GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יפעת רווה: מבחינת מרשם פלילי, יש המלצה שבאה משני הכיוונים, גם מוועדת קנאי וגם אני יושבת בצוות בנושא של בטיחות ילדים בתכנית הלאומית, כן לתת לרשויות המקומיות, שם יש הרבה מאוד הסעות ילדים, את המרשם הפלילי.
<יפעת רווה: זה מקובל גם על ועדת קנאי.
עדי קול: זה פתרון מאוד חלקי.
<יפעת רווה: זה פתרון חלקי.
<יפעת רווה: אנחנו מוכנים לקבל כל פתרון שיימצא, אם זה מאגר מסוכנות או פתרון אחר.
<יפעת רווה: נכון שמרשם פלילי באופן כללי לא נותנים לגופים כלליים, אבל בשלב הזה שהחוק לא מיושם, זה לא מתקבל על הדעת ואנחנו צריכים לבטל אותו ולמצוא דרכים.
עדי קול: האם בדקתם חלופות למאגר מסוכנות אחר שלא דורש מכם כל כך הרבה מאמץ?
עדי קול: אני מבינה שכאן יש עול גדול ומדובר גם בעלויות כבדות.
עדי קול: האם בדקתם אפשרויות למאגר מסוכנות כזה או אחר?
<חוה ראובני: אני לא יודעת לומר מה זה מאגר מסוכנות.
<חוה ראובני: מישהו צריך להגדיר מסוכנים.
<חוה ראובני: אני יודעת לטפל בנהגים פרטניים – לפחות משתדלת לדעת – בנהג הבודד וגם זה מספיק קשה.
<חוה ראובני: ברגע שאתה מפרסם מידע החוצה, האמינות שלו היא קריטית.
<חוה ראובני: אם יש לך מישהו שלא אמור להיות במאגר הזה – וזה נכון גם לגבי מאגר הפסולים – ולכן הוא לא מתקבל לעבודה, וזאת הייתה טעות ונמצאת שם פסילה שבוטלה, אחר כך הוא יבוא אל המדינה, אל רשות זו אחרת, בטענות.
<חוה ראובני: לעומת זאת יכול להיות מישהו שכן התקבל לעבודה מכיוון שהוא לא נכנס לשם בגלל פרשנות הנתונים ואולי גם יגרום לתאונת דרכים.
<יפעת רווה: דובר כאן על הנושא של פסילה ויש עוד נושא שאמנם הוא נפרד, בנושא החמרת ענישה בפסילה.
<יפעת רווה: יש לנו הצעת חוק שמהווה תיקון גדול מאוד שאתמול-שלשום עבר ועדת שרים בנושא של החמרת ענישה בפסילה, בלי קשר לנושא הזה של המאגר.
עדי קול: יש כאן בעיה של אכיפה של הדבר הזה.
<יפעת רווה: אמרתי שזה לא קשור למאגר.
<חוה ראובני: המשטרה עושה פעולת חקירה מלאה כפי שתיאר דן שני ומאתרת נהג בזמן פסילה.
עדי קול: אני חושבת שבזה שאנחנו מוסיפים עוד ועוד חקיקה, לא פתרנו את הבעיה הבסיסית.
אורי מקלב: עמדתי הייתה לעשות חקיקה מחדש, אבל נער הייתי וגם זקנתי ואני מאוד מאוד חושש – ואני מבין מדברי הדוברים כאן – שלחקיקה חדשה יכולים להתנגד וגם לא תהיה חקיקה חדשה.
אורי מקלב: יהיה תירוץ לבג"ץ למה לא מיישמים את זה ויאמרו שם שיש חקיקה חדשה ואת זה יעצרו בכל מיני דרכים.
אורי מקלב: מה שאמרה עכשיו יפעת, לכאורה את מוכנה לתת רק לחלק אבל זאת לא לשון החוק.
אורי מקלב: החוק מחייב אותך.
<יפעת רווה: אין לי ויכוח.
אורי מקלב: החוק מחייב אותך לתת לכל אזרח, אם היו הנתונים.
אורי מקלב: אני חולק על הנושא של משרד התחבורה.
אורי מקלב: אני מאוד מאוד אוהד את משרד התחבורה ומכיר את הפעילות שלו.
אורי מקלב: לא פעם יש לי חילוקי דעות עם עורכת הדין ראובני לגבי הנימוקים שלכם למה אתם לא יכולים.
אורי מקלב: כוח אדם, זאת לא תשובה.
אורי מקלב: אחד הדברים שעלה בוועדה היה המקרה של רכבים שהוכרזו כ-טוטאל לוסט והיום הם לא מפורסמים.
אורי מקלב: אני לא יודע אם אתם יודעים על כך.
אורי מקלב: רכבים כאלה חוזרים לכביש בדרך עקיפה, דרך מוסכים לא מורשים שם הם תוקנו והציבור לא יודע את המידע הזה ומהווים פצצות מתקתקות.
אורי מקלב: חוץ מהנזק הכספי, אתה לא מודע לזה שהרכב הזה טופל במוסך לא מורשה ועלה על הכביש.
אורי מקלב: לסוכנויות הביטוח יש את המידע הזה וכשבא אותו אדם אחרי שהוא קנה את הרכב הזה, הם לא מוכנים לבטח אותו כי הרכב לא תקין.
אורי מקלב: משרד התחבורה מונע את המידע הזה.
אורי מקלב: בעניין הזה, אני חולק עליו ויש לי ביקורת בעניין הזה.
אורי מקלב: אני אומר שחקיקה חדשה היא בתנאי שכאן שותפים המשרדים לחקיקה ועושים אותה ביחד כשיש לנו לוח זמנים כי אחרת לא עשינו שום דבר.
<אירה רוחמנוב: אני ראש פרויקט מפ"ל, מידע פלילי חדש, ועכשיו במשטרה מפתחים מערכת חדשה על סמך פלילי, מרשם תעבורתי.
<אירה רוחמנוב: אני רוצה להדגיש שני דברים כאשר האחד הוא בנושא מידע גולמי שאנחנו מקבלים.
<אירה רוחמנוב: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח אבל המידע הוא בעייתי.
<אירה רוחמנוב: אם מוגדר שאנחנו מקבלים נתון, צריך לצלול פנימה לעומק כדי לראות איזה נתונים ומה האיכות שלהם.
<אירה רוחמנוב: הדבר השני הוא הכללים.
<אירה רוחמנוב: הכללים מאוד מאוד מורכבים ואנחנו כן מתכוונים לפתח מערכת שתיישים את כל המורכבות שלהם.
<אירה רוחמנוב: אם אנחנו מקבלים גם מידע מושלם, זה דבר אחד, וגם הכללים יהיו מושלמים, יש דברים נוספים כמו סיווג פסילה שאומר שנהג פסול.
עדי קול: אני מודה לך.
עדי קול: יש תאריך תחילה למפ"ל?
<אירה רוחמנוב: סוף 2014.
עדי קול: הבנו שנורא קשה לכם.
<שמעון סודאי: משהו בקטע החיובי.
<שמעון סודאי: אני חושב שצריך להפריד בין עבר תעבורתי לרישיון בפסילה וצריך גם את אלה שנפסלו ועברה להם הפסילה, שהם לא יהיו בתוך המאגר.
<שמעון סודאי: הם לא צריכים להיות שם.
<שמעון סודאי: מדברים על דירוג מסוכנות.
עדי קול: ביקשת משפט אחד, קיבלת, אבל אתה נכנס למשפט השני.
עדי קול: אתם מדברים על זה כבר שש שנים.
<שמעון סודאי: זה משהו חיובי וחבל שלא תשמעו.
עדי קול: חיובי זה תמיד טוב.
עדי קול: אני רוצה להשאיר אותנו בשלילי.
עדי קול: אני רוצה לסכם.
עדי קול: יש דבר שלא התעכבתי עליו כי אני חושבת שזה לא המקום.
עדי קול: הניסוח של המילה מותלה.
עדי קול: בשנים האחרונות, מאז אני בעשייה מקצועית, אני מתעסקת עם קבוצות אוכלוסייה מוחלשות שנתקלות במערכת המשפט בכל מיני סיטואציות רבות ולא מבינים רבים מהמושגים בהם אנחנו משתמשים.
עדי קול: אני חושבת שבעשייה כל כך משמעותית, אי אפשר להשתמש במילה הזאת – מותלה - במכתב שמגיע ללקוח.
עדי קול: אני קוראת לכם כאן.
עדי קול: אם זה בגלל שהמילה מופיעה בהצעת החוק, אשמח להגיש הצעת חוק לתיקון המילה הזאת.
עדי קול: אם אתם יכולים, אני מבקשת שלדיון הבא, שמיד נקבע, הצעה למילה חלופית שתופיע במכתבים כדי שהציבור יוכל להבין מה היא אומרת.
<חנן אהרן: בשנתיים האחרונות שלחנו ל-180 אלף חייבי קורסים מכתבי זימון לקורסים ושלחנו עוד עשרות אלפי התליות – כל הציבור הזה הגיע והבין מה זאת התליה.
<חנן אהרן: עוד לא נתקלתי במישהו שאמר שהוא לא מבין מה זאת התליה במשרד הרישוי.
עדי קול: אנחנו לא נתווכח על זה.
עדי קול: אני יכולה להביא לך שלושה אנשים מבחוץ וייאמר לך שיש אנשים שלא מבינים את זה.
עדי קול: כשכתוב לך אחרי המותלה שאתה צריך לבוא לקורס, אתה מבין לבוא לקורס.
עדי קול: אתה לא צריך להבין למה.
עדי קול: אתה אומר שיש בעיה עם הרישיון שלך ואתה צריך לבוא לקורס עד תאריך מסוים ואתה גם מבין את המילה.
עדי קול: נכון שהסמכות שלכם היא להתלות, אבל עדיין העברית דורשת שאנשים יבינו מה זה אומר ושיהיה כתוב בשפה פשוטה.
עדי קול: יש לנו ויכוח על הצעת החוק שלי בה הורד תאריך מלוח השנה העברי.
עדי קול: אורי לא הסכים אתי ואמרתי לו שאנחנו עושים את זה רק כדי לייעל כי אנשים לא מבינים מה א' בטבת אומר.
אורי מקלב: הוא מבין שהוא צריך לבוא לקורס, אבל הוא לא יודע שהרשיון שלו מותלה והוא ממשיך לנהוג.
<חנן אהרן: אני חולק עליכם אבל זאת כבר סמנטיקה.
<חוה ראובני: משרד הרישוי יכול להוסיף כמה מלים: לידיעתך, רישיון מותלה הוא רישיון פסול.
עדי קול: זאת אמירה מאוד חשובה של משרד התחבורה.
עדי קול: אני מאוד מאוד מודה לעורכת הדין ראובני על הנכונות הזאת.
עדי קול: אני חושבת שזה מאוד משמעותי.
עדי קול: אם כן, קודם כל לפרש את המילה.
עדי קול: זה דבר ראשון.
עדי קול: דבר שני.
עדי קול: אני נותנת לוח זמנים, קודם כל של חודש, לי, יחד עם עמותת אור ירוק ויחד עם הפונים ויוזמי הצעת החוק לבדוק אתה אפשרות לפנות לבג"ץ לגבי הצעת החוק הזאת, בעיקר כדי להלחיץ אתכם.
עדי קול: אני רוצה שביחד נעבוד על הצעת חוק אחרת.
עדי קול: היא קיימת.
עדי קול: אנחנו מסכימים שהיא צריכה שינוי, אנחנו מסכימים שאם אני אגיש הצעת חוק פרטית, אתם יכולים להתנגד ולא יקרה שום דבר.
אורי מקלב: הצעת חוק של ועדה.
עדי קול: אנחנו נקבע דיון נוסף לעוד חודש, בו נעבוד על נוסח של הצעת חוק מטעם הוועדה.
עדי קול: אני יודעתם שאתם אוהבים לדבר אחד עם השני, ומסתבר שעשיתם את זה הרבה בשנים האחרונות, לנסות להגיע להצעה מוסכמת כשהוועדה הולכת לכיוון עליו דיבר חבר הכנסת מקלב ואני אמרתי אותו בהתחלה, לגבי העבריינים הכבדים שיכולים להגדיר אותם מעל שנה או הגדרה אחרת.
עדי קול: אני מבינה את הקושי הטכני.
<חוה ראובני: הדיון יהיה דיון בוועדה או שיהיה דיון מכין?
עדי קול: אני מבינה את הבעיות, אני מבינה את הקושי בהגדרה ואני מבינה שיש תאריכים.
עדי קול: אני מבקשת שתבואו לוועדה עם הצעה לגבי התאריך שיופיע.
עדי קול: אנחנו נשנה את החוק.
עדי קול: הבנו שזה לא מספיק למאגר כי אתם לא יודעים מהו מועד ההתחלה.
עדי קול: האם יש הגדרה של מועד שאתם יכולים לעמוד בה ושהיא תוכל להופיע על סמך הנתונים שלכם?
עדי קול: אנחנו משנים את החוק.
<אבשלום לביא עוקבי: אם לא הבנת את זה, פספסנו כאן את הנקודה.
<אבשלום לביא עוקבי: אם אנחנו לא נקבל את הנתונים ---
עדי קול: אתה איש מחשוב.
עדי קול: אתה לא תקבל את זה כמו שאתה רוצה כי זאת לא אחריות שלהם.
עדי קול: האחריות על הפרשנות היא לא של בית המשפט ואמר את זה היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים.
עדי קול: אני לא מתווכחת כרגע.
עדי קול: לכן תצטרכו לומר איזה תאריך יופיע, אתו אתם מסוגלים להתמודד כאחריות לפרשנות של הנתונים כי האחריות היא עליכם.
עדי קול: יכול להיות שצריך להיות יועץ משפטי ביחידה למחשוב, אבל אני לא מוכנה לשמוע ואני לא אקבל את הטיעון מאנשי המחשוב שהם לא יכולים לפרש את הנתונים.
עדי קול: אתם אחראים לפירוש הנתונים ותאמרו איזה נתונים אתם יכולים .
עדי קול: אנחנו נקבע פגישה.
עדי קול: אם נעזור לכם בכך שתהיה פגישת עבודה משותפת בוועדה, אני אשמח.
<יפעת רווה: איך שאתם רוצים.
עדי קול: בעוד חודש שנחנו נתכנס כאן לישיבת עבודה עם נוסח שכל אחד יבוא ויציע.
עדי קול: לפגישת העבודה אני מבקשת שתביאו הצעה לנוסח.
עדי קול: סגרנו שבעוד חודש אנחנו מגיעים לכאן עם הצעה שלכם לנוסח, עליה נדון.
עדי קול: לא נדון שוב על הבעיות ולא נדון שוב על הקשיים אלא נדון על ההצעה לנוסח, אז גם נוכל להציג את הממצאים שלנו לגבי הפנייה לבג"ץ.
עדי קול: אני מאוד מודה לכם.
עדי קול: אני מקווה שאנחנו שותפים לתוצאה הסופית שהמאגר הזה אכן יהיה.
עדי קול: תודה שהגעתם.
עדי קול: אנחנו פותחים את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור של הכנסת.
עדי קול: אנחנו מתארחים בחדר הוועדה לעלייה וקליטה בלי שום סיבה מיוחדת.
עדי קול: המארח שלנו, יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת רזבוזוב, לא נמצא.
עדי קול: הוא מתנצל ואולי הוא יצליח לבוא להגיד שלום .
עדי קול: אני אסביר קודם איך מתנהלת בדרך כלל ישיבה של הוועדה ואז אני אגיד כמה דברים.
עדי קול: הוועדה לפניות ציבור היא ועדה מיוחדת בכנסת כי היא מתכנסת בעקבות פניות אזרחים.
עדי קול: זה יכול להיות פנייה בכל נושא, ולכן זו ועדה מיוחדת כי יש לה סמכות בכל נושא כמעט.
עדי קול: דיון כזה היה יכול להיות גם בוועדת החינוך והספורט, אבל מכיוון שהגיעה אלינו הפנייה, ואנחנו שמחים מאוד על כך, אנחנו נקיים את הדיון.
עדי קול: זה לא אומר שיש לנו פחות סמכויות, לוועדה הזאת יש סמכויות כמו של כל ועדה אחרת בכנסת.
עדי קול: מאז שהתחלנו להתעסק עם נושא הבריכה חבריי פה אמרו: למה את עושה דיון בנושא ספורט?
עדי קול: את מי ספורט מעניין?
עדי קול: אתם מכירים את המשפט הזה.
עדי קול: קודם כל, אותי ספורט מעניין מאוד, ובטח ששחייה וכדור מים.
עדי קול: אני מתחילה בגילוי נאות.
עדי קול: פעם ידעתי לשחות, לא מאוד טוב אבל ידעתי.
עדי קול: בוקי גם היה המאמן שלי כשהייתי ממש קטנה.
עדי קול: אחר כך שיחקתי כדור מים ועשיתי עוד דברים, אבל לא הייתי בארץ הרבה שנים.
עדי קול: בפעם האחרונה, כשעזבתי את הארץ ב-2001, דיברו על בניית הבריכה המפורסמת שתחליף את הבריכה בווינגייט שבה התנאים לא ראויים, אין מזגן, חם בתחרויות, אין מספיק תאי שירותים, אין מספיק מקלחות, יש קולר אחד רק בקצה, יש מעט מסלולים.
עדי קול: זה לא מותאם לקבוצות שונות, הבריכה קטנה, אי-אפשר לארח בה תחרויות.
עדי קול: הבריכה שתבוא ותחליף את המתקן הישן היתה חלום.
עדי קול: והנה חזרתי ונבנתה הבריכה, אבל היא עדיין לא עונה על כל הדברים שהוגדרו מראש.
עדי קול: בעיניי, זה לא דיון על ספורט.
עדי קול: אני מנסה כבר שבועיים להבין איך דבר כזה קרה בישראל, איך נבנתה בריכה בתקציב מתוכנן של 40 פלוס מיליון שקלים והיא עלתה בסוף מעל 90 מיליון שקלים, איך נבנתה בריכה שלא מותאמת לשתי קבוצות אוכלוסייה שהן אוכלוסיית היעד: שחיינים אולימפיים שהם גם שחיינים בעלי מוגבלויות וגם שחקנים רגילים.
עדי קול: איך נבנתה בריכה בלי לדבר עם השחיינים על איך בריכה אמורה להיות, איך נבנתה בריכה בלי דיאלוג עם איגוד השחייה וענפים נוספים, איגוד כדור המים שאני יודעת שלא היה חלק.
עדי קול: איך נבנתה בריכה שלא רצו שהיא תהיה פיל לבן כשהם נתקעו עם התקציב.
עדי קול: ביום שלישי שעבר החלטתי ללכת ולראות את הבריכה.
עדי קול: בעיניי היא עדיין פיל לבן.
עדי קול: בריכה ענקית ריקה.
עדי קול: יש בה קבוצה אחת שמתאמנת ואני חושבת שזו היתה הקבוצה הצעירה באותו זמן.
עדי קול: פגשתי את חנן גלעד.
עדי קול: אני גם חייבת להגיד שהייתי מאוד מאוד עצובה שהיתה רק בת אחת בבריכה ובזה אני מבינה שאנחנו צריכים לטפל בדרך אחרת.
עדי קול: אשמח לעזור אם אפשר.
עדי קול: אבל בריכה מדהימה, יפהפייה, עם כשלים.
עדי קול: אני יודעת שיש פה הרבה אנשים שיגידו שאין כשלים, אבל אני ראיתי כשלים מהכניסה, מהרגע הראשון.
עדי קול: ולו באמת הדבר שהיום כתבתי בפייסבוק ומישהו ענה שזה שולי, איך נבנתה בריכה לשחיינים מתאמנים בלי שעוני עצר משני הצדדים כדי שאפשר יהיה להתאמן, שהולכים עם שעון אדום נייד כזה וצריך להעביר אותו והוא גם נמצא רק בצד אחד.
עדי קול: זה נראה לי באמת דבר בסיסי גם עם היכולת המוגבלת שלי בשחייה להבין מה שחיינים מתאמנים צריכים.
עדי קול: אנחנו יכולים להתחקות אחרי כל התהליך.
עדי קול: על פניו, ואני אשמח לחשוב אחרת בסוף הדיון הזה, בעיניי זה דורש חקירה של מבקר מדינה איך קרה דבר כזה, איך הכספים האלה חולקו, איך הם הושקעו, איך לא היה מעורב בתהליך הזה גורם חיצוני שמומחה בבנייה, בניהול, באחזקה של קומפלקס מהסוג הזה.
עדי קול: אנחנו לא לבד בעולם.
עדי קול: יש כאלה, אני גם ראיתי ואני מניחה שכל מתעסק בשחייה ראה כאלה בעולם.
עדי קול: איך היום, חודש אחרי שהבריכה נפתחה, יש בלטות מתנדנדות.
עדי קול: נראה לי מסוכן לעלות על הרמפה שליד אדני הזינוק אז אני לא רוצה לחשוב איך אנשים שיש להם מוגבלויות אמורים לעלות.
עדי קול: איך בסוף מגיעה פנייה לוועדה בכנסת.
עדי קול: אני חושבת שהפנייה הגיעה בהתחלה בלי קשר לעובדה שיש לי אהבה מיוחדת לשחייה.
עדי קול: בפנייה קורא מאמן נבחרת ישראל לנכים בשחייה שבעיניי הקבוצה הכי מעוטרת, הגאווה הכי גדולה של מדינת ישראל בספורט שכל אולימפיאדה חוזרת באמת עם הכי הרבה הישגים ובסוף הם מרגישים שהם לא יכולים להתאמן בבריכה הזאת.
עדי קול: בעיניי זה באמת מחדל שהוא אחד הגדולים.
עדי קול: בהערת אגב אני אעיר שהעובדה שנח רם לא נמצא, ואני לא נכנסת לפרטים של איך ומי, אבל כשאלינו לוועדה מגיעה אמירה שהמליצו לו לא להיות פה, לא לדבר על הפנייה הזאת כאן - זה מטריד, זה מטריד מאוד.
עדי קול: אין לי סמכויות חקירה.
עדי קול: אני ד"ר למשפטים ואם מישהו רוצה להעיר הערות משפטיות אז שייזהר.
עדי קול: אני באמת חושבת שצריך לבדוק איך הדברים התנהלו.
עדי קול: שוב, אם היה לנו את כל הזמן שבעולם הייתי מתחילה מהרגע מאיפה צץ הרעיון, איך הוא הגיע להימורים בספורט, איך הוא הפך להיות באחריות של מכון וינגייט, איך נבחר המקום, למה לבנות אותו דווקא במכון וינגייט ולא במקום אחר, וכל אחד מהשלבים שקרו בדרך.
עדי קול: אני חושבת שאנחנו צריכים לעשות את זה.
עדי קול: יכול להיות שמבקר המדינה צריך לעשות את זה ולא אנחנו, ויכול להיות שזה יהיה רק דיון אחד מיני רבים שאנחנו נעשה כדי לעלות על הכשלים בדרך, ובעיקר כדי למנוע הישנות של דבר כזה.
עדי קול: מה שאני כן רוצה לצאת מפה, ואני מציבה את זה כמטרה, זה להסתכל קדימה.
עדי קול: איך אנחנו פותרים את הכשלים שישנם עכשיו ואיך אנחנו מאפשרים גם לשחיינים להתאמן, אבל לא רק השחיינים האולימפיים או לנבחרות ישראל, גם לשחקנים אחרים, לקבוצות אחרות.
עדי קול: לא נמצאים פה נציגי איגוד כדור המים אבל הם העבירו פנייה כמובן על המחיר הבלתי הגיוני שלא מאפשר להם להתאמן שם.
עדי קול: אני חושבת שאנחנו צריכים ליצור מצב שזה לא יהיה פיל לבן ושאפשר יהיה להשתמש בבריכה הזאת, ובעיקר שיהיה דיאלוג ונעשה את זה בצורה הכי מקצועית.
עדי קול: אני אומרת את זה כבר הרבה פעמים, החלק הראשון שאני קוראת זה הספורט, וגם עכשיו כשאני בפוליטיקה.
עדי קול: בספורט אני מתחילה מהסוף להתחלה, מהענפים הקטנים.
עדי קול: תמיד אני אומרת: מתי הם לא יהיו הענפים הקטנים?
עדי קול: שזה לא יהיה שלוש שורות שקיבלו שחיינים ורק בגלל שהדגל לא התנוסס באיזו תחרות, אלא בגלל שזה יהיה ספורט שאנחנו שמים אותו על המפה.
עדי קול: אני חושבת אם אנחנו נמשיך להתנהל כך זה לא יקרה.
עדי קול: אם זו ההתנהלות של הספורט שלנו זה תמיד יישאר שלוש שורות בעמוד האחורי.
עדי קול: זו האחריות של כל האנשים פה, ובעיניי גם שלי, לראות שזה לא יקרה.
עדי קול: זו היתה הפתיחה שלי מהלב.
עדי קול: אני באמת חייבת להגיד שזה זעזע אותי.
עדי קול: אני יודעת שחלק מכם יגיד שלא כל הפניות הן נכונות.
עדי קול: בוועדה לפניות הציבור מתחילים הפונים, המשיבים משיבים רק אחר כך.
עדי קול: אני יודעת שתגידו שלא כל הפניות הן נכונות וזה לא מדויק ויש הכנה לקולר והשעון נתלה.
עדי קול: אבל זה לא משנה, השורה התחתונה היא שהיום יש בריכה שלא מאפשרת אימונים בצורה הולמת ולא מאפשרת לשחות בה.
עדי קול: אנחנו ניתן לך לדבר.
עדי קול: אחד הדברים היפים בכנסת הוא שלי יש זכות דיבור ואני יכולה לתת למי שאני בוחרת.
עדי קול: בשביל זה באתי, אין שום יתרון אחר למקום הזה.
עדי קול: אבל אנחנו נצטרך לפתור את זה ולא בהתקטננות של: רגע, פה יש 90 ס"מ ולא 96 ס"מ, זה טעויות בנייה שקורות בכל מקום.
עדי קול: אגב, גם זה לא תשובה טובה באמת.
עדי קול: טעויות בנייה לא צריכות לקרות.
עדי קול: אני מצטערת, אנחנו מנסים להיות חברה טובה יותר.
עדי קול: בוא ננסה בלי התשובות האלה להסתכל קדימה.
עדי קול: אנחנו נתחיל עם בוקי כי הוא הפונה הראשון.
עדי קול: סוכו ירצה להצטרף אליו, אחר כך אולי סימון ואנחנו נעבור אליכם.
עדי קול: אני מאוד מאוד מודה למי שהגיע לכאן.
עדי קול: זה מראה כמה זה חשוב לכל אחד מהמשתתפים שבאמת יהיה פה אחרת.
עדי קול: בוקי, בבקשה.
<ברוך צ'יש: קודם כל, תודה רבה.
<ברוך צ'יש: תודה רבה שנעניתם לבקשה שלנו.
<ברוך צ'יש: הבקשה שלנו נובעת מכך שאנחנו אוהבים את השחייה, אוהבים את השחיינים והנושא של השחייה ושל השחיינים ושל שחקני כדור המים ושחייני השחייה הצורנית והשחיינים הנכים, כולם חשובים לנו.
<ברוך צ'יש: התוודענו לכל התהליך.
<ברוך צ'יש: אני מודה שאני הכנתי פה איזשהו מסמך בן ארבעה עמודים שהתייחסתי בו לכשלים העכשוויים.
<ברוך צ'יש: אני עובד בווינגייט 35 שנה.
<ברוך צ'יש: ליוויתי את התהליך של בניית הבריכה מהקטע של 2001 ודרומה והתקופה שהפנייה היתה תוך כדי, והעצירות וכו'.
<ברוך צ'יש: לא הייתי חלק מאלה שתכננו את הבריכה, אני מודה.
<ברוך צ'יש: כן עקבתי וגם דיווחתי בפייסבוק שלי על התהליכים של הבריכה ואפילו היתה לי התערבות עם סימון אם היא תהיה מוכנה בתאריך כזה או אחר וכו', וכל זאת רק מתוך התעניינות אישית ואכפתיות אישית שלי כאיש שחייה כל כך הרבה שנים לדבר הזה שנקרא הבריכה הלאומית החדשה של מדינת ישראל.
<ברוך צ'יש: גם אני כמו כולם קיוויתי שהבריכה הלאומית של מדינת ישראל תהיה בריכה לאומית.
<ברוך צ'יש: כמו רבים אחרים, ואת ציינת את זה, ראינו בריכות ואנחנו רואים בריכות.
<ברוך צ'יש: לאלה שלא יודעים, אני פרשן של הטלוויזיה.
<ברוך צ'יש: הייתי באטלנטה, בסידני ובברצלונה עכשיו באליפות עולם ובלונדון, וראיתי בריכות.
<ברוך צ'יש: יש פה אנשים שראו הרבה יותר בריכות ממני, כולל יושב-ראש איגוד השחייה וסוכו ושחיינים רבים.
<ברוך צ'יש: כולנו קיווינו: או, בונים בריכה.
<ברוך צ'יש: לקח לבנות אותה איזה שבע-שמונה שנים.
<ברוך צ'יש: תהליך התכנון היה קודם.
<ברוך צ'יש: בסופו של דבר, כשאתה נכנס היום לבריכה אז כן, הבריכה יפה לעין.
<ברוך צ'יש: שבע שנים אני לימדתי תכנון מתקני ספורט, שלוש שנים בקנדה, ועוד איזה חמש-שש שנים במכללה בווינגייט וזה דבר ידוע - פונקציונליות קודמת ליופי ולאסתטיות.
<ברוך צ'יש: ולהגיד: זו בריכה יפה, תראה את המים, את הצבע, את החלונות הנהדרים, זה הכול טוב ויפה, אבל הפונקציונליות של הבריכה היא פגומה והיא פוגמת בהרבה מאוד חלקים וקבוצות שאמורות להשתמש בבריכה הזאת.
<ברוך צ'יש: כמו שאני כותב במסמך, אנחנו לא עוסקים בסיבות לעלויות, שעלויות התכנון עלו מ-X כסף ל-Y כסף.
<ברוך צ'יש: אני השתדלתי להתייחס לנושאים שעדיין אפשר לשנות אותם ולתקן אותם כדי שהבריכה בסופו של יום תהיה מתאימה ביותר לשימוש של כל קבוצות האוכלוסייה שמשתמשות בבריכה והיום זה לא כך.
<ברוך צ'יש: אם את הזכרת את נח רם, ערכנו שם שלושה סיורים: נח, סוכו ואני.
<ברוך צ'יש: אמרתי לנח בסיום אחת הפגישות שלנו:
<ברוך צ'יש: צריך בכניסה לבריכה לכתוב: הכניסה לנכים אסורה.
<ברוך צ'יש: הם לא יכולים לעלות, אין מעליות.
<ברוך צ'יש: אני לא יודע אם מצולם המעבר.
<ברוך צ'יש: המעבר בין המלתחות לבריכה מאפשר רק מעבר של כיסא אחד, 1.26 מטר.
<ברוך צ'יש: מדדנו, באנו עם מטר - 1.26 מטר.
<ברוך צ'יש: רוחב של כיסא הוא בערך 70 ס"מ.
<ברוך צ'יש: אתה צריך לחכות עד שכולם ייכנסו ואז אתה יכול לצאת.
<ברוך צ'יש: יש שם המון המון כשלים שעדיין אפשר לתקן אותם.
<ברוך צ'יש: לא את זה, למשל, כי פה צריך לפרק כיסאות.
<ברוך צ'יש: אבל יש הרבה דברים שמופיעים ברשימה ואני בהחלט מציין שזו רק רשימה חלקית כי מה שהעין שלי או של סוכו או של נח רואות או מה שאת ראית בסיור אחד קצר אי-אפשר לראות.
<ברוך צ'יש: יש הרבה דברים שעם הזמן עוד יתברר שמעבר לדברים שאנחנו כתבנו, כי יש פה אינפוט מאוד משמעותי לנח, לסוכו ולי, אם יש פה 23 סעיפים, תאמינו לי יש גם 30 סעיפים.
<ברוך צ'יש: אני לא יודע איפה לשים את האצבע על הדבר העיקרי או המרכזי בדברים שאפשר לתקן.
<ברוך צ'יש: זה ברור לכל אחד שאם הוכנה, וזה דבר למשל שאני לא יודע, עדי, אם הוכנה התשתית למיזוג.
<ברוך צ'יש: אני מניח שכן, את זה נשמע.
<ברוך צ'יש: אני אמרתי: אני לא יודע את מי לשאול כי אני לא יודע בדיוק אם הבריכה היתה באחריות מינהל הספורט או מכון וינגייט או מי.
<ברוך צ'יש: זאת אומרת, אני לא יודע מי היה הגוף שניהל את כל המהלך כי מדובר פה במהלך של שבע שנים.
<ברוך צ'יש: זה מורכב, זה בעייתי, יש תחלופה של אנשים שעוברים ממקום למקום ואולי במעברים האלה נפלו דברים ויצאו דברים שלא כהקשרם.
<ברוך צ'יש: עוד נקודה אחת.
<ברוך צ'יש: אחד מהאדריכלים של הבריכה לא הופיע לטקס הפתיחה כי הוא טען שבמהלך הקיצוצים והשינויים פגעו במה שהוא תכנן כבריכה, כבריכה כראות עיניו.
<משה עצמון: ביופי, ביופי.
<משה עצמון: זה אני.
<משה עצמון: אתה אמרת שזה יפה אבל לא פונקציונלי?
<משה עצמון: לא ויתרו על מסמר אחד פונקציונאלי אבל ויתרו על היופי ולי זה כאב ובגלל זה לא באתי.
עדי קול: אנחנו שמחים שבאת היום.
<ברוך צ'יש: לצערי הרב, מי שתכנן את הבריכה בפונקציונאליות של שחייה לא הבין או לא מבין, בפונקציונאליות של שימוש בכדור מים או שחייה צורנית לא הבין או לא מבין, בפונקציונאליות של שחייה לנכים לא הבין או לא מבין.
<ברוך צ'יש: מדבריו של נח, ואני כן אצטט את נח, אמרתי לו: תגיד לי, לא זימנו אתכם לישיבה?
<ברוך צ'יש: הוא אומר: זימנו, זימנו אותנו לישיבה של הוועדה, ועדת האיגוד או ועדת התכנון ואז אמרתי: צריכים אחד, שתיים, שלוש, ארבע, ואז מישהו אמר לי: אה, חכם.
<ברוך צ'יש: זה יעלה שבעה-שמונה מיליון שקלים יותר, ומאז לא שמעתי מהם והדברים שהגשתי להם כרשומים כמאמן נבחרת ישראל לנכים לא מופיעים.
<ברוך צ'יש: אז נכון, אפשר להגיד שהכסף הוא הזה והקיצוצים הם הסיבה, אבל מהרשימה של הדברים שמופיעים פה, לדעתי, אפשר להבין.
<ברוך צ'יש: אני כמובן לא אעבור על הרשימה.
<ברוך צ'יש: מי שירצה יקרא, מי שירצה יגיב.
<ברוך צ'יש: בכל מקרה, אני חושב שעדיין ניתן לשנות.
<ברוך צ'יש: זה לא עניין של חודש-חודשיים, אבל עדיין ניתן לשנות ולעשות דברים כדי שהבריכה תהיה לפחות דרגה אחת פונקציונאלית מתאימה יותר לשחייה, שחיית נכים, שחייה צורנית, כדור מים, וכמובן שימוש של הקהל היום יומי שגם הוא אלמנט מאוד מאוד חשוב, בין אם זה הקבוצות.
<ברוך צ'יש: אתם לא מתארים לעצמכם מה קורה במחירים שדורשים על השימוש בבריכה החדשה.
<ברוך צ'יש: רוב הבריכות בארץ עובדות מול טבלת התשלומים של וינגייט.
<ברוך צ'יש: ברגע שהתשלום עלה כל הבריכות מסביב, ותשאלו את אלה שמנהלים את הבריכות ומנהלים את המועדונים, ואני מייצג מועדון אחד, ישר קאנטרי קלאב כפר-סבא העלה לנו את המחירים ב-60%.
<ברוך צ'יש: 60%, לא עליית המדד.
<ברוך צ'יש: למה?
<ברוך צ'יש: הם קיבלו את טבלת המחירים החדשה של וינגייט שבה מופיעה בריכה חדשה וגדולה.
<ברוך צ'יש: זאת אומרת, יש השפעות מאוד מאוד משמעותיות ומרחיקות לכת לבריכה החדשה.
<ברוך צ'יש: אני לא מאמין שהיא תהיה פיל לבן כי אני מאמין שאנשי מכון וינגייט כן ידעו להפעיל אותה ואנשי איגוד השחייה כן ידעו להשתמש בה.
<ברוך צ'יש: אבל ככל שהיא תהיה יותר פיל לבן כך היא תהיה יותר בעיה, לא רק למכון וינגייט ולבריכה הלאומית אלא לכל האגודות.
<ברוך צ'יש: תודה.
<דוד סיבור: שמי סיבור למי שלא מכיר, בשחייה מ-1951.
<דוד סיבור: הייתי שותף לבניית בריכת כפר המכבי, קיבוצי לשעבר, וביטנתי אותה וכך הלאה, ובריכה שבה הושגו המון שיאים ישראלים כי אז נספרו רק שיאים בבריכות קצרות ולא היו בריכות ארוכות.
<דוד סיבור: אחר כך עברנו לאליפויות בבת-גלים שאיננה, בגלי-גיל שאיננה, בכפר בלום קיימנו אליפויות, במוצקין קיימנו אליפויות שחייה.
<דוד סיבור: אני הייתי מאמן, מזכ"ל, וכך הלאה.
<דוד סיבור: לימים יועץ בריכות שחייה להרבה מתקנים גדולים גם בארץ וגם בחוץ-לארץ.
<דוד סיבור: אני פשוט הייתי מאושר.
<דוד סיבור: כשקיבלתי את ההזמנה לבוא הנה לדיון הזה ולא ידעתי מי קבע, מי הזמין.
<דוד סיבור: אחר כך נודע לי, בוקי היה.
<דוד סיבור: אבל זה שמתקיים דיון כזה - חברים, כואב לי הלב שנושא תכנון הבריכות בישראל לקוי בכל המישורים.
<דוד סיבור: ניתן כסף ופעם נתנו לכל בריכה, גם לבריכה שלנו בכפר מכבי.
<דוד סיבור: 25,000 לירות קיבלנו בשביל לבנות משהו.
<דוד סיבור: ניתן הרבה כסף ונבנו הרבה בריכות.
<דוד סיבור: כל הבריכות בישראל לקויות מיסודן, לא עונות על חוקת השחייה הבין-לאומית ויש לי פה את החוברת הזאת.
<דוד סיבור: אני חושב שאלה שתכננו את זה לא קראו מעולם את החוברת הזאת שיש לי פה.
<דוד סיבור: לכן, זו הזדמנות בלתי רגילה של הוועדה המכובדת הזאת שהיא סוף סוף תקבע נוהלים וזאת תהיה התוצאה.
<דוד סיבור: לא ישברו את הבריכה, הבריכה לא שווה את כל זה - מה שבוקי אמר.
<דוד סיבור: אי-אפשר לנהל שם אליפות אירופה בשחייה צורנית שזה אחד הענפים שפתאום הולך, למה?
<דוד סיבור: כי הרצפה היא 2.85 ולא 3 מטר לפי חוקת FINA.
<דוד סיבור: ניהלתי התכתבות עם חבר טוב שלי שהוא יושב-ראש הוועדה הטכנית של - - -.
<דוד סיבור: קוראים לו סורין גולבו.
<דוד סיבור: אנחנו שפטנו ביחד ב-91' באליפות אירופה באתונה.
<דוד סיבור: מאז יחסים אישיים.
<דוד סיבור: שאלתי אותו, שלחתי לו תמונות מהבריכה, אני מוכן להראות מה הוא עונה.
<דוד סיבור: אפשר לעשות כשלא תהיה אלטרנטיבה, אבל במצב הנוכחי בלתי אפשרי.
<דוד סיבור: זה תחום אחד, אני לא נכנס לדברים אחרים.
<דוד סיבור: אבל יש לי פה קטע מעיתון מה-28.4.2010 – "פיל לבן".
<דוד סיבור: כתב את זה העיתונאי גידי ליפקין.
<דוד סיבור: יש פה פרק אחד ואני אקרא לכם ארבע שורות שמאוד מאפיינות המצב.
<דוד סיבור: כותבים: לידיעות אחרונות הגיע דוח של המבקרת הפנימית במכון וינגייט גברת אורית גדות-הורניק שבו כתבה בין היתר: קבלת ההחלטה על הקמת הבריכה לא לוותה בניתוח מעמיק ובהצגה מלאה של הסיכונים הנובעים ממרכיבים של אי-ודאות.
<דוד סיבור: אני לא קורא את כל המאמר.
<דוד סיבור: זה הבסיס.
<דוד סיבור: ההתנהלות היתה מתחת לכל ביקורת.
<דוד סיבור: אני הייתי מעורב בהתחלה ואני נורא מצטער שאיגוד השחייה לא היה מעורב.
<דוד סיבור: איך דבר כזה שבבריכה כלשהי בעולם האיגוד הלאומי לא מעורב או האיגודים שרלוונטיים לנושא הזה.
<דוד סיבור: הוא לא היה מעורב.
<דוד סיבור: אני גם יודע מאחר, והתעניינתי כל הזמן, שביקשו פרוטוקול מוועדת ההיגוי והמנכ"ל של וינגייט לא העביר לאיגוד את הפרוטוקולים, לא רצה להעביר.
<דוד סיבור: איך בונים דבר כזה?
<דוד סיבור: חבל על הכסף, אבל חבל בעיקר על השחייה על גווניה השונים, כדור מים וכו', בישראל שבנו משהו גדול עם צבעים, עם עמודים שאני לא יודע מי אישר אותם כי זה נראה בצורה נוראית.