GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קרן גינת: יש לי שני דברים לומר, האחד, שמערך הקב"נים גדל, שהפניות לקב"נים גדלו, שהשחרורים על ידי הקב"נים גדלו, אבל אתם מדברים על משהו שאני יודעת שהפרקליטות, היועץ החקיקתי בפרקליטות, מתעסק איתו היום, ואם יש חוק שאולי נכון לשנות, בחוק נוער עד גיל 18 יש דבר כזה שנקרא שירות מבחן.
עדי קול: אני מכירה אותו היטב.
<קרן גינת: אני שמחה.
<קרן גינת: אמרת דר' למשפטים.
עדי קול: התחום שלי זה הזכויות של הילדים ואני בשירות מבחן בת בית.
<קרן גינת: גחלת יודעת לקחת חלק משירות המבחן, אבל משרד הרווחה שהוא אחראי, זאת אומרת זה לא הקרפ"ר אחראי, משרד הרווחה לפני שנתיים שינה את החוק והוא נותן את ההסמכה כבר לא לקרימינולוגים אלא רק לעובדים סוציאליים.
עדי קול: לא, אל תתחילי עם זה עכשיו.
עדי קול: אני אראה לך את כמות המכתבים שיש לי מקציני מבחן שאומרים לי לא לפתוח לקרימינולוגים.
<קרן גינת: אני רק רוצה שלילדים האלה יהיה באמת את האיזון בין ההרתעה שחייבת להיות, כי בסוף אנחנו חייבים שירות ביטחון חובה ובלי הרתעה אף אחד לא יבוא לשרת.
<קרן גינת: כשהיו כתבות על מתחזים שאלתי את הבן שלי, שהוא ביחידה מאוד מובחרת, תגיד היית משלם 1,500 שקל להשתחרר?
<קרן גינת: הוא אמר, אם זה היה חוקי, בוודאי.
<קרן גינת: לבין הצורך השיקומי.
<קרן גינת: זה ברור שרוב האנשים האלה הם בני שיקום, אבל מגחלת בעצם לקחו המון סמכויות.
<קרן גינת: אז או שיעשו שזה יהיה עובדים סוציאליים או שישנו את החוק הזה, אם בחוק את מדברת, כי הם לא יכולים לראות מה פקידת הסעד כתבה כשהוא היה בן 13, הם לא יכולים לראות מה קצינת המבחן עשתה - - -
עדי קול: חוק הנוער עליי.
<קרן גינת: יש לי עוד דבר אחד, אם אפשר, כי אני בעד לעזור, ופה נתתי לך כלי שהוא הכלי האולטימטיבי איכשהו לפתור את הדבר הזה.
<קרן גינת: הדבר השני, אנחנו כן חותרים תחת הדבר הזה - - - היא יצאה.
<איתי שחר: היא יצאה, כן.
<קרן גינת: נורא חבל לי.
<קרן גינת: לפני עשרה ימים אני תגברתי בכלא.
<קרן גינת: חברת הכנסת, חשוב לי שתשמעי, כי בחתרנות אנחנו כן משנים.
<קרן גינת: המקום היחיד, ואנחנו בהיעדר כוח אדם, וכשהייתה חסרה קב"נית בכלא, כל מערך בר"נ התייצב ובא ותגבר את הכלא כי זה בתעדוף הראשון, כי שם האנשים המסכנים ובסיפור זהה, או דומה, מעדה אחרת, ממקום אחר, אבל זהה למקרה הזה, אני אישית התאמתי קה"ס (קשיי הסתגלות) ואי התאמה.
<קרן גינת: לא התנגדות רעה וחמורה, אלא אי התאמה.
<קרן גינת: הבן אדם לא מתאים.
<קרן גינת: זאת אומרת הבן אדם משתחרר, אני לא חושבת שזה הפתרון הנכון, צריך להגיע הרבה קודם - - -
עדי קול: טוב, סליחה, אני אתן לו לסיים, כי הפרעתי לו באמצע.
עדי קול: אני קודם כל חייבת להגיד לכם שאני מעריכה את הסבלנות שלכם, גם בטמפרטורות וגם בהתנהגות שלי.
<אייל קרוליצקי: אני אמשיך.
<אייל קרוליצקי: קודם כל, אנחנו נתייחס לכל המקרים הפרטניים.
<אייל קרוליצקי: אני חושב שזה גם המקום שאנחנו נתייחס למקרים הפרטניים והוועדה תעסוק יותר במקרו ואמרתי, אני אשמח גם להראות לך את הדברים וגם איפה הפערים שלנו כדי שתוכלי לעזור לנו.
עדי קול: אני אשמח מאוד מאוד.
<אייל קרוליצקי: אנחנו יודעים להגדיר כמה קבוצות של אוכלוסייה שהן במעמד סוציו אקונומי בעייתי כזה או אחר, כדי לתת להם מענה.
<אייל קרוליצקי: אוכלוסייה אחת כזו זו האוכלוסייה של הבודדים שהוזכרה פה, שמרגע שהיא מוכרת יש לה מעטפת שלמה של טיפול.
<אייל קרוליצקי: יש היום קרוב ל-6,000 חיילים בודדים בצבא שמוכרים ומקבלים טיפול כזה או אחר.
<אייל קרוליצקי: זה בערך מתחלק חצי-חצי בין כאלה שמשפחתם פשוט לא בארץ, עלו לארץ בשביל לשרת שירות, לבין כאלה שאנחנו מגדירים אותם כחסרי עורף משפחתי.
<אייל קרוליצקי: אלה דוגמאות כמו שניתנו פה, דרך אגב.
<אייל קרוליצקי: מרבית החיילים שמוכרים כחסרי עורף משפחתי כנראה מגיעים ממצב סוציו אקונומי הכי קשה שיש והם המקרים הכי קשים ולהם אנחנו מנסים לתת את המעטפת הכי רחבה שיש ואני חושב שאנחנו נותנים מעטפת לא רעה, הרבה יותר טוב ממה שנתנו בעבר.
עדי קול: לשאלתי הקודמת, אני יודעת שמוכרים חיילים נשואים עם ילדים, האם גם חיילים התומכים בהורים מקבלים תוספת תשלום?
<אייל קרוליצקי: דקה.
<אייל קרוליצקי: אוכלוסייה אחת, אמרתי, אלה הבודדים.
<אייל קרוליצקי: האוכלוסייה השנייה זו האוכלוסייה שמקבלת מה שאנחנו קוראים תשמ"ש (תשלומי משפחות).
<אייל קרוליצקי: בתשמ"ש גם זה מתחלק לשניים, יש את אלה שעוזרים להוריהם, למשפחתם, ויש את אלה שבעצמם הם משפחה, כי הם נשואים עם ילדים.
<אייל קרוליצקי: אוכלוסיית החרדים מתאפיינת כמעט כולה ככזו, ולכן מקבלת גם את המענה של התשמ"ש.
<אייל קרוליצקי: גם פה יש מספר אלפים ושם זה הכסף הגדול.
<אייל קרוליצקי: ויש עוד עשרות אלפים שמקבלים סיוע כלכלי נקודתי למול בעיה שהמפקד מזהה או המש"קית ת"ש מזהה והם מקבלים מענה נקודתי כזה או אחר.
<אייל קרוליצקי: הם לא מוכרים תחת איזה שהוא טייטל, תחת איזה שהיא הכרה קבועה כמו חייל בודד או חייל מקבל תשמ"ש, אלא מקרים פרטניים.
<אייל קרוליצקי: אני אשמח לתת לך את כל מכלול הכלים שיש לנו לטיפול בחיילים.
עדי קול: יש לי שאלה, מי שמקבל את כל המעטפת, נגיד גם תשמ"ש וסיוע לשכר דירה, אתה יכול להגיד הערכה באיזה סכום מדובר?
<אייל קרוליצקי: אני יכול להגיד לך שהוא גבוה משמעותית ממקבילו שמקבל את אותם תנאים מביטוח לאומי.
<אייל קרוליצקי: משמעותית.
<אייל קרוליצקי: אנחנו לוקחים את מה שביטוח לאומי נותן ומוסיפים על זה, בגלל - - -
עדי קול: אפשר לחיות מזה, אוקיי.
<רן מלמד: לא, רגע, להגיד שאפשר לחיות עם זה, בואו לא - - -
עדי קול: רן, בסדר, גם מקצבאות אי אפשר לחיות, אבל זה מה שהמדינה נותנת.
<אייל קרוליצקי: דרך אגב, זה יותר גבוה ממשכורת של איש קבע צעיר.
עדי קול: בעולם אוטופי היית רוצה שהם ייתנו 10,000 שקל לכל אחד.
<רן מלמד: לא שמעת אותי מבקש את זה.
<אייל קרוליצקי: חברת הכנסת, הם מקבלים סכומים יותר גבוהים ממשכורתם של משרתי קבע צעירים, חיילי חובה מקבלי תשמ"ש.
<שפרה שחר: אלה שנשואים, אבל לא - - -
עדי קול: אמרתי מי שמקבל הכול.
<שפרה שחר: זה נכון.
<שפרה שחר: ודרך אגב, יש כאלה - - -
עדי קול: שפרה, את איבדת את זכותך לדבר, שכחת?
<אייל קרוליצקי: עניתי על השאלה שלך.
<אייל קרוליצקי: אם יש עוד שאלות, אני אשמח.
עדי קול: שני המקומות שאמרנו שזה חקיקה, אחד זה העריקות שמאבדים את המשכורת והשני זה השחרור, נכון?
<שרון ניר: חצי דקה, אני אעשה את זה מהר.
<שרון ניר: קודם כל חשוב לי שתבינו שעל אף שאני לובשת מדים, אני שלוחתו של נציב קבילות חיילים, שזה ממונה בחוק, הוא נציג מטעם ועדת חוץ וביטחון ואנחנו גם גוף בלתי תלוי ואנחנו מקפידים לעבוד עם הצבא.
<שרון ניר: העבודה שלנו עם הצבא היא מאוד צמודה ואנחנו מכירים את העמותות, שפרה בעצמה חלק מהקבילות והפניות מעבירה דרכנו ואנחנו מטפלים בהם.
<שרון ניר: אנחנו מאוד מאוד צמודים ועובדים עם הגופים בבסיסי הכליאה וגם עם גורמי הת"ש ואנחנו מכירים את העסק די טוב.
<שרון ניר: הנתונים שאת ראית.
<שרון ניר: סך הכול היקף הקבילות, לא הקבילות המוצדקות, מדובר על עשרות בודדות של קבילות, סדר גודל של 70 קבילות, אז אני מניחה שבסוף, אם נסתכל וניקח את הקבילות שעוד נמצאות - - -
עדי קול: רגע, מה זה קבילה?
עדי קול: זה פנייה?
<שרון ניר: מבחינתנו היא מוגדרת כקבילה.
עדי קול: באיזה תקופה?
עדי קול: 70?
<שרון ניר: על בסיסי כליאה, כ-70 בשנה.
עדי קול: אפשר להגיד שזה נורא מעט ואפשר להגיד שלא פונים.
<שרון ניר: תסתכלי על ה-14,000.
עדי קול: שוב, אפשר שתי מסקנות.
עדי קול: על פניו אפשר להגיד, אחת, המצב מצוין, שתיים - - -
<שרון ניר: אני לא חושבת, כי תסתכלי על 7,000 פניות ביחס ל - - - לא נגיד כמה משרתים, ותביני ש - - - יש לנו 7,000 פניות בשנה לכל האוכלוסייה, לא ספציפית סביב בסיסי הכליאה וזו לדעתי התפלגות נורמלית.
<שרון ניר: אם תסתכלי על כל החיילים.
<שרון ניר: וספציפית לבתי הכליאה, לבתי הסוהר - - -
עדי קול: 70 מ-14,000, זה נשמע לי מעט מדי.
<שרון ניר: ואני אומרת לך, תסתכלי על כלל המשרתים בצה"ל ו-7,000, ותקבלי את היחס.
עדי קול: קודם כל, אני לא מבקרת כמובן, אני רק אומרת הערת אזהרה, זה העובדה שפונים גם אלינו ופונים גם לעמותות ופונים לעוד גופים שהם לא אתם ולכן קודם כל זה מגדיל את המספר מן הסתם.
עדי קול: ודבר שני, כמי שהייתה חיילת ולא הגיעה לכלא, שזה סוג של הישג לפי דעתי - - -
<שרון ניר: ולא פנתה לנציב קבילות חיילים.
עדי קול: לא הכירה את נציב קבילות חיילים.
עדי קול: חייל יכול להגיע, שומע, רואה שלטים, שוב, אותו דבר, אוכלוסייה מוחלשת לא רואה את השלטים האלה.
<שרון ניר: אז אנחנו שמים את זה בבסיסי כליאה ובמקומות נגישים מאוד מאוד.
<שרון ניר: אנחנו משתדלים להנגיש את זה, אבל בכל מקרה הפניות שלהם מובאות או מגיעות בסופו של יום אלינו, אז חשוב לי להגיד כמה דברים.
<שרון ניר: אחת, זו אוכלוסיית המד"כים, מדריכי הכלואים, שדיבר עליה הקמצ"ר.
<שרון ניר: מדריכי כלואים שהם צעירים, ודיבר עליהם גם חבר הכנסת בוז'י הרצוג, מדובר בסוף בשכבת פיקוד זוטר שלפעמים מועדת ולפעמים אנחנו מקבלים קבילות בנושא התבטאויות וגידופים.
<שרון ניר: אני רוצה להגיד לכם שכל אירוע כזה מטופל לגופו, זו לא תופעה, אבל אירוע כזה מטופל, כולל הרחקות וסיום תפקיד של חלקים מהם.
<שרון ניר: בשנה האחרונה סיימו לא מעט מד"כים - - -
עדי קול: דרך אגב, יש סיוע נפשי להם, אחרי שהם מסיימים שירות?
<שרון ניר: יש להם ליווי ותמיכה שכולל הכשרה מסודרת וכן הלאה.
<קרן גינת: יש גם פסילות מקצוע נפשיות.
<קרן גינת: מדריכי כלואים הם בין הגבוהים בין המקצועות שיש - - -
<שרון ניר: אם אני צריכה לשים לך בסוף את שלושה או ארבעה הנושאים המרכזיים, לדעתי, נגעת בהם.
<שרון ניר: אם אני צריכה להגיד היום את עיקר הנושאים, אז זה תשתיות.
<שרון ניר: כי היום התשתית שקיימת בבסיסי הכליאה, הכי טוב במה שיש, אבל זה צריך לעבור שדרוג - - -
עדי קול: זה התהליך של השנה וחצי?
<שרון ניר: להבנתנו, ברגע שיעברו לעיר הבה"דים זה יהיה אירוע אחר לגמרי בסטנדרטים של אמריקאים.
<שרון ניר: דבר שני, בהקשר של יחס.
<שרון ניר: יחס בלתי הולם, בדרך כלל משכבת הפיקוד הזוטר, שזה המד"כים, ואמרתי את זה.
<שרון ניר: מענה רפואי, ואני חושבת שנגעת פה בנקודה נכונה, בסיפור של רופא השיניים או טיפולים מיוחדים שציינו פה.
<שרון ניר: בעיניי זה חלק בלתי נפרד ממשהו שצריך לקבל איזה שהוא אפ גרייד.
<שרון ניר: והביקורים בכלא.
<שרון ניר: אלה הנושאים - - -
עדי קול: רגע, אני חייבת להפסיק אותך.
עדי קול: אנחנו דיברנו שעתיים, התחלנו מהנקודה של ארבעה הדברים האלה שעלו מהמכתבים, הם עלו בדוח מבקר המדינה, והם עולים גם מקצינת קבילות חיילים.
עדי קול: זה אומר שזו בעיה שהיא על השולחן ועכשיו השאלה - - -
<שרון ניר: והיא מטופלת.
עדי קול: שוב, אני שאלתי גם מה אתם הולכים לעשות.
עדי קול: אז תשתיות שמתי בצד, כי אני מחכה לעיר הבה"דים.
עדי קול: נגיד שנדבר על זה אז.
עדי קול: אולי אני עוד אהיה פה.
<מאיר אוחנה: רפואה, נמשיך לשדרג את מערך הרפואה כדי לתת מענה טוב יותר.
עדי קול: 'נמשיך לשדרג', זה משפט, תסלחו לי, לא מספיק.
<מאיר אוחנה: אלא?
עדי קול: אני רוצה לשמוע שינוי של נהלים, מתי הולכים לרופא.
עדי קול: אני רוצה לראות את הנהלים שיש בהם שינוי, מתי הולכים לרופא, אני רוצה תיקון של הנהלים, זה דבר ראשון.
עדי קול: אנחנו מתקרבים לסיכום אז אני מסכמת.
עדי קול: רופא שיניים, ההגדרה של נגישות לרופא שיניים.
עדי קול: אני ממש אשמח לשמוע נתונים והגדרה מתי הולכים לרופא שיניים.
<מאיר אוחנה: נציג מקרפ"ר פה.
<מאיר אוחנה: יש שני רופאים קבועים בכלא, רופא שיניים - - -
עדי קול: להגיד דברים לא ריאליים גם אני יודעת.
<מאיר אוחנה: לא, יש גורם מקצועי, מקרפ"ר, אני סומך עליו.
עדי קול: בעלי רופא, באתי לשרת הבריאות שהיא חברה מאוד טובה ואמרתי לה, 'תשמעי, עשר תורנויות בחודש, זה לא הגיוני, אני רוצה ארבע'.
עדי קול: אז היא אמרה לי, 'בסדר, אבל מי יעשה תורנויות?
עדי קול: ' אז בסדר, להגיד לי שאתם רוצים רופא בכל כלא, אני מבינה, לא הגיוני.
עדי קול: אבל עדיין בין זה לבין זה שהם לא מקבלים טיפול רפואי, ורפואת שיניים, אני רוצה מענה.
עדי קול: עכשיו יחס בלתי הולם.
עדי קול: שוב, אני מבינה.
עדי קול: תחשבו רגע, אני אומרת את זה גם לכם, שיושבים כאן, בהינף, אני לא יודע איך לקרוא לזה, קולמוס, אתה יכול להפוך להיות בצבא מדריך כליאה, ואז אותו ילד בן 18, יכול להיות עם רקע קשה ועם בעיות - - -
<שרון ניר: בהקשר של יחס בלתי הולם, מדובר פה לא בתופעה.
<שרון ניר: תעשי הבחנה בין תופעה לבין אירועים חריגים.
<שרון ניר: לפחות מה שאני נתקלת בו זה אירועים חריגים ומדיחים את האנשים, אני אומרת לך.
עדי קול: אני לא רוצה שידיחו את האנשים, אני רוצה להסתכל על שני הצדדים, על הקושי ועל ההכשרה.
עדי קול: אני עובדת כבר שנים עם קציני מבחן כדי לדבר - - - אתם יודעים שלא דיברו עם קציני מבחן, רק בשנים האחרונות מדברים איתם למשל על נושא של פגיעות מיניות, שזו אחת התופעות הכי קשות.
עדי קול: הם מבינים שצריך כל הזמן לעדכן את ההכשרה ויכול להיות שפה, אם אתם אומרים שהחברה הישראלית השתנתה, היא השתנתה, המצב הכלכלי יותר קשה וכרגע אמרנו, יכול להיות שגם סוג האוכלוסייה שתגיע לכלא תשתנה ויכול להיות שבהתאם אתם צריכים לבדוק שוב את ההכשרה, כמה חשיפה, באמת, לבעיות ולקשיים שהחיילים מגיעים איתם.
עדי קול: ואני חוזרת לסוגיה המרכזית, שאני באמת רוצה לבקש תשובות בכתב, אם אנחנו נסתכל ונראה, מתוך הנתונים, שאחוז מאוד מאוד גבוה של העריקים, של החיילים בכלא, הם אנשים שמקבלים תשמ"ש או מקבלים את הסיוע, זאת אומרת הם מגיעים מרקע סוציו אקונומי קשה ואתם יודעים איך לדעת את זה, יש קב"א (קבוצת איכות) ושמב"א, אז אני חושבת שאנחנו נצטרך להגיד שיש פה בעיה.
עדי קול: זה אומר שצריך לדבר אחרת עם מדריכי הכלואים, 'תשמעו, באים אליכם אנשים שעשו דברים נוראים, אבל הם גם אנשים מרקע מאוד מאוד קשה'.
עדי קול: גם הסוהרים יודעים את זה.
עדי קול: הסוהרים יודעים את זה, הם אומרים את זה, מגיע מישהו, הוא יושב על רצח, אונס, אבל יש עובדת סוציאלית בכלא שיודעת שהוא גם צריך טיפול וליטוף, למרות שהוא בכלא ועשה דברים נוראיים.
עדי קול: אז אני אומרת, הנתונים האלה כל כך חשובים בעיניי כדי - - - ואני גם לא אוותר, אנחנו נעשה עוד ישיבה, כי אני ארצה קודם כל את הנתונים ואחר כך לראות מה עושים איתם, כשיש את הנתונים האלה.
<רות מאיר: עוד דבר אחד קטן.
<רות מאיר: הטלפונים בכלא זוועה.
<רות מאיר: יש אולי שני טלפונים שלא מתנתקים.
<רות מאיר: הייתי מדברת איתו, אל"ף, כמובן אין להם שיחות, וכל שנייה מתנתק, עשר שניות ומתנתק, עשר שניות ומתנתק.
עדי קול: הנושא של הסלולרי.
עדי קול: שלומית שולחת לי פה פתקים ואני חושבת שנגענו בכל כך הרבה נושאים ולא הגעתי לנושא של הסלולרי ולנושא של הנגישות לטלפונים.
<שלומית אבינח: אני מנהלת הוועדה הרבה שנים, אני רוצה בנושא הסלולר, מניסיון, ואני כמנהלת הוועדה יזמתי איזה שהוא ערוץ עם כל הסמנכ"לים של חברות סלולר.
<שלומית אבינח: כי סך הכול חוב של 100 או 200 שקל שנהיה 800, 900, 1,000, פשוט לעשות איזה שהוא ערוץ עם כל הסמנכ"לים, כי להגיע למצוקה כלכלית בגלל סלולר, פשוט גם להקפיא וגם למחוק את כל הריביות - - -
עדי קול: יש לכם דברים כאלה?
עדי קול: שוב, אם אתם צריכים את עזרתנו לצורך דיון כזה אני אשמח.
<שלומית אבינח: זה כל חברות הסלולר.
<איתי שחר: אני רוצה רגע עוד נקודה.
עדי קול: לא, אין זמן.
עדי קול: יש לי זכות פה, אני מנהלת, אז אני אומרת מי מדבר ומתי.
עדי קול: זה מדהים, זה הדבר היחיד הטוב שיש פה.
עדי קול: סליחה, זה העוד טוב.
<אייל קרוליצקי: בשתי דקות אני אתייחס לסיפור הסלולר.
<אייל קרוליצקי: הסלולר צף אלינו משני מקומות.
<אייל קרוליצקי: אחת, כל פעם מהמפקדים ומהחיילים שהוא אומר 'אני צריך להוציא אותו עכשיו לחופשה מיוחדת', 'אני צריך לתת לו איזה סיוע כלכלי', 'אני צריך לתת לו פתרונות כי הוא נכנס לחובות', ושתיים, אני חושב ששפרה הניפה נס מאוד גדול בנושא הזה של הסלולר וישבה איתי אישית כמה פעמים.
<אייל קרוליצקי: אנחנו לקחנו את הנושא הזה, אחרי הרבה זמן, ברצינות, וראש אכ"א אישית עסקה בעניין הזה.
<אייל קרוליצקי: הלכנו איתה לשר התקשורת.
<אייל קרוליצקי: ישבנו עם שר התקשורת ועם מנכ"ל משרד התקשורת ומנהלי חברות הסלולר.
<אייל קרוליצקי: הוא הנחה שם הנחיות מפורשות, ואני אישית הלכתי לכל חברות הסלולר, נפגשתי עם כל מנהלי השירות, סמנכ"לים, כנראה אותם אנשים שאת פגשת, ועשינו הסדרה של תהליכים.
<אייל קרוליצקי: יש לי נתונים סטטיסטיים, בדיוק בכמה חיילים טיפלנו, איזה מענה הם קיבלו, כמה חובות נמחקו.
<אייל קרוליצקי: דרך אגב זה גם במקביל לפעילות שאחרים עושים, כי כולם עוסקים כנראה - - -
עדי קול: אני מצטערת שאני מפסיקה אותך, כי נגמר לי הזמן.
<אייל קרוליצקי: אבל הנושא הזה מטופל.
עדי קול: קודם כל אני מאוד מאוד שמחה לשמוע.
עדי קול: הרבה מהדברים ששאלתי נעניתי ואני מאוד מעריכה את התשובות, אני חייבת להגיד.
עדי קול: אני לא רק תוקפת.
עדי קול: אני רוצה להגיד שגם מאוד חשוב בנושא הזה הנושא של הנגשה.
עדי קול: עשינו פה דיון על אולפנים לקריאה וכתיבה בעברית ליוצאי אתיופיה, שאחרי עשר שנים מגלים פתאום שלא יודעים לקרוא ולכתוב, איך מגיעים לזה?
עדי קול: התברר שיש בעיית הנגשה מאוד מאוד קשה.
עדי קול: שוב, בכלא, כדי שלא יצטרכו לפנות ככה, איך להנגיש לכלואים לאן הם יכולים לפנות עם החובות הסלולריים שלהם.
עדי קול: אני לא חושבת שהם צריכים להגיע לשפרה, אני באמת לא חושבת שהם צריכים להגיע אלינו, אבל אם יש פתרון אז השאלה איך אנחנו מנגישים להם.
עדי קול: עזבו שלטים, בראיון - - -
<שרון ניר: אני כבר אומרת, שפרה, ואת וכולכם, אתם יכולים להעביר את הפניות אלינו, כדי שנהיה כולנו כתובת אחת לחיילים.
<שרון ניר: אני אשמח לטפל בפניות שמגיעות לשפרה.
עדי קול: אני אומרת רק במקרה הזה, שאם יש שלטים ויש ראיון ואומרים 'רגע, אם יש לך בעיה עם סלולרי, יש לנו הסכם כזה, בואו תפנו'.
עדי קול: אני חושבת שזה משהו שצריך להנגיש אקטיבית.
<אייל קרוליצקי: חברת הכנסת, זה בפרסומות בגלי צה"ל.
עדי קול: אוי, נו באמת.
<אייל קרוליצקי: כל מש"קית ת"ש מדקלמת את זה, זה מופיע בכל מקום, בכל משרד ת"ש.
עדי קול: הדבר האחרון שלא התייחסנו אליו זה הנושא של הביקורים, שאני מבקשת תשובה, קודם כל לגבי הפנייה שקיבלנו, שביקור מתחיל, תסלח לי, כשיוצאים מהבית.
עדי קול: יכול להיות שכלא 4 וכלא 6 זה רחוק, בזה אתה לא יכול לטפל, איפה אתה גר, אבל ברגע שאתה מגיע לשם, מי שיחפש בפייסבוק יגלה שאני עברתי לרמאללה וחזרה דרך המחסום, כדי לבדוק - - -
<מאיר אוחנה: שזה גם שלי.
<מאיר אוחנה: זה גם המעברים.
עדי קול: אז תקבל את המכתב שלי משם, על התנאים שאני כחברת כנסת הרגשתי במחסום.
<מאיר אוחנה: באיזה מחסום עברת?
עדי קול: עברתי בקלנדיה.
עדי קול: יהיה פה דיון גם על זה, אבל אני אומרת, לבוא ולהגיד שהכול בסדר אפשר תמיד, אבל אני כחברת כנסת הלכתי, ודרך אגב, הקצינה שאלה אותי, אמרתי 'אני חברת כנסת', היא אמרה לי 'איזה כנסת?
עדי קול: ' אמרתי לה, 'ישראל'.
עדי קול: אבל זה היה נחמד.
עדי קול: אבל זה קשור נקודתית, אנחנו לא מטפלים בנקודות.
עדי קול: אני רוצה לקבל תשובה לגבי ההמתנה מחוץ לכלא של האורחים.
עדי קול: לא יכול להיות שאין קורת גג לאנשים שמחכים שעות.
עדי קול: זה גם חלק מהעניין, לחכות בחוץ, המשפחות.
עדי קול: ולגבי כל הפניות שקיבלנו לגבי ביקורים, שוב, אני מניחה שיש פקודה ויש מציאות, אני רוצה לבדוק מה נעשה עם זה.
עדי קול: אנחנו יוצאים לפגרה בתחילת אוגוסט.
עדי קול: כל מי שחושב שפגרה זה לא עבודה, פגרה זה הרבה יותר קשה, גיליתי.
עדי קול: אנחנו נעשה דיון נוסף, אני רוצה גם עד אז לקבל את הנתונים, כמה שיותר מהר ואני גם רוצה בכתב.
עדי קול: גם תשובה לגבי הפניות הפרטניות ואנחנו נקיים דיון נוסף כדי לראות מה נעשה עם זה.
עדי קול: קודם כל נחמד שאתם פה, ודבר שני, כמעט כל דיון שאנחנו עושים אנחנו עושים משוב, כי אנחנו לא מוותרים.
עדי קול: אז אני מאוד מודה.
עדי קול: מי שלא דיבר מספיק אני מתנצלת.
עדי קול: מרים, לך מגיע משפט אחרון, לפני שיבואו לתלוש אותי מפה.
<מרים בן אבו: תודה רבה.
<מרים בן אבו: באמת הדבר הכי חשוב, שאני עדיין נלחמת על עבודה מאז השחרור.
<מרים בן אבו: הכתם הזה.
<מרים בן אבו: בן אדם שיצא כאילו על מצב כלכלי, הם פשוט נידו אותו מהחברה, הוא לא יכול לעשות היום כמעט כלום, לא זכאי - - -
עדי קול: יש דרך לשנות את זה רטרואקטיבית?
<מרים בן אבו: אני מנסה כבר כמה שנים לשנות את זה - - -
<מאיר אוחנה: מה, שמישהי שערקה, שנגיד שהיא השתחררה ב - - - ?
עדי קול: אתה, עם המשפטים שלך, אני לא מרשה לך לדבר, פניתי לפסיכיאטרית.
<מאיר אוחנה: לא, אני שואל.
<מרים בן אבו: אני רוצה להגיד שישבו איתי בכלא בנות שהיו אם זה על סמים או על אלימות או דברים כאלה, ובשחרור שלהם לא היה רשום להם שום דבר כזה, התנהגות יפה למופת.
עדי קול: אני שואלת את כולכם.
<רן מלמד: יש מחיקה אחרי שלוש שנים.
עדי קול: יש אפשרות להגיש בקשה לשינוי?
עדי קול: אני שואלת אם יש נוהל - - -
<שרון ניר: אנחנו נבדוק את זה - - -
<רן מלמד: מחוקק.
עדי קול: מחוקק?
עדי קול: עליי.
<קרן גינת: אני מבקשת ממך שאת תגישי קבילה.
<קרן גינת: ברגע שאת מגישה קבילה בודקים האם - - -
<שרון ניר: היא כבר לא יכולה, היא מחוץ לתחום.
<שרון ניר: זה עד חצי שנה, היא לא יכולה, היא צריכה לפנות ל - - -
<מרים בן אבו: אני אפילו מתקשרת לחיילים משוחררים, לעמותה, אומרים לי - - -
<קרן גינת: אני לא יכולה לבדוק בן אדם, אזרח.
עדי קול: אבל אם אני מעבירה פנייה ממני, חברת כנסת?
<שרון ניר: את יכולה להעביר לרות בר.
עדי קול: אנחנו נעביר פנייה ונבקש שתבדוק את האפשרות לשנות לך את הסימון.
<קרן גינת: לבדוק את האפשרות שהיא תיבדק, ואם היא תיבדק היא תיבדק אצלי.
עדי קול: תודה רבה לכולכם.
עדי קול: אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור.
עדי קול: ישיבה שנייה בנושא של דארין וראם ג'ברין.
עדי קול: אנחנו מתכנסים כאן אחרי שבעקבות הישיבה הקודמת שיצאנו כולנו נרגשים עם תחושה של התקדמות ולפחות מענה ראשוני לבעיה, ואחרי כמה חודשים אנחנו עדיין מרגישים שלא קיבלנו את התשובה הנכונה – הסדר לעיכובים שחלו.
עדי קול: כמו בעבר נעשה סבב שמות, מי נמצא ואחר כך ניתן לדארין לדבר ולטלי שמייצגת אותה.
עדי קול: משפחה נוספת אמורה להגיע כדי להציג את הדברים שלה.
עדי קול: אני רק רוצה לשים על השולחן שני נושאים שמטרידים אותי: אחד, זאת הפנייה הספציפית – אני רוצה שנמצא את הדרך לתת פתרון גם לראם וגם לדארין; ושנית, לנסות להבין את הנוהל.
עדי קול: יש כנראה נוהל, ויש מציאות.
עדי קול: אתמול דיברתי אתמול עם עורכת דין גלי טולדנו, והיא אמרה שהנוהל שלכם לא דורש אוטומטית בדיקת רקמות, אלא דורש דבר ראשון קשר משפחתי, קשר זוגי, הוכחה לפני הנישואים, ובכל זאת שוב ושוב מגיעות פניות שנשלחות לבדיקת רקמות אף על פי שיש פסיקה של בג"ץ שאומרת שזה צריך להיות מוצא אחרון.
עדי קול: וגם לשאלת שיקול הדעת שאני רואה שלא מופעל, ובטח לא מופעל כמו שבית המשפט אמר שצריך להיות מופעל.
עדי קול: דבר נוסף שחשוב לי: פונים חוזרים ומתארים התעמרות.
עדי קול: אני יודעת שהתעמרות זה משהו סובייקטיבי, אבל יבוא לפה הזוג שאתמול נפתרה לו הבעיה, ועדיין בא מעפולה כדי לספר את הקשיים ואת התלאות שהוא עבר בדרך.
עדי קול: יש תחושה שעושים כל מה שאפשר כדי למנוע מתן אזרחות לאנשים האלה.
עדי קול: אם פעם חשבנו שזה קורה רק באוכלוסייה הערבית, אז מדובר פה באישה בלגית אז כנראה הפעם זה לא נועד לסוג אוכלוסייה מסוים.
עדי קול: אני שמתי את זה על השולחן, ואני רוצה שנפתח את זה לדיון.
עדי קול: לפני שמתחילים נעשה סבב שמות.
עדי קול: דארין, את רוצה לפתוח ולספר לנו מה קרה מאז הדיון הקודם שלנו?
<ג'ברין דארין: הלכתי למשרד הפנים למחרת הדיון, והם רשמו אותו תושב ארעי א'5.
<ג'ברין דארין: אחר כך הגשתי לביטוח הלאומי – היא נתנה לי את כל הטפסים שצריך למלא ומילאתי.
<ג'ברין דארין: בסוף אומרים לי שקצבת שארים הוא לא יכול לקבל כי הוא לא רשום על שם אבא שלו.
<ג'ברין דארין: צריך להביא אישור ממשרד הפנים שהוא רשום על שם אבא שלו כדי לקבל קצבת שארים.
<ג'ברין דארין: קצבת ילדים הוא קיבל שלושה חודשים רטרואקטיבית, וקיזזו את זה מהחוב של אבא שלו.
<ג'ברין דארין: כאילו בחוב הם מכירים שהוא אבא שלו, אבל בשארים הם לא מכירים שהוא אבא שלו.
עדי קול: זה מדהים.
עדי קול: אני יודעת שביטוח לאומי עשה חקירה כדי לבדוק אם הוא באמת אבא שלו.
עדי קול: הוא עשה בדיקה, ומצא שאכן אבא שלו הוא אבא שלו.
<ג'ברין דארין: אני לא יודעת.
<דני זקן: יש פה כמה דברים לא מדויקים.
<טלי אלמי: היא אומרת שביטוח לאומי שלח חוקר כדי לבדוק שאת באמת - -
<ג'ברין דארין: כן.
עדי קול: מה הוא בדק?
<ג'ברין דארין: הוא בדק אם אני אשתו של חאדר, ואם הילד הזה הוא הבן של חאדר.
עדי קול: הוא בדק בעוד מקומות או שהוא שאל אנשים אחרים?
<ג'ברין דארין: שאל אנשים אחרים וגם חקר אותי.
<ג'ברין דארין: בסוף החקירה יצא שאני אשתו, וראם הוא הבן שלו.
עדי קול: ואז החליטו שהחוב שלו עובר לראם.
עדי קול: אנחנו נגיע אליך להסברים.
<דני זקן: ההסברים לא מדויקים.
<ג'ברין דארין: אלה התשובות שקיבלתי.
עדי קול: לגבי המעמד שלך הייתה התקדמות?
<ג'ברין דארין: לא.
<ג'ברין דארין: שלחתי שאלות למשרד הפנים.
<ג'ברין דארין: רינה לקחה את זה ממני ולמחרת היא התקשרה ואמרה שהם לא יכולים לענות לנו על השאלות.
<ג'ברין דארין: הוועדה צריכה לענות, לא הם.
<ג'ברין דארין: מהביטוח הלאומי לא קיבלתי עד עכשיו תשובות על השאלות.
עדי קול: טלי, את רוצה לספר לנו איפה הדברים עומדים מבחינתך?
<טלי אלמי: מבחינתנו יש שני נושאים.
<טלי אלמי: אנחנו כתבנו מכתב לעמוס ארבל מכיוון שהוא דיבר באיזשהו שלב עם עלוה, מקדמת המדיניות, ואמר לה כל מיני עדכונים שלא היו לנו מספיק ברורים.
<טלי אלמי: הובטח לנו שיישלח לנו סיכום חוות הדעת המשפטית, אבל הוא לא נשלח, ובעקבות זאת שלחנו מכתב לגבי שני הנושאים – גם השאלה של הכרה באבהות של חאדר; אנחנו טוענים שלפי הפסיקה רשות האוכלוסין בהחלט יכולה להפעיל את שיקול הדעת שמוקנה לה ולהעניק לו מעמד מתוקף האבהות ולהימנע מכל הנושא הזה של שליחה לבית משפט לענייני משפחה.
<טלי אלמי: אנחנו לא קיבלנו שום תשובה כתובה.
<טלי אלמי: אנחנו עובדים לפי הבנה וניחושים.
<טלי אלמי: אנחנו נשמח גם להבין למה אנחנו לא מקבלים תשובות כתובות.
<טלי אלמי: זה לא מסיבות קטנוניות, זה פשוט כלי עבודה.
<טלי אלמי: בסופו של דבר אנחנו מבינים שהגיעה תשובה לוועדה שהבעיה היא שאלה של תנאי הסף שלכאורה בני הזוג לא עומדים בהם כדי לרשום את ראם.
<טלי אלמי: זאת תשובה שהתקבלה לפני כמה ימים, ושוב אני אומרת חבל שהשקענו כל כך הרבה מאמץ בדברים אחרים כמו להביא ראיות מאוד מקיפות לעובדה שדארין וחאדר היו זוג החל מ-2008 זאת אומרת לפני שהאישה נכנסה להיריון.
<טלי אלמי: בכל מקרה יש שם הוכחות שהן מאוד מרשימות.
<טלי אלמי: לגבי תנאי הסף יש לי גם מה להגיד – אחד מהם זה שהם פנו בזמן ללשכה – חאדר פנה ללשכה שבועיים אחרי שראם נולד, והוא פנה עוד הרבה פעמים לפני שהתערבה בזה עורכת הדין, וגם לגבי שיקול הדעת שיש לרשות בעניין מסמכים מזהים שאין לדארין, ושכולם יודעים שגם בפסק דין וייס כתוב בפסקה 61 שבמקרה הרגיל זה מאוד הגיוני לבקש מסמכים מזהים ותקפים, אבל במקרה הלא רגיל יש מקום להפעיל שיקול דעת.
<טלי אלמי: אם לכן אם יש פה מקרה לא רגיל שכולם מסכימים עליו זה המקרה של דארין.
<טלי אלמי: גם באמת יש הרבה מאוד הוכחות ואסמכתאות כולל חוקר של ביטוח לאומי שגם דיבר איתי ודיבר באום-אל-פאחם עם אנשים והגיע למסקנה שהם היו זוג, שהיא הייתה בהיריון, שזאת היא שילדה.
<טלי אלמי: שאלה שנייה היא בקשה לוועדה ההומניטרית עבור דארין; שהוועדה ההומניטרית תיתן לדארין מעמד.
<טלי אלמי: פה השאלה מה מעכב את זה כי אנחנו הבנו שעמוס ארבל אמר שהוא מוכן לקדם את זה כמה שיותר מהר, שהוא מבין שזה מקרה הומניטרי מדרגה ראשונה.
<טלי אלמי: השאלה היא מה מעכב את זה.
<טלי אלמי: אף אחד לא אמר בצורה ברורה וכתובה מה מעכב את זה.
<טלי אלמי: אם אנחנו מנחשים שיכול להיות שמה שמעכב את זה זאת העובדה שלמזמין שלה יש מעמד ערכי אז אנחנו אומרים שגם לפי לשון החוק מה שצריך הוא שהמזמין שלה יהיה אישה חוקית בישראל.
<טלי אלמי: גם לפי הפסיקה, יש מקרה שאנחנו מצטטים גם במכתב הזה, ואני יכולה להעביר אותו: "בית משפט הורה לוועדה לבחון בקשה לוועדה הומניטרית" כשלשני ההורים המזמינים היו אישורי שהייה ארעיים.
<טלי אלמי: לכן אנחנו רוצים להבין למה שני המסלולים החשובים האלה – כל מעמד כזה מאפשר חיים, מאפשר גמלת שארים שהיא גמלת קיום מאוד בסיסית לאנשים שקרה להם האסון הכי גדול, ואבי המשפחה מת.
<טלי אלמי: זה יאפשר לדארין לקבל גמלת שארים ויאפשר לראם לקבל גמלת שארים.
<טלי אלמי: אני גם רוצה להדגיש שדארין לא יכולה לפתוח אפילו חשבון בנק.