GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד סיבור: 50 ק"מ אתה רואה גבעה עם עמודים וכך הלאה.
<דוד סיבור: אי-אפשר את זה, אפשר לתקן חלקים, אבל יש הרבה.
<דוד סיבור: אתם רואים את זה גם בתמונות שאני צילמתי וצילמתי 30 תמונות של מפגעים.
<דוד סיבור: אני גם לא מדבר שכשיש פיסוארים, שני פיסוארים בבריכה.
<דוד סיבור: אני לא יכול לעשות פיפי כי אני צריך מדרגה כי הפיסואר הוא בגובה כזה שפשוט לא מאפשר לי.
עדי קול: מה זה פיסוארים?
<קריאות: משתנות.
<דוד סיבור: זה לא שייך לשחייה.
<ישראל אבן זהב: זה כן שייך, אחרת יעשו בבריכה.
<דוד סיבור: עשו פעם.
<דוד סיבור: תשאל את בוקי, הוא היה שחיין.
<דוד סיבור: הם עשו את זה.
<דוד סיבור: אני ובוקי היינו בשירותים פה.
<דוד סיבור: אמרתי לבוקי: סוף סוף אני יכול לעשות פה, שם אי-אפשר.
<דוד סיבור: אני הייתי בוועדה והייתי יועץ לחברת מירטה בין-לאומית שבונה את כל הבריכות בלונדון ובכל מיני מקומות בעולם.
<דוד סיבור: הם הזמינו אותי ב-2005 לסמינר של 150 מומחי תכנון בריכות בעולם.
<דוד סיבור: כתב לי המארגן: אתה יכול להביא אדריכל ישראלי שמתמחה בבריכות ואני מקווה שהוא יביא לזה שהבריכה תהיה בריכה של מירטה.
<דוד סיבור: מירטה אכן הגישה תוכנית, איציק יודע את זה.
<דוד סיבור: יש לי פה תוכנית.
<דוד סיבור: אמרו לי שהתוכנית יקרה ב-20%, אבל אילו היה מירטה אז כעבור שנתיים היתה בריכה, לא 11 שנה.
עדי קול: זה גם קצת יצא קצת הרבה יותר יקר בסוף.
<דוד סיבור: המחיר הזה שהם קבעו עלה פי 3 על המחיר הזה.
<דוד סיבור: אליפות עולם במונטריאול והצעתי לשלמה גנדלר שהוא אחד מהאדריכלים שמתעסק בבריכות להצטרף.
<דוד סיבור: הוא הצטרף, הוא היה המום מהנושאים שהועלו שם.
<דוד סיבור: אמרתי לו: תישאר, למחרת מתחילה אליפות עולם ותראה תחרות.
<דוד סיבור: איך אפשר לתכנן בריכות בלי לראות תחרות?
<דוד סיבור: הוא נסע לבקר את אחיו ולא נשאר במקום.
<דוד סיבור: לכן, כל ההתנהלות פגומה מיסודה וצריך לעשות סוף לזה, עדי.
<דוד סיבור: אני חושב שבידכם.
עדי קול: אני מאוד מקווה.
עדי קול: אני יכולה לייצג את הנכים בעצמי, אבל אני חושבת שאני אעשה את זה פחות טוב ולכן ביקשתי מחנוך להגיע.
עדי קול: קודם כל, תודה שהגעת.
עדי קול: כיוון שנח רם לא נמצא כאן אני מבקשת שתציג את הגישה שלך ואחר כך ניתן לאחרים.
עדי קול: כולם ידברו, לאט, לאט.
עדי קול: אולי, חוץ מהלוביסטים.
<רותי פילץ-בורשטיין: הם לא לוביסטים, יועצים משפטיים של המכון.
עדי קול: זו שאלה, הסרט הכתום אומר אחרת.
עדי קול: את עושה ככה ואני אסביר.
עדי קול: אין לי שום דבר נגד לוביסטים.
<אמיר שרף: שוב, אנחנו לא לוביסטים, אנחנו יועצים משפטיים של המכון.
<אמיר שרף: יכול להיות שלפי ההגדרה אנחנו שדלנים.
עדי קול: כיוון שאני מתעסקת עם חוק השדלנות אני מכירה את ההגדרה היטב.
עדי קול: כיוון שנמצאים פה אנשים אני מצפה שתייצגו את עצמכם, אתם לא צריכים מישהו שידבר בשמכם.
עדי קול: אתם אנשים מבוגרים.
עדי קול: אם היו פה ילדים אולי הייתי צריכה מישהו שידבר בשמם, אבל אני מבקשת שאתם תציגו את הדברים.
<חנוך בודין: לי קוראים חנוך בודין.
<חנוך בודין: אני כבר לא שוחה היום אבל הייתי שחיין פאראלימפי במשך למעלה מעשרים שנה.
<חנוך בודין: השתתפתי שש פעמים במשחקים פאראלימפיים, משחקים אולימפיים במקביל.
עדי קול: אני חייבת להגיד שגם ב"הישרדות", ולכן העוזרות שלי פה מתרגשות.
<חנוך בודין: באמת הייתי בעשרות מתקנים בכל רחבי העולם.
<חנוך בודין: קשה לי לדבר על עבר כי אני חושב שאם היו עושים עבודה רצינית אז אנחנו, השחיינים הבכירים של מדינת ישראל, היינו חלק ממנה.
<חנוך בודין: אף אחד לא דיבר איתנו.
<חנוך בודין: אני לא מתפלא שנח רם לא פה.
<חנוך בודין: אחד המאבקים הכי גדולים שאנחנו, השחיינים, פעם ניהלנו נעשה על מנת לשמר את מקום העבודה של נח רם שהוא אחד האנשים הכי טובים שהגיעו אי-פעם לשחיית הנכים.
<חנוך בודין: הוא פוטר מסיבות מוזרות.
<חנוך בודין: אנחנו נאבקנו מאבק מאוד רציני והחזרנו אותו, הצלחנו להחזיר אותו.
<חנוך בודין: אני חושב שההאשמה היא גם בנו כי גם אנחנו, הגורמים שמנהלים את ספורט הנכים, לא יודעים להתנהל, לא יודעים לעבוד, לא יודעים לשמור על מעמדם, לא יודעים להיות מספיק חזקים, לצערי.
<חנוך בודין: זה בנפשנו גם ואנחנו נפגעים מזה.
<חנוך בודין: אני שונא להסתכל על העבר ואני אגיד את זה בקצרה.
<חנוך בודין: זה באמת היה, באמת.
<חנוך בודין: יש כל כך הרבה בריכות בעולם שנעשו עם כל כך הרבה כבוד לנכים.
<חנוך בודין: למדינת ישראל אין כבוד לנכים, אין כבוד, פשוט כך.
<חנוך בודין: נכה צריך להסתדר בעצמו.
<חנוך בודין: בעל מוגבלות צריך להגיע לכל מקום, ולא משנה בן כמה הוא ולא משנה מה הסיבה שלו, לא משנה אם הוא נכה צה"ל, אם הוא נכה ביטוח לאומי, זה לא משנה בכלל.
<חנוך בודין: הוא צריך שתהיה מעלית, הדלת צריכה להיות רחבה.
<חנוך בודין: הוא צריך ללכת לשירותים לבד.
<חנוך בודין: גם אם יש לו מלווה הדלת צריכה להיפתח מאליה, העיוורון שלו לא צריך להשפיע על היכולת שלו להתנהל.
<חנוך בודין: יש המון המון דברים שזה באמת בנגיעה קטנה.
<חנוך בודין: עד היום אני מעורב ומסתובב בכל הבריכות בעולם.
<חנוך בודין: מאוד קל לראות את הכבוד שנותנים בעולם לנכים.
<חנוך בודין: זה צד אחד וזה עבר וזה חבל.
<חנוך בודין: לגבי המחירים של הבריכות - אני לא יוכל להגיד לכם.
<חנוך בודין: אבל בית-הלוחם, למשל, עולה הרבה יותר.
<חנוך בודין: לא לוקחים לנו כסף, אבל משלמים באיברים.
<חנוך בודין: זה לא מומלץ.
<חנוך בודין: הבריכה בבית-הלוחם היא אחת הטובות שיש.
<חנוך בודין: להסתכל על עתיד - אני לא יודע מה אפשר לעשות באמת.
<חנוך בודין: אבל אני חושב שאם יש כבוד עצמי לנו כציבור, כבני אדם, ואני לא מדבר על הנכים, אז אנחנו צריכים לכבד קודם כל את עצמנו בזה שאנחנו ניתן הזדמנות שווה לבעלי מוגבלויות, וזה החלק שלי שהוא הכי חשוב, להתנהל בתוך בריכה לאומית.
<חנוך בודין: יש בריכות פשוטות בכל העולם שהכבוד שם לנכים הוא הרבה יותר גדול.
<חנוך בודין: זה בנפשנו מבחינת האנשים ומבחינת מדינה.
<חנוך בודין: בעל המוגבלות, ולא משנה מי הוא, הוא יכול להיות שכן שלנו, יכול להיות אבא שלנו, הוא יכול להיות הבן שלנו, צריך להיכנס ולזה צריך לדאוג.
<חנוך בודין: לדעתי, לא משנה פה שום עלות.
<חנוך בודין: צריכה להיות מעלית ואני לא יודע איך באמת.
<חנוך בודין: צריך דרכי גישה, שירותים - כל הדברים האלה חובה עליהם להתקיים.
<חנוך בודין: בריכה לאומית זה תפקידה.
<חנוך בודין: כך אני רואה את הדברים.
<חנוך בודין: אני מאוד מצטער שבאמת - - -
<דוד מלכא: מר בודין, מעלית לאן?
עדי קול: דוד, תודה רבה שהגעת.
עדי קול: שנית, זכות דיבור רק אני נותנת.
עדי קול: לא להפריע.
עדי קול: אתם כולכם תקבלו.
עדי קול: אנחנו שמשרד הספורט הגיע, אבל בזמנו.
<חנוך בודין: מעלית - אם יש אזורים בבריכה שצריך להגיע אליהם אז כל אחד צריך להגיע אליהם.
<חנוך בודין: אם יש עלייה למעלה אז צריך להגיע, אין מה לעשות.
<חנוך בודין: זאת עובדה.
<שמואל חיימוביץ: בנו פיר והוא חסום מכל צדדיו ואי-אפשר לראות אותו בכלל.
<חנוך בודין: זה לאו דווקא נכים שמגיעים עם כיסאות גלגלים, זה גם צופים.
<חנוך בודין: זאת ההסתכלות שלי.
<חנוך בודין: אני לא אכנס לכל בעיות מדינת ישראל.
עדי קול: יש כמה.
<חנוך בודין: ללא ספק פה צריך לבדוק מבקר מדינה, בלי שום ספק הוא צריך להיכנס פה לדברים האלה וחבל שהוא לא נכנס לזה קודם.
<חנוך בודין: אבל אם אנחנו מסתכלים על עתיד אני לא יודע איך אפשר לפתור את זה, אבל אני חושב שמה שצריך לצאת מהוועדה הזאת, מבחינתי האישית, ולשם כך אני הוזמנתי, זה ללא ספק קריאה שהדברים האלה יתוקנו ויתוקנו בעדיפות ראשונה.
<חנוך בודין: תודה.
עדי קול: הזמנו שחיינים כי אני חושבת שצריך לתת לאנשים שהם חווים.
עדי קול: גם מאמנים זה חשובים, שחיינים נמצאים בבריכה ואני חושבת שהכי חשוב לשאול אותם ולשמוע מהם איך הם מרגישים.
עדי קול: אניה, בבקשה.
<אניה גוסטומלסקי: אני אניה גוסטומלסקי ולמי שקורא עיתון באמת מהסוף מהתחלה אולי מוכר לו השם.
<אניה גוסטומלסקי: אני שחיינית אולימפית.
<אניה גוסטומלסקי: הייתי בשתי אולימפיאדות וגם היום אני עדיין מתחרה ברמה ארצית ואפילו השתתפתי במכביה.
<אניה גוסטומלסקי: חיכיתי כל כך לשחות בבריכה חדשה ונראה לי שזו אחת הסיבות שלא פרשתי עד היום, אני בת 32.
<אניה גוסטומלסקי: בנוסף לזה, אני גם מנהלת של אגודה היום הכי חזקה בארץ הפועל דולפין-נתניה ואני אביע דעתי תחת שני הכובעים.
<אניה גוסטומלסקי: בכובע הראשון בתור שחיינית אני אתחיל מהטוב.
<אניה גוסטומלסקי: הבריכה היא מאוד מאוד מרשימה ויזואלית אבל היא גם מאוד מהירה.
<אניה גוסטומלסקי: למעשה, פעם ראשונה יש לנו בישראל בריכה שהיא מצמצמת את הפערים שיש בחו"ל.
<אניה גוסטומלסקי: עד עכשיו שחינו בבריכה הישנה בווינגייט, כל אליפויות ישראל היו שם.
<אניה גוסטומלסקי: הרמה של הבריכה הזאת היא הרבה יותר נמוכה מהבריכות בעולם.
<אניה גוסטומלסקי: הפעם באמת גם במכביה וגם באליפות ישראל היו תוצאות מאוד מאוד מרשימות והרבה שחיינים שהיו בנבחרות באליפות עולם ובאוניברסיאדה חזרו ושיפרו את התוצאות שלהם בבריכה החדשה.
עדי קול: פעם כאשר אמרתי למישהו שיש בריכות מהירות הוא שאל מה זה ולא הצלחתי להסביר.
עדי קול: הוא שאל: זה כנראה יותר קצר קצת, קצת.
עדי קול: לא, זה לא קצר.
עדי קול: זה פשוט מהיר.
<אניה גוסטומלסקי: השאלה הזאת עלתה.
<אניה גוסטומלסקי: אני הבנתי שביקשו למדוד אותה כי באמת חשבו שהיא קצרה.
<אניה גוסטומלסקי: יש משמעות לעומק.
<אניה גוסטומלסקי: סוכו אמר שהעומק לא תקני, אבל מבחינתי 2.75 זה הרבה יותר מה-1.20 מטר שהיה בבריכה הישנה בווינגייט וזה מאוד משפיע על התוצאות.
<אניה גוסטומלסקי: כמובן שהכשלים עליהם דיבר בוקי, אם זה השעון שאין בשני הצדדים, התנאים לאימון הם מאוד מאוד קשים.
<אניה גוסטומלסקי: לי בתור שחיינית מאוד מפריע נושא המקלחות.
<אניה גוסטומלסקי: בגדול יש שני חדרי מקלחות לבנים ושניים לנשים, אבל אחד סגור אז זה משאיר לנו רק אחד.
<אניה גוסטומלסקי: אחד זה נכים, אבל פתוח אחד.
<אניה גוסטומלסקי: יש שם ארבעה דושים מקולקלים.
<אניה גוסטומלסקי: זאת אומרת, אין את הראש דוש, יש פשוט צינור צבאי כזה ויש רק ארבע מקלחות.
<אניה גוסטומלסקי: הפועל דולפין נתניה, ואני לפעמים מצטרפת לאימון, אנחנו 70 שחיינים שמסיימים את האימון באותו הזמן ויש נגיד 60 בנים ו-40- - -
עדי קול: כמה ילדים מגיעים לאליפות ישראל עד גיל 14 והורים ומשפחות?
עדי קול: כמה אנשים מגיעים לתחרות?
סימון דוידסון: כ-600 שחיינים סך הכול.
עדי קול: נראה לי שארבע מקלחות שבורות מתאים בול.
<אניה גוסטומלסקי: אני מדברת ברמת האימון.
<אניה גוסטומלסקי: אנחנו 70 שחיינים מגיל 11 ועד גיל 32 ואנחנו מצטופפים במלתחות שהן רק עם ארבעה דושים והחלל נורא נורא קטן.
<אניה גוסטומלסקי: אני מניחה שכשתכננו את זה בנו על המקלחות הגדולות שיש בבריכה הישנה אבל כבר ביום שישי האחרון, אפילו שהיה מזג אוויר נעים, האוויר כל כך קר בחוץ כי החלל כנראה גדול ובלתי אפשרי אולי לחמם את זה שעד שנגיע למקלחות הרחוקות אנחנו פשוט נהפוך לקרחונים.
<אניה גוסטומלסקי: זה משהו שבאמת מאוד מאוד מקשה.
<אניה גוסטומלסקי: כמובן שנושא המיזוג.
<אניה גוסטומלסקי: במכביה עוד היה בסדר, אבל שבועיים אחר כך זה כבר היה באמת עד לרמה של להתעלף מהחום.
<אניה גוסטומלסקי: אני מאוד מאוד מקווה שיהיה לזה פתרון.
<אניה גוסטומלסקי: בכובע של מנהלת אגודה - הנושא הכספי הוא קריטי כאן.
<אניה גוסטומלסקי: אנחנו קבוצה מאוד מאוד גדולה.
<אניה גוסטומלסקי: כמו שאמרתי, אנחנו 70 שחיינים.
<אניה גוסטומלסקי: אנחנו שוחים על מספר מסלולים נורא נורא מצומצם בגלל העלויות הגבוהות.
<אניה גוסטומלסקי: אנחנו משתדלים לא לעבור את העשרה מסלולים.
<אניה גוסטומלסקי: בממוצע זה יוצא שבע במסלול.
<אניה גוסטומלסקי: בריכה קצרה זה צפוף וזה כבר תנאים לא טובים, זה כבר התחלה לא טובה.
<אניה גוסטומלסקי: העלויות של זה הן מאוד מאוד גבוהות.
<אניה גוסטומלסקי: אנחנו מגיעים למשהו כמו 70,000 שקל לפני כמובן ההנחה של נתניה לחודש.
<אניה גוסטומלסקי: זה יוצא 770,000 שקל בשנה.
<אניה גוסטומלסקי: זה פשוט תקציב שהוא לא הגיוני לאף אגודה, גם לאגודה הכי חזקה בארץ.
<אניה גוסטומלסקי: זה פשוט לא הגיוני.
<אניה גוסטומלסקי: מה שקורה פה הוא שאנחנו כל הזמן צריכים להעלות את התשלומים החודשיים של השחיינים.
<אניה גוסטומלסקי: השחיינים כבר מגיעים למצב שהם אומרים: אנחנו לא יכולים לשלם כאלה סכומים גבוהים בחודש והם פשוט עוזבים ואז אנחנו מאבדים הרבה שחיינים כי הם עולים חדשים והם לא יכולים להרשות לעצמם 600 שקלים ומעלה בחודש על אימונים.
<אניה גוסטומלסקי: אני לא מבינה בזה, אבל אם המדינה יכולה איכשהו לעזור בזה.
<אניה גוסטומלסקי: אני חושבת שברגע שהמחירים ירדו גם שחיינים מחו"ל ירצו להגיע ואז הבריכה לא תהיה פיל לבן.
<אניה גוסטומלסקי: היא תהיה מאוד מאוד פעילה, והשעות בבריכה יתמלאו.
עדי קול: סימון, בקצרה.
עדי קול: תציג עצמך לפרוטוקול.
סימון דוידסון: אני סימון דוידסון.
סימון דוידסון: אני מתעסק היום בכל מיני עסקים, בעיקר בריכות שחייה, מועדוני ספורט, קאנטרי קלאבים.
סימון דוידסון: אני יושב-ראש הפועל דולפין נתניה, אגודת השחייה כמו שציינה אניה.
סימון דוידסון: אני עושה את זה כמובן בהתנדבות, מהלב ומכיסי.
סימון דוידסון: אני מפסיק לעשות את זה כי אין כסף.
סימון דוידסון: קודם כל, אני אציין את העזרה הגדולה של רותי ושל איציק ושל מכון וינגייט.
סימון דוידסון: אי-אפשר רק לזרוק חול ולהגיד שהם לא בסדר.
סימון דוידסון: אני חושב ששמו את מכון וינגייט ואת רותי בפינה שצריכים פשוט לראות מה קרה בעבר.
סימון דוידסון: כל מה שקרה בעבר, לפני עשר שנים, התוצאות פשוט נראות היום.
סימון דוידסון: הגיעו למצב שלא היה כסף להגברה ואם לא המלחמה המטורפת של נועם צבי יושב-ראש איגוד השחייה אז גם הגברה לא היתה.
סימון דוידסון: כמובן מזגן אין ויש הרבה דברים שחסרים אבל פשוט אין כסף.
סימון דוידסון: הטוטו סגר את הבנק ופשוט אי-אפשר היה להשלים את הדברים האלה.
סימון דוידסון: אני הייתי בוועדת ההיגוי של הבריכה ושמעתי את הדברים האלה מקרוב.
סימון דוידסון: צר לי שהגענו למצב הזה, אבל אני חושב שחבל שראשי הטוטו לא נמצאים פה כדי לשמוע.
עדי קול: יש פה.
סימון דוידסון: יואל נמצא פה והוא יעביר.
סימון דוידסון: אני גם מכיר את הדעות של כולם וכולם רוצים וכולם רוצים לעשות טוב, אבל חייבים עוד כסף כדי לסיים את זה.
עדי קול: מנקודת מבטך, למה הבריכה עלתה כל כך- - -?
סימון דוידסון: אני לא הייתי מצוי בפרטים.
סימון דוידסון: בשנה האחרונה הייתי בוועדה הזאת ואני יודע שכולם מאוד רצו, במיוחד מכון וינגייט ויושב-ראש איגוד השחייה וכולם נלחמו על הפירורים האחרונים כדי שתהיה מכביה.
סימון דוידסון: אז היתה מכביה ויש הגברה אבל המון דברים חסרים.
סימון דוידסון: ישבתי בטקס הפתיחה של הבריכה וישבו מאחוריי אורי שפר ועוד כמה חברים ופשוט הזיעו.
סימון דוידסון: אני שמעתי אותם אומרים: חברים, אנחנו לא יכולים לשבת פה.
סימון דוידסון: אנשים הזיעו, היו רטובים ממים, ברחו מהבריכה.
סימון דוידסון: אי-אפשר לעשות דבר כזה בלי מזגן, פשוט אי-אפשר.
סימון דוידסון: זו נקודה אחת.
סימון דוידסון: שוב, אני רוצה לציין.
סימון דוידסון: אני ראיתי את איציק בכל המלחמות שהוא עשה ואת רותי - עשו כל מה שאפשר.
סימון דוידסון: אנחנו צריכים לחפור הרבה הרבה אחורה איך הגיעו למצב הזה שזה באמת עלה כל כך הרבה לדבר שהוא לא מוגמר.
סימון דוידסון: הדבר השני שאני רוצה לומר אותו, והוא הכי כואב לי, אני חושב שאני האדם היחידי שיכול לשים את זה על השולחן.
סימון דוידסון: אף אחד לא עושה פה למען הספורט בהתנדבות מה שמעט מאוד אנשים בספורט הישראלי עושים ואני אחד מהם.
סימון דוידסון: אניה ציינה 70 שחיינים, זה לא 70.
סימון דוידסון: זה מאות ילדים.
סימון דוידסון: 70 השחיינים זה הצמרת שמתאמנים בווינגייט כי אי-אפשר להביא את כולם.
סימון דוידסון: הטירוף הזה של 230 שקל לשעת אימון למסלול הוא לא משהו שדומה למקומות אחרים בעולם ואני יודע מה קורה בעולם.
סימון דוידסון: שתבינו, אימון אחד עולה קרוב ל-2,000 שקל לקבוצה של 15 - 20 שחיינים, כ-2,000 שקלים.
סימון דוידסון: אנחנו ביקשנו עכשיו להשכיר את הבריכה ליום תחרות.
סימון דוידסון: זה עולה 14,000 שקל ליום תחרות, יום אחד.
סימון דוידסון: מי יכול לקיים תחרות?
סימון דוידסון: מי יכול להתאמן?
סימון דוידסון: זה פשוט דברים לא הגיוניים שאי-אפשר לעמוד בהם אז בשביל מה בנו את הבריכה הזו?
סימון דוידסון: בשביל מה?
סימון דוידסון: בואו נוריד את המים, נשים שם סקטים.
סימון דוידסון: פעם היו עושים סקטבורד על רמפות כאלה.
סימון דוידסון: המדינה חייבת להתעורר ולהבין שצריך לעזור במימון הבריכה הזאת.
סימון דוידסון: למכון וינגייט אין כסף לשלם משכורות, איך הם יחזיקו את הבריכה הזאת?
סימון דוידסון: מאיפה?
סימון דוידסון: המכון צריך לקבל כסף כדי להחזיק את הבריכה הזאת ולא עם ראש דוש שבורים אלא שהכול יהיה פיקס.
סימון דוידסון: אנחנו מדינה מתוקנת.
סימון דוידסון: לכל מקום שתלכו בעולם, ואני מזמין אתכם לראות בריכות בעולם, המדינה מחזיקה את הבריכות כדי שהספורטאים יוכלו להתאמן.
סימון דוידסון: אם הספורטאים לא יוכלו להתאמן לא יהיה ספורט במדינה ואנחנו נהיה כמו מדינה עולם רביעי.
סימון דוידסון: הספורט הוא שר החוץ הטוב ביותר שלנו.
סימון דוידסון: עכשיו חזרה משלחת מדובאי, נועם היה שם, עם שחקנים שזכו במדליות.
סימון דוידסון: דגל לבן, דגל ישראל - זה לא משנה.
סימון דוידסון: שחיינים זכו במדליות, שחיינים ייצגו את מדינת ישראל.
סימון דוידסון: אם לא יהיה להם איפה לשחות אנחנו לא נגיע גם לשם.
סימון דוידסון: אני מאוד מבקש מהמדינה, ועדי, את הנציגה שלנו.
עדי קול: לא, גם דוד מלכא.
סימון דוידסון: יואל יבוא עוד מעט, הוא שלח לי עכשיו אס.
סימון דוידסון: אם.
סימון דוידסון: אס כי אני משגע אותו.
סימון דוידסון: המדינה צריכה להתעורר ולהבין שמכון וינגייט צריך את העזרה הזאת כדי להחזיק את המתקן הזה, עם מסלול למטה, עם מסלול למעלה, עם קיר כזה, עם קיר אחר - זה לא משנה, העיקר שאפשר יהיה להתאמן.
סימון דוידסון: אם אנחנו והפנימייה לא יתאמנו שם אז אפשר לסגור את הבריכה, להוריד את המים ולהגיד תודה רבה.
סימון דוידסון: אני מקווה שזה יקרה מתישהו, תודה רבה.
עדי קול: נועם, יושב-ראש איגוד השחייה.
עדי קול: בביקורי היתה שמועה לא מבוססת שהאיגודים לא נכנסים למשרדים שם כי יש בעיית קרינה מלמטה.
עדי קול: אני גם אשמח שגם הדבר הזה לא קיים כי זה מטריד.
עדי קול: נועם, בבקשה.
<נעם צבי: באנו פה לדון בתלונות בנושא הבריכה וגם אני אתייחס לבעיות שהיו לאורך כל התהליך של ההקמה וגם לבעיות שיש היום.
<נעם צבי: אבל אני דווקא רוצה להתחיל מזה שלא יהיה שום ספק שיש לנו פה בריכה אחת מהכי מהירות בעולם בגלל שהיא נבנתה ותוכננה לפי כל התקנים הכי מתקדמים שיש, ויש לנו בריכה שלטעמי היא אחת מהיפות באירופה.
<נעם צבי: הבריכה הזאת הולכת לארח בעוד חצי שנה את אליפות מדינות הים התיכון וב-2015 אנחנו מאוד מאוד מקווים שתהיה פה אליפות אירופה לבריכות קצרות.
<נעם צבי: זו אליפות שמשודרת בכל אירופה, ביורוספורט, ארבעה ימים ברציפות.
עדי קול: גם בשביל השידור והאירוח הזה נדרשה השלמה כספית שאני רוצה לשמוע אם היא הסתיימה הבעיה או לא הסתיימה וגם מי מממן אותה.
<נעם צבי: המפעל הכי ענק שאנחנו יכולים להביא לישראל בנושא שחייה בגלל סטנדרטים של קהל ואחרים זה הכי גדול.
<נעם צבי: אנחנו מאוד מקווים לעשות את זה, אנחנו בדיאלוג עם מינהל הספורט.
<נעם צבי: צריכים חצי מיליון יורו בשביל להביא מפעל כזה לישראל.
<נעם צבי: אנחנו מאוד מקווים שהכסף הזה יאותר וב-2015 יהיה פה אירוע שאני חושב שבכל הענפים האישיים זה בכלל האירוע הכי גדול אי-פעם.
עדי קול: צריכים גם לדאוג למיזוג כדי שיהיו תחרויות, לא?
<נעם צבי: אני אתייחס לזה.
<נעם צבי: אני כרגע רוצה להגיד מה טוב פה ומה שטוב שהמתקן הזה בנוי וערוך לארח תחרות מהסוג הזה.
<נעם צבי: ב-2016 הולך להיות פה הגביע העולמי בשחייה אומנותית כי הבריכה הזאת היא מאה אחוז לפי כל התקנים FINA לשחייה אומנותית.
<נעם צבי: בניגוד למה ששמענו פה, כל מה שצריך לפי FINA זה ריבוע בגודל מסוים שהוא 3 מטרים עומק, ויש לנו את הדבר הזה.
<נעם צבי: הנושא הזה סודר, בסופו של יום, ותהיה פה, אתם תראו.
<נעם צבי: הגביע העולמי בשחייה אומנותית זה שוב אירוע ענק, וב-2017 תהיה פה אליפות אירופה לנוער עם 500 שחיינים מ-48 מדינות שזה הממוצע שמגיעים לאירועים האלה.
<נעם צבי: הולכים להיות פה אדירים וענקיים שלא יכולנו לחלום עליהם והבריכה הזאת תיתן את התשובה כך שבשורה האחרונה המטרה המרכזית של מתקן בין-לאומי ברמה הכי גבוהה יש לנו.
עדי קול: איך יתארחו כל השחיינים האלה בארבע מקלחות שבורות?
<רותי פילץ-בורשטיין: כנראה שנתקן אותם עד אז.
<יצחק גזית: עובדתית זה לא נכון שיש רק ארבע.
<יצחק גזית: עובדות, אני שומע פה המון דברים שעובדתית הם פשוט מטעים ולא נכונים.
<רותי פילץ-בורשטיין: אין להם שום קשר למציאות.
עדי קול: כשנעם יסיים לדבר ניתן לכם להגיב.
<נעם צבי: ההתחלה של כל נושא הבריכה הלאומית היה ביוזמה של איגוד השחייה משנת 2001 שחייב להיות מתקן כזה וזה העתיד של השחייה הישראלית.
<נעם צבי: הכנו אז חוברת יפה והפצנו ורצנו, אבל זה לא היה יכול לצאת לדרך עד שמועצת ההימורים לא החליטה על תוכנית עשור שבמסגרתה אחד הנושאים היה הקמת מתקן לאומי לשחייה.
<נעם צבי: חלק מהתוכנית הכוללת הזאת היה שבמקום שבו תהיה הבריכה הזאת צריך להיות מטצ'ינג של הרשות המקומית, צריך להיות 50% מהרשות המקומית.
<נעם צבי: לכן, כל הפניות שנעשו, ואיגוד השחייה עבד בנושא הזה יום ולילה, לתל-אביב ולחיפה ולירושלים ולרעננה וכל מקום אפשרי, אף רשות מקומית לא העמידה את המטצ'ינג של 50%, ולכן הכול נפל.
<נעם צבי: מה שנשאר בסוף זה מכון וינגייט שבנה קונסטרוקציה כזאת ואחרת ומועצת ההימורים אישרה להם את התוכנית.
עדי קול: קונסטרוקציה - כמה כסף מכון וינגייט התחייב לתת?
<נעם צבי: אני לא נכנס לזה, אני רק מציין את הקטע של המעורבות של איגוד השחייה שבסוף הודיעו לנו שהמקום היחידי שהמועצה מוכנה לאשר זה במכון וינגייט ואנחנו אמרנו אז שיהיה במתקן וינגייט.
<נעם צבי: המתקן הזה מאוד חשוב ואני לא מתחרט לשנייה אחת שהמתקן הזה קיים ואנחנו כבר מביאים את כל מה שאנחנו מביאים לארץ.
<רותי פילץ-בורשטיין: עדי, את תקבלי על זה תשובות.
עדי קול: אני רק מסמנת כוכביות.
עדי קול: נעם הוא פוליטיקאי מצוין והוא מתחיל עם הדברים הטובים.
עדי קול: מטצ'ינג- איזה מטצ'ינג מכון וינגייט נתן?
עדי קול: האם המטצ'ינג הזה ניתן במלואו?
עדי קול: אני מסמנת כוכבית לשאלות אחר כך.
<נעם צבי: הדבר שאיגוד השחייה ביקש מההתחלה, ואני טוען שזה שורש הרע של הדברים שקרו עד היום וגם שורש הרע של מה שקורה היום, זה שאנחנו אמרנו: תביאו מומחה, תביאו חברה, שבנו מתקנים כאלה בעולם ושהם יובילו את המערכת.
<נעם צבי: הרי איגוד השחייה עצמו לא בונה בריכות ואני לא מפקח על בריכות ואני גם לא עושה מבצעי בילוש מה עשו ומה לא עשו אלא אני סומך על זה שיש גורם בין-לאומי ברמה גבוהה שעשה את זה והוא מוביל את הפרויקט.
עדי קול: והיה גורם כזה?
<נעם צבי: לנו אמרו שיש.
<נעם צבי: גילינו באיזשהו שלב שאין.
<נעם צבי: אני גם יכול לספר מתי גילינו את זה, כשיום אחד הסתבר לנו שאת קרקעית הבריכה בנו עקום והחליטו - מישהו - לעשות שיפוע שמתחיל מ-2.75 בדפנות ויורד למטה ל-3 מטר.
<נעם צבי: כיוון שראשית איגוד השחייה דרש שכל הבריכה תהיה 3 מטר, נקודה, ומישהו בכל זאת החליט לעשות את זה בניגוד למה שהאיגוד דרש - - -
<ברוך צ'יש: מי זה המישהו?
<נעם צבי: אני לא יודע, אני לא יודע.
<נעם צבי: בנוסף, אני מודיע, אין בריכה אולימפית אחת כזאת בעולם עם רצפה עקומה, אין.
<נעם צבי: זה האקזמפלר היחידי בעולם, מה שעשו פה במכון וינגייט.
<נעם צבי: ואז אני באתי ושאלתי: חבר'ה, תגידו לי מי המומחה שמלווה פה את הפרויקט הזה כי אני רוצה להבין ממנו למה הוא עשה אצלנו את האקזמפלר הזה.
<נעם צבי: הסתבר אז שאין כזה.
<נעם צבי: הנימוקים שקיבלתי שמישהו רצה שכאשר מרוקנים את המים כמו באמבטיה שפשוט המים יצאו צ'יק צ'ק למטה והוא לא הבין שבריכה של 4,000 קוב שהמים האלה עם החומרים ועם החימום והכול זה 100,000 שקל, אף אחד לא מרוקן את הבריכה הזאת אף פעם.
<נעם צבי: מי מרוקן מים וצריך בשביל זה לעשות שיפועים בבריכה?
<נעם צבי: הבנתי שמי שחשב על זה לא בא מהתחום של הבריכות מהסוג הזה ומהמתקנים האלה, הוא בא ממקומות אחרים.
<נעם צבי: ואז באתי ואמרתי: רבותי, תביאו עכשיו ומיד אדם מומחה לנושאים האלה שילווה את התהליך.
<נעם צבי: כשראיתי שזה לא קורא דרשתי פגישה עם מועצת ההימורים כי הם המממנים של התהליך.
<נעם צבי: היתה פגישה אצלם והם זימנו פגישה נוספת בינואר 2012 יחד עם אנשי מכון וינגייט, ובסיכום, ויש לי פה את הפרוטוקול של אותה פגישה, כתוב שעל המכון להביא מומחה בין-לאומי.
<נעם צבי: אני יכול להקריא בדיוק את ההחלטה מהפרוטוקול של מועצת ההימורים האומרת: סיכום והחלטות - שכירת שירותים של מומחה לבריכות בפן התכנוני האדריכלי אשר יבדוק את המצב בבריכה כיום אל מול התכנון, - - - בדיקה פונקציונלית והיבטים שונים וכו' וכו'.
<נעם צבי: אבל זה לא קרה.
<נעם צבי: לא עשו ולא הביאו.
עדי קול: אז לא מומחה מקצועי לבנייה בריכות ולא מומחה מקצועי שיכול להחליט איך בונים בריכה אולימפית שתתאים ל-, נכון?
<נעם צבי: אני כרגע מדבר על שלב הבנייה.
<נעם צבי: אני אומר, בשלב הזה לא הביאו את הבן-אדם ואני חושב שגם זה גרם לכל מיני סרבולים בתהליכים.
<נעם צבי: אבל בסופו של יום את אותה בעיה שהיתה עם השיפוע שמנע מצב של הריבוע של 3 מטר פתרו, הגביהו את הבריכה.
<נעם צבי: עלה כסף, אבל פתרו את הנושא הזה והיום מהבחינה הזאת הבריכה תקינה.
עדי קול: שאלתי בהתחלה איך הגענו מ-40 מיליון ל-90 מיליון ואני פשוט מבינה שלא היה תכנון הולם ולכן היו טעויות שצריך היה לתקן שעלו הרבה כסף.
עדי קול: אני שמה את זה על השולחן.
<רותי פילץ-בורשטיין: מעולם לא היה 40 מיליון.
<רותי פילץ-בורשטיין: אבל עוד פעם, תנו לנו את רשות הדיבור ונגיב על 90% מהדברים.
<נעם צבי: מה שחסר היום, מבחינתנו, זה קודם כל מקומות ישיבה, 500 מקומות ישיבה שהכול מוכן וערוך.
<נעם צבי: נדמה לי שזה סדר גודל של 200,000 שקל שמשום מה דווקא בזה חוסכים ונושא המיזוג.
<נעם צבי: גם אם לא יפתרו את המיזוג כולו אז לפחות תחליפים ברמת אוורור ראויה.
<נעם צבי: זה דברים שיכולים להגיע למיליון שקל ואותם צריכים לעשות וזה בדחיפות העליונה.
<נעם צבי: עם זה אנחנו יכולים להתקדם קדימה.
<נעם צבי: אני רוצה להגיד שהדברים שאני בא ואני אומר פה זה לא שחיכיתי עד היום.
<נעם צבי: אני כבר עייף מלחזור עליהם.
<נעם צבי: רותי ואחרים כבר שומעים אותי וגם הם כבר מתעייפים כי מכירים בעל-פה את כל מה שאני אומר.
<נעם צבי: באתי ואמרתי ואמרתי ואמרתי וכשלא עזר פניתי לוועדת ביקורת של מכון וינגייט ובוועדת ביקורת עשרה אימיילים, עשרים אימיילים, עוד מכתב, עוד מכתב ועוד מכתב.
<נעם צבי: הם בסוף מצאו שכמעט הכול בסדר והעבירו את זה לחבר הנאמנים של המכון בדיווח שלהם.
<נעם צבי: אני קמתי לפני כל חבר הנאמנים ואמרתי: רבותי, זה לא ועדת ביקורת, זה ועדת טיוח.
<נעם צבי: אני מבקש לדחות את ההמלצות שלהם.
<נעם צבי: מה שקורה עם הבריכה זה הרבה מאוד מחדלים.
<נעם צבי: אתם לא יכולים לקבל את מה שהם אומרים, ופה אחד אישרו את הדוח של ועדת הביקורת.
<נעם צבי: כמובן פחות או יותר התעלמו מהדברים שאמרתי שם.
<נעם צבי: אם אני מגיע לבעיה המרכזית, לטעמי, כיום ולעתיד הבריכה, גם היום, ואני שוב וחזרתי את זה המון פעמים, אני משעמם את עצמי, צריכים להביא מישהו שניהל בריכה כזאת בעולם ולשים אותו לשלושה חודשים, לחצי שנה, לשנה.
<נעם צבי: יכול להיות שזה יעלה חצי מיליון, שיעלה מיליון, אבל שהוא ייתן את ההנחיות, שהוא יבנה את ספר הבריכה, שהוא יגיד מה צריך לעשות, איך מתחזקים בריכה שעלתה 90 מיליון שקל ולא תיראה בעוד שלוש שנים כבריכה שצריכה שיפוץ חדש.
<נעם צבי: מישהו ברמה צריך לבוא ולעשות את זה.
<נעם צבי: אי-אפשר לקחת את מנהל הבריכה הקיים שגם הוא בתפקיד אולי שנה-שנתיים - הקיים, אני מתכוון של הבריכה הישנה - ולהגיד לו: בוא בהזדמנות, קח גם את החדשה.
<נעם צבי: תנהל את העסק שלך.
<נעם צבי: זה לא עובד כך.
<נעם צבי: הדברים שאנחנו שומעים פה על ברזים שבורים, על רצפות מלוכלכות, על ניקיון שהוא לא ניקיון, בכלל לא מתחזקים את המקום ברמה הראויה למקום הזה.
<נעם צבי: זה לא נכון, ולכן קודם כל צריך להביא את הבן-אדם.
<נעם צבי: אחרי זה צריך לראות מה התקציב שהסיפור הזה עולה.
<נעם צבי: אני טוען שהמדינה צריכה להעביר 2.5 מיליון שקל, זה פחות או יותר התחשיבים שאנחנו עשינו, כדי שהמתקן הזה יתוחזק כראוי.
<נעם צבי: אם כל נושא האחזקה יפעל כמו שצריך גם העלויות לאגודות ולאיגודים יהיו סבירים ויאפשרו את השימוש בבריכה.
עדי קול: אניה, חוץ מהפועל דולפין נתניה איזה עוד אגודות מתאמנות?
<אניה גוסטומלסקי: אני חושבת שהרצלייה מגיעים, לא באופן קבוע.