא: אין לנו כרגע יכולת להגיד לך מידיעה בעיתון שזאת התשובה.
<דוד מלכא: עכשיו אנחנו מכינים תכניות - -
עדי קול: יש לך יכולת להגיד למכון וינגייט, אנחנו משתתפים בהוצאות השוטפות של האחזקה שלכם, ואנחנו רוצים שלא יעלו את המחירים שדורשים?
עדי קול: אתה יודע, סימון יהרוג אותי – קודם כול נגיד לא לדרוש יותר מאיגוד השחייה או שאנחנו רוצים שאגודות ישחו ולא יעברו סכום לתשלום פר שעה.
עדי קול: אני שואלת שאלה משפטית – האם יש לך יכולת להגביל כחלק מהתשלום גם את דמי השחייה פר שעה?
<גיא אטיאס: לא, דמי שימוש.
<גבריאל מאיר: אני רוצה להשיב לעניין הזה.
<גבריאל מאיר: אני עורך דין גבי מאיר, סגן יועץ משפטי במשרד התרבות והספורט.
<גבריאל מאיר: המשרד הוא לא מכון וינגייט, המשרד לא מנהל את מכון וינגייט, המשרד לא ייקח על עצמו לנהל את מכון וינגייט, ובאופן משפטי כללי המשרד לא לוקח על עצמו ולא מוכן להתערב בניהול הפנימי של הגופים הנתמכים על-ידו שהם מאות רבות במספר.
<גבריאל מאיר: כ-800 עמותות מקבלות מאתנו תמיכה.
<גבריאל מאיר: אנחנו רואים בזה התערבות בניהול התאגידי העצמאי הפנימי שלה גופים; אנחנו משתדלים לפקח, אנחנו משתדלים לעמוד על תקינות, כמובן; יש כמה סוגים של ביקורת.
<גבריאל מאיר: אנחנו לא נהיה מעורבים בניהול הפנימי ובקבלת ההחלטות התקציביות המפורטות של הגופים.
<גבריאל מאיר: היום זה לסבסד כך וכך, מחר זה לסבסד אוכל כזה במזנון.
עדי קול: זאת אומרת ההחלטה שדובר עליה לסייע בעלות האימונים של ספורטאים אולימפיים זאת החלטה של משרד הספורט שאמר שהוא רוצה לעזור למצטיינים, ולכן בדרך הזאת מעודדים אותם?
עדי קול: זאת בחירה של משרד הספורט לעודד אותם ולא את ספורט ההמונים?
<גבריאל מאיר: המשרד מקבל החלטות תקציביות ועל חלוקת תקציב והעדפות ועל תחומים שבהם הוא יתמוך.
<גבריאל מאיר: אין שום חובה, וזה גם בלתי אפשרי לתמוך בכל פעילות שיש.
<גבריאל מאיר: כמובן, המשרד קובע לעצמו את העדיפויות שלו מטעמים מקצועיים וגם מטעמים ציבוריים, וכך הוא מחלק את המשאבים התקציביים שלו.
<גבריאל מאיר: בסופו של דבר זה עניין של מדיניות של משרד.
עדי קול: לא, מיציתי.
עדי קול: תודה על התשובה.
עדי קול: לכן שאלתי את הדברים.
עדי קול: אני אומרת את זה גם לסימון וגם לאניה שזאת החלטה של המשרד.
עדי קול: יש סכום מסוים, וכמובן, הם לא יכולים לנהל את מכון וינגייט, והם צריכים להחליט האם הם רוצים להשתמש גם במימון - - - הבריכה, ואם רוצים לעודד בסופו של דבר רק את הספורטאים האולימפיים או רוצים גם לעודד שחייה באופן כללי.
עדי קול: אני מעלה את התהייה האם לא מן הראוי שאיגוד השחייה, איגוד כדור המים, איגוד השחייה הצורנית – כל הענפים האולימפיים שמתחרים בבריכה – לא תהיה להם הקלה בתנאי השימוש בבריכה?
עדי קול: כמובן, גם ספורט הנכים.
עדי קול: אני כוללת אתכם בתוך זה, אני לא מתעלמת מזה.
עדי קול: לא תקבלי את זכות הדיבור, אני מצהירה את זה.
<רותי פילץ בורשטיין: יש בעיה עכשיו - -
<דוד מלכא: יש הקלה.
עדי קול: יש הקלה?
<דוד מלכא: הסכומים שהאגודות משלמות הם סכומים מפליגים.
<דוד מלכא: לא נדבר כרגע על מה שניתן כרגע.
<דוד מלכא: גם איגוד השחייה פנה אלי, אנחנו נשב עם וינגייט, נבדוק את זה.
<דוד מלכא: אני לא רוצה להגיד אם זאת עלייה גבוהה או נמוכה כמו שסימון אומר.
<דוד מלכא: תנו לנו לבדוק את זה.
עדי קול: מכיוון שכולנו ניזונים מהתקשורת, ואני ניזונה משכן שלי למליאה יואל רזבוזוב שהיה מאוד מעורב בתהליך הזה, אני יודעת שזה תהליך שהמטרה שלו היא לעודד את הענפים האולימפיים וגם להגדיל את מספר השחיינים.
עדי קול: לכן אני מצפה שבתוך התכנית של 2014 או התכנית שתציגו תהיה גם התייחסות לסבסוד בתנאי השימוש.
עדי קול: אנחנו ניפגש שוב.
עדי קול: אני מאוד נהנית שאתם באים - -
<שמואל חיימוביץ': אבל לא עוד שבועיים.
עדי קול: לא עוד שבועיים, זה תהליך יותר ארוך.
עדי קול: אני אצפה לראות את ההתייחסות ואת ההשתתפות.
עדי קול: זה ייקח זמן.
עדי קול: לפני שאני מסכמת – שני אנשים שהבטחתי להם לדבר: אניה וגרטל.
<משה גרטל: אני מסתכל על כל הדיון הזה מנקודה אחרת מנקודת מבטו של שדר משחקים אולימפיים שהיה במשך תשעה משחקים אולימפיים משנת 80' ועד להתקדמות של בריכות השחייה.
<משה גרטל: לאורך השנים, גם אחרי שראיתי ב-88' איך בודין ידידנו זוכה במדלית זהב - -
עדי קול: גם אני ראיתי את זה, דרך אגב.
עדי קול: אני זוכרת את זה כילדה.
<משה גרטל: הוא יכול להעיד שהבריכה בסיאול הייתה פשוטה מאוד, אבל התאימה לצרכים אז.
<משה גרטל: את החותמת הסופית למחשבה שהייתה צמודה אליי קיבלתי בלונדון.
<משה גרטל: יחד עם בוקי הסתובבנו בבריכה האולימפית, והמחשבה שניקרה בי אכן קיבלה אישוש: הבריכה בלונדון, כמו בריכות אחרות, נבנו מתוך מחשבה קודם כול לספורטאים הנכים למשחקים הפרא-אולימפיים כך שהם יתאימו גם לאנשים האחרים, לשחיינים הרגילים, הנורמליים.
<משה גרטל: כך יצא שלונדון הייתה state of the art, שיא שהתאים לכולם – גם לנכים הפרא-אולימפיים וגם לספורטאים האחרים, וחבל לי שהבריכה בוינגייט שנבנתה פחות או יותר באותו זמן של הבריכה בלונדון לא הגיעה לאותו הישג.
<משה גרטל: זה מה שאני מצר עליו כאדם שיושב מן הצד.
<משה גרטל: הסתובבנו בבריכה הזאת, גם נעם הסתובב שם וראה את אותם דברים לפני ולפנים – את הרוחב של הדלתות, את הכניסות, את המעליות – את כל ה-facilities שנתנו לשחיין את כל האמצעים רק לעשות את מה שהוא יכול מבחינה גופנית ומנטלית.
<משה גרטל: שוב אני חוזר לסיומת שלי – חבל שבוינגייט לא לקחו את זה מנקודת מבטם של הספורטאים הפרא-אולימפיים שלנו, אלא לקחו את זה מנקודת מבטם של מתי מעט הספורטאים הרגילים האולימפיים.
<משה גרטל: בסופו של דבר יצא שאנחנו מפסידים מכל הכיוונים.
עדי קול: הבטחתי קודם לחנוך שני דברים, ואז אני אמשיך.
<חנוך בודין: אני אגיד שני דברים קצרים: כמי שהשתתף כל כך הרבה בתחרויות אני יכול להגיד לכם שזאת אחת החוויות הכי גדולות שראיתם בחיים.
<חנוך בודין: אני מרשה לעצמי להגיד את זה כי אני הייתי שם, אבל אתם לא מאמינים עד כמה זה גדול ועוצמתי.
<חנוך בודין: אתם חייבים לזכור דבר אחד: הנכים רוצים וצריכים להסתדר באופן עצמאי לחלוטין.
<חנוך בודין: אנחנו דפוקים בזה, אני יודע, אבל זאת המציאות ואת זה צריך להעריך.
<חנוך בודין: הדבר השני: לא עלינו, כל אחד מאתנו יכול להימצא במצב הזה.
<חנוך בודין: תסתכלו על זה כעל עצמכם.
<חנוך בודין: כל מתקן, כל מקום שאנחנו נמצאים בו והוא ציבורי אנחנו צריכים לזכור – אנחנו יושבים פה, וכולנו נראים עלא-כיפאק, אבל אי אפשר לדעת, וזאת המציאות.
<חנוך בודין: אנחנו מגיעים לגיל מסוים, אנחנו עוברים דברים בחיים שלנו, ויש לנו הורים וילדים – כל אחד חייב להסתכל על הדברים האלה כאילו זה ביתו.
<חנוך בודין: ככה אני רואה את הדברים.
<חנוך בודין: זה הבית שלנו.
<חנוך בודין: ההסתכלות של גרטל באה מנקודה אחרת לחלוטין.
<אניה גוסטמלסקי: משהו שלא דיברנו עליו עכשיו ומאוד חשוב לי: הנושא של הטמפרטורה באוויר בבריכה.
<אניה גוסטמלסקי: כולם חוו את המכבייה ואת האליפות כסיוט בגלל החום, ועכשיו הבנתי שאותו דבר יהיה בחורף בגלל הקור.
<אניה גוסטמלסקי: מסתבר שאין חימום – ככה לפחות המאמנים של הפנימייה אמרו לי.
<אניה גוסטמלסקי: זה חלל מאוד גדול, ובאחד הימים שאני הגעתי לשם שהיה יום קריר וירד גשם היו 18 מעלות בבריכה.
<אניה גוסטמלסקי: אני מזכירה לכם שזה ענף ללא בגדים, וגם כשאנחנו עובדים קשה אנחנו עדיין לא מזיעים, והגוף לא לגמרי מתחמם עד הסוף.
<אניה גוסטמלסקי: הגוף תמיד נמצא בטמפרטורה של המים.
<אניה גוסטמלסקי: הטמפרטורה של המים היא 28-27 מעלות, ולכן אנחנו תוך כדי אימון נמצאים בטמפרטורה מאוד קרובה לזה, זאת אומרת מתחת לטמפרטורה של 36 מעלות הנדרשת לגוף.
<אניה גוסטמלסקי: ברגע שיוצאים אל האוויר הקר זה פשוט יכול לעשות נזק בלתי הפיך, במיוחד לספורטאים שאחוז השומן שלהם נמוך, ואין להם שום דרך להגן על עצמם ולחמם את עצמם.
<אניה גוסטמלסקי: אנחנו עדיין לא הגענו לימים האלה כי מישהו שכח להדליק את השלטר של החורף, אבל אני כבר רואה את זה קורה.
<אניה גוסטמלסקי: אני בטוחה שגם היום כבר הרבה שחיינים סובלים בשעה 19:00 כשהאוויר צונן, וזה דורש פתרון מידי לא כמו שעון או קולר או משהו שאפשר לחיות בלעדיו.
עדי קול: קודם כול את צודקת מאוד.
עדי קול: כאילו השארנו את הנושא שעליו דיברו – העדר מערכת מיזוג.
עדי קול: התשובה שניתנה גם לוועדה, ואני מניחה שתינתן שוב על העלויות הגבוהות היא שיוחלט לוותר על המיזוג.
עדי קול: ניתנה גם תשובה שיוחלט על מערכת של מאווררים שאמורה להיות מענה, אבל כמו שאתם יודעים מערכת המאווררים שאתם עניתם לי לגביהם לא נתנה פתרון להערה של אניה.
עדי קול: אני מצטערת שהזנחתי את זה – בגלל כמות האינפורמציה מהפעם שעברה לא זכרתי ותודה שאת אומרת את זה.
עדי קול: זאת סוגיה מאוד משמעותית.
<עודד טירה: מה יותר חמור, קור או חום?
<אניה גוסטמלסקי: לשחיין או למאמן?
<עודד טירה: לשחיין.
<אניה גוסטמלסקי: לשחיין יותר חמור הקור.
<נח רם: בטח.
<נח רם: אם הוא נכה אז על אחת כמה וכמה.
<אניה גוסטמלסקי: נכון, וסבלנו מאוד – עד כדי כך שהבנים היו נכנסים למלתחות של הבנות כי המרחק למלתחות שלהם היה 50 מטר, ואילו לבנות זה היה מיד ירידה למטה, אז היינו מתקלחים בנים ובנות יחד.
<אניה גוסטמלסקי: עד שהורים שמעו על זה, ואז היה בלגן אחר.
עדי קול: כולם ביחד זה מחמם.
עדי קול: שוב, על זה לא קיבלתי תשובה, ואני חוזרת ושוב אתן את הנאום שלי לפני כן.
עדי קול: מדובר בבריכה שמטרתה לשרת שחיינים.
עדי קול: אני מניחה שכל מי שתכנן את הבריכה ידע שהם יהיו בבגד-ים, ושאסור להשתמש בבגדי הים הארוכים אז לא יהיה להם חם, ולהפך – נראה לי שיהיה להם יותר קר איתם אחר כך.
עדי קול: בעניין המיזוג אתם אומרים שמצאתם פתרון לתחרויות.
עדי קול: אני אבוא לתחרויות אם יזמינו אותי כדי לראות איך האוורור עובד.
<נעם צבי: לא מצאו פתרון, את טועה.
עדי קול: לא טועה, זאת התשובה שקיבלתי.
<נעם צבי: הטעו אותך.
<נעם צבי: זה גם היה כתוב בעיתון, וזה לא היה נכון.
<נעם צבי: המנכ"ל יגיד לך – לא אישרו את זה.
<קריאה: לא אישרו מה?
<נעם צבי: את 500 מקומות הישיבה הנוספים ואת מערכת האוורור שהצענו כדי לפתור את הבעיה.
עדי קול: אני אקריא את התשובה:
עדי קול: "מכון וינגייט בשיתוף עם יועצים בחן פתרונות יעילים לאוורור המקום.
עדי קול: פתרונות אלה קיימים בארץ במתקנים והוכחו יעילים.
עדי קול: עלותם מגיעה לכ-600,000 שקל, ועלות תפעולם זניחה".
עדי קול: הנחתי שאם זה כתוב זה אומר שהחלטתם על זה.
עדי קול: אז לא?
<קריאה: לא, יש פתרונות - -
עדי קול: אה, יש פתרונות בעולם.
עדי קול: קיימים פתרונות בעולם, אנחנו לא בחנו אותם.
<קריאה: גם מחממת או גם מקררת?
עדי קול: זה רק אוורור.
עדי קול: אני ארצה גם תשובה על זה.
עדי קול: יהושע גורה, אתה תהיה אחרון ונסכם.
עדי קול: אנחנו לא נסכם – נסגור את הדיון ונדרוש תשובה גם על זה.
עדי קול: כי לתת לי תשובה "קיים פתרון" – תודה, אני יודעת.
עדי קול: שוב, זה פתרון רק לקירור.
עדי קול: איך יכול להיות שאתם לא ישבתם עם השחיינים ושאלתם מה חסר?
עדי קול: גם חסר חימום.
עדי קול: אני אומרת את זה שוב לכל מי שנמצא כאן ויהיה בחלק מהתהליכים של בניית מתקנים עתידית – יואל, איציק – לא הגיוני שאתם בונים מתקנים בלי לתת הזדמנות לשחיינים, ולו לשחיינית הכי מעוטרת בישראל, לבוא ולהגיד מה היא אומרת על הבריכה.
<איציק לארי: חשוב להגיד שאנחנו לא בונים, אנחנו מממנים.
<איציק לארי: במקרה של הבריכה הזאת במכון וינגייט זה היה מקרה חריג.
<חנוך בודין: לפני תחרות כמה רצים לשירותים.
<איציק לארי: ובוועדת ההיגוי ישבו שני שחיינים, למיטב ידיעתי.
עדי קול: לא, אנחנו ראינו את זה שם.
עדי קול: הם היו בחלק מהדיונים, הם לא הגיעו לכולם.
עדי קול: היה כאן כשל, ואנחנו לא מדברים עליו כרגע.
עדי קול: אנחנו מדברים על העתיד – איך אנחנו מתאימים את הבריכה לשחיינים.
עדי קול: נכון, עניתם לי בתשובה ממכון וינגייט שאין הרבה ימים קרים כאלה.
עדי קול: זה אולי נכון.
עדי קול: יש הרבה ימים חמים בישראל – יוני עד ספט
עדי קול: מבר כמעט, וגם עכשיו זה כבר קר בשביל שחיינים, אחרי 19:00-18:00 בערב כששוחים.
עדי קול: אז להגיד שאין הרבה ימים כאלה זאת לא תשובה טובה – מצטערת, אפילו למישהי שלא מבינה מספיק בשחייה כמוני.
עדי קול: יהושע גורה, בבקשה.
<יהושע גורה: אני אלך לפי הראש שלך, ואני מקבל ושמח מאוד שזה הועבר למבקר המדינה כי מישהו צריך לתת את הדין על כל התכנון מתחילתו ועד סופו - -
<עודד טירה: אני מבקש - - - אני לא יכול לשמוע את הדברים.
עדי קול: עודד - -
<עודד טירה: ממה הוא שמח?
<עודד טירה: הוא חבר בחבר הנאמנים של המכון, נושא באחריות כמוני, והוא פתאום מביא את מבקר המדינה.
עדי קול: לא, אני הבאתי את מבקר המדינה, לא הוא.
<עודד טירה: אני לא מוכן לשמוע אותו.
עדי קול: אבל מותר לו להגיד שהוא שמח על משהו שקרה.
עדי קול: אני מצטערת, לא היה פה פופוליזם ולא הקנטה.
<עודד טירה: חוצפה.
<עודד טירה: הוא יושב בחבר הנאמנים שנים, יושב במועצת ההימורים שנים.
עדי קול: עודד, אם מבקר המדינה ימצא שגם הוא אחראי הוא יישא באחריות.
עדי קול: לכן זה לא אני ולא אתה.
<עודד טירה: איזה מבקר המדינה בכלל?
<עודד טירה: מי אמר שהולכים למבקר המדינה?
עדי קול: אתה פספסת את ההתחלה.
עדי קול: אני הלכתי, ואני דיברתי אתו.
עדי קול: פשוט לא היית פה כשדיברנו על זה, ורותי לא עדכנה אותך.
עדי קול: דיברתי אתו היום, הוא אמר שזה מטריד, והוא יבדוק את הנושא.
עדי קול: אני באמת מבקשת שתעבור הלאה.
<עודד טירה: אז עזבו אותי מוינגייט, אני לא יכול לנהל את המכון שיש למבקר המדינה עכשיו על הראש שהולך והופך את כולם לאשמים בפוטנציה - -
עדי קול: לא נכון, לא אשמים בפוטנציה.
<עודד טירה: - - ילכו לעורכי דין - - -