GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אניה גוסטומלסקי: מגיעות אגודות אחת לשבוע, פעמיים בשבוע.
<ברוך צ'יש: כפר-סבא, בית ברל, פעם בשבוע.
<אניה גוסטומלסקי: אלו אגודות שיש להן בריכות בבית, לנו אין בריכה בבית.
<אניה גוסטומלסקי: זו בריכת הבית שלנו.
<אניה גוסטומלסקי: אבל עדיין לא ראיתי נבחרות מחו"ל, חוץ מאלה שאנחנו מביאים בשבוע הבא.
סימון דוידסון: מגיעים איטלקים לבריכה השבוע.
עדי קול: נבחרת ישראל בכדור מים, אני יודעת שיש דבר כזה, היה פעם לפחות, שחייה צורנית, מתאמנים שם בבריכות?
<אניה גוסטומלסקי: כדור מים ראיתי בבריכה הישנה, בבריכה החדשה לא.
<נעם צבי: שחייה אומנותית לא יכולים להתאמן שם כי הם לא יכולים לשלם את המחירים.
עדי קול: וכדור מים?
<נעם צבי: כדור מים אני לא מתעסק.
עדי קול: הם מאוד יכולים לשלם כי כידוע זה ספורט מאוד רווחי.
<ברוך צ'יש: יש להם נציגות בכנסת.
עדי קול: אני רוצה לעשות הקדמה ואני אתן לך לדבר, בבקשה.
עדי קול: אני יודעת שהנושא מחולק לשני חלקים: אחד היסטורי, איך הדבר נוצר, איך תוכנן, מי ליווה את זה, מי היה צריך לבקר את זה, מי השתתף בתהליך, והנושא של מה שקורה עכשיו.
עדי קול: התחלתי את זה ואמרתי שאני לא רוצה שנתקטנן האם יש ארבעה ראשי מקלחות או שיש רק חמישה או שיש רק אחד.
עדי קול: בסופו של דבר יש סיטואציה.
עדי קול: השחיינים אומרים, לא מתווכחים עם שחיינים.
עדי קול: אין לאניה שום סיבה לבוא ולהגיד שלא טוב לה, שיש לה בעיות בבריכה הזאת.
עדי קול: אין שום סיבה, שום אינטרס.
עדי קול: בתור מי שכבר רצה בבגד ים בחורף מבריכה לבריכה, זה לא הגיוני.
עדי קול: אם אנחנו חושבים שאנחנו רוצים ליצור פה איזשהו ספורט עם עתיד, עם מערכת שתביא הישגים, אחרי זה אחרי כל אולימפיאדה כתוב: השחיינים הישראלים לא הציגו תוצאות ב-, למרות שהם משיגים תוצאות נפלאות.
עדי קול: צריך לבנות תשתית, ואתם הראשונים שיודעים את זה, כדי שאפשר יהיה להתאמן.
עדי קול: אם שחיינים לא יכולים להרשות לעצמם להתאמן בבריכה הם לא יהיו שחיינים.
עדי קול: אם שחיינים מתאמנים והם יהיו חולים, לא יהיו שחיינים.
עדי קול: אם המערכת כולה מתוסכלת מהסיטואציה הזאת הספורט הישראלי ימשיך לדשדש.
עדי קול: אני רוצה, בבקשה, לחלק לשניים.
עדי קול: אני חושבת שאחר כך אבקש מנציג ההימורים בספורט לדבר בתור המממנים.
<יהושע גורא: אני ביקשתי רשות דיבור.
עדי קול: אתה תקבל, יש פשוט הרבה אנשים שרוצים.
עדי קול: נכון, ביקשת ואחרי רותי אני אתן לך.
עדי קול: אם כך, גם היסטורית איך הדברים קרו, איך נבנתה בריכה בלי נציגות של יועץ בין-לאומי, איך קרה שהתקציב גדל.
עדי קול: אז זה לא היה 42 מיליון, את יודעת מה?
עדי קול: אני מוכנה להגיד שזה היה 60, עדיין אנחנו ב-90.
עדי קול: איך נתגלו התקלות בדרך?
עדי קול: אני אספר לכם סיפור ששמעתי במסגרת הבדיקות שלי לגבי הבריכה.
עדי קול: שחיין ישראלי שהתאמן בחו"ל והתקשרו אליו ושאלו אותו אם הוא מוכן לצלם את הרצפה של הבריכה שבה הוא מתאמן בטקסס כדי שייראו איך בונים רצפות של בריכות כי לא יודעים איך עושים את זה בארץ.
עדי קול: באמת, אני לא חושבת ששמעתי אי-פעם סיפור כזה, איך מבקשים ממישהו לצלם את תחתית הבריכה כדי שנדע איך בונים בריכות בארץ.
עדי קול: חלם, אבל לא עד כדי כך.
<רותי פילץ-בורשטיין: תודה רבה.
<רותי פילץ-בורשטיין: שמי ד"ר רותי פילץ-בורשטיין, אני מנכ"לית מכון וינגייט.
<רותי פילץ-בורשטיין: ראשית, אני מתחברת לראייה שלך שמה שחשוב כרגע זה ההסתכלות קדימה יותר מהחפירות אחורה.
<רותי פילץ-בורשטיין: קצת חרה לי שהרבה מאוד נושאים שהוצגו כאן מטעם הפונים כשאלות לדיון הצגת אותם כעובדות, אבל אני אנסה לתקן איפה שאפשר.
<רותי פילץ-בורשטיין: כן כמה משפטי רקע.
<רותי פילץ-בורשטיין: אני קיבלתי את הבריכה כירושה או מתנה - תלוי איך רוצים להסתכל על זה.
<ברוך צ'יש: או כעול.
<רותי פילץ-בורשטיין: לא, אני לא אומרת עול.
<רותי פילץ-בורשטיין: בסוף במבחן התוצאה יש מתקן מרשים שאני חושבת שהוא גם יישומי ואפשר לעשות את התיקונים הנדרשים.
<רותי פילץ-בורשטיין: אבל בכל זאת טיפה על הרקע.
<רותי פילץ-בורשטיין: צריך לזכור שכשהתמודדו, כמו שנעם אמר, התמודדו מספר מקומות על הנושא הזה של מתקן לאומי לשחייה.
<רותי פילץ-בורשטיין: מה שמכון וינגייט הציע זה בעצם מערכת של תשתיות תומכות שהן מאוד חשובות.
<רותי פילץ-בורשטיין: קודם כל, השטח עצמו.
<רותי פילץ-בורשטיין: שנית, בריכות לצידם.
<רותי פילץ-בורשטיין: עוד שתי בריכות: אחת של 50 ושל 25 שזה בעצם בריכות אימונים וחימום, ובית הנבחרות ושירותי רפואה ומתקני כושר וכל הדברים - אם הם לא היו, מן הסתם רעננה או כל מקום אחר היה צריך להתקין אותם ולהקים אותם.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה שווה כסף של הרבה עשרות מיליונים.
<רותי פילץ-בורשטיין: אולי זאת היתה הלגיטימציה או הרציונל למה הוחלט בסופו של דבר, מעבר לזה שכמו שנעם אמר - - -
עדי קול: רק שאני אבין עובדתית, זה המטצ'ינג שדיברו עליו?
<רותי פילץ-בורשטיין: לא, לא.
<רותי פילץ-בורשטיין: תיכף אענה על המטצ'ינג.
<רותי פילץ-בורשטיין: יכול להיות שזה מה שהכריע בסופו של דבר את הכף להחליט למקם את זה במכון וינגייט ולא בכל מקום אחר.
<רותי פילץ-בורשטיין: מבחינה המטצ'ינג - לא התכוונתי כרגע להגיב על זה אבל אם כבר העלית, המועצה להסדר הימורים, ויואל בוודאי יציג, בדרך כלל עובדת עם הרשויות המקומיות על מטצ'ינג.
<רותי פילץ-בורשטיין: מכון וינגייט מעולם לא נתפס כרשות מקומית ובפרויקטים קודמים שהמועצה להסדר הימורים תמכה, באולם נתניה ורבים אחרים במכון וינגייט בשנים האחרונות, אף פעם וינגייט לא השתתף במימון, לא מטצ'ינג, לא 10% ולא שום דבר.
<רותי פילץ-בורשטיין: המתקן הזה הוא פעם ראשונה שנדרש מווינגייט לשים כסף, לא מטצ'ינג.
<רותי פילץ-בורשטיין: מה שנדרש מווינגייט לשים בזמנו זה 3 מיליון דולר וזה בשנים שהדולר היה כ-5 שקלים או קרוב ל-5 שקלים שזה קרוב ל-15 מיליון שקל.
<רותי פילץ-בורשטיין: בפועל מה שמכון וינגייט שם זה 18 מיליון שקל, מתוכם 10 מיליון שקל היו גיוס תרומות שהמכון הצליח לגייס, ועוד 8 מיליון שקל מתקציב שוטף שהתנהל לאורך השנים.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה בעצם בכסף אמיתי מעבר לשווה כסף של מה שאמרתי השטחים, המתקנים וכו' שמכון וינגייט שם לצורך העניין הזה.
<רותי פילץ-בורשטיין: טיפה על ההתנהלות ואיך הכול היה.
<רותי פילץ-בורשטיין: כמו שנעם תיאר את ההתחלה, את הרעיון וכו', נקבע צוות של יועצים שזה קשור גם לאדריכלות וגם לקונסטרוקציה וגם למערכות וכו' וכו' ומשרד פיקוח שלצערי הרב לא נמצא כאן כרגע, משרד קידן, שהם היו הניהול הפרויקט והפיקוח ההנדסי שכל מה שהתנהל בפרויקט עד היום בעצם, ומונתה ועדת היגוי.
<רותי פילץ-בורשטיין: ועדת ההיגוי פעלה במרבית הזמן.
<רותי פילץ-בורשטיין: באמצע היתה לה איזושהי הפסקה אבל היא ליוותה את הפרויקט מהתחלה וחודשה הפעילות שלה לפני שנה וחצי בערך, אני לא זוכרת בדיוק.
<רותי פילץ-בורשטיין: בוועדת ההיגוי היו נציגים של מכון וינגייט, של משרד הספורט, של איגוד השחייה, של איגוד כדור מים.
<רותי פילץ-בורשטיין: של ספורט הנכים, של עיריית נתניה ושל השחיינים מיקי חליקה - - -
עדי קול: דיברו שיואב ברוק היה הנציג.
עדי קול: מיקי חליקה רק התמנה בסוף ויואב ברוק לא היה באף ישיבה.
<רותי פילץ-בורשטיין: נכון.
<רותי פילץ-בורשטיין: הם החליפו אחד את השני, זה הכול.
עדי קול: בדקתי את זה.
עדי קול: יואב ברוק לא נכח באף ישיבה של ועדת ההיגוי.
<רותי פילץ-בורשטיין: ומיקי חליקה נכנס לתפקיד - - - ומיקי הקפיד להגיע.
עדי קול: לפני שנה וחצי.
<יצחק גזית: קודם כל, עובדתית זה לא נכון כי הייתי נוכח כשהוא היה.
<יצחק גזית: הוא זומן לכל הישיבות, הוא לא בא לכולן.
עדי קול: בסדר, אני רק אומרת שוב לא היה שחיין ומיקי חליקה אמר לי שהוא פשוט הצטרף בשנה וחצי האחרונות - -
<רותי פילץ-בורשטיין: נכון, כשחידשנו את - - -
עדי קול: - -כשהבריכה כבר נבנתה, אז איך השחיינים יוכלו לתת את האינפוט שלהם?
<רותי פילץ-בורשטיין: אבל עדי את יודעת שמכון וינגייט יכול לזמן את האנשים, הוא לא יכול לחייב לא את יואב ברוק ולא אף אחד אחר להגיע.
עדי קול: אבל הוא יכול לבנות בריכה מבלי שהשחקנים יהיו חלק מוועדת היגוי?
עדי קול: אני באמת שואלת את השאלה הזאת.
עדי קול: אפשר לבנות בריכה מבלי ששחקנים ייתנו את האינפוט?
<רותי פילץ-בורשטיין: אבל הם היו חלק מוועדת ההיגוי.
עדי קול: אבל הם לא מגיעים.
עדי קול: השאלה היא למי האחריות.
עדי קול: בסופו של דבר נגיע תיכף לנושא הנכויות.
עדי קול: הבניין, נכון, הבניין לא עונה להגדרה החוקית של בניין קיים וחלק מהדרישות החוקיות הוא לא חייב היה.
עדי קול: האם זה מספק את מכון וינגייט להגיד: החוק השתנה ב-2008, הבריכה נבנתה קודם ולכן אנחנו צריכים לעמוד בתקן?
<רותי פילץ-בורשטיין: לא, לא - - -
עדי קול: הרי אנחנו יודעים שיש תקן.
עדי קול: האם זה מה שאתם רוצים להגיד בסופו של דבר?
עדי קול: זה חלק מהתשובות שקיבלתי.
<שמואל חיימוביץ: מי כתב אפיון לבריכה?
<שמואל חיימוביץ: זה הבסיס להכול.
<רותי פילץ-בורשטיין: עדי, את גם שואלת וגם עונה.
עדי קול: זה מדהים כמה כוח יש לי כחברת כנסת.
<שמואל חיימוביץ: מי כתב אפיון?
<שמואל חיימוביץ: באפיון צריך להיות כתוב הכול.
<רותי פילץ-בורשטיין: חיכיתי בסבלנות, הקשבתי לכל מה שכולם דיברו ואני חושבת שמן הראוי שאגיב.
<רותי פילץ-בורשטיין: קודם כל, בהתחלה עבדנו כמובן לפי פרוגרמה שהוגשה על-ידי האיגוד שמתבססת על FINA.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה ששלפו כאן
<רותי פילץ-בורשטיין: תוכנית ואמרו שאף אחד לא קרא את התקנות של FINA, אני ראיתי איך נעם מתפתל בכיסא אז גם אני מתפתלת בכיסא.
<נעם צבי: אני לא התפתלתי, אני סתם צחקתי.
<רותי פילץ-בורשטיין: בסדר.
עדי קול: סמנטיקה.
<רותי פילץ-בורשטיין: אין דבר כזה.
<רותי פילץ-בורשטיין: כמובן ש-FINA היה התנ"ך בכל התכנון הזה.
<רותי פילץ-בורשטיין: היה בתחילת הדרך יועץ מאנגליה שליווה את המשרד.
<רותי פילץ-בורשטיין: סיים את תפקידו באיזשהו שלב.
<רותי פילץ-בורשטיין: בינואר 2012, מה שנעם אמר, אנחנו הזמנו לארץ אדריכל בשם פוז'ול שהוא מספרד והוא ראש - - -
עדי קול: אם היינו בבית-משפט אז המשפט שלך הקודם של "סיים את תפקידו באיזשהו שלב" לא היה מתקבל, כי מה זאת אומרת יועץ?
עדי קול: היה?
עדי קול: למה הוא הלך?
עדי קול: מה קרה?
<רותי פילץ-בורשטיין: הוא היה בחלק שתכננו.
<רותי פילץ-בורשטיין: לא יודעת לענות לך, אני אומרת שאני לא יודעת לענות לך.
<רותי פילץ-בורשטיין: אבל הוא היה בשלב הראשוני של התכנון.
<רותי פילץ-בורשטיין: הגיע פוז'ול שהוא מטעם FINA, יושב-ראש, היועץ של ועדת מתקנים שלהם, או איך שזה נקרא.
<רותי פילץ-בורשטיין: הוא הגיע למכון, הוא נפגש גם עם אנשי המכון, גם עם אנשי האיגוד, גם עם האדריכלים, בדק את כל מה שהיה.
<רותי פילץ-בורשטיין: אגב, הנושא של הרצפה - הוא הציע לנו את הפתרון כדי שתתאפשר גם שחייה צורנית.
עדי קול: למה לא חשבו על זה קודם?
עדי קול: למה היה צריך להביא מישהו שיתקן את הבריכה החדשה שנבנתה?
עדי קול: אני באמת לא יכולה להבין את זה.
עדי קול: האם השחייה הצורנית נוצרה רק בשנים האלה ואז הבינו את התנאים?
<רותי פילץ-בורשטיין: לפעמים את צריכה להגיב למצב קיים, למזער נזקים.
עדי קול: אני מבינה, לכן אני אומרת שוב ועדת חקירה, התחלתי עם זה.
עדי קול: איך יכול להיות שנבנתה בריכה ואז פתאום הבנו שרגע, יש כאן בעיה?
עדי קול: דיברתם על תקנים.
עדי קול: יש לנו מרכז מחקר - - -
<משה עצמון: למה את לא נותנת למנכ"לית וינגייט לגמור את דבריה?
<משה עצמון: את לא הפסקת אף אחד אחר.
עדי קול: קודם כל, כי מותר לי, אני מצטערת.
<משה עצמון: יכול להיות שמותר לך, אבל יפה זה לא.
עדי קול: מרכז המחקר והמידע שלנו דיבר על תקן נוסף של International Paralympic Committee שמדבר על התקן לבריכות שמשמשות לתחרות פאראולימפיות.
עדי קול: אני אשמח אם תתייחסו לזה גם.
<רותי פילץ-בורשטיין: אבל היה לנו גם נציג של התאחדות הנכים בוועדת ההיגוי.
<רותי פילץ-בורשטיין: ד"ר רון בולוטין היה ואיש מקצועי ומכיר את הנושא ומכיר את התחום וליווה אותנו אז זה לנושא אחד.
<רותי פילץ-בורשטיין: צוות של המכון עם האדריכלים יצא גם לאירופה לפני שהתחילו לבנות.
<רותי פילץ-בורשטיין: יצא לאירופה באמת כדי לעשות סבב של בריכות, למד, הקיש מזה, הסיק מזה מסקנות ובאמת בהתאם עשו גם שינויים מבחינת תכנון הבריכה.
<ברוך צ'יש: אנשי שחייה היו בסיור הזה?
<רותי פילץ-בורשטיין: אנשי שחייה היו בסיור?
<רותי פילץ-בורשטיין: לא חושבת.
<רותי פילץ-בורשטיין: אדריכלים, אנשי תכנון ואנשי מכון וינגייט היו בסיור.
<דוד סיבור: איך אפשר בלי שחייה?
<דוד סיבור: אני לא מבין.
<רותי פילץ-בורשטיין: כנראה שאפשר.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה לגבי ההיסטוריה.
<רותי פילץ-בורשטיין: אני רוצה לדבר קצת על הנושא של נגישות נכים.
<רותי פילץ-בורשטיין: קודם כל, אני רוצה להצטרף במידה מסוימת למה שאמר חנוך.
<רותי פילץ-בורשטיין: אני חושבת שהמודעות לתרבות נגישות נכים, אם היא בסדר או לא בסדר, היא לא רק אופיינית למתקן כזה או אחר.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה איזושהי תרבות בכלל ואולי יש פה קוריוז של הדבר.
<רותי פילץ-בורשטיין: כן תיקנו, ואני אשמח לעבור איתכם סעיף סעיף מכל מה שהופנה אלינו בשני מכתבים שונים: אחד מסוף יולי, אחד ממחצית אוקטובר.
<רותי פילץ-בורשטיין: אנחנו טיפלנו בכל הדברים.
<רותי פילץ-בורשטיין: יש עוד שני דברים שמטופלים בימים אלה.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה לגבי נגישות נכים.
<רותי פילץ-בורשטיין: יש לנו גם פה תמונות.
<רותי פילץ-בורשטיין: אנחנו נשמח להעביר את זה אלייך ואל מי שתראי לנכון כך שהנושאים תוקנו וטופלו.
עדי קול: אני מבדילה בין שני סוגים: נגישות נכים באופן כללי והתאמה של הבריכה לתחרות פאראולימפית בעיניי זה שני דברים.
<אבי לרמן: על זה לא מדברים פה ואולי כדאי שתדעי על מה את אומרת.
עדי קול: אוקיי, מיד אתן לך לדבר ותוכל להגיד.
<רותי פילץ-בורשטיין: אני אשמח לעבור סעיף סעיף ושנעשה את זה.
עדי קול: מן הסתם זה לא יהיה הדיון האחרון שלנו.
עדי קול: אני גם רוצה שאנחנו נתקדם.
<רותי פילץ-בורשטיין: אין בעיה.
<רותי פילץ-בורשטיין: נושא שלישי שחשוב לי לדבר עליו והוא עלה פה וזה נושא עלויות תפעול.
<רותי פילץ-בורשטיין: קשה מאוד לקרוא למתקן כזה בריכה לאומית כשבאמת מבחינת ההקמה שלה היא היתה לאומית כי זה כספי הטוטו ברובם, ובנושא התפעול להסתכל על זה כאילו מכון וינגייט.
<רותי פילץ-בורשטיין: עלויות התפעול והתחזוקה, ונועם צודק וכל מי שדיבר פה, היא צריכה להיות מתוחזקת ברמה הגבוהה ביותר שאפשר.
<רותי פילץ-בורשטיין: והיום, אין מה לעשות, מכון וינגייט אין לו את המשאבים לתפעל אותה ברמה הזאת.
עדי קול: בחוזה המקורי שנכתב מולכם מי לקח על עצמו את עלויות התחזוקה?
<רותי פילץ-בורשטיין: מכון וינגייט.
עדי קול: והיום אתם אומרים: טעינו, לא ידענו?
עדי קול: אני רק רוצה להבין.
<רותי פילץ-בורשטיין: אני אומרת אמיתית - - -
<ישראל אבן זהב: שאין כסף.
<רותי פילץ-בורשטיין: לא שאין כסף.
<רותי פילץ-בורשטיין: ההבנה מה עולה לתחזק מתקן כזה שונה לחלוטין לחלוטין ממה שיש היום ואנחנו מתפעלים בריכות לאורך הרבה מאוד שנים.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה באמת מתקן ברמה בין-לאומית, ואמר את זה גם נעם, וטרח להגיד את זה גם בדברי הפתיחה של הבריכה.
<רותי פילץ-בורשטיין: כדי להחזיק את זה בסטנדרט הזה אם היא לאומית אז שתהיה בכספי לאום.
עדי קול: אם היה מלווה את בניית הבריכה מההתחלה יועץ מקצועי שיש לו ניסיון בניהול קומפלקסים כאלה, האם היה ניתן להעריך את עלויות התחזוקה כדי שלא תיקחו על עצמכם מחויבות כזאת שהיא גדולה?
<רותי פילץ-בורשטיין: ראשית, יכול להיות שכן.
<רותי פילץ-בורשטיין: פה אני מתחברת דווקא למה שאמרו.
<רותי פילץ-בורשטיין: יכול להיות שעכשיו אם זה יוגדר באמת אמיתית כמתקן לאומי, לא חצי היריון, אמיתית כמתקן לאומי והמדינה תיקח על עצמה את הנושא הזה ואז אפשר יהיה להביא מישהו כמו שנעם אמר לשלושה חודשים אפילו לחנוך צוות ולדאוג לכל הסטנדרטים הבין-לאומיים שהיינו רוצים שכך זה יהיה ולתחזק את זה ברמה הזאת.
<רותי פילץ-בורשטיין: מכון וינגייט מכספיו נכון להיום ולארבעים השנים האחרונות לא מסוגל לעשות דבר כזה.
<קריאה: והבאות.
<רותי פילץ-בורשטיין: הבאות - אני לא יודעת.
<רותי פילץ-בורשטיין: אני לא נביא.
עדי קול: לא מסוגל ובכל זאת חתם על הסכם שבו הוא התקשר עם הטוטו או לפחות בא ואמר:
עדי קול: אני לוקח על עצמי את הדבר הזה.
<קריאה: אני לא הטוטו.
עדי קול: אני יודעת שלא.
עדי קול: אני סתם ימין ושמאל.
עדי קול: אני עושה מעליך.
<רותי פילץ-בורשטיין: עדי, אני אומרת באמת.
<רותי פילץ-בורשטיין: אני מניחה שמה שהיה ברקע זה שלקחו עלויות בריכה שאנחנו מכירים ועשו לזה איזשהו אקסטרפולציה לפי השטח.
<רותי פילץ-בורשטיין: בפועל הדרישות לניקיון ולכוח-אדם, לאנרגיה, לכל הדברים שבאמת מצריך מתקן כזה, ואנחנו עושים מאמצים רבים להתייעל, הם לא היו ברקע, מצטערת.
עדי קול: רותי, אני יודעת שלא היית שם, אני יודעת שלא היית המנכ"לית.
<רותי פילץ-בורשטיין: לא, אני לא מנסה ל- - -
עדי קול: אני לא נולדתי היום והכנסת זה לא התפקיד הראשון שלי.
עדי קול: כדי לבנות פרויקט צריך לעשות הערכת עלויות והעלויות כוללת גם את זה.
עדי קול: מי עשה?
<דוד מלכא: אין בידי את הנתונים אבל אנחנו עשינו איזושהי בדיקה או שהתגלה לפנינו מישהו שעשה או בדיקה או מחקר או סקר.
<דוד מלכא: כמעט כל המתקנים בסדר גודל כזה והגדולים יש טעויות גדולות בהערכה של הבנייה.
<דוד מלכא: זה לא מוצדק, אבל זה ידוע שמכוונים לסכום מסוים, לעיתים מגיעים לפי 2 ולפי 2 ויותר.
<דוד מלכא: אני לא יכול להגיד לך שאנחנו נמציא את הפתרון, אבל בוודאי כשאנחנו מדברים על חוסר ניסיון, כפי שעכשיו מסתבר לנו, אז ברור שהטעות היתה צפויה ולא אגיד שזה מוצדק.
<ברוך צ'יש: מי טעה?
<דוד מלכא: שוב, זה בכל העולם.
<דוד מלכא: לא מצליחים להגיע לכך.
<דוד מלכא: לכן, לבוא ולומר למה וינגייט או למה הטוטו לא צפה את עלות הבריכה מראש?
<דוד מלכא: הייתי דירקטור במקרה - - -
עדי קול: דוד, אני חושבת שנתת את התשובה בעצמך במה שאמרת עכשיו.
עדי קול: כיוון שיודעים שכמעט בכל פרויקט בנייה יש טעויות - - -
<דוד מלכא: היום, לא לפני עשר שנים.
עדי קול: כל קבלן יגיד לך שבכל פרויקט בנייה יש טעויות ולוקחים איזשהו אחוז טעות.
עדי קול: אמרו פה 20%?
עדי קול: 20% טעות, ועדיין אנחנו מדברים על עלויות בנייה.
עדי קול: כשאני מדברת על עלות אחזקה אני מבינה שווינגייט לא יכולים לעמוד בזה וזה ברור לי שהם לא יכולים לעמוד בזה.
עדי קול: אני גם יודעת שמשרד הספורט אמר באי-אלו סיטואציות שהוא ייקח את עלויות האחזקה.
עדי קול: אנחנו מחכים לאירוע החגיגי בסוף הדיון שתגיד את זה.
<דוד מלכא: אני אתייחס לזה.
עדי קול: אין פה אשמים בחדר, עזבו.
עדי קול: מישהו צריך לבדוק איך הדבר הזה נעשה כדי שטעויות כאלה לא יישנו, לא יכול להיות דבר כזה.
<רותי פילץ-בורשטיין: עוד משפט אחד על העלויות.
עדי קול: גם של הקבוצות, בבקשה.
<רותי פילץ-בורשטיין: אני אגיד גם על זה.
<רותי פילץ-בורשטיין: קודם כל, לגבי עלויות הבנייה - המתחם הזה הוא בהיקף של 15,000 מטר מרובע.
<רותי פילץ-בורשטיין: אם תחלקי את העלות אז העלות בפועל של מה שזה עלה זה 6,000 שקל למטר.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה הרבה מתחת למה שמוערכות עלויות של מתקן כזה אמיתית בפועל.
<רותי פילץ-בורשטיין: עלויות של מתקן כזה הן בערך 10,000 שקל למטר מרובע.
עדי קול: את סותרת עכשיו את ההערה של דוד, וחבל.
עדי קול: אתם פוגעים אחד בשני בטענות.
<רותי פילץ-בורשטיין: לא, זה לא נכון כי מסתכלים על מה היה התקציב ומסתכלים על מה שקרה ואומרים: איך גלשתם?
<רותי פילץ-בורשטיין: לא איך גלשנו, איך מלכתחילה.
עדי קול: עכשיו העלויות האלה, הדרישה מהקבוצות.
<רותי פילץ-בורשטיין: אתמול פגשתי בבריכה את ד"ר ליאוניד קאופמן שהוא המאמן הלאומי כידוע שחזר מהתחרויות לאחרונה.
<רותי פילץ-בורשטיין: נלהב מהמתקן שהם חזרו ממנו.
<רותי פילץ-בורשטיין: איציק שאל אותו כמה זה עלה - 100 מיליון דולר.
עדי קול: אנחנו מאוד קרוב, אנחנו נגיע לאט לאט.
<רותי פילץ-בורשטיין: את יודעת מה?
<רותי פילץ-בורשטיין: אם כן אז אני דואגת למיזוג אוויר.
<רותי פילץ-בורשטיין: אבל אם את נשארת בתקציב הנוכחי אז כנראה שלא יהיה מיזוג, אבל גם לזה יש פתרונות חליפיים.
<רותי פילץ-בורשטיין: ייאמר לזכות נעם שמהיום שאני מכירה אותו בתפקידי הוא היה האיש בשער שהטיף לזה שצריכים 2.5 מיליון שקל לתחזוקה ושהם צריכים לבוא מהמדינה.
<רותי פילץ-בורשטיין: ההערכות שלנו היו אחרות בשלבים הראשונים לפחות.
<רותי פילץ-בורשטיין: ואז יהיה אפשר לתת לדולפין נתניה ולכל מיש באמת מגיע לו מחירים נורמאליים וכולל האיגוד.
<רותי פילץ-בורשטיין: היום - - - לא יכול לסבסד את זה.
עדי קול: אני רק רוצה שני דברים שונים: האחד, קדימה.
עדי קול: אני חושבת שהבנו את הסוגיה לגבי תחזוקה והאחריות - וינגייט לא יכולים.
עדי קול: לגבי פתרון הבעיות הנקודתיות - אנחנו לא פרטנו ואנחנו תיכף נפרט.
עדי קול: אני לא בטוחה שנספיק לפרט את כולן ולכן לדעתי נעשה דיון נוסף.
עדי קול: אבל מי אמור לשלם את זה?
עדי קול: שעון העצר, התיקונים הקטנים שעכשיו יגרמו לאנשים להיות מסוגלים להתאמן.
<רותי פילץ-בורשטיין: קודם כל, אני לא יודעת באיזה יום ובאיזה שעה הגעת לבריכה וחבל שלא סיפרת לי שאת באה.
<רותי פילץ-בורשטיין: הייתי שמחה לארח אותך וללוות אותך.
עדי קול: זה מה שלמדתי פה.
עדי קול: כשאני מספרת אז תמיד הדברים נראים יפה יותר.
<רותי פילץ-בורשטיין: לא, בוחן פתע, זה בסדר.
<רותי פילץ-בורשטיין: יש לי פה רשימה של כל האגודות שמתאמנות בבריכה החדשה ואני אשמח להקריא אותן.
<רותי פילץ-בורשטיין: כולם מכירים את כולם אז אני לא יודעת איך אמרתם שזה פיל לבן.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה ממש לא פיל לבן ומי שמבקש היום עוד שעות כרגע לחדשה, ללאומית, אין לנו שעות עודפות, וחשוב לדעת את זה.
עדי קול: ושעות הבוקר, בתי-ספר?
<רותי פילץ-בורשטיין: בתי-ספר לא מגיעים.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה גם משהו שאמרו כאן.
<רותי פילץ-בורשטיין: הבריכה הזאת היא לשחיינים, היא לא לקהילה בגלל שביטלנו את הרצפה המתרוממת ובדיוק מהנסיבות שנעם הציג ושבקטע מסוים אמרו: לא עושים גם וגם, זה יפריע לצד המקצועי, ולכן זה בוטל בהנחיה של המועצה להסדר הימורים בספורט.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה לא בריכה לקהילה, זה בריכה למקצוענים.
<רותי פילץ-בורשטיין: לקהילה יש בריכה אחרת צמודה לזה.
<רותי פילץ-בורשטיין: בעיות - שעוני עצר.
<רותי פילץ-בורשטיין: מחר עד הצהריים שני שעוני העצר יהיו במכון וינגייט בבריכה ויותקנו.
עדי קול: אני אבוא לבדוק.
עדי קול: אניה תגיד לי, היא תדווח.
<רותי פילץ-בורשטיין: אני אשמח.
<רותי פילץ-בורשטיין: אניה, מחר אחרי שתים-עשרה מסודר.
<רותי פילץ-בורשטיין: מתקן הורדה למים הותקן, הופעל, נוסה, הכול קיים.
עדי קול: מתי?
<רותי פילץ-בורשטיין: לפני שבוע בערך.
עדי קול: אני שמחה מאוד.
עדי קול: חבל שאנחנו צריכים לעשות דיון בכנסת בשביל שיהיה דבר כזה.
<אמיר שרף: זו לא הסיבה להתקנה של זה.
עדי קול: כנראה שאנחנו אף פעם לא נדע כי אנחנו לא נבדוק.
<אמיר שרף: לא, הסיבה היא שהדברים האלה היו מתוכננים ונבנו ולא בגלל הפנייה שקיבלנו מהוועדה.
עדי קול: ולכן גם לא ניסיתם לבטל את ישיבת הוועדה.
<אמיר שרף: אנחנו פנינו וביקשנו לקבל את התלונות שמהוות בסיס לדיון הזה ולא קיבלנו שום דבר.
<אמיר שרף: פנינו עוד פעם ולא קיבלנו.
<אמיר שרף: אני חושב שזה בסיסי כדי שנוכל להתכונן בצורה רצינית לקבל את החומר.
עדי קול: הכללים הם אחרים.
<רותי פילץ-בורשטיין: כל נושא פתיחת הדלתות שהזכירו כאן, כל מגיפי דלת - אני יודעת אפילו לדקלם שזה צריך להיות עד 2.2 ניוטון.
<שמואל חיימוביץ: קילו.
<רותי פילץ-בורשטיין: אז הכול בסדר, זה הוסר.
<רותי פילץ-בורשטיין: יש פה גם צילומים של זה כדי להראות שגם זה בוצע.
<שמואל חיימוביץ: בוצע או שיחליפו את המנגנון הקיים?
<שמואל חיימוביץ: אפשר היה להגיע לזה באמצעות המנגנונים הקיימים או צריך להחליף אותם?
<רותי פילץ-בורשטיין: ניסו והורידו.
עדי קול: רמפה לאדנים.
<רותי פילץ-בורשטיין: רמפה לאדנים זה נושא בעייתי.
<רותי פילץ-בורשטיין: אם איציק רוצה להרחיב על זה אז תסביר.
עדי קול: אפשר לקיים תחרות פאראולימפית בלי רמפה לזה?
<רותי פילץ-בורשטיין: כן, כן.
<רותי פילץ-בורשטיין: בהחלט כן.
<ישראל אבן זהב: המלתחות נגישות שם בכלל?
<רותי פילץ-בורשטיין: המלתחות נגישות, השירותים נגישים.
<ישראל אבן זהב: גם לקהל?
<רותי פילץ-בורשטיין: כן.
<רותי פילץ-בורשטיין: יש לנו היום שבעה מתוך השמונה תאי שירותים שהם נגישים לנכים והם על-פי התקן.
<רותי פילץ-בורשטיין: אני רוצה רק לסבר את האוזן יחסית מה קורה למתקנים אחרים.
<רותי פילץ-בורשטיין: למשל, באצטדיון בחיפה שמכיל 30,000 צופים יש 15 תאים.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה 1 ל-2,000 איש.
<רותי פילץ-בורשטיין: בנתניה - - -
עדי קול: אני מצטערת, לא להשוות בבקשה בין הצורך של אנשים ללכת לשירותים במשחק כדורגל לבין בריכה.
<רותי פילץ-בורשטיין: אבל הפרופורציות.
<רותי פילץ-בורשטיין: לנו יש 1 ל-150 - - -
<משה עצמון: מה הקשר?
<משה עצמון: מה, שחיינים עושים יותר פיפי?
עדי קול: אתה רוצה שתישאר לך זכות?
עדי קול: אז כדאי שלא תתפרץ.
עדי קול: מה עם הקולר?
<רותי פילץ-בורשטיין: קולר בטיפול, יותקן.
עדי קול: אחת הבעיות שהיתה בווינגייט שתמיד היה קולר אחד בקצה בפינה.
עדי קול: אני חושבת שאם בונים מתקן גדול כזה ראוי שיהיה יותר מקולר אחד.
עדי קול: כמה קולרים ומתי?
<רותי פילץ-בורשטיין: ראשית, יש שם במתחם.
<רותי פילץ-בורשטיין: לא ממש בתוך הבריכה אבל במתחם יש עוד שני קולרים במרחק 50 מטר.
<רותי פילץ-בורשטיין: שנית, בכל התחרויות אנחנו מביאים מתקני מים לתחרויות.
<רותי פילץ-בורשטיין: שלישית, קולר קבוע יותקן בשבועיים הקרובים.
<רותי פילץ-בורשטיין: למה צריך שניים?
עדי קול: אחד מכל צד.
עדי קול: יש לכם אלף אנשים שאמורים להגיע לכאן לתחרויות שחייה.
<רותי פילץ-בורשטיין: לא, עדי בתחרויות אנחנו מביאים מתקני מים קרים.
<רותי פילץ-בורשטיין: לא קשור, לא קשור לדיון בוועדה.
<רותי פילץ-בורשטיין: יושב פה סימון וכולם יודעים.
<רותי פילץ-בורשטיין: היו מתקני מים.
עדי קול: אני באמת שואלת, למה?
עדי קול: יש בריכה ענקית, 50 מטר.
עדי קול: שחיינים צריכים לשתות לפני שהם עולים למשחה, אחרי.
עדי קול: יש שני צדדים.
עדי קול: קולר.
עדי קול: אני אומרת, שני קולרים.
<קריאה: אז תוסיפי קולר.
<רותי פילץ-בורשטיין: זה באמת נהיה חנות מכולת, אבל - - -
עדי קול: זה הפך להיות נקודתי ואני לא רוצה כי אני רוצה - - -
<רותי פילץ-בורשטיין: אם זו הדרישה למרות שבתחרויות - - -
עדי קול: אני רוצה שיהיו יותר דרישות כי אלה הדרישות שאני יכולה להגיד בשליפה ואני לא מבינה בזה כלום.
עדי קול: שוב אני חוזרת לשאלה, איפה האנשים שמבינים בזה?
עדי קול: אף אחד פה, ותסלחו לי, אני לא יודעת אם יש פה אדריכלים, אף אחד כאן לא בונה בריכות אולימפיות מקצועי?
עדי קול: אין פה אף אחד בחדר הזה.
<רותי פילץ-בורשטיין: כנראה שאת צודקת.
עדי קול: אז באמת השאלה על מה אנחנו מדברים?
עדי קול: שחיינים, מאמנים, מנהלים, עסקנים, ספורטאים, אף אחד לא יודע איך עושים את זה.
<רותי פילץ-בורשטיין: אנחנו מדברים על ההערות שהובאו אלינו בשני - - -
עדי קול: הערה לגבי ההערות האלה.
עדי קול: אחת הטכניקות של המדינה הזאת היא שולחן עגול.
עדי קול: אני לא אוהבת אותה, אבל אני בסופו של דבר לא יכולה לעלות על כל הנקודות אחת לאחת, ובטח שלא בדיון הזה.
עדי קול: אני רשמתי את אוסף הדברים.
עדי קול: נעם דיבר על היציעים.
עדי קול: עוד לא דיברנו בכלל על המיזוג.
עדי קול: הבנתי גם שלא תוכנן מקום לשעון אלקטרוני ועכשיו הוא תלוי, כן על בלימה, לא בלימה.
<רותי פילץ-בורשטיין: מי אמר דבר כזה?
עדי קול: אני שמעתי אלפי הערות ואני לא יודעת מה נכון ומה לא.
<רותי פילץ-בורשטיין: נשמח לעזור לך, באמת.
עדי קול: לכל אחד יש אינטרסים כאלה ואחרים ואני רוצה לצאת מפה עם התחייבות שאתם יושבים אחד עם השני ומגיעים להסכמה עד שאתם אומרים שהבריכה הזאת מוכנה, שחיינים, שחיינים נכים, שחיינים מקצועיים, מאמני שחייה והארגונים עד שאנחנו מגיעים למצב שהבריכה תהיה מסוגלת להכיל תחרויות ואימונים של שחיינים מקצועיים.
עדי קול: את אמרת: זאת הבריכה.
עדי קול: ייעודה לאפשר לשחיינים מקצועיים להתאמן.
<רותי פילץ-בורשטיין: לחלוטין.
עדי קול: אני רוצה שלדיון תשבו כולם ותראו איך אתם מיישרים את בעיות השחיינים עם הבעיות שלכם ותבואו אליי ותגידו לי: זה פתרנו, זה לא.
עדי קול: אני לא רוצה להיכנס עכשיו לכל פריט, אני רוצה לדעת שהשחיינים והמאמנים יכולים לבוא ולהגיד לי.
<ברוך צ'יש: גם נכים, גם כדור מים וגם - - -
עדי קול: יבואו ויגידו: תשמעו, זה מה שחסר.
עדי קול: תגידי לי בסוף זה אין לי כסף ואני לא עושה, אבל אנחנו רוצים לראות מה המקסימום שאפשר לעשות כדי שתחרויות יוכלו להיות שם.
עדי קול: אני באמת לא רוצה להיכנס לכל פרט כי אני לא מבינה בזה.