GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דפנה ליפשיץ: לא יצאנו לקמפיין, לא בחברה היהודית ולא בחברה הערבית, אנחנו מכירים את זה מהעבודה שלנו בשטח גם עם האגודה, שהם השותפים שלנו בתקנים, וגם עם האנשים של המנהלת, פשוט הם פחות יודעים על זה, אז גם המשפחות פחות יודעות, המנהלים במוסדות החינוכיים פחות יודעים, המנהלים של מחלקות נפש וכדומה לא מציעים את האופציה ואני יכולה רק לחזק את מה שמנחם אמר, ראינו במו עינינו נוער בסיכון בהגדרתו הקשה ביותר עושה תהליך שיקומי מדהים, ואחר כך מוצא את עצמו בתעסוקה אפקטיבית ובבחירה של לימודים אפקטיביים יותר, כי הוא נמצא בסביבה נורמטיבית, עם שווים לו, והיינו מאוד רוצים לעודד את זה שבחברה הערבית תהיינה יותר קבוצות, כי הם בדיוק כמונו.
<הילה מרמוס: אני מנהלת קרן הזדמנות, הקרנות, מה שנקרא, הקואליציה של הקרנות.
<הילה מרמוס: אנחנו שותפות של חמש קרנות, אמריקאיות וישראליות, שחברו ביחד כדי לקדם את הנושא של שירות לאומי אזרחי ואנחנו גם חברים בוועדת ההיגוי הבין משרדית.
<הילה מרמוס: אני מצטרפת למשפטים הראשונים שאמר ידעיה בנושא, אני חושבת שזו התקדמות, הוועד הזאת עשתה צעדים מאוד משמעותיים.
<הילה מרמוס: יש עוד דרך לפנינו, שלא נטעה, אבל אני חושבת שעברנו דרך ארוכה ומשמעותית וחלק מהשיח פה והמונחים שכבר שגורים בפי כול, פשוט תענוג מבחינתי לשמוע את זה.
<הילה מרמוס: אני לא אחזור על כל הדברים שנאמרו, אני אגיד רק כמה דברים.
<הילה מרמוס: אנחנו פועלים היום בשני אפיקים אחרים.
<הילה מרמוס: דיברת על שיתופי פעולה, אנחנו בהחלט מזמינים לשיתופי פעולה, אבל האפיק המרכזי שלנו באמת הוא השותפות עם הממשלה.
<הילה מרמוס: מבחינתנו, שהכול יאוגד תחת אותם קריטריונים, אותם מאפיינים, בקורת גג אחת, לכן השיח שהתפתח מול משרד החינוך הוא שיח שמאוד מטריד אותנו, כי זה סוג של מדרון חלקלק שעלול להתפתח אחר כך גם למשרדים אחרים ובאמת הדרך שכבר נעשתה, בין אם זה נהלי הפיקוח ובין אם זה הקריטריונים של מה הם גופי מעטפת זה משהו שבעיניי רק נכון שהכול יאוגד תחת אותו ניהול, או אותו רעיון.
<הילה מרמוס: זה דבר אחד.
<הילה מרמוס: בנושא המעטפת, היום אנחנו נותנים את המעטפת הציבורית לתקנים של נוער בסיכון, את כל החלק של המעטפת, 1,000 דולר.
<הילה מרמוס: מבחינתנו חייבים למצוא פתרון לחלק של המעטפת הממשלתית - - -
<ידעיה לוין: 50%.
<הילה מרמוס: השנה אנחנו ניתן 100%, את כל ה-1,000 דולר, בתשע"ד.
עדי קול: בגלל שלא יצא מכרז?
<הילה מרמוס: בגלל שראינו את הדוחות - - -
<מנחם וגשל: תני לי לעזור.
<מנחם וגשל: מפני שאני לא מסכים בשום פנים ואופן שתינתן מעטפת ציבורית איפה שאין מעטפת ממשלתית.
<מנחם וגשל: לא מסכים.
<מנחם וגשל: הממשלה קודם כל צריכה להכיר באחריות שלה, אם הממשלה לא מכירה באחריות שלה למעטפת הממשלתית, תחת ידיי לא יכול להיות שתהיה מעטפת ציבורית בלי מעטפת ממשלתית.
<מנחם וגשל: העובדה שהקרנות קיבלו החלטה שהם רוצים לתמוך בעניין הזה, אני האחרון שאעצור את זה, אבל לא תחת אותו ניהול.
<מנחם וגשל: תחת אותו ניהול צריך להיות שאותו ילד שמקבל מעטפת ציבורית, יש לו קודם כל מעטפת ממשלתית.
<מנחם וגשל: אני מזכיר לך מה זה המעטפת הממשלתית, זה הסטנדרטים, זה ההשגחה, זה הבקרה, עם כל מה שמשתמע מזה.
עדי קול: אז אתם החלטתם לתת את המענה למקרה, שלא יהיה מצב - - -
<הילה מרמוס: המעטפת הציבורית, עלותה 1,000 דולר.
<הילה מרמוס: בשנה קודמת נתנו רק 500 ושאר הארגונים היו צריכים להשלים את החלק הנוסף, השנה אנחנו נשלים ל-1,000 דולר.
<ידעיה לוין: ברכותיי.
עדי קול: לא ידעתם את זה?
<ידעיה לוין: לא, בשורה טובה.
<ידעיה לוין: פעם ראשונה אני שומע את זה.
<שר שלום ג'רבי: אני מציע, הילה, שתבדקי עוד פעם אצלך, אבל כיוון שזה אמור, אז אנחנו מקבלים בשמחה ובאהבה את מה שאת אומרת.
<הילה מרמוס: הכול בסדר, 1,000 דולר ל-100 תקנים של הצעירים בסיכון.
<ידעיה לוין: רק בשביל זה היה שווה לבוא.
<מנחם וגשל: - - -של נערים בסיכון, שרצו להכניס אותם לתוך עבודת הוועדה, שאני סירבתי כל עוד לא תהיה מעטפת ממשלתית.
<מנחם וגשל: אני מקווה שעכשיו, כשמשרד החינוך נכנס בצורה מסודרת, תהיה לזה מעטפת ממשלתית ואז נכניס את זה באותה צורה ויכול להיות שה-1,000 דולר האלה יהיו על 2,000 ילדים.
<שר שלום ג'רבי: אנחנו מקווים שזה יהיה יותר.
<הילה מרמוס: זה נותן מענה של המעטפת הציבורית, אנחנו עדיין מחכים להשלמה של המעטפת הממשלתית, שזה משהו שחייבים לדאוג לו, שעדיין לא קיים.
<הילה מרמוס: מבחינתנו, עוד דבר שאנחנו עוסקים בו, היום באפיק הפרטי, כי אין לו עוד מענה בתוך הוועדה, זה כל מה שקשור לחברה הערבית.
<הילה מרמוס: אנחנו נותנים תכניות מעטפת היום בערך לכ-800 צעירים שעושים שירות אזרחי.
עדי קול: אז בואי תגלי לי את, כי כל פעם שאני שואלת את המשרדים, הם אומרים לי 'אנחנו עוד מעט נדון בנושא האוכלוסייה הערבית, תבואי גם לזה'.
עדי קול: תגלי לי איפה זה עומד ואיך אני יכולה לדחוף את התהליך כדי שהדברים יזוזו.
<דפנה ליפשיץ: שיגמרו כבר את חוק שוויון בנטל.
<ידעיה לוין: אל"ף, יש מספר של תקנים מדהים.
<שר שלום ג'רבי: רק שנבין, במגזר הערבי היום יש לנו מעל 3,600 תקנים.
<שר שלום ג'רבי: רק לשם השוואה, לפני שלוש שנים היו כ-600 תקנים.
<שר שלום ג'רבי: למרות כל ההתנגדויות.
<שר שלום ג'רבי: אבל תאמיני לי, המגזר הערבי זה דיון ארוך, המגזר הערבי הוא מגזר מאוד חשוב, יש בו עלייה, אבל יש הרבה מה לדבר לכולם.
<מנחם וגשל: אני פשוטי מתנצל, אני צריך לצאת לישיבה אחרת.
<איתמר שוורץ: חבל, ציפינו שתתייחס לאוכלוסייה הערבית לפני שאתה הולך.
<מנחם וגשל: תקשיבו, אם זה בעלי מוגבלויות או ילדים בסיכון או נערות במצוקה, לא חשוב איזה מגזר הם, בכל מגזר הם יקבלו את השירות.
<מנחם וגשל: אם רוצים להגדיר עכשיו את המגזר הערבי כמגזר ערבי בלי קשר לאוכלוסיות האלה שאנחנו מדברים עליהן, זה לא קשור.
<דפנה ליפשיץ: השאלה היא אחרת, השאלה אם באחוזים הם באמת באותו מספר אחוזים בתוך האוכלוסיות המיוחדות כמו האחוז שלהם באוכלוסייה.
עדי קול: מנחם, זה שווה התייחסות.
<דפנה ליפשיץ: השאלה, מנחם, האם אתם יודעים כמה מתוך האוכלוסיות המיוחדות שהוגדרו על ידי הוועדה הם ערבים, נכון להיום, האם יש את המידע הזה?
<דפנה ליפשיץ: האם זה באמת באותו היקף של האחוז שלהם באוכלוסייה?
עדי קול: היא טוענת שאין מספיק אוכלוסייה ערבית שם, כי לא משווקים שם.
<מנחם וגשל: קודם כל אין שום בעיה בשירותים שלנו לוודא לתת את התשובה הזאת, ניתן את התשובה בצורה מסודרת.
<מנחם וגשל: שתיים, אין לי ספק, אם את שואלת אותי, שבעיית השיווק במגזר הערבי היא יותר בעייתית וצריך לעשות איזה פעולה בעניין כדי שיותר אוכלוסיות שצריכות ליהנות מזה, בתוקף העובדה שהן אוכלוסיות מיוחדות, יקבלו את השירות.
עדי קול: אז השאלה, אתה אומר את הדעה המקצועית ואתה את הדעה התקציבית, האם אנחנו יכולים לצאת מפה עם קמפיין שיווק לאוכלוסיות המיוחדות באוכלוסייה הערבית?
<שר שלום ג'רבי: אני רוצה להגיד כאן משהו.
<שר שלום ג'רבי: מכיוון שכל הנושא של תקנים של בעלי צרכים מיוחדים בכלל - - - תבינו, היום יש מעל 3,600 תקנים של מגזר ערבי שכולו, רובו ככולו, אנחנו מממנים, כל משרדי הממשלה.
<שר שלום ג'רבי: בעלי צרכים מיוחדים ומנחם אמר את זה ואני, לא נעים להגיד, אני קצת מוחה על כל הדיון הזה כאן, שעושים את ההבחנה בין ערבי ליהודי.
<שר שלום ג'רבי: אנחנו בחיים, ואני מקווה מאוד שכל משרד כאן, לא עושים הבחנה לרגע - - -
עדי קול: קודם כל יש החלטות לגבי העדפה מתקנת לאוכלוסיות עם תת ייצוג בכל מיני מקומות.
<שר שלום ג'רבי: אבל לצערי תת הייצוג הוא לכלל האוכלוסיות המיוחדות, זה לא קשור לאיזה מגזר.
<דפנה ליפשיץ: ואז יש קל וחומר בן בנו של קל וחומר לגבי האוכלוסייה הערבית.
<שר שלום ג'רבי: אני רק אומר, מבחינתנו כל התקנים שקשורים לאוכלוסיות המיוחדות, פתוחים לכלל המגזרים.
<שר שלום ג'רבי: יושב כאן אלעד, מהאגודה להתנדבות, הוא אחראי על כל הנושא של המגזר הערבי.
עדי קול: אני יודעת, הוא לוחש לו והוא לוחש לי.
<שר שלום ג'רבי: אבל עדיין אנחנו אומרים, הם יושבים, עוברים, מסתובבים, באים ומגייסים.
<שר שלום ג'רבי: אגב, המגזר הלא יהודי, זה לא ערבי, כי הדרוזים זה לא מגזר ערבי, צריך להקפיד, להיזהר לא לפגוע באף אחד, אבל לא משנה, אחרי שאמרתי וזה נרשם בפרוטוקול אז אני ממשיך.
<שר שלום ג'רבי: אנחנו, במגזר הלא יהודי מטפלים בצורה שווה לגבי כל בעלי הצרכים המיוחדים, ואם מגיע תקן של בעל צרכים מיוחדים כזה או אחר שמגיע לו מעטפת - - -
עדי קול: זה נכון, אבל רק הדרישה לעשות שיווק מיוחד ב - - -
<מנחם וגשל: רק שנייה.
עדי קול: אין תקנים?
עדי קול: יגיעו, על אותו מספר תקנים תהיה תחרות וכמו שאתה אומר, יחלקו לפי הצרכים.
<מנחם וגשל: אני אפתור לך את הבעיה.
<מנחם וגשל: אני חושב שלא צריך לעשות, אמרתי קודם, ואני חושב שזו תהיה טעות לצאת בשיווק.
<מנחם וגשל: כשאומרים שיווק, השאלה מה זה שיווק.
<מנחם וגשל: אם שיווק זה לצאת בהודעות ופרסומות וכל היתר, תהיה לנו כאן הצפה שלא נעמוד בה, אבל אני לוקח על עצמי את האחריות, הרי בסופו של דבר, מי שעושה היום את השיווק זה העובדים שלנו בשטח, אז אני לוקח את עצמי את האחריות ומשרד הבריאות ייקח על עצמו את האחריות לגבי נכי הנפש בעניין הזה, שלגבי כל האוכלוסיות שמתייחסות לבעלי צרכים מיוחדים, נערות במצוקה ונוער מנותק, להביא לידיעת הסמנכ"לים, מנהלי השירותים ועובדים בשטח שהם מתבקשים לעשות מאמץ באיתור של אוכלוסיות מהמגזר הערבי כדי להבטיח שאם יש אוכלוסיות כאלה הם יקבלו את השירות.
<מנחם וגשל: זה עדיין בתוך הקמפיין הפנימי של המשרדים.
עדי קול: אני שמחה, רק אני רוצה לדעת שכולם קיבלו את הקריאה הזאת ולבדוק שזה נעשה, כי זה מאוד חשוב לי.
עדי קול: תודה, מנחם.
<גלית שאול: במגזר הלא יהודי עדיין יש קושי.
<גלית שאול: לא סתם יש ועדת פרי ואנחנו מנסים כמיטב יכולתנו, אם דיברתם על קל וחומר, אז כמיטב יכולתנו להביא אותם לשירות הלאומי, אז בוודאי שבעלי אוכלוסיות מיוחדות, סביר שמספרם יהיה נמוך יותר.
עדי קול: מצד שני כשמדובר בטיפול ובמסגרות, דווקא יהיה להם, לדעתי, יותר קל מאשר לאוכלוסייה הכללית.
עדי קול: אני מקבלת איתותית, אמרתי את זה על דעת עצמי ולפני האיתותים.
<הילה מרמוס: משפט אחרון להשלים את התמונה.
<הילה מרמוס: הדבר האחרון שאנחנו מתעסקים ומטריד אותנו זה מה קורה בהמשך, ביום שאחרי שהם משתחררים.
<הילה מרמוס: הרצף התהליכי הזה זה משהו שמעניין אותנו, אנחנו עסוקים גם בחשיבה על תכניות המשך.
עדי קול: קראתי את המסמך שהגשתם, אני מאוד מעריכה את זה, אני מדברת ותגיד לי למי צריך לפנות, אני מניחה שאין פה אף אחד שאפשר לדבר איתו על הנושא הזה, כמו שיש הקרן והיחידה לחיילים משוחררים, איך נותנים מענה גם לקבוצה הזאת בתום השירות הלאומי אזרחי ומול מי אפשר לדבר על קודם כל כמובן על הזכויות למיניהן שמבחינה חוקית הן אמורות להיות זהות, לא בדקתי אם באמת היישום הוא כזה, ודבר שני, על באמת לבנות תכניות המשך.
<שר שלום ג'רבי: קודם כל הקרן לחיילים משוחררים נותנים את כל ההטבות שחייל משוחרר מקבל, גם מתנדבי השירות האזרחי לאומי וברוך ה' הצלחנו בעמל רב שאחד לאחד, כמובן לפי מספר החודשים שהמתנדבים מתנדבים, הם מקבלים את ההטבות.
<שר שלום ג'רבי: כמו חייל עורפי, לא כמו חייל קרבי, וזה בסדר גמור.
<שר שלום ג'רבי: עדיין מתנדב בשירות האזרחי לאומי לא עושה כמו חייל בגולני, וזה בסדר גמור.
<שר שלום ג'רבי: דבר שני, אם אנחנו מדברים על המגזר הערבי והתייחסתם כאן, אז מצאנו למשל הקושי הגדול ביותר לשלב את המגזר ומתנדבי השירות הלאומי במגזר הערבי בשירות התעסוקה או בלימודים, זו השפה העברית.
<שר שלום ג'רבי: לקחנו 10 מיליון שקלים עכשיו, כך שכל מתנדבי השירות במגזר הערבי יעברו קורס של השפה העברית שאנחנו מממנים אותו, כדי לעזור להם בשילוב ושישתלבו ביתר שאת - - -
עדי קול: אתם המנהלת?
<שר שלום ג'רבי: אנחנו, המנהלת.
עדי קול: זו שאלה טובה.
עדי קול: דרך אגב, אני עם השפה העברית והאוכלוסייה הערבית מתעסקת בכל מיני תחומים.
עדי קול: מי בנה את הקורס, מי יעביר את זה?
עדי קול: מי יוציא את זה?
<שר שלום ג'רבי: לא, יצא, זה התחיל.
<שר שלום ג'רבי: יצאנו למכרז וכבר חברה זכתה וזה פועל, יש פיילוט שיוצא.
<שר שלום ג'רבי: לא זוכר איך קוראים לחברה?
<שר שלום ג'רבי: עתיד.
עדי קול: עתיד?
עדי קול: גם את זה עתיד עושה?
<שר שלום ג'רבי: לא, זה לא העתיד שאת מכירה.
<שר שלום ג'רבי: זה עתיד שונה מהעתיד שאת רוצה.
<שר שלום ג'רבי: העתיד הזה, הם זכו, קיבלו, יושבים, היה פיילוט, אחרי הפיילוט היו לנו הערות, ישבנו ונדמה לי שעכשיו, אחרי שישבנו ודיברנו, עוד שבועיים או עוד שבוע מתחיל עוד פעם הנושא.
<שר שלום ג'רבי: אבל כל מי שרוצה מהמגזר הערבי לעבור את הקורס בעברית עובר.
<שר שלום ג'רבי: דבר שני, אנחנו עובדים עכשיו עם משרד הכלכלה על נושא של ואוצ'רים, כך שלטובת המגזר הערבי וגם לטובת המגזר החרדי, שלא דנו בו, שגם שם יש בעלי צרכים מיוחדים, כידוע לכם, ואף אחד לא הזכיר את זה, ויש רבים בעלי צרכים מיוחדים, שגם שם אנחנו מתעסקים, אנחנו רוצים לתת ואוצ'רים.
<שר שלום ג'רבי: מי שיטפל בזה הוא מוטי כאן לידי והסמנכ"ל של.
<שר שלום ג'רבי: מתנדבים יקבלו את הוואוצ'רים לפי קריטריונים שאנחנו עכשיו יושבים עליהם, ואתמול ישבתי בערב עם שר הכלכלה על הדבר הזה, כדי שהם יקבלו ואוצ'ר כדי להקל עליהם גם בלימודים וגם בעבודה.
<שר שלום ג'רבי: כמובן אנחנו, יחד עם משרד הכלכלה וכל גורם אחר, שאפשר לבוא ולפתוח את העניין של התעסוקה, כמובן אנחנו רוצים.
<קריאה: למה ואוצ'ר?
<שר שלום ג'רבי: לקורסים מקצועיים במשרד הכלכלה.
<שר שלום ג'רבי: שוברים.
עדי קול: נגיע לוואוצ'רים, יש הרבה בעיות, מכאן ועד להודעה חדשה בעניין היכולת שלהם - - -
<דפנה ליפשיץ: גם אנחנו ישבנו עם מיכל צוק כדי להכיר בהכשרות הטכנולוגיות המתקדמות שתפוח עושה, כדי שזה יהיה המשכי.
<דפנה ליפשיץ: וגם לשאלתך, בנוגע לבוגרים, למרבית הארגונים במעטפת יש ארגוני בוגרים שבונים עכשיו תכניות המשך עבור הבוגרים שלנו, שעוקבים אחריהם הלאה, גם ביחס לזה שהם ממקסמים ומקבלים את הזכויות שמגיעות להם, וגם שהם ממשיכים בתעסוקה ולימודים.
עדי קול: כמי שמשתפת פעולה עם תכנית הבוגרים של המנטורינג כבר שמונה שנים, אני מכירה היטב את התכנית ואפילו הצלחנו לשלב תלמידות בהשכלה גבוהה עכשיו, שזה מאוד משמח.
עדי קול: אני חושבת שאנחנו נקיים דיון מיוחד נוסף בנושא של האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה החרדית, אם אתם מרגישים שיש צורך, שלא נגענו בו.
<ידעיה לוין: אז גם תכניות המשך.
<ידעיה לוין: אם כבר שר שלום הזכיר את הוואוצ'רים, גם לנושא של בוגרים של צעירים עם מוגבלות ונערות מרקע של מצוקה, גם שם, זה כמעט קיר, הנושא הזה.
<משה רוטמן: יש מקום למילה טובה?
עדי קול: רק מילה טובה.
עדי קול: בפעם שעברה כעסת, הפעם מילה טובה.
<משה רוטמן: בישיבה האחרונה היה לי יום הולדת וצלפתי בנציג האוצר.
עדי קול: צלפת קשות.
<משה רוטמן: הותרתי רושם לא טוב, אבל אם זה עזר משהו, אז אין לי בעיה.
<משה רוטמן: כבודי נמחל.
<משה רוטמן: קודם כל תודה שאת שם, את ממשיכיה במסורת שזו הוועדה הכי יעילה, הכי יעילה, ואני מדבר על כמה שנים של פעילות, שאם אני רוצה או רוצים אנשים להזיז דברים, הם פונים לוועדה הזו.
<משה רוטמן: ומה שקרה מיום ההולדת שלי, בישיבה הקודמת, עד היום זה פלא.
<משה רוטמן: הצלחת לכנס כזה פורום, כזה שולחן, כל כך הרבה משרדים ממשלתיים, עם שר שלום, ואני פשוט מוריד את הכובע.
<משה רוטמן: ואני אומר לכם עוד דבר, הבן שלי נכנס לשירות לאומי.
<משה רוטמן: אני חושב שהוא הבחור במצב הכי מורכב, הוא מונשם מלא, הוא משותק, הוא אפילפטי, יש לו 50% נכות נפשית, ופשוט יש לו סיבה לקום, הוא עושה עבודה מופלאה, הוא נקלט דרך משלבים, דרך בת עמי, בצורה מושלמת.
<משה רוטמן: הם יודעים לעשות את העבודה.
<ידעיה לוין: אני לא ידעתי מזה.
<משה רוטמן: הוא לך לעבודה כשהם גייסו בתחילת הדרך כסף להנגיש את עמק השלום, הם עשו סרט והוא השתתף.
<משה רוטמן: היום הוא שם, עושה שירות לאומי, פותח את הלב ומרוקן את הכיסים לכל התורמים האמריקאים, אבל ישנה עדיין בעיה, כי המערכת לא מכירה צרכים מיוחדים מורכבים, ואז בעצם מי שצריך לשלם על הליווי שלו או על הדלק שלו זה אנחנו, מהמקום של אין.
<משה רוטמן: אז חבר'ה, צריכים לדעת לעשות דברים חריגים, או ועדה חריגה, לאותם אנשים שצריכים מעטפת קצת יותר רחבה.
<משה רוטמן: אני אמרתי אז בישיבה קודמת ואני אומר היום, השירות הלאומי הוא יותר חשוב מכל שירות אחר שעושים בצבא, שירות חובה.
<משה רוטמן: אני כבר מעל 30 שנה עושה מילואים, אני גם במשמר הגבול - - -
עדי קול: אמרנו מילה אחת.
עדי קול: אני מודה לך ואני חושבת שגם האוצר צריך לקבל את הדברים שלך, כי הוא חטף ב - - - אלעד, אתה רוצה לדבר?
<אלעד שמיר: אני מנהל המערך הערבי באגודה להתנדבות, ולפני שבע שנים גם הקמתי באגודה להתנדבות את האגף של צרכים מיוחדים ונוער בסיכון.
<אלעד שמיר: אני רץ על נקודות.
<אלעד שמיר: צרכים מיוחדים ונוער בסיכון.
<אלעד שמיר: אל"ף, אני חושב שצריכה להיות הגדרה של אחוז במגזר המיעוטים, הגדרה במכרז, והיא לא קיימת, לכן זה הולך לאן שקל.
<אלעד שמיר: זה אחת.
<אלעד שמיר: שתיים, אני לא חושב, כמו שאמרו כאן, אני מנהל בערך שליש מהמגזר הערבי בישראל ואני חושב שלא צריך קמפיין.
<אלעד שמיר: אגב, גם לא צריך קמפיין בצרכים המיוחדים.
<אלעד שמיר: לפני שבועיים אנחנו פתחנו שלושה גרעינים של צרכים מיוחדים, בנגב, במגזר הבדואי בצפון, במגזר הדרוזי בצפון, בגליל, וכל מה שזה היה צריך זה היה מכתב ממשרד החינוך למסגרות הצרכים המיוחדים.
<אלעד שמיר: המנהלים פנו אלינו, אמרו לנו, 'חבר'ה, יש לי בדיוק את הבן אדם', קח אותו כפרי בשל.
<אלעד שמיר: לא צריך קמפיין.
עדי קול: בגלל זה מנחם אמר, אנחנו צריכים לפנות לגורמים המקצועיים ולא צריך קמפיין ציבורי.
<איתמר שוורץ: כן, אבל צריך להגדיר איזה שהוא רף כי אחרת הגופים המוכרים והעמותות יילכו רק לאיפה שנוח.
<אלעד שמיר: שתיים, נוער בסיכון, אל"ף, יש הרבה יותר נוער בסיכון ממה שמוגדר פה בוועדה, וה-100 אלה שמקבלים את הליווי האקסטרה, אולטרה, ובסופו של דבר רק בעבודה יש סדר גודל של בין 700 ל-800 מתנדבים בתקנים רגילים של נוער סיכון, המשמעות של זה היא שהעמותה, הגוף המוכר, צריך להשקיע תשומות אדירות לליווי.
<אלעד שמיר: שתיים, ההכשרה, וידעיה נגע בזה, ארבעה ימי הכשרה שכוללים את התקנים הרגילים, זה כלום, זה טיפה בים, ואם אנחנו רוצים שהדבר הזה יהיה באמת משמעותי במגזר הצרכים המיוחדים, גם הכללי וגם המיעוטים, אנחנו חייבים להשקיע שם כסף.
<אלעד שמיר: אם לא יהיה כסף, האנשים בקצה, הרכזים בקצה יהיו לא מהאיכות הכי גבוהה.
<אלעד שמיר: אם אנחנו רוצים לעשות כאן שינוי משמעותי חברתי אנחנו חייבים אנשים מהשורה הראשונה.
<אלעד שמיר: לכן אם יש כבר תקציב לקמפיין, הייתי שם אותו על הכשרות, על ליווי משמעותי, זה יעשה מוניטין טוב לשירות הלאומי ויביא את האנשים מאליהם.
<אלעד שמיר: אגב, ככה עבדנו במגזר המיעוטים ועלינו באמת בשמונה השנים האחרונות פי עשרה.
<אלעד שמיר: יש בעיה מבחינת הצרכים המיוחדים בהגדרות.
<אלעד שמיר: בהגדרות נצמדנו להגדרות של פרויקטים קיימים.
<אלעד שמיר: נערות במצוקה, מה זה נערות במצוקה?
<אלעד שמיר: אין נערים במצוקה?
עדי קול: יש נוער מנותק ונערים במצוקה.
<אלעד שמיר: אבל למה?
<אלעד שמיר: בגלל שלקחנו הגדרות קיימות והלבשנו כבר על מכרז.
עדי קול: הגדרות קיימות במשרד הרווחה.
<אלעד שמיר: בהיבט הזה יש כבר פרויקטים קיימים כאלה, בגלל זה לקחנו אותם.
<אלעד שמיר: בפועל יש הרבה יותר מגוון לנהל את כוח האדם הזה ולתמוך אותו וללוות אותו, זה מורכב מאין כמוהו וצריך לתת גמישות גם בתקינה, כמו שהנציג אמר, יש להם 18, אלה אנשים שנושרים ומחליפים מסגרות ואנחנו צריכים להיות מספיק גמישים במשרדי הממשלה לאפשר להם את זה, אחרת הם פשוט לא יהיו.
<אלעד שמיר: יכול להיות שיהיה נער שיעבור ארבעה משרדי ממשלה בשנתיים שלו, ואין לנו בררה, אנחנו חייבים לאפשר לו.
<אלעד שמיר: אגב, זה הכול התנדבות, הוא יכול מחר ללכת, אין שום סנקציה.
עדי קול: מה קורה היום באמת עם נער שעוזב?
עדי קול: המשרד המקורי מאבד את התקן שלו, הוא לא מקבל מישהו במקום?
<אלעד שמיר: לא, הוא מגייס כל הזמן.
<אלעד שמיר: אי אפשר לדרוש איוש של 100%, אין דבר כזה איוש של 100%.
<אלעד שמיר: דבר אחרון, בוגרים והכוונה.
<אלעד שמיר: בסופו של דבר, גם במגזר המיעוטים וגם באוכלוסיות המיוחדות, הם מסיימים אצלנו, גם בפרויקטים הכי מושקעים כאן, שמקבלים מיליון שקל על 90 איש, ויש לנו פרויקט אחד כזה עם דפנה, בסוף הוא מסיים ובמקום להשתלב הוא צונח לתהום יותר עמוקה, וכאן משרדי הממשלה צריכים לאפשר פלטפורמה להשתלבות שלהם.
<אלעד שמיר: הרי זה לא מטרה, זה אמצעי להשתלבות של אוכלוסיות מודרות ואם אנחנו נאפשר להם את הרמפה להמשך, במיוחד במגזר המיעוטים - - -
<גלית שאול: אבל צריך להדגיש, אתה מדבר כאילו זה בעולם ריק לגמרי.
<גלית שאול: במשרד הרווחה יש הרבה מאוד תכניות של שירות התעסוקה - - -
<אלעד שמיר: אבל אין חיבור.
<אלעד שמיר: הבעיה היא החיבור, לי אין בעיה, לא להביא עוד תקציב ולא שום דבר, 1,000 בוגרים אני אביא כל שנה ליריד שלכם, או וואט אבר, ושייקחו אותם.
<אלעד שמיר: אלה אנשים שכבר קיבלו החלטה, תסתכלו על מגזר המיעוטים, אלה אנשים שקיבלו החלטה להיות חלק מהמדינה.
<גלית שאול: אני צריכה להדגיש שהסיבה שאנחנו עובדים עם השירותים המקצועיים באופן הזה שכל שירות מקצועי מכיר את האנשים שלו, מאשר אותם, יודע בדיוק מה קורה איתם במהלך כל התקופה, ואם תראו בנוהל, יש שם המון פרטים שהם סמנים לגבי מה שיקרה בעתיד, בדיוק מהסיבה הזו, כדי שהאנשים של השירותים המקצועיים יכירו את האנשים בכזו צורה ויידעו איך להתאים להם גם את ההמשך.
עדי קול: אני מסכימה איתך, הנוהל מצוין, אנחנו יודעים שהרבה פעמים יש הבדל בין הנוהל למציאות, והשאלה איך תופרים את החיבור הזה כדי שבאמת המשרדים - - - קודם כל, אם יש פה נציגים, אז אני שמחה שאתם שומעים את זה, שהמטרה שלו היא לא רק להביא את האנשים האלה לשירות לאומי אזרחי אלא גם שימצאו אחר כך תעסוקה.
<גלית שאול: לכן המשרד שלנו רואה את החשיבות בשירות הלאומי, בדיוק מהנקודה שדיבר עליה מנחם.
<גלית שאול: המשמעות החשובה היא הרצף הזה.
עדי קול: השאלה איך עושים את זה מול המשרדים האחרים, משרד הבריאות, למשל.
<גלית שאול: ברגע שוועדת החיוב תחייב את כולם, הוא יחייב את כולם.
<גלית שאול: אמר קודם מנחם, אנחנו מקבלים את הנהלים פה אחד, אם משרד החינוך, ואני חושבת שבהחלט דוד כאן יאמר לכם שאין לו התנגדות לנוהל הזה, ברגע שהוא יקבל את זה, זה יחייב את כולם.
עדי קול: כן, אנחנו מושכים את הזמן כדי שדוד יוכל להצהיר שהם החליטו להצטרף.
עדי קול: עד שתשיג את שירי בטלפון.
<גלית שאול: הנוהל הוא בפירוש אתמול, אתמול הוא שלח מייל.
עדי קול: לא, ברור, אנחנו מדברים על הצטרפות.
<אלעד שמיר: נקודה אחרונה שברכי העלתה.
<אלעד שמיר: אנחנו מתעסקים באוכלוסיית המיעוטים לסוגיה עם נוער קצה, הרבה יותר קצה מחלק מהנערים והנערות שמוגדרים, בגלל חופש המידע, נגישות למידע, הרצון לחשוף, ואם אנחנו נפתח את זה, זו תיבה ש-750 התקנים האלה זה גרגר חול במדבר.
<אלעד שמיר: אתם מוזמנים ללכת לפזורה ולראות איפה אנשים חיים.
<אלעד שמיר: זהו.
עדי קול: אני אתייחס לכל הדברים שאמרתם בסיכום, כי כמו שכבר אמרתי, אנחנו נפתח את הנושא הזה לדיון נפרד, לאוכלוסייה הלא יהודית, כמו שאמרתם, על כל הרצף של הבעיות, גם הבעיות של האוכלוסייה בסיכון ובעלי צרכים מיוחדים וכמובן הבוגרים.
עדי קול: מישהו שלא נתתי לו לדבר ורוצה ומעוניין?
עדי קול: וואו, מדהים, לא קורה בדרך כלל.
<איתמר שוורץ: אני עובד עם אלעד.
<איתמר שוורץ: נושא נוסף שקיים באופן כללי אצלנו במגזר.
<איתמר שוורץ: אז נכון שהייתה גדילה מאוד גדולה ואפילו מטורפת, אבל הביקוש באופן תמידי גדול מההיצע.
<איתמר שוורץ: רק אצלנו היום יש 1,000 מתנדבים ועוד 300 שעומדים ומחכים, מכל הארץ, מכל האוכלוסיות, כולל אוכלוסיות שמאוד מורכב וקשה להיכנס אליהן, מזרח ירושלים, הפזורה הבדואית - - -
עדי קול: ויש ביקוש בעקבות עבודה שאתם עשיתם?
<איתמר שוורץ: כן, בעקבות עבודה נכונה בשטח.
<איתמר שוורץ: צריך ללמוד את זה.
<איתמר שוורץ: אני גם מציע למשרדי הממשלה שנמצאים פה, זו הזדמנות , לבוא לראות איך זה נעשה, לבוא לראות איך אפשר להתאים תפקידים.
<איתמר שוורץ: יש פה כמה משרדים שעשינו איתם תהליך מדהים של צמיחה מ-50 תקנים ל-450 תקנים בשנתיים, פשוט ללמוד איך עובדים במגזר הערבי, איך אפשר להצליח.
<איתמר שוורץ: כי זה עולם אחר וצריך ללמוד אותו.
<איתמר שוורץ: אני חושב שמשרדי הממשלה יודעים שזה יעד ממשלתי מרכזי וכדי להגשים אותו צריך פשוט ללמוד את השטח.
<איתמר שוורץ: אז אנחנו מזמינים אתכם בשמחה לבוא לראות, להתרשם ולבנות ביחד את התפקידים.
<איתמר שוורץ: המשרד להגנת הסביבה, אני יודע, עכשיו בתהליך מתקדם, לראות איך אפשר להצליח במגזר הערבי.
<איתמר שוורץ: וכמובן נשמח לשמוע מבחינת תקינה להמשך, כי זה משהו שהוא מרכזי לנו.
עדי קול: אז קודם כל תודה רבה לכולם על ההשתתפות.
עדי קול: אני מרגישה שככל שאנחנו נפגשים יותר ומכירים יותר, גם הדיונים נעשים עמוקים יותר ועולות בעיות וגם אפשרויות לפתרון ושיתופי פעולה.
עדי קול: אני רוצה לצאת בכמה הכרזות, כי בסופו של דבר זה כל הכוח שיש לי.
עדי קול: אז קודם כל אני באמת מודה לשר שלום ג'רבי, על הנכונות והרצון וההבנה של האוכלוסיות והצורך והיוזמה שבעצם הובילה להתגייסות הגדולה של משרדי הממשלה.
עדי קול: אני רוצה להודות לנציגים של המשרדים שהגיעו, ובכלל על הנכונות להקשיב, להיפתח, לקבל, לשלב.
עדי קול: אני יודעת שזה דורש בדרך כלל את הצעד הראשון, להגיד 'אנחנו מוכנים', ואחר כך יש עוד קשיים שאותם נפתור ביחד.
עדי קול: אז אני מאוד שמחה שאתם כאן ואני מזמינה את כולם להמשיך ולקיים דיאלוג.
עדי קול: אם אתם צריכים את החסות של הוועדה ואם אתם לא צריכים אותה, אני חושבת שזו הזדמנות לדבר גם עם הקרנות והארגונים וגם משרדי הממשלה.
עדי קול: אני מסכימה לאמירה החשובה שאמר מנחם וגשל במהלך דבריו, חשוב שהמדינה תיקח אחריות.
עדי קול: החברה האזרחית עושה המון, גם בתקציבים וגם בעבודה ובכוח אדם ובהשלמה, והמילה מעטפת שהוא השתמש בה היא הרבה יותר גדולה ממה שאנחנו בכלל יכולים לתאר.
עדי קול: אני מלווה כבר הרבה שנים צעירה, שאני יכולה להגיד שהיא חברה מאוד מאוד טובה שלי, באמת קצה בהגדרה של הקצה של הקצה, שעשתה שירות אזרחי דרך המנטורינג והיום היא עובדת של עלם, קוראים לזה 'ערים בלילה', וגם משתלבת בלימודים וההשפעה של השלב הזה בחייה הוא עצום וגם על היכולת שלה אחר כך להמשיך ולהשתלב וללמוד ואחר כך בהשכלה הגבוהה ואחר כך בתעסוקה ובכלל אין מה להשוות מהמקום שהיא נמצאת בו היום והמקום שהכרתי אותה בפעם הראשונה שנפגשנו והיא רצתה לרצוח אותי בסכין.
עדי קול: אין אפילו מספיק זמן ומקום לדבר על התהליך, כמה הוא חשוב.
עדי קול: אני רוצה לקרוא כמה תשובות שהבטיחו משרדים שהיו פה להגיד לנו לגבי הנכונות שלהם לממן את התקנים.
עדי קול: מי שהבטיח אנחנו רשמנו, אנחנו מחכים לתשובה, אנחנו גם מחכים לתשובה של משרד החינוך לגבי ההשתלבות במנהלת.
עדי קול: אני לא מביעה כאן דעה מקצועית כי אני לא מבינה מספיק, אבל הגורמים המקצועיים טענו שיש לזה יתרונות ואני רואה שגם הגופים האחרים אומרים את זה, לכן אנחנו מבקשים בעיקר לקבל הסבר מכם על הצעד שבחרתם ואם כן, אז למה.
עדי קול: זה לגבי משרד החינוך.
עדי קול: לא דיברנו על הצורך שעלה מאוד מאוד חזק במפגש הקודם, גם על תקני שנה שנייה וגם על תקני הדיור.
עדי קול: אנחנו פותרים את הבעיה הראשונית לפני שנעבור הלאה.
עדי קול: אני רוצה לקבוע דיון נוסף בנושא של האוכלוסייה הלא יהודית שבה נשמח אם את תציגו לנו את התהליך שעשיתם ואת העבודה המשמעותית, כדי שנוכל לחשוב על הצרכים לעתיד וכן לראות ביחד שיתוף פעולה לגבי תכניות המשך, זאת אומרת מה עושים אחרי, ביום שאחרי.
עדי קול: לפעמים היום שאחרי הוא יותר קשה מהיום הראשון.
עדי קול: ישבו ודיברו כאן הבנות שנכחו בדיון הקודם, אתם זוכרים, 'עשינו תהליך כל כך משמעותי, לאן נלך מכאן?
עדי קול: ' ואת השאלה 'לאן נלך מכאן?
עדי קול: ' אני חושבת שאנחנו צריכים לקחת עליה אחריות וזה צריך להיות דיון באמת יחד עם משרדי הממשלה, איך אנחנו מוצאים מקומות תעסוקה לאוכלוסייה הזאת, שכבר עשתה תהליך וכבר השתלבה וכבר ליווינו אותם, ולהמשיך משם.
עדי קול: אז תודה רבה לכולם ואני אשמח שאנחנו ניפגש לדיון נוסף.
עדי קול: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור.
עדי קול: זאת ישיבת המשך לדיון בנושא הליקויים בבניית בריכת השחייה הלאומית במכון וינגייט.
עדי קול: אני מודה למשתתפים.
עדי קול: בפעם שעברה איחרנו קצת, והפעם אנחנו מתחילים בדיוק בזמן.
עדי קול: אני רוצה להציג לפניכם כמה דברים שעברתי עם הבריכה מאז הדיון הקודם שהיה מאוד סוער ואמוציונלי.
עדי קול: אני לא מתכוונת לפתוח שוב את כל הנושאים לדיון.
עדי קול: היו פונים שהציגו את הבעיות, רוב הבעיות קיבלו זכות דיבור.