GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דני זקן: אנחנו סוברנים, ומהבחינה הזאת אנחנו לא תלויים בגורמים אחרים.
<דני זקן: אנחנו לא בודקים נושא של אבהות, אנחנו לא בודקים נושא של רקמות – זה לא מסמכותנו, לא מתפקידנו, אבל היו בידינו מספיק ראיות והוכחות שאפשר היה להגדיר את אותו ילד כבנו של המנוח.
עדי קול: מעוקלים גם התשלומים של תקווה?
עדי קול: הילדים האחרים של חאדר?
<דני זקן: ככל שאני זוכר הם בגירים אז אין זכאות לקצבאות ילדים.
עדי קול: הילדים של תקווה, לא.
עדי קול: הם מקבלים.
<ג'ברין דארין: אני שאלתי אותם למה הילדים של תקווה מקבלים, ובן שלי לא למרות שהמצב הכלכלי שלו "על הפנים", מתחת לאפס.
<ג'ברין דארין: אז הם ענו לי שתקווה לא ידועה בציבור, אבל אני כן ידועה בציבור, ולכן אני חייבת לשלם את החוב שלי.
<דני זקן: לא הבנתי את התשובה.
עדי קול: תקווה היא אשתו לשעבר.
<יעקב קדוש: יש עוד אישה מהרצליה בשם תקווה חדד.
עדי קול: ויש להם ילדים משותפים, וגם הם זכאים לתמיכה.
עדי קול: לא שאני רוצה לקחת לתקווה את הזכויות שלה, אבל למה החליטו דווקא על הילד הזה כשאתם יודעים שהוא קיבל עכשיו אחרי שלוש שנים שהוא לא קיבל כלום, ועכשיו החלטתם שעליו צריך להטיל את העיקול?
<דני זקן: אין שם עיקול, יש שם רק קיזוז, אבל זה היה רק לגבי הסמכום של הרטרו, וככל שאנחנו בדקנו אמורה להשתלם קצבת הילד.
<דני זקן: לגבי קצבת שארים – החוב שהאבא המנוח הותיר הוא חוב שיחסית משקף שנים שהוא לא שילם.
<דני זקן: אנחנו מדברים שם על כמעט 100,000 שקלים.
<דני זקן: זה לא חוב שנוצר רק חודש או שנה לפני שהוא נפטר – אנחנו מדברים על אדם שבאופן עקבי, שיטתי וממושך לא שילם את דמי הביטוח.
<דני זקן: בחוק הביטוח הלאומי יש סעיף שאם משתלמת קצבת שארים או מוגשת תביעה לקצבת שארים מכוחו אז היא מותנית בכך שאין חוב.
<דני זקן: ככל שעומק הפיגור גדול יותר כך בהתאמה תהיה שלילה חלקית עד שלילה מלאה.
<דני זקן: אבל המליצו לה להגיש תביעה מטעמי צדק.
<דני זקן: יש אישור עקרוני שהיא תהיה זכאית, ואני מניח שזה עניין של כמה ימים.
<דני זקן: תכף יעקב קדוש יוסיף עוד כמה דברים.
<דני זקן: כך שלפחות מבחינת המוסד לביטוח לאומי אנחנו חושבים שהבעיות כמעט נפתרו.
<דני זקן: אין למעשה כמעט שום דבר - -
עדי קול: אנחנו רוצים לקבל את התשובה כשתהיה תשובה סופית לגבי ההחלטה.
<ג'ברין דארין: סליחה, מה לגבי דמי לידה?
<דני זקן: אנחנו הבאנו לפה מסמך שאמור להחתים אותה איפה להחתים את הכסף.
<דני זקן: אחת הבעיות של הגברת היא שאין לה מסמכים מזהים, ולכן היא לא יכולה לפתוח חשבון בנק.
<דני זקן: למוסד לביטוח לאומי יש פתרונות לכל המצבים האלה - -
עדי קול: בנק הדואר.
<דני זקן: - - ומה שהיא צריכה לעשות זה רק למנות אדם אחר שאליו יעברו הכספים, והוא יעביר אליה.
<דני זקן: אז מהבחינה הזאת אנחנו חושבים שפתרנו כמעט את כל הבעיות מול המוסד לביטוח לאומי.
עדי קול: מה בנושא דמי לידה?
<דני זקן: אנחנו מדברים על מענק לידה.
<דני זקן: דמי לידה זה רק לאישה שעבדה כשכירה או כעצמאית, ויש תקופת אכשרה.
<דני זקן: היא מדברת, כנראה, על מענק לידה.
עדי קול: מענק לידה?
<שלומית אבינח: אשפוז ולידה.
עדי קול: מענק האשפוז שולם.
<יעקב קדוש: האשפוז שולם לבית חולים.
<יעקב קדוש: אני יודע את זה מפורשות.
<טלי אלמי: אבל היא הביאה קבלה מבית חולים שהם שילמו לבית חולים.
<טלי אלמי: הסכום שהם שילמו לבית חולים הועבר אליה?
<יעקב קדוש: אכן נכון.
<יעקב קדוש: היא הביאה קבלה שהיא שילמה את הוצאות האשפוז בבית החולים ולכן אמרתי לה שתפנה למחלקת אמהות עם הקבלה המקורית שהיא אכן שילמה את התשלום כדי לקבל את זה.
<יעקב קדוש: לצורך התשלום נתתי לה הבוקר טופס מיוחד; זה כתב הסמכה למנות אדם מסוים שיקבל בעבורה את הכספים.
<יעקב קדוש: היא ממלאת את הטופס הזה, רושמת את הפרטים שלה ואת הפרטים של מקבל הגמלה.
<יעקב קדוש: הוא חותם שהוא מוכן לקבל בעבורה את הגמלה, והיא אמורה לכתוב מכתב למוסד לביטוח לאומי שהיא מבקשת שפלוני אכן יקבל עבורה את הגמלה ולצרף את המסמך הזה.
עדי קול: כיוון שלה יש בעיה עם זה, האם יש לנו פתרון במקרה של מישהי כמוה שכל מי שהיא מכירה סביבה יש עליו עיקולים.
<יעקב קדוש: את הפתרון לבעיה הזאת היא צריכה למצוא בעצמה.
<יעקב קדוש: אנחנו לא יכולים למצוא בשבילה אדם פלוני או אלמוני שיקבל בעבורה את הכספים.
<יעקב קדוש: יש גבול ליכולת של המוסד לביטוח לאומי לפתור בעיות.
<יעקב קדוש: את הבעיות שלה הצלחנו לפתור שלושה ימים אחרי שהם היו בדיון.
<יעקב קדוש: היא הייתה אצלנו ובאה עם תעודת הזהות.
<יעקב קדוש: באותו יום סידרנו מעמד לילד, ובאותו יום הוא קיבל את ביטוח הבריאות.
<יעקב קדוש: ובאותו יום היא הלכה לקופת חולים לסדר את כל העניינים.
<יעקב קדוש: אנחנו עשינו מעל ומעבר בקטע הזה לגבי הילד.
<דני זקן: גם אם נוציא עכשיו צ'ק – לפקודת מי הוא יהיה?
<דני זקן: נגיד שכל חודש היא תקבל מאתנו צ'ק – לפקודת מי הוא יהיה?
עדי קול: השאלה אם אפשר לפתוח חשבון בנק על שם - - - וראם?
<ג'ברין דארין: לא, אי אפשר.
<יעקב קדוש: לא, הוא קטין.
<דני זקן: אין לה מסמכים מזהים.
<דני זקן: אני מניח שהרבה גורמים מטפלים בה, אז אם על כל מי שהיא מכירה יש עיקולים אז נמצא מישהו אחר אולי מהאגודה או מגורמים אחרים שאולי יסכימו.
<טלי אלמי: אני לא יודעת אם מותר לנו.
<טלי אלמי: לי אישית לא אכפת אבל אני לא יודעת אם זה מותר.
<טלי אלמי: אני יכולה להגיד שדיברתי עם עורכת הדין סיגי בן-ארי, והיא אמרה שבאחד המקרים הסבוכים מאוד אחד הפתרונות היה שהעבירו לבנק הדואר בלי לפתוח חשבון.
<טלי אלמי: בתאריך מסוים הם היו בקשר עם מנהל סניף בנק הדואר באותה שכונה - -
<דני זקן: איך יזהו אותה?
<טלי אלמי: מכירים.
<טלי אלמי: מתוך היכרות איתה.
<דני זקן: את מראש תצרי שוב בעיה.
<דני זקן: כי אחר כך יצטרכו להביא לפה גם את דואר ישראל לראות למה לא הביאו.
<טלי אלמי: אני רק אומרת שהיא אמרה שבמקרה קיצוני אצלם שלא היה מי שיוכל לקבל עבורה את הגמלה - -
עדי קול: היא באה עם הילד, ואין תעודה מזהה, והילד לוקח מבנק הדואר, כביכול היא בשמו?
<רינה נשר: אבל לילד אין תעודה מזהה.
<רינה נשר: תעודה מזהה זה רק מגיל 16.
<דני זקן: אין לילד תעודה מזהה.
<דני זקן: שתנסה בכל זאת להביא מישהו שאין לו עיקולים.
<דני זקן: קשה לי להאמין - -
<טלי אלמי: יכול להיות שמישהו יכול לפתוח חשבון בבנק הדואר.
<טלי אלמי: אני לא יודעת, אני רק אומרת שבמקרה הקיצוני זה מה שנאמר לנו שיש פתרון.
עדי קול: אין לי הרבה זמן, כי יש עוד דיונים חשובים מאוד.
עדי קול: את רואה שיש פה שתי מדינות: מדינה אחת שלצורך תשלום וגביית חובות – מכירה, ומדינה אחת שלא.
עדי קול: אני ככנסת ישראל רוצה לשאול מה מדיניות הממשלה לגבי ראם?
עדי קול: האם יש לו אבא או אין לו אבא?
<דני זקן: יש פסיקה מפורשת, ויש פסיקה מבג"ץ סרוסי שנקבע בלא מעט פסקי דין של בית המשפט העליון שיכול להיות שאדם יוגדר כתושב לעניין חוק אחד או כעובד לעניין חוק אחד, ולעניין חוק אחר - -
עדי קול: אבל אתם לא מקבלים את החקירה האובייקטיבית של ביטוח לאומי?
<דני זקן: אנחנו מוכנים להעביר.
<דני זקן: יש בינינו שיתוף פעולה מלא.
<רינה נשר: זה מצוין בשביל מרכז חיים ולכל הדברים האחרים.
<רינה נשר: לצורך מתן אזרחות שזה רף גבוה יותר של ראיות זה לא מספיק.
<רינה נשר: לכן כדי שהילד יוכל לקבל אזרחות ישראלית – אני אומרת שוב על מה שנאמר כאן - -
עדי קול: שאלה אחרונה: הבנתי שצריך מעמד בשביל להזמין את דארין.
עדי קול: למה המעמד הארעי לא מספיק?
<יעקב קדוש: לפני שתמשיכו אני חייב לחדד נקודה של הביטוח הלאומי בעניין גמלת שארים.
<יעקב קדוש: פה לא מדובר על גמלת שארים.
<יעקב קדוש: בגלל מה שאמר דני זקן על סעיף 366 לחוק, שיש עילה חלקית ומוחלטת, אז במקרה שלה היא לא תוכל לקבל גמלת שארים, כי אם רק מטעמי צדק.
<יעקב קדוש: כדי שיוכלו לקבל את הגמלה הילד חייב להיות רשום תחת זהות האב.
<יעקב קדוש: כל עוד הילד לא רשום תחת זהות האב לא ניתן לשלם.
עדי קול: אז זה אומר שהיא גם לא תקבל מן הצדק?
<יעקב קדוש: לא ניתן לשלם, לכן זה מעוקב בביטוח הלאומי.
<יעקב קדוש: כפתרון ביניים עד להסדרת הסוגיה אנחנו מוכנים לשלם תשלום "על חשבון" כמקדמה עד להסדרת כל הסוגיה ובירור מלא של כל הבעיה.
עדי קול: הם הכירו, אבל העובדה שאתם לא מכירים פוגעת בה.
עדי קול: היא לא תוכל לקבל - - -
<רינה נשר: אני לא לא נותנת מענה.
<רינה נשר: יש פה מענה שבוחרים לא ללכת בו.
עדי קול: את לא נותנת מענה.
<רינה נשר: גם תשובה "לא" או תשובה להגיד מה "כן" זאת תשובה.
עדי קול: אבל לא הסברת לי למה המסמכים האובייקטיביים שנמצאים בפנייך לא מספיקים שאליהם מצטרף גם נתון אובייקטיבי, מן הסתם – החקירה של ביטוח לאומי.
<רינה נשר: החקירה של הביטוח הלאומי - -
עדי קול: היא אחת מסך ראיות.
עדי קול: כדי לגבות חוב ממנו הם צריכים להוכיח שהוא אבא שלו.
עדי קול: כי הם גובים חוב מהילד.
עדי קול: כל ראיה שאני מביאה את אומרת שהיא לא מספיקה.
עדי קול: אבל מה עם סך כל הראיות האלה יחד?
עדי קול: גם הרבה ראיות לא טובות יוצרות אולי בסוף ראיות.
<רינה נשר: שוב אנחנו חוזרים לשלב הראשוני שמדובר באישה שאנחנו לא יודעים מיהי.
<רינה נשר: לכן הפתרון הוא משולב - -
עדי קול: אבל את מאשימה את הילד בזהות של האמא.
עדי קול: את יכולה לתת תשובה לשאלתי למה - - -
<רינה נשר: למי שאין כסף המדינה נושאת בעלויות של זה, ואני לא מבינה למה אנחנו צריכים למצוא כל מיני פתרונות ביניים - -
<עודד פלר: זה מה שבית משפט אמר לעשות.
<רינה נשר: בית המשפט - - - להתמודד עם החומר.
<דני זקן: למה שלא תגישו ערעור לבית הדין ותעזרו לייצג אותה מול משרד הפנים?
<עודד פלר: כי הלכנו לבג"ץ, ובג"ץ נתן פסק דין עקרוני ואמר מה צריך לעשות.
<עודד פלר: והם לא מקבלים אותו.
עדי קול: מבחינתי אני אגיש את הבג"ץ הזה אם צריך שוב כדי לקבל החלטה של בג"ץ שוב.
עדי קול: אבל לשאלתי הנוספת, למה המעמד הארעי של ראם לא מספיק בשביל להגיש בקשה לדארין?
עדי קול: עמוס ארבל אמר פה שהיא תוכל כמה שיותר מהר לקבל ועדה הומניטרית.
<רינה נשר: אני אמרתי שוב שגם בשביל הוועדה ההומניטרית, לפי מה שעורכת הדין רוזנטל הסבירה לעורך הדין שלה כבר בינואר 2012, היא צריכה פסק דין הצהרתי על הזהות שלה.
<רינה נשר: זה מה שהיא צריכה לצורך הבקשה של הוועדה ההומניטרית של הוראת השעה.
<עודד פלר: ולא ייטען שם שהילד לא יכול לשמש מזמין?
<רינה נשר: שצריך להיות מוכח שהיא אמא שלו.
<עודד פלר: מוכח שהיא אמא שלו, ויש לה מעמד - -
<רינה נשר: גם הרישיון הארעי שלו ניתן לצורך הסדרת המעמד הקבוע.
<עודד פלר: אז זאת אומרת שאפילו אם היא תביא את כל המסמכים לא תכירו בזה.
<רינה נשר: אני לא אומרת.
<רינה נשר: אני רק אומרת שכשאני אקבל את כל המסמכים אני אוכל לקבל החלטה.
<עודד פלר: את שולחת אותה לדרך חתחתים, ואת אומרת שבסוף - - -
<רינה נשר: אלה שתי דרכים פשוטות – להשיג פסק דין הצהרתי על הזהות שלה - -
<עודד פלר: אבל את אומרת שזה לא מספיק.
<רינה נשר: - - ולפנות לבית המשפט לענייני משפחה ולעשות בדיקה גנטית.
<עודד פלר: ואז לבוא לוועדה ההומניטרית ויגידו לה שזה לא מספיק.
<רינה נשר: אני לא אמרתי שזה לא מספיק.
<רינה נשר: זה בדיוק מה שאמרתי שהספיק.
<רינה נשר: אם יוכח שהיא אמא שלו - -
עדי קול: היא מסרבת להפעיל שיקול דעת.
<רינה נשר: לא נכון.
<רינה נשר: אני מפעילה שיקול דעת ואומרת, לא, זה לא שאני מסרבת להפעיל.
<רינה נשר: הראיה היא שכשהגיע אליי מקרה שיש מה להפעיל שיקול דעת שיקול דעת אמר כן.
עדי קול: בואו נשמע מקרה.
עדי קול: בבקשה, עכשיו אתם.
<מתן אורן: אני מתן אורן, ואני מייצג גם את אשתי אוולין ואת בתי מילו.
<מתן אורן: אנחנו בזוגיות בערך שנה וחצי, ובאוגוסט שנה שעברה התחתנו בבלגיה כי לאוולין אין פה כנראה זכות להתחתן אתי.
<מתן אורן: כשחזרנו לארץ והתחלנו תהליך להסדיר את הנישואים שלנו גילינו שההתנהלות מול משרד הפנים זה דבר בלשון המעטה מתיש וקשה.
<מתן אורן: אני לא יודע מי מייצג פה את משרד הפנים - -
עדי קול: אלה הרעים.
<מתן אורן: לא, אני לא מצביע על בן אדם.
<רינה נשר: באמת, מדינת ישראל – להגיד ככה זה באמת - -
עדי קול: לא, זה היה - - -
<מתן אורן: אני לא מצביע על בן אדם, אני מצביע על ההתנהלות.
<מתן אורן: אני רק אציג לכם את המקרה ואת הקשיים שאני נתקלתי בהם.
<מתן אורן: קודם כול ליצור קשר עם משרד הפנים ולקבל מהם מידע מדויק לגבי מה שאני צריך להביא – זה לא קיים.
<מתן אורן: כאילו שאנשים שעובדים לא ממש יודעים מה להגיד או שאין נוהל ברור.
<מתן אורן: אנחנו הבאנו תרגום נוטריוני של תעודת הנישואים שלנו מבלגיה כי זה מה שהיה כתוב:
<מתן אורן: להביא תרגום נוטריוני לעברית עם אפוסטיל; וגילינו שלא מכירים נוטריונים שהם לא מהארץ.
<מתן אורן: לא היה כתוב בשום מקום דבר כזה, וכשקצת התעקשתי כי כבר שילמתי הרבה כסף בבלגיה על תרגום נוטריוני אז אמרו לי להחתים עוד אפוסטיל על המסמכים, ואז נקבל אותם.
<מתן אורן: במקרה לי זה הסתדר שנגמרה לנו הוויזה וטסנו לבלגיה לפגוש את המשפחה, והחתמנו עוד אפוסטיל על המסמכים.
<מתן אורן: לשמחתנו, הם קיבלו את המסמכים ופתחו לנו תיק כשחזרנו.
<מתן אורן: זה קרה זמן מאוד קצר לפני הלידה.
<מתן אורן: אחר כך גיליתי באינטרנט שאם הייתי מתעקש במשרד הפנים אז הם היו מקבלים את המסמכים והיו שולחים אותי להביא את מה שצריך לתקן, אבל התיק היה נפתח, משרד הפנים היה מכיר את המצב שלנו כבר יותר מוקדם.
<מתן אורן: זה היה קצר בתקשורת שהפקידה בלשכה לא מיידעת את הבן אדם מה הוא צריך לעשות, ואיך הוא צריך לפעול.
<מתן אורן: בפברואר נולדה לנו בת, וגילינו שאנחנו בתהליך מול משרד הפנים זמן קצר מדי, והם לא יודעים להגיד בוודאות שאנחנו זוג אף על פי שאנחנו מביאים מכתבים של מכרים ושל אנשים בכירים בהרדוף וברשות הטבע והגנים, ששם אני עובד, שמוכיחים שמכירים אותנו; שמוכיחים שאנחנו בזוגיות, בנישואים ושאנחנו הורים לילדה שלנו.
<מתן אורן: אבל אף אחד לא התקשר לבדוק את זה כדי לאמת את זה.
<מתן אורן: מסמכים רשמיים יותר מזה נתבקשנו להביא, ואין לנו.
<מתן אורן: אין לנו חשבון בנק משותף עד היום.
<מתן אורן: דירה אנחנו שוכרים יחד בהרדוף אז במזכירות, לבקשתי, הוסיפו על תלוש המשכורת את השם של אוולין כי זה יורד מהחשבון שלי, אבל אין בעיה, נרשום את אוולין ומתן, אבל עדיין זה לא מסמך מספיק, כך נאמר לי.
<מתן אורן: כשפניתי שוב ללשכה בעפולה וביקשתי התייחסות קיבלתי תשובה שמחולקת לשני דברים: א', אם אין ראיות מספיקות על קיומם של חיים משותפים לא נקבל את הילדה כבתו של אזרח ישראלי; ולא היו פה הוכחות מספיקות; 2, היא כותבת – "בברכה".
<מתן אורן: לא ידעתי מה לעשות.
<מתן אורן: אני לא רגיל שאני צריך להילחם על המעמד שלי, להילחם על הדברים הבסיסיים שאני צריך לקבל ושהבת שלי צריכה לקבל כמו ביטוח לאומי, כמו ביטוח בריאות שעד היום בעצם זה לא הוסדר כי אני לא הולך לעשות לה ביטוח של עובדים זרים, היא הבת שלי.
<מתן אורן: שלחו אותי לעשות ביטוח לעובדים זרים ולעשות בדיקת DNA.
<מתן אורן: בית דין לענייני משפחה יפסוק בנדון, ואם הם מכירים בכם גם אנחנו נכיר בכם.
<מתן אורן: בשלב הזה פניתי לאגודה לזכויות האזרח ויידעתי אותם.
<מתן אורן: הם אמרו לי - -
עדי קול: דרך אגב, הטענה שאמרתם, למה הוא לא ערער – האם כתוב באיזשהו מקום שיש לך זכות ערעור?
עדי קול: אנשים צריכים לנחש שיש להם זכויות ערעור?
עדי קול: הם צריכים לדעת לאן להגיע?
<רינה נשר: אני חושבת שאתם יודעים שיש מטה.
עדי קול: יושב פה אזרח ישראלי.
עדי קול: לא עורך דין - -
<מזל כהן: יש נוהל ערעורים שמפורסם באינטרנט.
<מתן אורן: בעניין הזה, לשמחתי, גיליתי באינטרנט שזה כן כתוב.
<מתן אורן: המון דברים אחרים לא כתובים שם, אבל אפשרות לערעור – כן כתוב.
<טלי אלמי: אני חושבת שזה מאוד בסיסי.
<טלי אלמי: פשוט אתמול חזרתי בעקבות ההערה הזאת ובדקתי.
<טלי אלמי: אנחנו יודעים שיש מטה, ואנחנו בחרנו - - - אבל האדם הפשוט מקבל תשובה ברורה.
<טלי אלמי: זה בסיסי לכתוב שצריך לערער.
<מזל כהן: האמת היא שבדרך כלל בסוף המשפט יש הנחיה לכתוב - - -
<טלי אלמי: אבל לא כתוב.
<מזל כהן: הפרסומים באינטרנט מיועדים לאנשים כדי שיידעו - -
עדי קול: מזל, מדובר באוכלוסייה מוחלשת הרבה פעמים שפונה לבקש מעמד ואולי אין להם גישה לאינטרנט, ואתם שולחים מכתבים הביתה.
עדי קול: לדעתי, גם בית משפט אמר שחייבים ליידע אנשים על זכות הערעור שלהם.
<רינה נשר: אין לי בעיה עם זה שצריך - - - את אומרת "אוכלוסייה מוחלשת, אבל אנחנו מטפלים בכל עם ישראל, לא מטפלים רק באלה או באלה.
עדי קול: נניח שעם ישראל ילך לחפש ויבדוק שלמישהו יש זכות ערעור, ולא עונים לו "בברכה".
עדי קול: אני מבקשת ודורשת – אם נראה עוד מכתבים בלי זכות ערעור אנחנו נחזור ונהיה פה עד שנקבל מכתבים כאלה.
עדי קול: התחייבות שלכם שלפחות תיידעו את האנשים שאתם דוחים בזכות הערעור שלהם.
עדי קול: אפשר לקבל את ההתחייבות הזאת שהמכתבים יציינו שיש זכות ערעור?
עדי קול: בבקשה, תמשיך.
<מתן אורן: הפקידים בלשכה עצמה כאילו לא עוזרים לי לעזור לעצמי, אלא מעדיפים "לך תחפש" כמו שנאמר.
<מתן אורן: בצורה מפתיעה התערבות האגודה לזכויות האזרח במכתב מנוסח שאומר שכל השגיאות והטעויות בהתנהלות וכל העברות על החוק כשבבג"ץ כבר הגיעו להסכמה – עדיין התקבל בסירוב.
<מתן אורן: זאת אומרת המכתב שאנחנו קיבלנו היה – לא.
עדי קול: זה אומר שצריך להגיע אלייך - - -
<רינה נשר: זה מקרה אחד.
עדי קול: שניים.
<מזל כהן: הראיה שפה מקרים - -
<רינה נשר: אנחנו מטפלים במאות ואלפי מקרים ובקשות.
עדי קול: שניים שבמקרה הגיעו אליי, ושניים שבמקרה קיבלו אתמול בגלל שנקבע דיון.
<רינה נשר: לא בגלל שנקבע דיון, אלא בגלל שהחומר ממך הועבר למטה.
<רינה נשר: אם החומר היה מגיע לפני כן למטה אפשר היה להפעיל שיקול דעת.
<מתן אורן: סליחה, אפילו לי נאמר שהלשכה בעפולה לא מטפלת, והם שולחים את זה למטה בירושלים.
<רינה נשר: זה לא נשלח למטה.
<אורן מתן: זה נשלח לירושלים כיוון שהחומר הגיע לוועדה.
<אורן מתן: ירושלים שזה המטה.
<אורן מתן: זה היה אחרי.
<מתן אורן: זאת עוד בעיה.
עדי קול: אם הסניף אומר לך שהוא העביר למטה - -
<רינה נשר: זה נשלח לירושלים כיוון שהחומר הגיע לוועדה, ולכן כדי לבדוק את התיק ירושלים – המטה – פנו ללשכה כדי לקבל את החומר.
<רינה נשר: לכן אולי כשנאמר לך שהחומר עובר לירושלים זה היה אחרי כן.
<מתן אורן: אז אני רק רוצה לציין שלי נאמר בלשכה בעפולה שהחומר יישלח לירושלים.
<מתן אורן: זה כנראה לא קרה.
<ג'ברין דארין: גם לי אמרו.
<ג'ברין דארין: כבר שש שנים.
<מתן אורן: וגם אני חושב שהאגודה לזכויות האזרח שלחה את החומר למטה.
<מתן אורן: אני שלחתי מצגת שכל ילד יכול להבין - -
<רינה נשר: ביום חמישי.
<רינה נשר: אני לא באה בטענות רק לא להגיד שזה היה לפני מתן ההחלטה.
עדי קול: יש לנו כמה דקות ספורות.
<עודד פלר: אני רוצה להגיד משהו ממש בקצרה: זה מקרה וייס הקלאסי.
<עודד פלר: אין שום בעיות של תעודות.
<עודד פלר: הבעיה חוזרת למה שדיברנו – אין רשימת מסמכים.
<עודד פלר: הפקיד בעפולה, מגיע אליו מקרה, והוא לא יודע מה לעשות איתו.
<עודד פלר: הוא רואה את המסמכים האלה, אומר לו שזה לא מספיק לו, והולך לבית משפט.
<עודד פלר: ואז כשזה מגיע למטה – למה זה צריך להגיע למטה?
<עודד פלר: הפקיד בלשכה בעפולה אמור לראות את הראיות ולהגיד שזה מספיק, גמרנו את העניין הזה.
עדי קול: אחריך אני עוצרת את הדיון.
<עודד פלר: אני רק רוצה להגיד דבר נוסף.
<עודד פלר: סליחה, אני מצטער שאני אומר, גברתי היושבת-ראש – רק להסתייג מדבר אחד.
<עודד פלר: אני עובד שנים עם רינה ועם מזל.
<עודד פלר: יש לנו חילוקי דעות קשים מאוד, ואנחנו מתקוטטים עליהם ומידיינים עליהם, ויש לנו ביקורת מאוד גדולה, אבל הן לא רעות.
עדי קול: אני לוקחת את זה גם.
<עודד פלר: הן עושות את מלאכתן נאמנה, חרוצות ונאמנות למערכת שבה הן עובדות.
<עודד פלר: יש חילוקי דעות, אבל הן לא רעות.
עדי קול: אז אני מתנצלת, אני לא התכוונתי.
<טלי אלמי: אני גם רוצה להגיד שזה לא מקרה אחד.
<טלי אלמי: מגיעים אלינו מקרים מלשכות פעם אחרי פעם.
<טלי אלמי: זאת נקודה שחשוב לי להעביר כי היא עקרונית בעיניי.
<טלי אלמי: פעם אחר פעם מגיעים אלינו מקרים מהלשכות שבהם נותנים מסמכים מרשימים מגורמים רשמיים שמייצרים סך הכול של ראיות, והלשכה דוחה.
<טלי אלמי: אז אנחנו כותבים למטה, והמטה הרבה פעמים מאשר.
<טלי אלמי: אבל מה שקורה בלשכה הוא שבלשכה עובדים לפי הנוהל, והנוהל אומר דבר אחד, והפסיקה אומרת דבר אחר.
עדי קול: אני רוצה לסכם כי עוד שנייה משנים את שיטת הממשל בלעדיי, וזה כנראה יהיה ממש ככה, כמו שאתם מתארים.
עדי קול: בקשה שלי או דרישה – אני חייבת לציין שאני מרגישה שאני יוצאת מתוסכלת מהדיון.
עדי קול: אני מרגישה שאין כמעט משהו שאפשר לעשות כדי שפקידי הלשכה יחליטו שזה מספיק.
עדי קול: אם מופיע זוג כזה ויש להם כל הנתונים ונוטריון ופעם שנייה נוטריון, ועדיין הוא נדחה – ויש להם כל הראיות מהיישוב שלהם ועדויות, ואתם יודעים מה, אפילו לא מדובר בערבים.
עדי קול: אבל לא ברור.
<רינה נשר: זאת גם בעיה שאנחנו שוויוניים?
עדי קול: זה אומר ששום דבר לא יעמיד את סך הראיות שלכם.
עדי קול: לכן אני דורשת לקבל בהקדם האפשרי, בשבועיים הקרובים – אני גם קובעת תאריך כדי שאחר כך לא נוכל להגיד שזה נשלח או לא נשלח – לכתובת המייל של הוועדה מהם המסמכים שאתם דורשים כדי להוכיח שיש חיים משותפים כדי להצדיק את הרישום של הבת.
עדי קול: מסמכים כדי לעמוד בנוהל למיצוי כל המסמכים לפני שעוברים עם דרישה לבית משפט.
עדי קול: אני מבקשת רשימה כזאת בעוד שבועיים.
עדי קול: שנית, כיוון שלא הצלחנו לגרום לכם להאמין בסך הראיות שקיימות לגבי הילד ראם, והוא עדיין נמצא כאן ללא תושבות קבע או אזרחות כפי שמגיע לו – ואני מבינה שמה שאני לא אעשה, זה לא יקרה, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מתקדמים עם זה.
עדי קול: אני רוצה לבדוק מה האופציות שלי, ומה האופציות לפנייה לבית הדין כדי להכיר באמהות שאני מבינה שגם היא בעייתית, ואחר כך נעבור שלב-שלב.
עדי קול: אני מצטערת שלא פנינו אליך בעניין בדיקת הרקמות.
<רון לבנטל: אני רוצה להגיד רק לגבי המקרה הראשון שאני יכול לתת פתרונות גם של האמא וגם של הילד באמצעות הדודים או באמצעות האחים למחצה תוך זמן מאוד קצר אם יבקשו ממני.
<רון לבנטל: אין לי שום בעיה לעשות את זה, זה פשוט מאוד.
<מזל כהן: יש לילד שמונה אחים.
עדי קול: אני חושבת שזאת פגיעה בפרטיות, ואני לא חושבת שאתה יכול לבקש מהאחים הקטינים שלו.
<מזל כהן: יש גם בגירים.
עדי קול: דבר נוסף לגבי הביטוח הלאומי: אני מבינה שמן הצדק יהיה אפשר לתת מקדמה - -
<דני זקן: הבעיות מול הביטוח הלאומי כולן נפתרו, ומה שנותר הוא שהיא תמנה אדם מסוים שאין לו עיקולים על החשבון, והכסף יעבור אליו.
עדי קול: אז אני אשמח לקבל את זה בכתב.
<דני זקן: היא קיבלה את זה.
עדי קול: גם הוועדה רוצה את זה.
<דני זקן: נוציא לכם.
עדי קול: אני רוצה להתייחס אליכם.
עדי קול: אני יודעת שבאתם מרחוק, ואני מאוד מעריכה את זה.
עדי קול: היו לנו דין ודברים לפני שהגעתם שהתייחסו למקרה מאוד ספציפי כאילו זאת הבעיה, ואני חושבת שהם הראו שזאת לא הבעיה.
עדי קול: הבעיה היא שהפקידים בלשכות – אמרתי קודם, "מתעמרים", אולי זאת מילה קשה.
עדי קול: אבל זוג צעיר התחתן ורוצה להקים את ביתו בישראל; ילדה ישראלית, בת לאב ישראלי.
עדי קול: אני לא מבינה למה היו צריכים להגיע לכנסת ולאגודה לזכויות האזרח; למה הם לא יכלו לקבל מענה פשוט?
עדי קול: למה זה צריך להגיע למטה לערעור?
עדי קול: תסתכלו על כמות המסמכים שמסתובבת כאן, בשביל להיאבק על מה?
עדי קול: על זכות בסיסית שהילדה שלו תוכר כילדה שלו.
עדי קול: אני מזועזעת כל פעם מהתהליך.
עדי קול: אני יודעת שאלה לא אנשים רעים, ואני יודעת שהם עושים את העבודה שלהם, אבל יש תחושה שסוחטים אנשים עד דק בשביל הדבר הבסיסי הזה של להיות אזרח ישראלי.
עדי קול: בכנסת ישראל אני אומרת – זה מאוד חורה לי.
עדי קול: מן הסתם ניפגש פה בשנים הקרובות.
עדי קול: אני מאוד מצפה לראות את הנהלים, ושהנהלים האלה שנקבל גם יועברו ללשכות.
עדי קול: אתה רוצה להגיד עוד משהו?
<מתן אורן: אני רוצה להגיד בקצרה שאני מחזיק פספורט שווייצרי, ובשגרירות בשווייץ מכירים עשרות מקרים דומים.
<מתן אורן: לאנשים טובים מוציאים את החשק לבוא ולגור בישראל – לאנשים שכבר רוצים.
עדי קול: אני שומעת את זה שוב ושוב, כאילו להיות אזרח ישראלי זאת המתנה הכי גדולה בעולם, ואנחנו לא רוצים לתת את זה חס וחלילה לאנשים.
עדי קול: זאת ההרגשה.
עדי קול: שוב, חבל שמשרד הפנים והרשות נותנים תחושה כזאת.
עדי קול: אנחנו צריכים לדבר איך אנחנו ממשיכים הלאה.
עדי קול: למי שלא מכיר, אני חברת הכנסת עדי קול ובכנס החורף זאת הישיבה הראשונה של הוועדה המיוחדת לפניות ציבור.
עדי קול: אנחנו שמחים לחגוג את זה אתכם.
עדי קול: נושא שצץ ועולה בכנסת לאורך זמן רב ואני מאוד מאוד מקווה שנוכל להתקדם אתו היום.
עדי קול: אנחנו מדברים על סעיף 31(א) לפקודת התעבורה, חוק שעבר לראשונה בכנסת ב-2006, הצעת חוק של גלעד ארדן, אבל אחר כך נדחה היישום שלו ל-2008.
עדי קול: היום אנחנו בשנת 2013 והחוק עדיין לא מיושם.
עדי קול: המשמעות היא – אני מניחה שכל מי שנמצא כאן יודע זאת – שעשרות אלפי נהגים ממשיכים לנהוג למרות שהם פסולי רישיון.
עדי קול: החוק הזה לא אמור לפתור את הבעיה הזאת כי זאת בעיה אחרת אתה אנחנו צריכים להתמודד, אבל אני מבינה שאחת הבעיות שעולות ומקשות על הקמת המאגר הזה, הן אותן בעיות שמקשות על האכיפה של פסילת הרישיון.
עדי קול: המצב הקיים הוא מצב שבו לא רק שאנחנו לא יודעים מיהו נהג עם רישיון פסול שממשיך לנהוג והציבור אינו יודע זאת – ובעיני זאת הבעיה הקשה ביותר – אלא שגם קציני הבטיחות ואנשים שמנהלים את צי הרכב, אין להם יכולת לדעת מי מתוך קהל המועמדים, הפונים, הנהגים שלהם הוא פסול רישיון ובעצם הרבה מהתאונות שקורות – ואנחנו שומעים על עוד ועוד תאונות – קורות בגלל נהגים שהם פסולי רישיון.
עדי קול: ב-2009 דוח מבקר המדינה העריך כי עשרות אלפי נהגים בישראל נוהגים בפסילת רישיון, ביניהם גם נהגי משאיות כבדות, נהגי אוטובוסים והסעות ילדים.
עדי קול: דוח המבקר מצא כי 82 אלף נהגים נמצאים בפסילה, 68 אחוזים מהם לא הפקידו את רישיונם אחרי הפסילה ומדובר בערך בשישים אלף נהגים שכנראה נוהגים ללא רישיון.
עדי קול: יכול להיות שלא הפקידו את רישיונם ומצייתים לחוק, אבל יכול להיות שלא.
עדי קול: הנחתי את הנתונים היבשים אבל אני חייבת להגיד שהתחושה שלי היא שהצעות חוק שעברו את כל תהליך החקיקה ואת תמיכת המשרדים, מיושמות או לפחות נעשה מאמץ ראוי לגרום להן להיות מיושמות ואם אי אפשר – ואני מבינה שיכול להיות דבר כזה – מבטלים.
עדי קול: קראתי את כל החומר, נעשו ניסיונות והיו מחשבות לבטל את החוק, אבל המחשבות האלה לא מומשו ובמקביל ניתנו הרבה פסיקות – אפילו של בית המשפט העליון – שאמרו שמאגר כזה חשוב שיהיה, הוא דרוש והוא הכרחי, שלא לדבר על כך שחוקים צריך לקיים.
עדי קול: אני לא רוצה להתחיל את הדיון מהתחלה.
עדי קול: אני חושבת שנתחיל אותו בשלב מתקדם יותר.
עדי קול: דיברתי עם נציגים של כמה מהמשרדים ואני רוצה להציג כמה תשובות שקיבלתי והן לא מקובלות עלי.
עדי קול: נאמר לי שזאת בעיה טכנית.
עדי קול: כיוון שרק היום או אתמול נמכרה עוד חברת סטרטאפ ישראלית לפייסבוק במיליוני שקלים, אני יודעת שיש לנו מתכנתים מעולים בישראל, כאלה שיודעים ליצור ממשקים מצוינים ואני יודעת שאין לנו בעיית תכנות.
עדי קול: בואו נשים את זה על השולחן.
עדי קול: שאף אחד לא יגיד שאי אפשר ליצור מערכת כזאת.
עדי קול: אני יודעת שיש חוסר הסכמה לגבי האם הממשקים שקיימים קיימים או לא.
עדי קול: הנהלת בתי המשפט טוענת שקיימים, אבל משרדים אחרים אומרים שהם לא קיימים.
עדי קול: אם כן, אם יש למישהו צילום מסך, אנחנו נשמח להוכחת קיימות, אבל יש כאן את העדויות האומרות שהיה תהליך ארוך, בחינה ארוכה ובנייה של ממשקים שאולי הם לא מושלמים , ואכן אף ממשק לא מושלם.
עדי קול: אני רוצה שלא תגידו על דבר קיים שהוא איננו קיים.
עדי קול: אני לא חושבת שאנחנו צריכים בהכרח להתאמץ להוכיח כמה זה חשוב.
עדי קול: אני מניחה שאנשים סביב השולחן הזה מבינים שחשוב שתהיה דרך לעקוב אחרי אנשים שנשלל רישיונם, כמובן לאכוף את פסילת הרישיון ולמצוא דרך להקים איזשהו מאגר שיקל על אנשי המקצוע, דבר שיהיה טוב גם למשטרה וגם לציבור.
עדי קול: המטרה שלי היום – והקצבתי לה זמן, לא יותר משעה ועשרים דקות כשאני נותנת לנו עשר דקות גלישה – שנצא מכאן עם צעדים מעשיים.
עדי קול: אני יודעת שהיו דיונים רבים, אני יודעת שאין הסכמה, אני יודעת שיש גורמים שמטילים כל אחד על המשרד האחר, אבל החוק מטיל את האחריות על המשרד לביטחון פנים.
עדי קול: זאת אומרת, המשרד לביטחון פנים הוא הגוף שצריך לבצע את זה גם אם קשה לו וגם אם הוא לא יכול, או שהוא באמת ינסה להגיש הצעת חוק שמבטלת את זה.
עדי קול: כל עוד הוא לא עושה זאת, זאת האחריות שלו.
עדי קול: אני רוצה שאנחנו נעשה את כל האפשר כדי להקל עליו לעשות זאת כי זה האינטרס של כולנו.