GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איגור ברש: הנקודה השנייה היא שיתוף פעולה.
<איגור ברש: טיפול בלי שיתוף פעולה הוא הרבה פחות יעיל.
<איגור ברש: עם זאת אנחנו מודעים לצורך של אשפוז כפוי להפרעות אכילה ועם תוספת המיטות אנחנו פותרים בעיה זאת כי תהיה יחידה סגורה במחלקה החדשה.
<איגור ברש: איגוד הפסיכיאטריה גם ניסח נייר עמדה שהפרעת אכילה חמורה מלווה בסיכון פיזי ומהווה עילה לאשפוז כפוי, לגבי בגירים.
<איגור ברש: לגבי קטינים, יש חוק נוער שפותר לנו את הבעיה הזאת של אשפוז כפוי.
<איגור ברש: בהחלט קיימים מצבים שמאשפזים בלי שיתוף פעולה בתקווה שאחרי זמן מה ועם מאמץ טיפולי נגיע לשיתוף פעולה.
<איגור ברש: בטיפול אמבולטורי אי אפשר לטפל בבן אדם בלי שיתוף פעולה.
<איגור ברש: לשיתוף פעולה מבחינה קלינית יש חשיבות מאוד משמעותית בהצלחת הטיפול.
<רוני גמזו: אני אענה לעדית על השאלה של התיירות הרפואית.
<רוני גמזו: אני חושב שגם התבטאתי וגם פעלתי.
<רוני גמזו: תיירות רפואית כתופעה בתחום בריאות הנפש היא פסולה.
<רוני גמזו: מה שאיתן מתאר, מקרה ספורדי אחד בזמן ארוך, זה חלק מהדברים שיכולים להתרחש ואני חושב שאני סומך על השיפוט שלו ועל האתיקה שלו שזאת לא תופעה ב-שיבא ואני יודע שזאת לא תופעה.
<רוני גמזו: בכלל, בבריאות הנפש זה פסול כתופעה אבל אני לא רואה כאן תופעה.
<רוני גמזו: אם זה קרה פעם בזמן כלשהו, אני מוכן גם לגבות אותם על מקרה כזה.
<רוני גמזו: אני לא חושב שאני רואה כרגע תופעות כאלו ואחרי איזושהי יוזמה באיזשהו בית חולים עצרנו את זה ואני לא רואה תופעה כזאת.
עדי קול: לא קיבלתי התייחסות לעבודה שלכם מול הצבא, אם יש.
עדי קול: המודעות, איך עוסקים בנושא הזה ואם אתם בכלל עושים משהו.
עדי קול: דיברנו על ברושור ועל האופציה להוצאתו.
עדי קול: לא התייחסתם לטיפול בגברים, איזה בשורה יש לכם לתת לנו, אם בכלל, ואם לא, אתם יכולים לחשוב על זה ולחזור.
<איגור ברש: לגבי הצבא, זה מהכניסה לצבא ותוך כדי השירות.
<איגור ברש: בכניסה לצבא, ככלל הצבא לא יודע על אשפוזי קטינים עם הפרעות אכילה אם האשפוז היה בהסכמה ולא נשלחה הודעת מטפל לפי החוק.
<איגור ברש: רוב המטופלים או המטופלות שאושפזו בגין הפרעת אכילה בהיותם קטינים, הצבא לא מקבל מידע על זה לפי חוק הנוער.
<גדי לובין: בנימה אופטימית אני אציין שיש לא מעט בנות שעברו אשפוז ודיווחו והתגייסו והצטיינו.
<גדי לובין: אני מכיר אישית לא מעט בנות כאלה.
<גדי לובין: זה גם קורה ובידיעה צלולה הצבא מקבל, מלווה ורווה רווח ונחת.
עדי קול: אבל אתה מסכים שעדיף שהצבא ידע.
<איגור ברש: עדיף שהצבא ידע.
<איגור ברש: עד לפני שבע-שמונה שנים הצבא קיבל מידע על פי החלטת הכנסת.
<גדי לובין: חשוב לדעת שידיעה לא פוסלת אדם מלשרת בצבא.
עדי קול: אתם אומרים שיש תיקון לחוק הנוער.
עדי קול: אני אבדוק את זה.
<איגור ברש: מידע על אשפוזי קטינים מגיע אוטומטית.
<איגור ברש: לא פרטנית אלא אוטומטית, רק לגבי אשפוזים כפויים ואשפוזים במהלכם הועברה הודעה.
<איגור ברש: שאר האשפוזים הפסיכיאטריים, לרבות הפרעות אכילה, לא מדווחות.
<איגור ברש: אם בן אדם בלשכת הגיוס מספר ומביא מסמכים, הוא נבדק.
<איגור ברש: קיימים פרופילים על הפרעות אכילה.
<איגור ברש: בן אדם עם הפרעת אכילה יכול לקבל פרופיל 64 או 45, לאו דווקא פרופיל של אי כשירות.
<איגור ברש: חלק גדול מקבלים פרופיל של כשירות עם מעקב קב"ן במהלך השירות.
<איגור ברש: בצבא קיימות קבוצות להפרעות אכילה, למשל בצריפין פועלת קבוצה.
<קריאה: בירפ"א.
<איגור ברש: גם ב-ירפ"א פועלת קבוצה.
<איגור ברש: יש פסיכיאטרים ואנשי מקצוע אחרים שמתמקצעים בתחום ועובדים.
<איגור ברש: בצבא יש גם מוטיבציה נוספת.
<איגור ברש: אתה אומר לחייל או לחיילת שזה המשקל המינימלי התקין ואם אתה תהיה פחות מזה, נאלץ לשחרר אותך.
<איגור ברש: רוב האנשים עם אנורקסיה הם אנשים חכמים ואינטליגנטים, אנשים שאפתנים, והם לא רוצים להשתחרר עם פרופיל 21.
<איגור ברש: יש מוטיבציה לשתף פעולה, מה שקיים הרבה פחות באזרחי.
<אלה פז: כשדיברנו על צבא, דיברנו על חוסר מודעות.
עדי קול: דיברנו על חוסר מודעות ולא על אנשים שכבר אומרים ואז מטפלים בהם.
עדי קול: זה תמיד יותר קל.
<אלה פז: אנשים שבאים חולים והם מוצהרים כך.
עדי קול: אני רואה את התהליך והשאלה אם משרד הבריאות לוקח על עצמו איזושהי אחריות להכשיר וליידע את הצבא.
עדי קול: אני לא יודעת אם בהכרח זה המקום שלכם אבל אני מעלה את זה.
<גדי לובין: אנחנו משרתים בצבא.
<גדי לובין: אנחנו מילואימניקים.
עדי קול: כל מי שפגשתי במשרד הבריאות הוא יוצא צבא.
עדי קול: לא שמעתי את עמדתכם לגבי מה אתם יכולים להציע כאשר אנחנו רואים עכשיו שהמספרים עולים, אנחנו בתת אבחון, מקומות בעייתיים ומודעות.
עדי קול: בעיקר מודעות.
<גדי לובין: הכללים לגבי מודעות שנכונים לגבי נשים, נכונים גם לגבי גברים.
<גדי לובין: הרגישויות הן אותן רגישויות.
עדי קול: את הרגישות כולנו מכירים.
עדי קול: למרות הרגישויות, מה אנחנו עושים?
עדי קול: לכן שאלתי על ברושורים.
עדי קול: שאלה ספציפית ששאלתי אותך כבר בעבר היא האם לא צריך להיות במשרד הבריאות – ואני שואלת גם את המנכ"ל – איזשהו שיח שלהם עם גופים כמו משרד החינוך?
עדי קול: לא בגלל שצריך להכניס את זה לבתי הספר אלא להבין איך זה עולה.
עדי קול: היום יש סוכנויות שאנחנו מכניסים לבתי ספר על פגיעות מיניות.
עדי קול: אני הבנתי שחלק מהפרעות האכילה נולדות מפגיעות מיניות.
עדי קול: לכם יש את המידע.
עדי קול: איפה נעשה השיח ביניכם לבין גופי החינוך, ביניכם לבין הציבור?
עדי קול: אני לא מדברת על תקשורת, אני לא מדברת על כך שידברו על הפרעות אכילה בכל מקום אלא אני שואלת מה אתם עושים כדי למנוע.
עדי קול: אני מסכימה עם עדי שאם תמנעו את זה, זה חסכון כלכלי בטוח.
<גדי לובין: אני מבין.
<גדי לובין: אני לוקח לתשומת לבי את ההערה שלך.
<גדי לובין: עם בריאות הציבור אנחנו עושים עבודות יפות בעולם בריאות הנפש בתחומים אחרים.
<גדי לובין: זרקת כפפה שאני מרים.
<גדי לובין: עושים בנושא של מניעת אובדנות, בנושא של איתור דיכאון אחרי לידה, כמה דברים שאנחנו עושים עם רפואה קהילתית.
עדי קול: אני רוצה גם את זה.
<גדי לובין: בהחלט נקבל את מה שאת אומרת וניכנס גם בתחום הזה לעובי הקורה אתם כי הם הכתובת של משרד הבריאות, שלנו, לעבוד מול הגורמים שציינת.
<גדי לובין: בסדר.
עדי קול: אני מאוד מעריכה את זה.
עדי קול: שוב, לסוגיית גברים חולים.
עדי קול: איך אנחנו מבטיחים שאם מישהו צריך בית שיקומי, לא יצטרך לשכור דירה ליד?
<גדי לובין: את זה כבר רשמתי כאן.
<גדי לובין: עוד לפני שאני יוצא מהכנסת, אני אוודא שבהוסטל השיקומי שעומד להיפתח השנה יהיה מענה לגברים.
<גדי לובין: זה רשום וברור.
עדי קול: אני מאוד מודה לך.
<גדי לובין: הבית השלישי יהיה בבאר שבע.
<גדי לובין: ירושלים לא רחוקה.
<גדי לובין: לגבי ירושלים נעשה מאמץ שבסוף 2014 נגיע לשם.
עדי קול: אתם צריכים להבין, כל הדברים האלה הם התקדמויות, תשובות ונכונות של אנשי המקצוע וגם של המנכ"ל שיושב כאן שעתיים, דבר שבדרך כלל לא קורה.
עדי קול: אצלנו בוועדה דווקא זה קורה ואנחנו מצליחים.
עדי קול: ישב אתנו מנכ"ל משרד המשפטים לישיבה ארוכה ואני חושבת שאנחנו משתדלים להיות נחמדים.
עדי קול: אנחנו מאוד מאוד מעריכים את זה.
עדי קול: אנחנו מתחילים בהתקפות ולאט לאט אנחנו נרגעים.
עדי קול: אני מאוד מאוד מודה על הסבלנות, על ההשתתפות, על הדיאלוג.
עדי קול: דעו שזה לא מובן מאליו.
עדי קול: איגור ואני מדברים הרבה על כל מיני נושאים ואני חושבת שזה נושא שהם כל כך מבינים, מכירים ופתוחים לקבל.
עדי קול: אני אסכם גם לגבי הנקודות שעלו.
עדי קול: הנושאים של התמחור.
עדי קול: שאלתי את פרופסור גמזו איך זה שאיתן גור לא מכיר את הנושאים האלה של המנויים והבנתי שהם לא עובדים ישירות מול קופות החולים, אבל כל פעם עולה שצריך להיות שיתוף פעולה יותר משמעותי לקראת התהליך הזה, לקראת הרפורמה, איך כל האנשים בשטח ידעו מה התקציב, מה אפשר לעשות אתו ומה האפיון – דיברתם על אפיון – הזה.
עדי קול: אני מבינה את החרדה של דוקטור גור לגבי ההגדרה, מתי צריך ללכת לאשפוז ומתי לא, וזאת גם החרדה שלי כי הניסיון שהוא צבר בטיפול הזה במחלקה המתמחה היחידה, חבל שיאבד עתה כשזה יעבור לקופות החולים.
עדי קול: אני מאוד מודה לכל מי שהיה כאן.
עדי קול: אני יודעת שלא באתם על סיפוק
עדי קול: כם כי אנחנו אף פעם לא מקבלים את כל מה שאנחנו רוצים.
עדי קול: זה חלק מהתסכולים שאני גיליתי כאן בכנסת ואני מניחה שגם אתה.
עדי קול: אנחנו בעולם של משאבים מוגבלים אבל כל התקדמות כזאת היא מאוד מאוד משמעותית והיא קורית בזכותכם.
עדי קול: אם אתם לא הייתם מרימים את הכפפה ופונים אלי ואנחנו לא היינו ממשיכים את הדיאלוג הזה ביחד, זה לא היה קורה.
עדי קול: אנחנו לא נפסיק.
עדי קול: מן הסתם זה לא הדיון האחרון.
עדי קול: יש לנו כמה תאריכי יעד כאשר אחד הוא מרץ לגבי המיטות הנוספות ב-שיבא ועוד התקדמות.
עדי קול: אני גם רוצה שנמשיך את הדיאלוג ביחד ברפואת משפחה ופסיכיאטריה כדי לראות איזה עוד נושאים עולים.
עדי קול: אל תפסיקו להציף ולהעלות בעיות כי אתם רואים שזה עוזר.
עדי קול: אם יש סוגיות, פנו אל הוועדה לפניות הציבור כי היא הכתובת.
עדי קול: נשמח אם נמשיך כולנו להתמודד ולעסוק בסוגיה שהיא משמעותית חשובה ובעיני מפחידה.
עדי קול: אנחנו ניפגש שוב במושב הבא.
עדי קול: בוקר טוב לכולם.
עדי קול: אנחנו למעשה בישיבה מיוחדת של הוועדה לפניות הציבור, ישיבה שנייה בנושא תקנים לשירות האזרחי לאומי, אני מאוד מודה לכל מי שהגיע, שר שלום ג'רבי, מנכ"ל מנהלת השירות האזרחי לאומי.
עדי קול: רובכם הייתם כאן בדיון הקודם שלנו בנושא, דיון שבו העלינו את הצורך החמור בתקנים לשירות לאומי אזרחי.
עדי קול: אתם לא ידעתם את זה אז, אבל באותו יום עלה רעיון שלנו לפנות לכל משרדי הממשלה ולבקש מהם להקצות 10% מהתקנים שלהם לנוער בסיכון ולאוכלוסייה עם צרכים מיוחדים בכלל, ופניתי מיד בסוף הדיון במכתב לכל משרדי הממשלה, קראתי להם להקצות 10% מהתקנים שלהם.
עדי קול: לאט לאט קיבלנו תשובות, חלק מהמשרדים נרתמו לעניין ותרמו את התקנים שלהם, בעיקר משרדים שיש להם מעט תקנים.
עדי קול: למשרדים הגדולים עדיין יש קושי גדול.
עדי קול: אבל במסגרת הלחץ, הלחץ שלי, הלחץ הציבורי, הלחץ של ועדת פרי, והלחץ על האוצר בעיקר, הצלחנו להוביל להחלטת ממשלה של הוספה של 400 תקנים נוספים.
עדי קול: זה היה סביב הקריאה שלנו לשים את האוכלוסיות עם הצרכים המיוחדים בקדמת הבמה, סביב הדיונים על שוויון בנטל.
עדי קול: קראנו אז בסוף הוועדה, אמרנו שמדברים הרבה על שוויון בנטל ויש אוכלוסיות שרוצות מאוד לשאת בנטל ולא מגדירות את זה אפילו כנשיאת נטל, אלא כהשתתפות באמת בעשייה החברתית ולקחת חלק בתהליך הזה של בניית המדינה שלנו וצמצום הפערים החברתיים, ולא נותנים להם בגלל מצוקה של תקנים.
עדי קול: קודם כל לא נמצאים כאן נציגי האוצר, יש להם יום גיבוש.
עדי קול: אמרתי להם, 'איזה כיף יום גיבוש', זה 'יום גיבוש, אסטרטגיה וחזון', אז זה פחות כיף.
עדי קול: הם לא נמצאים כאן, אבל אני רוצה - - -
<שר שלום ג'רבי: אני מציע לך להסתכל על הלו"ז של הגיבוש, תראי כמה אסטרטגיה וכמה גיבוש.
עדי קול: וכמה חזון יש, זו השאלה.
עדי קול: אבל באמת אני רוצה להודות קודם כל להם, מכאן.
עדי קול: אתם יודעים שזה היה תקציב מאוד מאוד קשה, התקציב הזה, עם קיצוצים מאוד קשים בבשר החי לפעמים בתחומים מאוד רבים, וגם לאוכלוסיות המוחלשות, ובכל זאת הם הבינו את הצורך כאן בתקנים נוספים.
עדי קול: אז אני שמחה שהיה לנו הישג כלשהו בדיון הראשון.
עדי קול: אתם לא מכירים אותי, אני חדשה יחסית, אבל אני לא מפסיקה בזה.
עדי קול: זה לא שעזבנו, קיבלנו את הסוג של הישג הזה ואנחנו מסיימים את התהליך.
עדי קול: מבחינתי זו מחויבות של הוועדה לנושא הזה של אוכלוסייה עם צרכים מיוחדים ושירות אזרחי ואנחנו נמשיך עד שלא תהיה בעיה, עד כמה שאפשר.
עדי קול: אז אנחנו כינסנו את הדיון מכמה סיבות.
עדי קול: אחת, קודם כל באמת לשמוע ממשרדי ממשלה שהתחייבו על 10% התקנים האלה, מה הם עושים, מה הם מוכנים לעשות, איך תיעשה החלוקה.
עדי קול: דבר שני, לשמוע משר שלום ג'רבי לגבי 400 התקנים האלה, איך החלוקה שלהם, למי הם מגיעים, באיזה אופן, ואחר כך לשמוע על קשיים נוספים.
עדי קול: לא התייחסנו כמעט בכלל בדיון הקודם לאוכלוסייה של המגזר הערבי והגיעו אליי פניות לגבי החוסר בתקנים שם.
עדי קול: אני חייבת להגיד שכל פעם שפניתי עם הנושא הספציפי הזה קיבלתי תשובה ש'אנחנו רק מסיימים את שוויון בנטל ועוברים להתעסק בזה, ואנחנו עובדים בחקיקה'.
עדי קול: אז קודם כל זה משמח, זה משמח שזה על השולחן, ועדיין כדאי שאנחנו נתקדם ונגיד מה אנחנו חושבים ונדרוש ונלחץ.
עדי קול: זאת הדרך, בעיניי, לקדם דברים.
עדי קול: אני רוצה גם לברך את האורח שלנו.
עדי קול: כבוד גדול ושמחה רבה, מנחם וגשל הצטרף אלינו.
עדי קול: הוא המנכ"ל של משרד הרווחה לשעבר, הוא ישב ראש ועדת ההיגוי של השירות האזרחי והלאומי ולשמחתנו הסכים להמשיך לקחת את הנושא הזה ולקדם אותו.
עדי קול: למעשה הוא האיש שיודע הכי הרבה על נושא השירות האזרחי הלאומי והוא זה שיהיה איתנו וילווה אותנו בתהליך הזה וזה מאוד מאוד חשוב לי שאתה כאן.
עדי קול: אני נורא שמחה, גם להתגייסות לצורך העניין הזה וגם, אחד הדברים שאני מגלה עכשיו, בעבודה במשרדי הממשלה, שהעובדה שאנשים מתחלפים לפעמים פוגעת בתהליכים והידע נעלם והבנתי שכל הידע אצלך ואני שמחה שהוא נשאר.
<מנחם וגשל: לא צריך להגזים, אבל - - -
עדי קול: אז אני מאוד מאוד שמחה.
עדי קול: אז אני אשמח לפתוח, ברשותך, משרדי הממשלה, נראה מה עשו עם ה-10% ואז נעבור אליך?
עדי קול: מישהו רוצה לפתוח פה בדברים?
<שר שלום ג'רבי: אני אתחיל בסקירה ואחרי זה המשרדים?
עדי קול: סקירה ואז?
<שר שלום ג'רבי: טוב, בוקר טוב.
<שר שלום ג'רבי: חודש טוב, היום ראש חודש, אז בוקר טוב וחודש טוב.
<שר שלום ג'רבי: אני קודם כל רוצה לשבח את יושבת ראש הוועדה.
<שר שלום ג'רבי: אני מודה שלפני שנה אני ישבתי עם חבר כנסת כאן במשכן, שהוא בעצמו בעל צרכים מיוחדים, והצעתי לו את ההצעה ש'בוא ניזום שכל משרד ממשלתי שלוקח מתנדבים בשירות האזרחי לאומי יקצה בין 5% ל-10% לטובת בעלי צרכים מיוחדים', , והוא אמר 'כן כן', והתלהב והתלהב ולצערי לא יצא מזה שום דבר, וכשנפגשנו בפעם הראשונה, יושבת ראש הוועדה ואנוכי, והצעתי, אז אני מודה ומתוודה שלא ידעתי שאת כזאת רצינית ולא ידעתי שאת כזאת זריזה.
<שר שלום ג'רבי: אז קודם כל יישר כוח גדול לעניין הזה.
<שר שלום ג'רבי: קצת נבין את הנתונים ואז ניכנס לעצם העניין.
<שר שלום ג'רבי: לפני שנתיים סך הכול בעלי צרכים מיוחדים היינו 84 בעלי צרכים מיוחדים, היום יש לנו 600 בעלי צרכים מיוחדים.
<שר שלום ג'רבי: זה נכון שאנשי משרד האוצר לא נמצאים כאן, אבל צריכים לומר, וגם כשמגיע להם אז צריכים לשבח אותם, שמשרד האוצר שותף מלא לכל הנושא של ההקצאה ואני גם מאמין ומקווה שבעזרת ה' מספר התקנים יגדל.
<שר שלום ג'רבי: אנחנו הקמנו ועדה בראשותו של מנחם וגשל, כפי שהגדרת, שהוא המומחה, ואני מסכים איתך, שהוא באמת המומחה, יחד עם משרדי הממשלה.
<שר שלום ג'רבי: מי שריכזה את הוועדה ביחד עם מנחם זו נורית טיזזו, מהמנהלת.
<שר שלום ג'רבי: היו חברים בוועדה משרד הבריאות, חינוך, רווחה, נציגי הקרנות ונציג האקדמיה.
<שר שלום ג'רבי: המנדט היה להגדיר את האוכלוסיות במסגרת בעלי צרכים מיוחדים ואיזה מעטפת הם יקבלו.
<שר שלום ג'רבי: צריכים להבין שעד שהוועדה קמה בראשותו של מנחם וגשל לא הייתה הגדרה מי הם בעלי צרכים מיוחדים וגם לא הייתה הגדרה איזה מעטפת הם צריכים לקבל.
<שר שלום ג'רבי: הוועדה הגדירה את המעטפת הממשלתית ואת עלות התקן, כמו כן גם את המעטפת הציבורית.
<שר שלום ג'רבי: רק כדי שנבין את העניין, תקן רגיל של מתנדב בשירות האזרחי לאומי, אנחנו מדברים על תקן בית, תקן חוץ.
<שר שלום ג'רבי: רק כדי להבין את העניין, תקן בית זה ילדה או ילד שגר בירושלים ומשרת בירושלים, ותקן חוץ זה שבחור משרת בירושלים וגר בכרמיאל, זה נקרא תקן חוץ.
<שר שלום ג'רבי: אנחנו מדברים על כך שכל התקנים של בעלי צרכים מיוחדים נכון להיום הם תקני בית, אין דיור, אני מתאר לעצמי שגם יושבת ראש הוועדה תתייחס לעניין.
<שר שלום ג'רבי: אין דיור מההחלטה אחת פשוטה, שאם מקצים לנו סכום מסוים אנחנו קיבלנו החלטה, ישבנו ואני חושב שגם נציגי משרדי ממשלה נוספים ישבו והסכימו איתנו, בכל אופן בפעם שעברה, דר' שלי נרדהיים, גם היא הצטרפה למה שאנחנו אמרנו, אבל אנחנו קיבלנו החלטה במנהלת שבאה ואומרת דבר כזה, אני מעדיף לשתף מספר מתנדבים גדול יותר שישרתו בשירות הלאומי, כי אני מאמין באמונה שלמה שמי שעושה שירות, מי שמתנדב בשירות האזרחי לאומי, מכיוון שהוא קיבל פטור מצה"ל והוא לא יכול היה לשרת בצבא, מה שעושה לו השירות הלאומי זה ממש שינוי אדיר.
<שר שלום ג'רבי: אני מדבר אפילו על הילדה שלי, שהיא עושה שנה שנייה בשירות הלאומי, שברוך ה' היא ילדה נורמטיבית והרבה יותר מוצלחת מאבא שלה, איך שהיא נכנסה לשירות הלאומי ועכשיו התחילה שנה שנייה, זה עולם ומלואו, בטח ובטח מי שבעל צרכים מיוחדים ויושבים כאן הורים של ילדים כאלה ואנשים שמתעסקים ביום יום.
<שר שלום ג'רבי: ולכן אני העדפתי וקיבלנו החלטה של כמה שיותר תקנים וכל התקנים יהיו תקני בית.
<שר שלום ג'רבי: אתם שואלים אותי אם זה נכון, לא נכון, צריכים להקנות גם תקני חוץ, אבל זו ההחלטה שקיבלנו בנושא הזה.
<שר שלום ג'רבי: יש גם את המעטפת הציבורית שלה שותפים נציגי הקרנות שגם יושבים כאן והגופים המוכרים, נמצא כאן ידעיה לוין, מנכ"ל בת עמי, שעושים עבודה נהדרת בעניין הזה.
<שר שלום ג'רבי: גם כאן כל אחד נותן 500 דולר, סך הכול 1,000 דולר שנתי למתנדב, מהמעטפת הציבורית, ועוד 1,000 דולר במעטפת הממשלתית.
<שר שלום ג'רבי: כך שתקן של מתנדב בשירות האזרחי לאומי בעל צרכים מיוחדים הוא כ-2,100 שקלים לחודש.
<שר שלום ג'רבי: אם אנחנו מדברים על 1,570 שקלים תקן רגיל, מי שבעל צרכים מיוחדים זה סך הכול 2,100 שקלים, כולל העלות הממשלתית וציבורית.
<שר שלום ג'רבי: האוכלוסיות שהוועדה דנה בראשותו של וגשל הם עיוורים, אוטיסטים, מוגבלות שכלית, נכויות נפשיות, נוער מנותק ונוער במצוקה.
<שר שלום ג'רבי: אני מדגיש את זה, כי אחרי זה אני רוצה להתייחס גם בסוף שנציגי המשרדים הרלוונטיים שעוסקים ומתעסקים באוכלוסיות האלה היוו שותפים לוועדה הזאת ואת ההחלטות קיבלו ביחד כמובן עם יושב ראש הוועדה, אבל כל ההחלטות קיבלו הסכמה של הנציגים.
<שר שלום ג'רבי: לגבי נוער בסיכון, רק כדי להבין את המושגים, אני לא הבנתי אותם, אבל נוער בסיכון זה תחילת הרצף.
<שר שלום ג'רבי: לגבי נוער בסיכון, מכיוון שאין, ומנחם יתקן אותי בהמשך, את ההגדרה המדויקת של נוער בסיכון, אבל אני מודה, כאחד שגדל בכרמיאל - - -
<קריאה: יש הגדרה, הוועדה כבר קבעה.
<שר שלום ג'רבי: אני הבנתי שאין, אבל תקן אותי, זה בסדר, אני תמיד מקשיב לך.
<שר שלום ג'רבי: אבל מכיוון שאני גדלתי בכרמיאל ואותם חברים שגדלו איתי בכרמיאל, אני הלכתי לשרת בגולני והם היו קצת ברדקיסטים, יותר ממני בקצת, אותם הצבא כבר לא גייס, אז אני חשבתי שזה נכון לקחת את אותם חבר'ה האלה, ולקחת אותם שגם הם יעשו שירות אזרחי לאומי.
<שר שלום ג'רבי: זאת אומרת אותו בחור מהנוער בסיכון שרוצה לשרת בצבא, הוא פונה פעם ראשונה ללשכת גיוס, אומרים לו לא רוצים, פעם שנייה לא רוצים, פעם שלישית לא רוצים, אומר 'אין שום בעיה, יש לי תעודה שאני דפוק', סליחה על המילה.
<שר שלום ג'רבי: 'אם אני כבר דפוק', הוא חוזר לבית, לביתו, למרר קודם כל את החיים של הוריו ואחיו, את השכונה שלו, את הסביבה שלו, אוי ואבוי.
<שר שלום ג'רבי: לכן אני בא ואומר, ואני גם מודה שאני רוצה להקצות תקנים נוספים לטובת נוער בסיכון, שהם כאילו נעלמים, אבל אם אתם שואלים אותי, לא כמומחה גדול, אבל חוכמת החיים היא החוכמה הכי טובה, הם החבר'ה שהכי קל גם להכניס אותם להיות נורמטיביים והם החבר'ה שאם נדע להשקיע בהם להיות נורמטיביים, אז גם כל מה שהמדינה משקיעה בהם ובדור ההמשך שלהם, אז כמובן הם חוסכים במעטפת של 2,000 שקלים, שזה גרושים, וזה העניין.
<שר שלום ג'רבי: יש לנו סך הכול 100 תקנים כאלה.
<שר שלום ג'רבי: זה נכון שאין כאן מעטפת ממשלתית, יש רק מעטפת ציבורית, אבל אנחנו גם נשקיע בעניין הזה ואני מקווה שאנחנו נגדיל את התקנים וגם בזה מדובר רק בתקני בית.
<שר שלום ג'רבי: הוועדה גם קבעה קריטריונים לגבי מי יכול להיות גוף מעטפת.
<שר שלום ג'רבי: לא כל אחד יכול להיות גוף מעטפת.
<שר שלום ג'רבי: לא כל גוף שהתעסק מספר חודשים או זמן כזה או אחר, או עם מספר אוכלוסייה קטן, כזה או אחר, יכול להיות גוף מעטפת.
<שר שלום ג'רבי: הוועדה קבעה גם מי יכול להיות גוף מעטפת.
<שר שלום ג'רבי: אין היום תקני חוץ.
<שר שלום ג'רבי: גם כל התקנים של בעלי צרכים מיוחדים, מי שמפעיל את התקנים האלה זה שבע עמותות, מה שנקרא שבעה הגופים המוכרים, הם צריכים את האישור של המשרדים הרלוונטיים.
<שר שלום ג'רבי: אשר על כן, גם אם גוף כזה או אחר גייס מתנדב כזה או אחר, שהוא בעל צרכים מיוחדים, אם הוא לא קיבל את האישור של אותו משרד רלוונטי, אם זה משרד הרווחה אם זה משרד הבריאות וכל מיני משרדים נוספים, אז הוא לא יכול להתנדב בשירות האזרחי לאומי.
<שר שלום ג'רבי: אשר על כן גם יש תקנים, לא כל התקנים עדיין מאוישים.
<שר שלום ג'רבי: עכשיו יבואו הגופים המוכרים ויגידו שיש משרדי ממשלה מעכבים, שמשרדי הממשלה מחזירים תשובה מאוד מאוחר ובינתיים הם עדיין עובדים.
<שר שלום ג'רבי: יבואו משרדי הממשלה ויגידו 'תשמע, אנחנו בוחנים ובודקים וזה לא כזה פשוט'.
<שר שלום ג'רבי: כך מן הסתם ידברו אלה ואלה וייתנו את התשובות האלה, אבל בהחלט אנחנו בשנה הבאה, בעזרת ה', את כל התהליך של אישור המתנדבים בעלי צרכים מיוחדים, מכיוון שאנחנו בימים אלה יוצאים לקול קורא לגבי גוף מעטפת ובימים אלה אנחנו יוצאים לגבי מכרז מי הם ואיזה אוכלוסיות וכמה בכל אוכלוסייה יהיו אותם מתנדבים בעלי צרכים מיוחדים, כך שאנחנו מקווים, בעזרת ה', בפברואר יהיו כבר תוצאות.
<שר שלום ג'רבי: נכון, אדוני היועץ המשפטי?
<שר שלום ג'רבי: אתה מקווה גם.
<שר שלום ג'רבי: בפברואר אנחנו מקווים שכבר יהיו תוצאות.
<שר שלום ג'רבי: אם יהיו תוצאות יהיה מספיק זמן לגופים המוכרים ולכולנו כאן לגייס את אותם מתנדבים וגם שמשרדי הממשלה הרלוונטיים יחזירו את התשובות במיידי, כך שלא יהיה מתנדב בעל צרכים מיוחדים שממתין בבית, יש לו תקן, הכסף מוקצה, אבל עדיין הוא לא משרת מכיוון שאין עדיין את האישורים האלה.
<שר שלום ג'רבי: אנחנו עושים את זה.
<שר שלום ג'רבי: אנחנו גם יודעים שבעזרת ה' בשנה הבאה מתווספים עוד 200 תקנים לבעלי צרכים מיוחדים, 100 תקנים במימון של משרד החינו ועוד 100 תקנים שמשרד האוצר מוסיף.
<שר שלום ג'רבי: אני כאן קורא למשרד החינוך, שיש כאן נציג רציני מאוד של משרד החינוך, דוד פלבר, שהוא שותף מלא.
<שר שלום ג'רבי: אנחנו מכירים מלפני 20 שנה, באמת שהוא מקצוען, עושה עבודת קודש.
<שר שלום ג'רבי: אני קורא כאן לדוד, שאני יודע מה דעתו, אבל יש לו שר מעליו, ואני קורא כאן ליושבת ראש הוועדה, שאני חושב שהשר גם מאותה מפלגה, את מכירה את השר, גם אני מכיר, אבל לא הצלחתי להשפיע, אבל לצערי מכיוון שמשרד החינוך היה שותף, מכיוון שהוועדה היא ועדה מאוד רצינית, מכיוון שמי שעמד בראש הוועדה הוא אדם מאוד רציני, שהוועדה כאן באמת ישבה, אני אומר לכם, רבותיי, באמת, הרבה פעמים אומרים שמקימים ועדה כדי למסמס, ואני מודה שגם אני שותף לפעמים להקמת ועדות כדי למסמס דברים, אבל ישבה כאן ועדה כדי לקבל החלטות אמיתיות, כדי לקבל החלטות רציניות, כדי לקבל דברים רציניים שאותם מתנדבים בעלי צרכים מיוחדים יהיו שותפים.
<שר שלום ג'רבי: אני אומר לך שיש כאן
<שר שלום ג'רבי: החלטות מצוינות ואני קורא למשרד החינוך, את ה-100 תקנים שהם רוצים להקצות, שאני שמעתי, אני מקווה שזו רק שמועה, שזה לא נכון, שזה לא מדויק, אני מתאר לעצמי שזה לא מדויק אפילו, כי באמת זה לא רציני, שאחרי שקמה ועדה רצינית, שמשרד החינוך שותף לה, הם פתאום יגידו שהם רוצים להפעיל אותה.
<שר שלום ג'רבי: אבל אם יחליטו, יחליטו.
<שר שלום ג'רבי: אני חושב שזה יבוא על חשבונם של אותם מתנדבים בעלי צרכים מיוחדים.
<שר שלום ג'רבי: אבל אני באמת חושב, ואני בטוח שגם מנחם וגשל יתייחס לזה, שגם צריכה להיות קריאה כאן של יושבת ראש הוועדה, שאותם תקנים ושכל התקנים שיתווספו ייכנסו לתוך הפול הזה, לתוך המאגר הזה, שהם יהיו באותן פרוצדורות, באותן הנחיות, באותן מגבלות ותקנים וצרכים שהוועדה החליטה ואני מאמין ומקווה שאחרי שהמלצות הוועדה יתפרסמו ואחרי שאותם אנשים שמקבלים החלטות יראו את זה, אז אין לי ספק שגם יצטרפו לעניין הזה.
<שר שלום ג'רבי: עד כאן.
<שר שלום ג'רבי: יש עוד נקודות, אבל אני לא רוצה להאריך.
<שר שלום ג'רבי: תודה.
עדי קול: דיברת.
עדי קול: אני אתחיל עם המשרדים.
עדי קול: הזכרת את משרד החינוך ואני אשמח אם אתם תתחילו.
עדי קול: קודם כל ה-100 התקנים האלה.
עדי קול: זה בסדר שנתחיל איתם?
<דוד פלבר: אני חושב שאולי שמנחם וגשל, שעמד בראש הוועדה - - -
עדי קול: אני זורמת.
<מנחם וגשל: שלום, בוקר טוב.
<מנחם וגשל: האמת היא שהמשנה לכל חברי ועדת ההיגוי, לגופים המוכרים, שיושבים כאן, היא ברורה מאוד, אבל יש כאן עוד כמה אורחים, אז אני, ברשותך, רק אומר כמה מילים לגבי מה עשתה ועדת ההיגוי, ואני אשתדל לומר גם כמה דברים בהתייחס לדברים ששר שלום העלה אותם.
<מנחם וגשל: צריך לקחת בחשבון שוועדת ההיגוי הזאת פועלת כשנתיים.
<מנחם וגשל: היא לא קמה עם בריאת המשרדים וגם לא עם בריאת הנושא הזה של שירות של אוכלוסיות מיוחדות ואני אשתמש בהגדרות.
<מנחם וגשל: משרד הרווחה יצא למכרז כבר לפני שלוש שנים, כשבמכרז הזה הוא הקצה עם הגופים המוכרים אוכלוסיות עם צרכים מיוחדים שהם פעלו איתן, אבל מרגע שאנחנו קיבלנו את ההחלטה שהולכים על זה בראייה לאומית ואני אמרתי וזה מופיע גם בדברים שמרכז המידע, אריאנה כתבה אותם, ואני עומד מאחוריהם, אני חושב ששירות לאומי מלא של אוכלוסיות מיוחדות, ואני אומר למה אני אומר אוכלוסיות מיוחדות, כי בעלי צרכים מיוחדים זה מוגדר לאוכלוסיות מאוד ברורות, אנחנו מדברים כאן על אוכלוסיות טיפה יותר רחבה שהייתה הסכמה גם עם השר פרי בזמנו וגם עם מנהלת השירות הלאומי וגם בתוך משרדי הממשלה שאליה אנחנו מתייחסים, שהיא כוללת בתוכה מעבר לאוכלוסיות שהן בעלי נכויות לסוגיהן, זו אוכלוסייה עם מוגבלות שכלית התפתחותית שזה הפיגור השכלי, מעבר לאוכלוסיות של האוטיסטים, מעבר לאוכלוסיות של נכי הנפש גם את האוכלוסייה של נערות במצוקה ושל נוער מנותק.
<מנחם וגשל: דרך אגב, אני רוצה לומר שאני במאבק ארוך ימים.
<מנחם וגשל: מאבק זה תמיד מלחמה על כוח, אבל אני כבר הרבה שנים עם הביטוח הלאומי ואני לא הרפיתי ממנו עדיין, בהגדרה של האוכלוסיות האלה של נערות במצוקה ונוער מנותק על הנושא של הנכויות, כי אני חושב שגם שם יש נכות, שם הנכות היא רגשית.
<מנחם וגשל: היא לא נכות פיזית, אבל היא נכות רגשית, ואני חושב שזו נכות כמו הנכויות האחרות והגיע הזמן גם להכיר בנושא הזה.
<מנחם וגשל: לכן לא קראנו לזה הוועדה לבעלי צרכים מיוחדים, כי בעלי צרכים מיוחדים בדרך כלל מוגדר לאוכלוסיות של הנכים, של המוגבלות השכלית, של האוטיסטים ונכי הנפש, אלא של אוכלוסיות מיוחדות שכוללות גם עוד כמה, אז מעכשיו אני אדבר על אוכלוסיות מיוחדות, רק בשביל ההגדרה.
<מנחם וגשל: אמרתי ואני עומד על האמירה שאמרתי, אני חושב שלא לתת הזדמנות לשירות לאומי לאוכלוסיות המיוחדות זו גם עוולה ציבורית וגם עיוורון מקצועי.
<מנחם וגשל: אני אומר את זה ואני אומר את זה כאן, מפני שיש שני ערוצים כשאתה מתייחס לאוכלוסיות המיוחדות, כשאתה מתייחס אליהן בנושא השירות הלאומי.
<מנחם וגשל: האחד, זו הזכות שלהם לשרת.
<מנחם וגשל: יש זכות לכל אחד לשרת ואם הילדים שלי, הייתה להם הזכות לשרת שלוש שנים בצבא וזאת הייתה גם זכות וגם חובה, אין שום סיבה שהזכות הזאת לא תהיה זכות של כל אדם מהאוכלוסיות המיוחדות שרוצה לממש את זכותו.
<מנחם וגשל: אבל יש כאן
<מנחם וגשל: גם עיוורון מקצועי מפני שלא כל האוכלוסיות המיוחדות מסוגלות לשרת בשירות הלאומי, אבל אין ספק לכל בעלי המקצוע שעוסקים בתחום הזה, שהאוכלוסיות המיוחדות שמסוגלות לשרת שירות לאומי, אין מהלך שיקומי טוב יותר מאשר השירות הלאומי.
<מנחם וגשל: וכשאני באתי לכל מנהלי האגפים אצלנו, כששימשתי כמנכ"ל המשרד ושאלתי את מנהל האגף או סמנכ"ל אוכלוסיות של מוגבלות שכלית, סמנכ"ל אגף השיקום וסמנכ"ל אגף התקון, האם אתם תהיו מוכנים לוותר על עוד דיור אחד, על עוד מועדון אחד אחרי הצהריים ותמורת זה להעביר סכום כסף כדי שנוכל להכניס יותר אוכלוסיות לתוך השירות הלאומי, בתוך עשר דקות גייסתי את הכסף כדי להגדיל את המאגר.
<מנחם וגשל: כי גם הם מבינים שלגבי מי שיכול זה מהלך יוצא מן הכלל, מפני שהוא מהלך נורמטיבי, הוא לא מהלך עוד פעם שלוקח את האוכלוסיות האלה ונותן להם מה שהחברה חושבת שהם צריכים לקבל, זה מהלך שכל ילד בישראל שמגיע למצב שהוא יכול לקבל את זה יכול לקבל את זה.