GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיתר יורביץ: גרתי אצל חבר שלי במשך חודשיים וזה היה המקום היחיד בו הייתי יכול להיות עד שיום אחד רבנו והלכתי לגור ברכב שלי.
<מיתר יורביץ: גרתי ברכב כשבועיים עד שהשלמנו ואז חזרתי לגור אצלו.
<מיתר יורביץ: אחרי כן עזבתי לדודה שלי בצפון עד שהתגייסתי.
<מיתר יורביץ: כשהתגייסתי עיכבו לי את הטירונות כי אמרו לי שמטפלים בקטע הזה של החייל בודד.
<מיתר יורביץ: נשארתי שבועיים בבקו"מ בידיעה שזה יסתדר ואחרי כן שלחו אותי לטירונות.
<מיתר יורביץ: לא שמעתי בקשר לחייל הבודד אולי כחמישה-שישה חודשים ולא היה לי כסף.
<מיתר יורביץ: התגייסתי ביולי 2012.
עדי קול: אמרו לנו שזה השתנה בשנים האחרונות אבל הנה, זה עדיין קורה.
<מיתר יורביץ: רק כשהגעתי ליחידה שלי בגלילות – אני משרת ב-8200 – אמרו לי שזה אושר ואז התחילו לעזור לי.
<מיתר יורביץ: הרגשתי שמתחילים לעזור לי?.
<מיתר יורביץ: הייתי בחובות והתחלתי לכסות אותם עד שהתחילו להגיד לי אתה צריך לחדש את זה, צריך לעשות את זה, כל מיני דברים שאני צריך לעשות אבל לא נותנים לי זמן לצאת מהצבא כדי לעשות אותם.
<שפרה שחר: צריך לעשות המון בירוקרטיה.
<מיתר יורביץ: לא נתנו לי זמן לעשות אותה וכל הזמן צעקו עלי שאני לא מספיק לעשות את זה כי חודש-חודשיים לא הייתי מקבל את מה שהייתי צריך לקבל.
<חיה אדלר: מה למשל היית צריך לעשות?
<חיה אדלר: לפי מה שאתה אומר כבר הוכרת כחייל בודד.
<חיה אדלר: מה ביקשו ממך שהיה קשה לך להביא?
<חיה אדלר: סליחה, אבל רק כדי ללמוד.
<מיתר יורביץ: כל שנה אני צריך לחדש את זה, לפי מה שהם אומרים.
<חיה אדלר: כל שנה בודקים במסוף של משרד הפנים שההורים לא כאן, אבל זה אקט טכני שהמש"קית עושה.
<שלומית אבינוח: אתה בודד חריג?
עדי קול: מה צריך להביא כל שנה?
<עומר לנציאנו: יש מצב שרוצים להעלות את הבקשה שלך לתשמ"ש ורוצים לבדוק אם אפשר להוריד אותו מחייל בודד.
<חיה אדלר: יכול להיות שזה קרה כי ההורים שלו בארץ.
<שלומית אבינוח: האבא הבריא מהסכיזופרניה והאימא נגמלה?
עדי קול: אולי הם הפכו פתאום להיות הורים משקיענים.
<חיה אדלר: מוזר לי שזה קרה כך.
<עומר לנציאנו: יש תאריכים.
<עומר לנציאנו: כל פעם שנותנים לך את תעודת הבודד, היא בדרך כלל לשנה, לחצי שנה-שנה.
<חיה אדלר: במצב שלך היית צריך לקבל תעודת בודד לכל השרות.
עדי קול: לכמה זמן קיבלת?
<עומר לנציאנו: הכי הרבה לשנה.
<גולן מימון: כשהוא היה בכלא, טיפלנו בו.
<גולן מימון: אחרי שנה.
<שלומית אבינוח: למה עושים את זה?
עדי קול: למה מפסיקים לו?
עדי קול: אנחנו יודעים שהמצב לא השתנה.
עדי קול: בבקשה, תבדקו מה קרה.
<חיה אדלר: לקחתי את הפרטים.
עדי קול: המאבקים גורמים לשינוי הנהלים.
<חיה אדלר: הנהלים קיימים.
עדי קול: יש על הנייר אבל בפועל המציאות שונה.
עדי קול: זה שאתה בא לכאן, מאוד מאוד מאוד חשוב.
עדי קול: זה שבאתם עוזר לנו לפתור בעיות ואני מאוד מאוד מודה לכם.
<מיתר יורביץ: שכחתי להגיד שאבא שלי גר בארץ ואימא שלי גרה בחוץ לארץ.
<מיתר יורביץ: אבא שלי, אני לא בקשר אתו.
<מיתר יורביץ: הייתי בקשר אתו כשהייתי בחוץ לארץ, פעם בחודש, אבל כשהגעתי לארץ הוא לא היה קשור אלי בכלל כי הוא היה צריך להשקיע והוא לא רצה להשקיע.
<מיתר יורביץ: ברגע שהתגייסתי, הם דיברו אתו והוא אמר שהוא כן רוצה לדבר אתי אבל כלום.
<מיתר יורביץ: אני אמרתי להם את זה והם אמרו שהוא אמר משהו אחר.
<מיתר יורביץ: אמרתי שיגיד מה שהוא רוצה, אני הבן אדם שסובל כאן בגלל מה שהוא אומר ולא הוא.
עדי קול: אני לא ראיתי את אבא שלי מגיל 16.
עדי קול: אני לגמרי מבינה.
<חיה אדלר: את צודקת.
<חיה אדלר: עובדה שהוא גם הוכר בסוף אבל לפעמים יש פניות של הורים שאומרים שמוציאים להם את הילדים מהבית, לא בדקתם ועל סמך מה מחליטים.
<חיה אדלר: זה מצב מורכב.
<חיה אדלר: עובדה שבסוף הוא הוכר כחייל בודד.
עדי קול: אחרי חמישה חודשים.
<מיתר יורביץ: אחרי שנה בשירות שלי התחלתי להיכנס לחובות, משהו כמו 5,000 שקלים בבנק והיו לי המון דוחות על הרכב.
<שפרה שחר: חייל שיש לו רכב.
<שלומית אבינוח: אבל הרכב הוא הבית שלו.
<שלומית אבינוח: אין לו איפה לגור.
<שפרה שחר: זה בסדר.
<שפרה שחר: אנחנו אתך.
<מיתר יורביץ: הם אמרו לי למכור את הרכב, אבל כל פעם שהייתי חולה, אף אחד לא היה מטפל בי והייתי צריך את הרכב הזה יותר מכל.
עדי קול: אני אתך.
עדי קול: אני מצטערת, אני יודעת שיש את הטענה הזאת שמי שיש לו רכב לא זכאי לכלום.
<חיה אדלר: איפה התגוררת?
<חיה אדלר: קיבלת פתרון דיור?
עדי קול: בשנת לא יודעת מה, היה לי טוסטוס שרשום על שמי ולא קיבלתי חצי מהמלגות שהייתי צריכה לקבל.
עדי קול: מדינה משוגעת.
עדי קול: עזבו.
<מיתר יורביץ: הרבה אנשים חושבים אחרת, אבל אני חושב שיש פעמים שלא הייתי יכול לעשות כלום.
עדי קול: מה עושים במיאמי בלי רכב?
עדי קול: ברור שזאת תפיסה שבאה משם כי שם אחרת אי אפשר לזוז.
<חיה אדלר: היה לך איפה לגור?
<חיה אדלר: הצבא נתן לך מענה בתור חייל בודד?
<חיה אדלר: קיבוץ?
<חיה אדלר: קיבלת שכר דירה?
<מיתר יורביץ: שכר דירה.
<חיה אדלר: שכרת דירה?
<מיתר יורביץ: כן.
<מיתר יורביץ: שכרתי דירה.
<מיתר יורביץ: אמרתי להם שאני רוצה לעבוד.
<מיתר יורביץ: הם נתנו לי לעבוד אבל כל פעם שהייתי עובד, הם פתאום היו מוצאים לי את כל התורנויות של כולם שאני צריך לעשות ולא היה מספיק לי בשביל שכר הדירה ובשביל אוכל.
<מיתר יורביץ: היו הרבה מקרים שהייתי הולך לסופר והייתי מביא את כל הדברים, אבל פתאום הכרטיס לא עובד ואני לא יכול לשלם 120, ואני מתקשר ואני צועק עליהם ובכלל לא אכפת להם ומעבירים אותי מאחד לשני.
<מיתר יורביץ: כולם בבית ולא מעניין אותם, כולם אוכלים ביום שישי וכולם שמחים ואני צריך להידפק.
עדי קול: אז ערקת או הלכת ישר להשתחרר?
<מיתר יורביץ: כשהגיע לשיא, הלכתי לקב"ן להתחיל בתהליך שחרור.
<מיתר יורביץ: הוא אמר לי שזה ייקח זמן.
<מיתר יורביץ: אמרתי, בסדר, אני אתחיל עם זה, אם זה הדבר היחיד שאני יכול לעשות.
<מיתר יורביץ: הקב"ן שלח אותי לפסיכיאטר והפסיכיאטר שהלכתי אליו, כנראה הרבה אנשים הגיעו אליו לפני שאני הגעתי ועבדו עליו.
<מיתר יורביץ: אני באתי ואמרתי לו את האמת, אבל הוא לא ראה צורך לעזור לי.
<מיתר יורביץ: הרגשתי שזה היה הפתרון האחרון שלי והתחלתי ממש להתעצבן ולהתפרע שם ובגלל זה הם החליטו שהם צריכים להכניס אותי לכלא.
עדי קול: אתם תגידו שזה לא כלא.
עדי קול: הם אחר כך יגידו שלא היית בכלא.
<גולן מימון: למה זה לא כלא?
<גולן מימון: זה כלא.
<גולן מימון: מבחינתך זה כלא, תמשיך.
עדי קול: בצבא לכל דבר יש שם והשם של זה הוא לא כלא.
<שלומית אבינוח: איך זה נקרא?
<גולן מימון: חדר משמר.
<מיתר יורביץ: חדר סגור.
<מיתר יורביץ: מבחינתי זה אותו הדבר.
<מיתר יורביץ: ארבעה אנשים, מטר על מטר.
עדי קול: בצד הזה נקרא לזה כלא, בצד ההוא הם יקראו לזה איך שהם רוצים אבל אנחנו מדברים על אותו הדבר.
<מיתר יורביץ: הייתי שם והיה לי הרבה זמן לחשוב ולראות מה אני עושה.
<מיתר יורביץ: כשיצאתי משם אמרתי שאפשר להמשיך את התהליך הזה.
<מיתר יורביץ: איך שיצאתי משם, אמרו לי בכלא, לפני שיצאתי, שיש לי 24 שעות אחרי הכלא, אני לא יודע מה זה היה.
<מיתר יורביץ: אני קולט עברית אחרת ממכם.
<מיתר יורביץ: אני חושב באנגלית.
<מיתר יורביץ: מה שיוצא לי מהפה זה צ'אנס.
<מיתר יורביץ: הלכתי לבסיס, לקחתי את האוטו שלי והלכתי הביתה.
<מיתר יורביץ: הגעתי יום למחרת והלכתי לשלישה ונתתי לה את הדף.
<מיתר יורביץ: היא אמרה לי שרשום כאן שהייתי צריך להתייצב אתמול.
<מיתר יורביץ: אמרתי לה שאני לא יודע איך לקרוא, אמרו לי שיש לי 24 שעות.
<מיתר יורביץ: היא אמרה לי, כן, אבל אחרי שאתה עושה טופס טיולים.
<מיתר יורביץ: אמרתי לה שזה לא רשום כאן וזה לא מה שאמרו לי.
<מיתר יורביץ: היא אמרה לי שאני צריך להישפט.
<מיתר יורביץ: הייתי על עוד איזה תנאי שהיה לי של עוד שבעה ימים מחבוש, כך שידעתי שזה כאילו הסוף כי אני לא אוכל לשלם את שכר הדירה שלי.
<מיתר יורביץ: העיפו את הדברים שלי מהבית וידעתי שזה הסוף.
<מיתר יורביץ: אמרתי למפקד אם הוא יכול לעזור לי, ביקשתי מאוד מאוד יפה, הוא אמר לי: לא, תישפט, אין מה לעשות, זה הצבא, תישפט.
<מיתר יורביץ: אמרתי לו, זהו, אז אני קופץ.
<מיתר יורביץ: אני הולך ואני קופץ מהבניין וזה על הראש שלך כי כך אני מרגיש לעשות ואין לי מקום אחר ללכת אליו.
<מיתר יורביץ: הלכתי לגג ונתליתי מהגג עד שהחליטו שהם רוצים להוציא אותו.
עדי קול: הדיון הבא יהיה על התאבדויות חיילים.
עדי קול: זה דיון אחר שנקיים.
<מיתר יורביץ: הרגשתי שאם זאת הדרך היחידה לצאת מהצבא בלי שיחשבו שאני משוגע, אני צריך להגיע למקום כזה של חושך.
עדי קול: מה קרה אחר כך?
עדי קול: כתוב לי נוהל התאבדות אבל אני לא יודעת מה זה אומר.
<מיתר יורביץ: הצמידו אותי לשני חיילים ולקחו אותי לפסיכיאטר.
<מיתר יורביץ: פתאום התהליך הזה שאמרו שהוא כל כך ארוך, הוא קרה בתוך יום.
<מיתר יורביץ: בתוך יום הם החליטו שאני משתחרר ושוחררתי.
עדי קול: הצבא לא אוהב את הנתונים האלה.
עדי קול: זאת הציוניות שלי, לפרוטוקול.
עדי קול: גם אנחנו לא אוהבים את הנתונים והם נתונים קשים.
<שלומית אבינוח: כמה זמן היית בצבא?
<מיתר יורביץ: שנה וחצי.
עדי קול: מאז שנכנסת לתפקיד, כבר היית כאן?
<גולן מימון: לא.
עדי קול: ברכות.
עדי קול: קודם כל ברכות על המינוי.
עדי קול: ברכות על הצטרפותך לצוות ההשתתפות בוועדות לפניות הציבור כי אנחנו ממשיכים את הדיונים שלנו.
<גולן מימון: בשמחה.
<גולן מימון: מתי שתזמינו אותי, אני אגיע בשמחה.
<גולן מימון: קודם כל, לפני שאני אתחיל, אני אומר שלי יש פרופורציות כי בתקופת השירות שלי הייתי מפקד של שני סוגים של בתי כלא.
<גולן מימון: הייתי מפקד כלא לעצורים ביטחוניים פלשתינים ששפוטים מעשרה מאסרי עולם ומעלה, 1,200 כאלה, נמצאים במקום קרוב לשטחים כדי שלא יצטרכו לנסוע בכבישי הארץ, וגם הייתי מפקד כלא 6.
<גולן מימון: כשאני אומר פרופורציה, מי שנמצא בכלא אלה חיילים שהם שירתו ומרביתם המכריע, סביב 85 אחוזים, מנסיבות של משבר, של שבר, של קושי הגיעו לשם.
<גולן מימון: זה יכול להיות לוחם?
עדי קול: אמרתי לך, שלושים שניות ותראי את ההבדל.
<גולן מימון: זה יכול להיות מישהו כפי שסיפר כאן עומר על ההוויה שלו, שהוא התחיל כלוחם.
<גולן מימון: אני מאמין לך, עומר, באמונה מוחלטת שהתכוונת להיות לוחם שלוש שנים ואם הייתי מאפשר לך עכשיו להיות עם ההורים שיכולים לסייע לך, היית אומר לי שתעשה ארבע שנים ולא שלוש שנים.
<גולן מימון: רצית אבל זה לא הסתדר בגלל המצוקות האלה.
<גולן מימון: האמונה המוחלטת שלי כמפקד וכמי שעומד בראש ארגון המשטרה הצבאית היא שמערכות בכלל צריכות להיות מבוקרות.
<גולן מימון: כמה שיותר ביקורת בעיני, בתפיסת העולם הפרטית שלי, טובה.
<גולן מימון: ארגון לא מבוקר מגדל מורסות, מגדל דברים, מגדל מחשכים במקומות שהם פחות טובים ולכן אני לא מכיר אותך, שפרה, אני לא יודע מה את עושה, אבל הלהט שאת מדברת בו, רק צריך להימנע מלפגוע באנשים כי הם רגישים.
<שפרה שחר: גם החמאתי.
<גולן מימון: לפעמים לא תנועות אלא בכלל.
<גולן מימון: אני אומר לך שהלהט הזה הוא טוב כי את באמת מעלה לנו נושאים ורצון כדי שנשתפר.
<גולן מימון: בתפיסת העולם שלי כלא, העונש הגדול ביותר שלו הוא שלילת החופש.
<גולן מימון: אני אעשה אתכם תרגיל, אשים אתכם במלון חמישה כוכבים אבל אומר לכם מתי לקום, מתי לישון, תדברו רק מתי שאני אומר לכם, לא תראו את קרובי המשפחה שלכם – לא נעים.
<גולן מימון: חלק גדול מהחוויות הראשוניות, ויושבים כאן שניים, ואני אומר את זה לא בציניות, החלק הוא סמי טראומתי.
<גולן מימון: כלא הוא לא דבר נעים.
<גולן מימון: הוא לא דבר נעים, הוא לא דבר נוח, הוא בחלק גדול מהמקרים נורא מפחיד ומבהיל נורא.
<גולן מימון: העונש הגדול ביותר הוא שלילת החופש.
<גולן מימון: אני לא סבור שמערכת הכליאה צריכה להוסיף עונש על עונש באמצעות פגיעה בתנאים שלהם.
<גולן מימון: אני לא רואה את זה כך.
<גולן מימון: אני חושב שבעודם בכלא, הם צריכים לקבל מאתנו את השירות המקסימלי שאנחנו יכולים לתת להם במגבלות שקיימות שם.
<גולן מימון: צריך לזכור שכלא הוא אמצעי אחרון שמשתמשים בו והוא אמור להיות גורם הרתעה אבל ההרתעה לא צריכה להיות דרך רמיסת הזכויות שלהם.
<גולן מימון: לא צריך להרתיע אותו בכך שהוא יפחד שאני אכה אותו או אאזוק אותו או לא אתן לו את הזכויות שלו או לא אטפל בו רפואית עד שיהיו לו נזקים.
<גולן מימון: זה לא שם.
<גולן מימון: אני אנסה כאן לפחות לדבר על מה השתנה מהפעם הקודמת ומה אנחנו הולכים לעשות בעתיד כי אני לא רוצה לכלות את זמננו.
<גולן מימון: קודם כל, מה בתפיסת העולם.
<גולן מימון: האחד, יש חלק גדול מתוך המענה שניתן לכלוא וזאת הפנימיות של מי שמטפל בו.
<גולן מימון: היכולת של מפקד להכיל אנשים שנמצאים.
<גולן מימון: אם אתה שם במחלקה קצין אחד על 120 אנשים, הפנימיות שלו לא גבוהה.
<גולן מימון: נקודה.
<גולן מימון: אז הוא יכול להיות על גבול סופר-מן, אבל הוא לא יוכל לעשות את זה.
<גולן מימון: אם אתה נמצא בסיטואציה בה יש לך שלושה מדריכי כלואים ו-מ"מ אחד ומחלקה, זה לא פשוט לכולם.
<גולן מימון: אגב, הבוקר, זה כאילו בא לידי כוונה, ברדיו דיברו על דוח העוני ואמרו ששלושים אחוזים מרגישים כך, זאת תחושה סובייקטיבית, הרבה יותר מהפעם שעברה.
<גולן מימון: לא רק שלושים אחוזים אלא שלושים אחוזים יותר כי יש משהו בחוסר אונים הזה, בחוסר הידיעה הזאת שמאוד קשה ולתוך המציאות הזאת נכנסים האנשים לתוך הכלא.
<גולן מימון: תחשבו על זה, בחלק גדול מהמקרים הם במצוקות ודיברתם על זה באריכות, בחלק מסוים עם משבר אמון במפקדים כי הרי בעצם מי מגיע לכלא?
<גולן מימון: זה מישהו שבדרך כלשהי יש לו שבר של אמון במפקד שלו.
<גולן מימון: הוא מגיע אלי, אז הוא מגיע עם שבר אמון במושג מפקד ובכנות הכוונות שלך לעזור לו.
<גולן מימון: עומר יוכל להגיד לכם – ותקן אותי אם אני טועה – כי הוא התחיל את הכליאה שלו לא משהו ולאט לאט הבין, היו לו שיחות עם המ"פ יוסי, נכון?
<עומר לנציאנו: עם יוסי, כן.
<גולן מימון: הוא נכנס לאיזה תלם וזה זיכה אותו בחופשה ואחר כך זיכה אותו בהחלטה מלאה.
<עומר לנציאנו: לא הייתה לי החלטה כי הייתה לי חופשה.
<גולן מימון: הוא נמצא באיזשהו דיאלוג.
<גולן מימון: לצורך העניין, נקודת המפתח לתפיסת העולם שלי טמונה ביכולת של מדריכי הכלואים לטפל וביכולת של ה-מ"מ.
<גולן מימון: לכן הכנסנו לתוך סוגיית מדריכי הכלואים באפר נוסף.
<גולן מימון: היום כל מי שמתגייס למשטרה הצבאית, אנחנו עושים מיונים למד"כים.
<גולן מימון: כלומר, הוא הולך לטירונות ומראיין את כולם ואומר לזה יש חוסן להתמודד עם התפקיד המאוד מאתגר הזה או לא.
<גולן מימון: אם התשובה היא לא, הוא לא יהיה מדריך כלואים ולא יהיה מצב בו אנחנו הולכים לפי מכסה.
<גולן מימון: זה רע כי היכולת של ילד – ותסלחו לי, ממרומי גילי, אבל זה ילד – להתמודד עם מצוקות מאוד מאוד קשות, היא קשה.
<גולן מימון: צריך לכך חוסן ועוד מעט נגיד מילה על החברה שמשתנה.
<גולן מימון: זה שלב ראשון.
<גולן מימון: שלב שני.
<גולן מימון: הגדרתי שהמפקד של הקורס - אם בעבר לקחו קצין שהיה פנוי, זה יכול להיות מישהו שבא מהמעברים או מישהו שבכליאה היה רק מ"מ - הוא אקס מ"פ.
<גולן מימון: למה?
<גולן מימון: כי אקס מ"פ יודע את החוויה באופן הרבה יותר אינטנסיבי ולכן כיום בקורס מד"כים, על פי ההחלטה שלי, רק מי שהיה מ"פ בעבר שלו.
<גולן מימון: אם לא היית מ"פ בעבר שלך, לא תהיה מפקד הקורס.
<גולן מימון: זה נותן להם אפשרויות טובות יותר.
<גולן מימון: דבר שלישי שהכנסנו הוא בקרה של הענף - הוא ראש הענף - שאומרת שאני לא מרשה לקחת מדריך כלואים וביום שהוא גומר את הקורס ובגלל מצוקות של כוח אדם, לתת לו מכה על הכתף, לומר לו בהצלחה, אתה מדריך כלואים, לך.
<גולן מימון: הוא התגלח על אנשים שאין להם שום יסוד להכיל עכשיו התגלחות.
<גולן מימון: הם לא יכולים כי הם באים עם שבר, הם באים עם לחץ.
<גולן מימון: מסביר לך כאן מיתר שמבחינתו חדר המשמר שהוא לא דומה אפילו לכלא, הוא כלא לכל דבר, אז דמייני עכשיו, תעצימי את זה עוד יותר.
<גולן מימון: אנחנו נותנים שלושה שבועות בהם מדריך כלואים לא נוגע בכליאה עד שהם לא עוברים.
<גולן מימון: בשבוע הראשון הוא רק צופה.
עדי קול: מתי התחיל התהליך הזה?
<גולן מימון: בחמשת החודשים האחרונים.
<גולן מימון: זה מסיום הקורס.
<גולן מימון: המצב הוא כזה שבו אתה מגיע ואתה רק צופה.
עדי קול: זה כיף לשמוע.
<גולן מימון: בואו נהיה טיפה יותר מדויקים כי הרי מי אלה מדריכי כלואים?
<גולן מימון: בהרבה מאוד מקרים זה הילד שלי, זה הילד שלה, זה הילד שלך והם לא ממש ראו את האוכלוסייה ולכן הם צריכים ללמוד אותה.
<גולן מימון: אחרי כן הם עושים שבוע כשמישהו מהגב שלהם ונותן להם משוב.
עדי קול: זאת שאלה שכתבתי לעצמי.
עדי קול: רגישות אי אפשר לקנות בשום צורה, אבל מכשירים אותם לזיהוי מצוקות כלכליות?
<גולן מימון: בוודאי שכן.
עדי קול: להרגיש שכאן מישהו עכשיו, מה שקורה לו בבית, מגיע לכאן.
<גולן מימון: חלק גדול מהיכולת הזאת שאמרתי פנימיות, ותכף אני אסביר, זאת היכולת להקשיב.
<גולן מימון: בדרך כלל כשהחיילים – ובמכוון לא הבאתי לכאן מכתבים שהם כותבים בחלק מהזמן – כשסוף סוף מישהו מקשיב להם, היכולת של המישהו הזה להקשיב תלויה גם בחוסן שלו וגם במספרים המוחלטים של מי עובד וכמה עובדים.
<גולן מימון: אני אכניס בסוגריים עכשיו שמלפני חודשיים הכנסנו עוד עשרה תקנים של מ"מים, מפקדי מחלקות, לתוך מתקני הכליאה ורק למתקני כליאה כי כך חשבתי.
<גולן מימון: בקורס הזה אנחנו משלימים שבעה במקום שלושה, כך שארבעה כבר משלימים, ובמחזור הבא נשלים את היתר כדי שיהיו יותר אנשים שיקשיבו.
<גולן מימון: תאמינו לי, הייתי מ"פ בשתי פלוגות.
<גולן מימון: הייתי מ"פ בפלוגה הקשה ביותר שנחשבת היום בצה"ל, פלוגה ג' שהיא פלוגה נורא קשה.
<גולן מימון: אתה באת משם.
עדי קול: מה זה אומר היא פלוגה קשה?
<עומר לנציאנו: כל היום אתה סגור.
<עומר לנציאנו: אתה לא יוצא כל יום.
<עומר לנציאנו: אלה תאים.
<גולן מימון: הרי לכלא מגיע כל מי שלא מצליחים להתמודד אתו.
<גולן מימון: אחר כך זה מתחיל אצלנו ב-א', מ-ב' ל-ג' ו-ג' היא פלוגה קשה.
<גולן מימון: אני הייתי מ"פ שלה.
<שלומית אבינוח: אלה גם הפליליים?
<גולן מימון: גם הפליליים.
<גולן מימון: כן.
<גולן מימון: אותם 15 אחוזים נמצאים שם.
<גולן מימון: הפוזיציה הזאת של הקשבה, אני יכול לתת לכם סיפורים רבים אבל זמננו קצר.
<גולן מימון: הייתי מספר לכם סיפורים שלי אישית כ-מ"פ.
<גולן מימון: סיפור קטן שלא התכוונתי, אבל אספר אותו.
<גולן מימון: לפני שלוש שנים בניתי בית בזיכרון יעקב וחלק מתוך הבית הוא לעשות מערכת מיזוג.
<גולן מימון: הלכתי לחברה מסוימת, לא נעשה לה עכשיו פרומו, ושאלתי אותה אם יש להם מתקין טוב כי מדובר בהנמכות וגבס.
<גולן מימון: אמרו לי, בטח, אנחנו נחבר לך חברה.
<גולן מימון: אמרתי, תודה רבה, התקשרתי אליהם ואמרו לי שחברת ההתקנות תגיע אלי ביום שישי ב-10 בבוקר, כי אני עובד כל השבוע.
<גולן מימון: דקה ל-10 צלצול בדלת.
<גולן מימון: אמרתי, זאת גם חברה מדויקת וטובה, יופי.
<גולן מימון: אני פותח את הדלת והדבר האחד והיחיד שאני זוכר זה מישהו מאוד גבוה, מסתכל עלי, נופל על הרצפה, מתעלף.
<גולן מימון: אנחנו מדברים על לפני ארבע שנים.
<גולן מימון: אני מרים אותו, מושיב אותו, הוא מסתכל עלי, אני מסתכל עליו, והוא אומר לי: אתה לא מזהה אותי, נכון?
<גולן מימון: אמרתי לו, לא.
<גולן מימון: אמר לי: אתה היית ה-מ"פ שלי בשנת 1991 בכלא 6, אני הייתי עבריין, אני הייתי עצור על סמים, על סחר וכולי.
<גולן מימון: עכשיו הוא הזכיר לי.
<גולן מימון: הוא היה נורא אלים ודיברתי אתו המון על מה הוא עושה ולמה הוא עושה ואיך הוא עושה.
<גולן מימון: הוא אומר: השיחות האלה, אני יצאתי מהכלא, השתחררתי אחרי כמעט שלוש שנים, שנתיים ומשהו – הוא נשפט לשבע שנים – הפסקתי עם זה, התחתנתי, הוא הוציא לי תמונה של שני הילדים שלו, אני נקי, לא נוגע, יש לי חברה קבלנית לגבס ותיקונים, ואתה מבין שעכשיו ראיתי אותך ולא האמנתי שאני רואה.
<גולן מימון: זאת אומרת, זה חלק מתוך התהליכים ואתה באמת נוגע באנשים כשאתה מבין במה מדובר.
<גולן מימון: אתה נמצא שם ואנחנו עושים בקרה לתהליך הקליטה שלו ואחרי חודש וחצי מגיעה ראש המדור שלו לכלא ואומרת שיביאו לה את כל אלה שהגיעו לפני חודש וחצי ושואלת איך היו שלושת השבועות שלהם, איך היה השבוע הראשון, האם הם מרגישים שהם בשלים לעניין.
<שלומית אבינוח: היא שואלת את המדריכים.
<גולן מימון: כן, כי הם היסוד.
<גולן מימון: הוא מהנהן כבר פעם שלישית כי הוא היה שם, הוא מבין בדיוק על מה אני מדבר.
<מיתר יורביץ: מלמטה.
<מיתר יורביץ: זה באמת מה שצריך לשנות.
עדי קול: זה צף בישיבה הקודמת, שבסופו של דבר אלה הם אנשים.
<גולן מימון: אנחנו צריכים לגעת בפקודות בלי להסתתר מאחוריהן.
<גולן מימון: אנחנו צריכים לבדוק את הפקודות שלנו ולשאול למה.
<גולן מימון: כשאני אומר אזיקה, פעם כל מי שהובלנו מתוך הכלא, אזקנו אותו.
עדי קול: יש תלונה מלפני חודש.
<גולן מימון: מי שיש לגביו חשש בריחה, אני אאזוק אותו בידיים, ברגליים ובגרביים.
<גולן מימון: אם יש לי אזיקי אוזניים, אני אאזוק את האוזניים.
<גולן מימון: אני לא מדבר על זה אלא אני מדבר בכלל.
<גולן מימון: הרי שמונים אחוזים, אם אתה תיתן להם ללכת, רק יהיה להם יותר נעים ולמד"כ שצמוד אליו יהיה יותר נעים.
<גולן מימון: לקחנו את הפקודה של רמות הסיכון ועדכנו אותה.
<גולן מימון: לא לכולם עכשיו צריכים לתת רמת סיכון אלא צריכים לעשות מדרג והרוב לא צריך כלום כי לא יקרה כלום.
<גולן מימון: רק תנסו.
<גולן מימון: לא יקרה כלום.
<גולן מימון: אגב, כשאתה נותן במישהו אמון, הוא מחזיר לך בעשרות מונים יותר.
עדי קול: שוב, בהתחשב בעובדה שאנחנו יודעים שאלה חיילים ולא רוצחים סדרתיים.
<גולן מימון: בד בבד עם זה, שלא נטעה לרגע, מי שצריך לטפל בו כי הוא עבריין, כי הוא מתעסק בתחום הפלילי, כי ביום רביעי האחרון הוא חייל שמקים תחנה אצלו בבית למכירת סמים לקטינים ואחרי כן לוקח ארבעים גרם קוקאין ואומר שיביאו לו נשק כי הוא רוצה לחסל מישהו ואני שם לו GPS כי גם לגבי אלה, אני רק נראה נחמד אתם, אני אגיע גם אליו.
<שפרה שחר: המסה הגדולה היא לא אלה.
<גולן מימון: נכון, ועליהם אנחנו מדברים.
<שפרה שחר: אלה עשרות אלפים.
<גולן מימון: אלה 14 אלף בשנה.
<שפרה שחר: אמר לי נציב קבילות חיילים שבכל זמן נתון יש 12 אלף עריקים.
<שפרה שחר: נעדרים.
<חיה אדלר: נעדרים, יכול להיות.
<גולן מימון: אני אחראי לעריקים, אני אחראי למשתמטים, יש לי מצבה נכון להבוקר, 4,633.
<גולן מימון: אם כן, אלה פקודות.
<גולן מימון: דבר נוסף הוא רפואה.
<גולן מימון: מבחינת רפואה, בואו נגיד מה אנחנו לא.
<גולן מימון: אני לא יכול להוסיף עוד רופא לכלא, אני גם לא יכול להוסיף עוד חובשים לכלא, כי בעת הזאת שהצבא שלנו נמצא בה ובמקומות בהם – עכשיו אני יודע מה זה כלא ואני גם יודע מה זה גדוד לוחם ואני יודע איפה הוא נמצא.
<גולן מימון: אם את שואלת אותי, אם אני קרפ"ר – אני לא קרפ"ר אלא אני קמצ"ר – בדיאלוג הזה מה אני עושה, לא יודע.
<גולן מימון: תשאלו אותו.
<גולן מימון: אני יודע מה אני כן יכול, מה אני כן צריך ואת זה אנחנו עושים ותכף ניתן לכם נתונים.
<גולן מימון: כשמישהו צריך, שיגיע.
<גולן מימון: איפה הייתה הבעיה.
<גולן מימון: כשמישהו מבקש אבל הוא לא מגיע ויש סיבות רבות כי הוא יצא לבית הדין, כי הוא בדיוק הלך לעבודה וכולי.
<גולן מימון: אז למשל מאה אחוזים ביקשו רפואת שיניים, אבל רק שישים אחוזים הגיעו וארבעים אחוזים עם חור בשן לא קיבלו.
<גולן מימון: אתה יכול לדבר אתי על כמה אתה גיבור ועושה טיפול ל-13,476, אבל יש ארבעה אנשים שכאב השיניים יכול להביא אותם ללעוס קיר גבס.
<גולן מימון: השאיפה שלנו, ואני אתן לכם עכשיו נתון, היא שיטה מאוד פשוטה.
<גולן מימון: אמרנו ל-מ"פ שיש רשימה מי צריך לראות רופא, שהוא יוודא שכל מי שרוצה, ראה רופא.
<גולן מימון: טריק פשוט.
<גולן מימון: פשוט נורא.
<גולן מימון: אתם יודעים מה זה עשה?
<גולן מימון: ממצב של שישים אחוזים ל-95 אחוזים.
<גולן מימון: 95 אחוזים של חיילים שרצו – יראו.
<גולן מימון: אל תטעו, בפוזיציה שיש לי רופא שבא ורואה באינטנסיביות מאוד מאוד גבוהה, יש לו תקלות.
<גולן מימון: מי שעכשיו ישב כאן ויגיד שאנחנו נקיים לחלוטין, חפים לחלוטין מתקלות, אני אגיד לו שהוא מדבר או ביהירות או בבורות.
<גולן מימון: זה לא יקרה ויהיו לנו תקלות.
<גולן מימון: אנחנו צריכים לראות שאנחנו לא עושים אותן במכוון ושאנחנו לא חוזרים עליהן פעמיים כי לטעות, אנחנו נטעה.
<גולן מימון: אנשים עוסקים באנשים.
<גולן מימון: כשאנחנו מדברים בתהליכים האלה, אנחנו צריכים לזכור את כל ההקשר.
<גולן מימון: אנחנו מדברים על הקשר כולל ואני אומר תביאו אלינו, תעמתו אותנו עם דברים, תעמתו אותנו עם מציאויות שלא עולות בקנה אחד עם תפיסת העולם שלנו.
<גולן מימון: אנחנו נשנה אותן, אנחנו נשפר אותן, אנחנו נתקן פקודות בעקבותיהן.
<גולן מימון: אני לא יכול לעמוד כאן ולומר שאני מעל, זה שאת אומרת לי אלה שטויות, זאת דוגמה אחת מ-14 אלף כי הדוגמה האחת מה-14 אלף היא הדוגמה של הפרט שאין לו מושג איך הוא חי עם זה.
<גולן מימון: מבחינת מספרים, בדקתי תוך כדי.
<גולן מימון: לשמחתי לא מדובר בכמות מאוד גדולה אבל אבסולוטית, בערך מוחלט, היא המון.
<גולן מימון: בשנה יש לי עד עכשיו 105 חיילים בודדים בכלא 4.
<שפרה שחר: לא בודדים.
<גולן מימון: דיברנו על הבודדים.
<שפרה שחר: הרבה חיילים מתלוננים על השירות הבריאותי.
<גולן מימון: נשאלתי כמה בודדים יש ברגע נתון.
עדי קול: זה כלא 4, אבל מה זה כלא 6?
<גולן מימון: זה הכלא השני.
<שלומית אבינוח: ברגע נתון יש 100?
<גולן מימון: לא רגע נתון.
<גולן מימון: מתחילת השנה.
<גולן מימון: אם היו לי עשרים אחוזים בודדים בכל רגע נתון, משהו היה קורה כאן בחדר.
עדי קול: זה מתוך 14 אלף.
<גולן מימון: מ-12 אלף.
<גולן מימון: אני גם יודע לתת לזה הסבר, אבל לא ניכנס לזה.
<עומר לנציאנו: זה כולל גם את כל המעצרים?
<גולן מימון: השאלה שלך סופר במקומה.
<גולן מימון: יש עוד 6,000.
<גולן מימון: כל דבר כזה אנחנו בודקים.
<גולן מימון: אפשר לבדוק.
<שפרה שחר: הפנייה הזאת טופלה בסופו של דבר לפני שבועיים.
<גולן מימון: יש לי הרבה יכולות, אבל אין לי שמץ של מושג מי זה.
<גולן מימון: תני לי שם.
עדי קול: אני פניתי וקיבלתי מכתב נהדר שכתב אותו בועז מייזל שנמצא אתנו כאן.
עדי קול: קיבלנו התייחסות להתעלפויות בבס"כ 396.
<חיה אדלר: כלא 6.
<חיה אדלר: בסיס כליאה.
עדי קול: תפסיקו עם ראשי התיבות כי אנשים במחוץ לא מבינים את זה.
עדי קול: התשובה שקיבלתי, תגידו לי אם היא נראית לכם.
<בועז מייזל: אני עומד מאחורי מה שכתבתי.
עדי קול: "בבדיקה שערכתי בבס"כ 396 עלה כי אכן היו מספר מקרים בהם התעלפו חיילים בזמן מסדר לאחר שלא שתו מספיק מים, אך אירועים אלה קורים רק אחת לשבוע".
עדי קול: מרגיע אותי.
עדי קול: מתעלפים רק אחת לשבוע.
עדי קול: בואו נצא ונחגוג את זה במסיבה.
עדי קול: לא כל יום מתעלפים אלא רק אחת לשבוע.
עדי קול: קודם כל, תודה, אנחנו שמחים שהצלחתם להוריד את זה מפעם ליום לפעם בשבוע.
עדי קול: אני אומרת את הדברים בציניות.
עדי קול: הפרוטוקול לא קורא את הציוניות.
עדי קול: לא מקובל עלי גם אם זה קורה פעם בשבוע ואני מניחה שגם עליך זה לא מקובל.
<גולן מימון: גם עלי זה לא מקובל.
עדי קול: "בהקשר זה אציין שבכל מחלקה בפלוגה יש מתקן מים קרים וגישה חופשית לכלואים.
עדי קול: בימים שהוא אינו תקין, מכניסים לכלואים – מילה שאני לא מכירה – טרמוכנים עם קרח לשימוש חופשי".
עדי קול: בקיצור, מים.
עדי קול: נראה לי שהוא מצרך קריטי ונדיר.
עדי קול: מכניסים משהו, טרמו, ואני אשמח לשמוע איך זה יכול להיות שמתעלפים אחת לשבוע.
<גולן מימון: אני ביקרתי ממש עת נכנסתי לתפקיד בכלא 4 ואמרתי שמותר להגיד הכול.
<גולן מימון: גם אם מישהו נראה לו שמה שהוא הולך להגיד זה נורא אידיוטי, שיגיד אותו כי אין לכם מושג כמה דברים אידיוטים אני שומע כל יום מדרגות הרבה יותר בכירות.
עדי קול: אתה אמרת את זה.
עדי קול: לא אנחנו.
<גולן מימון: אני אמרתי.
<גולן מימון: מותר לי להגיד.
<גולן מימון: אמרו לי שאין מקום בו הוא יכול לשתות מים.
<גולן מימון: קמצ"ר או לא קמצ"ר, לקחתי את מ"פ המפקדה, לקחתי את מפקד הכלא, ואמרתי בואו נסתובב בכלא ובכל מקום שהיה נראה לי, אמרתי שכאן ישימו מים.
<גולן מימון: זה סופר טריביאלי.
<גולן מימון: את אותו סבב נעשה גם בכלא 6.
<גולן מימון: את שואלת אותי אם אנחנו צריכים שחיילים יתעלפו לנו גם בפעם בשנה – לא.
עדי קול: אני אשמח לראות שהסטטיסטיקה השתפרה.
<גולן מימון: אני אומר שחלק מתוך הדברים שצריכים – יכול להיות – אולי נבדוק ויכול להיות שנעשה תהליך של בדיקה.
<גולן מימון: לא יודע.
עדי קול: הפעם היחידה שהתעלפתי בחיי הייתה בטירונות ואז אמרו לי לשתות מימיה.
עדי קול: זה קרה פעם אחת ולא אחת לשבוע.
<בועז מייזל: אני כתבתי את זה כנקודה שבודקים.
<בועז מייזל: אני כתבתי את זה בהקשר של הדברים שמצאתי, כמשהו שמצאתי ולא כמשהו שאני שופט אותו לחיוב או לשלילה.