GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אזולאי: יש משפחות שמרוויחות 4,000 שקל, 4,500 שקל, ואפילו 5,000 שקל; היא צריכה להכניס שני ילדים למעון, היא צריכה לשלם 4,000 שקל, ואם אחר כך יתברר שהיא לא קיבלה הנחה היא נדרשת לקבל את ההחזר עבור חודשיים בלבד.
דוד אזולאי: עבור ארבעה חודשיים היא תקבל רק בעוד חודשיים.
דוד אזולאי: לא חשוב מי אשם – המערכת אשמה, ההורה אשם - אבל למה?
דוד אזולאי: כסף שהוא עובד עליו, למה שהוא לא יקבל את מה שמגיע לו בחזרה?
דוד אזולאי: דמי הרישום, 240 שקל – אתם לוקחים דמי רישום, בסדר, מקובל.
דוד אזולאי: זה גם הרבה, אבל אם אתם כבר לוקחים, למה לקחת מההורים האלה את המחיר המלא?
ישראל אייכלר: אני רוצה להבין – גם מי שמקבל דרגה 12 ולא זכאי לסבסוד צריך לשלם את דמי הרישום של 240 שקל?
ישראל אייכלר: אז לא רק שהוא לא מקבל עזרה, אלא משלם קנס.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, מעבר לכך – הרי מדוע משלמים את זה?
אורי מקלב: מכיוון שהמערכת הייתה עושה את הבדיקה.
אורי מקלב: כיום ההורים עושים את כל פעולת הרישום.
אורי מקלב: פעם היו דמי רישום כיוון שההורים לא היו עושים את הרישום.
אורי מקלב: היום ההורים עושים את הרישום, למה הם צריכים לשלם?
אורי מקלב: הרי ההורים עושים הכול.
דוד אזולאי: בשביל למלא כל כך הרבה טפסים.
אורי מקלב: הרי עושים את כל הרישום, והם בסך הכול שולחים, אז איזה דמי רישום?
דוד אזולאי: הנחמה היחידה שיש לי, ואני שמח על כך, היא שמשרד החינוך מתנהל ברישום הילדים בצורה שונה ולא בצורת התמ"ת.
דוד אזולאי: אחרת גם בחינוך הילדים שלנו היינו באותה תוצאה היום, וחבל שכך.
דוד אזולאי: יושב פה נציג השר, ואני מברך אותך, אדוני, שאתה משתתף אתנו בדיון הזה בפעם הראשונה.
דוד אזולאי: יושבים פה גם אנשים מהמערכת המקצועית שלכם, והגיע הזמן שהשר יגלה מעורבות אישית במה שקורה.
דוד אזולאי: גם השר בא מהפריפריה, בוודאי הדברים מוכרים לו וידועים לו.
דוד אזולאי: אני מציע לו שירד לעובי הקורה, ילמד את הנושא ויקבל החלטות כמה שיותר מהר מפני שהמצב הקיים כיום הוא בלתי נסבל, הוא סבל להורים, הוא נזק למערכת וגם נזק לאותם הורים שבסך הכול כל רצונם הוא לצאת לעבוד, להביא אוכל הביתה, ואנחנו לא מאפשרים להם את זה.
דוד אזולאי: עוד נתון שמציינים בפניי: לתמ"ת הגיעו 40,144 בקשות שזה בערך שליש מהמספר המתוכנן.
דוד אזולאי: מתוך הבקשות שהגיעו 14,727 הגיעו מהאינטרנט, 25,417 הגיעו בדואר.
דוד אזולאי: זה אומר שהציבור לא מאמין במערכת שנקראת אינטרנט.
דוד אזולאי: הציבור יותר מאמין שהוא לוקח את המעטפה ביד ושולח אותה בדואר או מוסר אותה באופן אישי למי שצריך – באינטרנט לא מאמינים.
דוד אזולאי: זה אומר שגם פה צריך לעשות חושבים.
דוד אזולאי: אני לא רוצה לשאול כמה עולה למשלם המסים אותה חברה שאמורה לארגן את כל הנושא הזה של הרישום.
דוד אזולאי: שווה שאילתה.
דוד אזולאי: ואני לוקח על עצמי להגיש שאילתה מיד עם פתיחת מושב החורף כדי לשאול כמה עולה למשלם המסים אותה חברה, שבעצם לא רק לא מסייעת, אלא היא מסרבלת את המערכת של רשת המעונות.
ישראל אייכלר: אולי נקבל תשובה בוועדה הזאת, למה צריך שאילתה?
דוד אזולאי: אני רוצה להגיש שאילתה.
ישראל אייכלר: בנפרד?
שרי שילון: שאלנו כבר בוועדה הקודמת, מה העלות של כל המערכת הזאת לעומת אם היו משקיעים את זה בעבודה או בהגדלת כוח האדם במשרד התמ"ת.
שרי שילון: זה כבר נשאל בוועדה הקודמת.
דוד אזולאי: אבל עדיין לא קיבלנו תשובה.
ישראל אייכלר: זה מזכיר קצת את "ויסקונסין", מי שזוכר.
דוד אזולאי: אני גם אגיד לך למה את לא מקבלת תשובה.
דוד אזולאי: יגידו שהאנשים הנוגעים בדבר שמטפלים בזה לא נמצאים בדיון הזה כי זה לא הנושא הרלוונטי.
ישראל אייכלר: אבל כשאתה כאזרח מזמין חברה אתה רוצה לדעת כמה זה עולה לך.
דוד אזולאי: אז אמרתי, בעזרת השם, כבר עכשיו יכינו את השאילתה כך שמיד לאחר הפגרה אני הולך לעשות את זה, ואני אבקש לדעת כמה עולה השירות הזה לאזרח, למשלם המסים, במדינת ישראל.
דוד אזולאי: מילא, אם היה שירות ראוי, בסדר, אז משלמים על שירות ראוי.
דוד אזולאי: אבל זה לא שירות ראוי שצריך לשלם עליו כסף.
דוד אזולאי: האם מישהו בינתיים תפס את המוקד של המעונות?
דוד אזולאי: מישהו ניסה?
קריאה: *2969.
שלומית אבינח: הנה הצליל – תפוס.
דוד אזולאי: אנחנו מנסים כבר כמה ימים ללא הצלחה.
דורית ברכט: ההורים מנסים כבר שלושה חודשים.
דוד אזולאי: אני מבקש ממרב יוסף.
דוד אזולאי: בבקשה, מרב.
מירב יוסף: שמי מרב יוסף.
מירב יוסף: אני פונה אל הוועדה זאת השנה השלישית.
מירב יוסף: יש לי חמישה ילדים, הגדול בן 12, ויש לי תאומות.
מירב יוסף: עד השנה הזאת שלוש בנות היו במערכת של התמ"ת, ועכשיו אחת עלתה למשרד החינוך.
מירב יוסף: שני הגדולים היו בתמ"ת הישן.
מירב יוסף: בשנה הראשונה להפרטה של המוקד הוא פשוט לא התחיל לפעול בזמן.
מירב יוסף: רק במרס או באפריל, נכון?
מירב יוסף: זאת אומרת שלא היו דרגות.
מירב יוסף: ואם לא הייתי גרה במושב ורד יריחו ולא הייתי מכירה את המזכירות שלנו שם הייתי צריכה לשלם בחודש 6,500 שקלים עבור שלוש הבנות שלי.
מירב יוסף: הם פשוט לא היו עושים לי טובה ומחכים איתי עד מרס.
מירב יוסף: בשנה השנייה – עדיין היו לי 3 בנות במערכת – הטפסים הלכו לאיבוד.
מירב יוסף: שלחתי אותם בדואר, ופשוט רק ילדה אחת נכנסה למערכת – שתיים שכחו.
מירב יוסף: זאת אומרת שקיבלתי דרגה 4 או 3, משהו כזה.
מירב יוסף: אין מה לעשות, לגבי השתיים הייתי צריכה לבקש טובות כדי שאנחנו נוכל לעבור את החודש, חודש אחד.
מירב יוסף: קיבלתי את הדרגות רק אחרי ארבעה חודשים.
מירב יוסף: מצאו את הטפסים בתמ"ת.
מירב יוסף: השנה הזאת אני כבר ממאי רודפת אחרי מרכזת המעון אצלנו- -
שלומית אבינח: אבל ספרי איך זה היה, שבאת במקרה לדיון ושאלתי אותך.
מירב יוסף: השנה הגעתי לכאן לדיון במסגרת העבודה שלי, ושלומית שאלה אותי, מרב, מה קורה איתך השנה, הכול בסדר?
מירב יוסף: זה היה בתחילת יולי.
מירב יוסף: אז אמרתי, תשמעי, שלומית, ממאי אנחנו רודפים אחרי טפסים, ואנחנו לא קיבלנו עדיין טפסים.
מירב יוסף: היא אמרה לי, טוב, מרב, אנחנו מנהלים פה בוועדה, אז בואי תפני אלינו שוב ונראה.
מירב יוסף: מה שמתברר זה דבר כזה: מרכזת המעון שלנו ביקשה את הטפסים בעקבות הרדיפות שלי אחריה, ומהניסיון והפקת הלקחים שלי היא ביקשה את הטפסים כבר בסוף מאי מהתמ"ת.
מירב יוסף: אני קיבלתי תשובה מתמר אלמוג שאומרת שהם בדקו, ומרכזת המעון אצלנו לא ביקשה את הטפסים בזמן.
מירב יוסף: היא ביקשה אותם – לא יודעת מתי, אבל הם כותבים פה שב-22 ביולי הם עשו בדיקה.
מירב יוסף: זה ממש לא נכון.
מירב יוסף: מי שנתן לך את המידע הזה הטעה אותך.
מירב יוסף: מרכז המעון שלנו ביקשה את הטפסים בסוף מאי.
מירב יוסף: אלא מה, הטפסים במקום להישלח למועצה האזורית מגילות נשלחו למועצה אזורית חוף אשקלון, ופשוט שכבו שם.
מירב יוסף: כאשר אני פניתי לכאן ואז פנו אליכם, ואתם עשיתם את הבדיקה, התקשרו מהתמ"ת אליה ומתברר שהייתה טעות בהקלדה במוקד של סמל המעון.
מירב יוסף: סמל המעון היה של מועצה אזורית חוף אשקלון.
מירב יוסף: לכן הטפסים שכבו שם.
מירב יוסף: את הטפסים לרישום אני קיבלתי רק ב-12 באוגוסט.
מירב יוסף: היום אנחנו ב-3 בספטמבר ואין לי עדיין דרגות, ואני נדרשת לטובות של אנשים שמכירים אותי כי השנה זה יעלה לי 4,600, חוץ מנעמה שהיא הגדולה יותר.
מירב יוסף: תמר, אחרי שלוש שנים שאנחנו מתנהלים אני רוצה להבין מה הייתה הפקת הלקחים של האגף שלך.
מירב יוסף: אני רוצה לדעת מבחינת הביצועים ואיך שזה הולך מדוע צריך לרדוף שנה אחרי שנה ו"להיכנס לסרטים" כבר בתחילת יוני ויולי כדי לקבל טופסי רישום.
מירב יוסף: אגב, מכיוון שפחדתי שיאבדו לי את הטפסים עשיתי את הרישום השנה גם באמצעים מקוונים.
מירב יוסף: אני יכולה לומר לכם שאני שולטת במחשבים, והרישום הזה מאוד מסורבל.
מירב יוסף: גם התקשרו אליי ביום שישי האחרון ואמרו לי, שתצהיר ההורה העצמאי ששלחתי לא רואים, אנחנו מוצאים אותו.
מירב יוסף: בסופו של דבר מצאו אותו, רק הוא פשוט היה הפוך.
מירב יוסף: כנראה, קשה לעשות את הפרצוף ולהסתכל.
מירב יוסף: השורה התחתונה היא כזאת: כשיש ילד אחד, ניחא; אבל הורים שיש להם שניים-שלושה ילדים, והם צריכים את התמיכה הזאת כמו אוויר לנשימה, זה ממש כבד – פשוט אני ביום שישי כבר כמעט בכיתי בטלפון עם הנציג של התמ"ת.
מירב יוסף: אמרתי לו, אנחנו נמצאים בתחילת ספטמבר, המעון כבר עובד שבוע וחצי, ואני עדיין לא קיבלתי דרגה.
מירב יוסף: זה מחכה לחשב, הוא אמר לי, זה יכול לקחת גם עוד שלושה שבועות.
דוד אזולאי: גברת זנדני עינב, בבקשה.
עינב זנדני: יש לי שני ילדים במעון נעמ"ת באחווה.
עינב זנדני: לא פעם ולא פעמיים יש לנו תקלות עם התמ"ת.
עינב זנדני: הם ביקשו שנשלח להם טפסים, אנחנו שולחים גם דרך האינטרנט, גם דרך הכול.
עינב זנדני: הם אומרים, הגיע, לא הגיע, כל פעם מישהו אומר משהו אחר, אני כבר לא יודעת למי להקשיב.
עינב זנדני: אחרי צעקות ומלחמות פניתי למזכיר של השר – באותו יום קיבלתי דרגה.
עינב זנדני: הייתי צריכה לעשות את הבלגן הזה, להגיע לשר, ורק אז קיבלתי דרגה.
עינב זנדני: בלי שום קשר יש טעות - -
דוד אזולאי: קיבלת את הדרגה?
עינב זנדני: לשנה הבאה.
דורית ברכט: איך הגעת לשר?
עינב זנדני: דרך אגב, פניתי גם לנעמ"ת שעזרו לי.
עינב זנדני: שרי שילון והמזכירה שלה אריאלה הן היחידות שענו לי.
עינב זנדני: אני אחרי פקסים, אחרי טלפונים, אחרי הודעות שאני משאירה למזכירה של תמר אלמוג – לא חוזרים אליי, מנתקים לי טלפון בפנים, אומרים שהם לא אמורים להתעסק בזה, מנתקים לי את הטלפון בפנים.
עינב זנדני: אני כבר חסרת אונים.
עינב זנדני: נוסף לכך הם יצרו לי חוב; רק אתמול הודיעו לי שהם עשו טעות אצלי, ואין לנו איך לעמוד בטעות הזאת.
עינב זנדני: לא נראה לי שמשרד ממשלתי גדול כזה יכול לפגוע בהורים - -
שלומית אבינח: בכמה כסף מדובר?
עינב זנדני: 2,145 שקל.
עינב זנדני: לא נראה לי הגיוני שאנחנו כהורים קשיי יום צריכים להתמודד עם הכסף הזה, שבגלל טעות שלהם כשרק אתמול קיבלתי תשובה אחרי שנה שאני רודפת אחריהם.
קריאה: יש המכתב שלך?
דוד אזולאי: יש לנו המכתב וגם את התשובה.
עינב זנדני: רשום שזה שגוי, שזאת טעות שלהם.
עינב זנדני: אנחנו לא יודעים איך לספוג את הטעות הזאת; גם על עגמת הנפש שהם גרמו לנו במשך שנה, שאנחנו פונים ואין לנו מענה.
עינב זנדני: למה אני צריכה כהורה להתעסק בזה יום-יום – לפנות לכנסת, לפנות ל"אמון הציבור", לפנות לשר התמ"ת – למה אני צריכה להתעסק בזה?
שרי שילון: אני יכולה להוסיף?
שרי שילון: אני שרי שילון, נציבת קבילות הציבור של נעמ"ת.
שרי שילון: החוב נוצר בשנת תשע"א.
שרי שילון: מכיוון שרק בחודש ספטמבר הודיע התמ"ת במכתב שהוא מודה שהייתה שגיאה בנתונים העלו לה באופן מפתיע את הדרגה.
שרי שילון: היא כבר הייתה בתוך המעון.
שרי שילון: אף על פי שיש מדיניות שלא מכניסים הורים שיש להם חוב משנה קודמת גברת זנדני התקבלה למעון, ובמשך השנה היא לא הצליחה לפתור את הבעיה הזאת.
שרי שילון: אני יכולה רק לומר שבפנייתה אלינו אני הסכמתי כי היא תמיד משלמת את שכר הלימוד כיאות, היא אף פעם לא חייבת, אלא באותה אפיזודה שבה העלו לה רק בספטמבר תשע"ב את התשלום.
שלומית אבינח: ספטמבר 2011-2010.
שרי שילון: אנחנו בתשע"ג.
שרי שילון: למרות חוב שנגרר משנת תשע"א אני קיבלתי אותה.
עינב זנדני: כשנוספה לי עוד ילדה למעון.
שרי שילון: עכשיו הסתבר שתיקנו לה רק עכשיו גם דרגה לשנת תשע"ב.
שרי שילון: זאת אומרת גוררים את הדרגות - -
דוד אזולאי: אז אנשים צוברים חובות.
שרי שילון: - - ואם חלילה היה קורה שוב היו מעלים ושוב הייתה שגיאה, שוב היה נוצר חוב.
שרי שילון: במקרה הזה היא הייתה בת מזל, והדרגה התקבלה - - -
שלומית אבינח: כבר הכירו אותה במערכת.
שרי שילון: - - אבל הדרגה היא רק ממרס.
שרי שילון: כלומר הדרגות נגררות לחובה, ולחובה זאת הבעיה.
שרי שילון: אז נוצר החוב הגדול של ההורים שהם אינם עומדים בו.
דוד אזולאי: כלומר את עדיין חייבת לתמ"ת את הסכום הזה.
דוד אזולאי: אז את צריכה גם להגיד "תודה רבה".
עינב זנדני: על מה?
דוד אזולאי: שלא הורידו לך את זה מהחשבון.
שרי שילון: לא, לא, אנחנו לא מורידים את זה מהחשבון.
שרי שילון: שהתמ"ת יכסה ויודה בשגיאתו.
דוד אזולאי: היו לנו דברים מעולם.
עינב זנדני: למה אני צריכה לחכות כמעט שנה לתשובה כשהיום אני מגיעה, ורק אתמול קיבלתי תשובה?
שלומית אבינח: ידעו שאת מגיעה לכנסת.
עינב זנדני: נכון.
עינב זנדני: למה הורים צריכים להתמודד עם זה?
עינב זנדני: משלמים כל חודש, קבעתם דרגה – תעמדו אחרי הדרגה.
תמר אלמוג: מתי פנית אלינו?
תמר אלמוג: שנה וחצי אחרי תיקון הדרגה.
עינב זנדני: מתי אתם הודעתם על החוב של 2010?
עינב זנדני: ב-2011 נוספה לי עוד ילדה למעון, אז בכלל אמור לרדת.
עינב זנדני: הורים קשיי יום שעושים את המקסימום לשלם את המעון שזה גם יקר בשבילנו, אנחנו משתדלים, עושים את המאמץ, עובדים.
עינב זנדני: כשאנחנו שולחים אותם למעון הם חוזרים אלינו הביתה ואנחנו שומרים עליהם כי הם חוזרים חולים, אז לפעמים יש חודשים שאנחנו בקושי עובדים.
עינב זנדני: אז מנסים לשלם את המעון, משלמים, לא עושים בעיות – למה לא לעמוד מאחורי הדרגה?
עינב זנדני: נתתם דרגה מסוימת – תעמדו מאחוריה.
עינב זנדני: אתם רוצים ביקורות כמו שאתם עושים?
עינב זנדני: אנחנו שולחים לכם, אין בעיה.
עינב זנדני: אין משהו שלא שלחנו.
עינב זנדני: גם כששלחנו את הדרגה לשנה הבאה, אומרים, הגיע-לא הגיע.
עינב זנדני: מה זה?
עינב זנדני: כל נציג שעונה אומר משהו אחר.
עינב זנדני: אני כל חמש דקות מנסה לתפוס אתכם, ועד שהם עונים – כל אחד אומר לי משהו אחר.
עינב זנדני: כשאני מתקשרת למוקד המזכירות שלכם שם ניתקו לי את הטלפון בפנים.
עינב זנדני: אמרה לי מזכירה, שיגעת אותי, אני לא מטפלת בזה, וניתקה לי.
עינב זנדני: אני לא אגיד את השם שלה, אבל ככה משרד ממשלתי לא אמור להתנהל ולפגוע באנשים בכספים שלהם, שאין להם איך לגמור את החודש.
דוד אזולאי: אני מציע לך שכן תגידי את השם, לא בפורום הזה.
עינב זנדני: אני ארצה כמה דקות עם תמר אלמוג כדי לסגור את הסוגיה הזאת כי אנחנו לא מסוגלים, אנחנו לא ישנים בלילות, חושבים רק על החוב הזה.
עינב זנדני: היא עדה שאני מתקשרת אלינם כל יום.
עינב זנדני: הם היחידים שעוזרים לי.
עינב זנדני: אני אומרת להם, תעזרו לי, אתן מגיעות לנפשות הפועלות, אני לא מגיעה אליהם, אין לי מענה.
עינב זנדני: אתם רואים אותם בישיבות, לנו איך להגיע אליהם.
עינב זנדני: פקסים – לא עונים לנו.
עינב זנדני: יש לי אסמכתאות, יש לי הכול.
עינב זנדני: לא עונים לנו.
עינב זנדני: אני פונה אליהם, אני אומרת להם, תעזרו לנו.
דוד אזולאי: תודה רבה, אני מודה לך מאוד שהסכמת לחשוף את עצמך ולהגיד פה את הדברים.
עינב זנדני: וגם הפסדתי יום עבודה היום.
עינב זנדני: בקושי נתנו לי.
דוד אזולאי: לפחות את עושה שירות טוב לעם ישראל, וזה חלק מהעניין.
דוד אזולאי: אני רוצה לבקש מקודמי בתפקיד חבר הכנסת אורי מקלב.
דוד אזולאי: בדקתי עכשיו, ומתוך תשע ישיבות הוא קיים ארבע ישיבות בנושא הזה.
דוד אזולאי: כלומר עד הישיבה הזאת אנחנו מאוזנים – אתה ארבע, ואני ארבע.
דוד אזולאי: אני מבקש ממך בכל זאת, הייתי רוצה קצת לשמוע מה קורה מאז שהתחלת לטפל ועד היום.
אורי מקלב: קודם כול אני באמת רוצה להודות לך באופן מיוחד.
אורי מקלב: אנחנו קיימנו ישיבות במסגרת השוטפת של פעילות הכנסת.
אורי מקלב: אתה שובר פגרה, מגיע מהצפון הרחוק כדי לקיים את הישיבה הזאת על ציר פתיחת שנת הלימודים לאור הפניות הרבות שהגיעו אליך בעניין.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שזה מאמץ לא קטן לכנס את האנשים בתקופה הזאת, ואתה עשית את זה בגלל החשיבות של העניין.
אורי מקלב: אתה מרגיש את העניין ואת הקושי שיש להורים כפי שזה השתקף באופן ברור בדבריך.
אורי מקלב: שיקפת את הנושא בבקיאות גדולה ומתוך הלב; נתת לאנשים לחוש שאתה מרגיש את הקשיים שההורים צריכים להתמודד איתם.
אורי מקלב: נכון, בהומור אני אגיד שבזכות התמ"ת לא שוכחים שהייתי פעם יושב ראש.
אורי מקלב: אני עדיין מקבל קרדיט מלוא החופן ממך על כך.
אורי מקלב: עוד מעט אתה עושה את הישיבה התשיעית, וכובד המשקל כבר עובר אליך.
אורי מקלב: מנהלת הוועדה ודאי יודעת שאנחנו קיימנו עוד דיונים עקיפים בוועדות אחרות.
אורי מקלב: זאת אומרת על הנושא הזה אמנם קיימנו דיונים בוועדה לפניות הציבור שבראשותך, אבל היו עוד דיונים בוועדה לקידום מעמד האישה וגם בוועדה לזכויות הילד – כל אחד מהם גם קיים דיונים בעניין הזה באופן עקיף.
אורי מקלב: כך שפעמים רבות דנו בעניין הזה.
אורי מקלב: אני לא יודע מה חטאו הורים לילדים במדינת ישראל שהם צריכים להתמודד עם בעיות כאלה.
אורי מקלב: כולנו היום בשיח הציבורי יודעים גם להודות וגם להעריך ולהוקיר פעולה שעולה למדינת ישראל הרבה כסף – לתת חינוך חובה מגיל קטן.
אורי מקלב: זה דבר יפה שמדינת ישראל עושה.
אורי מקלב: מגיל 3 יש חינוך חובה.
אורי מקלב: בנו כבר יותר מאלף גני ילדים, הכשירו גני ילדים, צהרונים חינם לחלק מהאשכולות במדינת ישראל.
אורי מקלב: אבל מה קורה לכל ההורים האלה שצריכים להתמודד בשנים הקשות ביותר שאלה שנות המעבר מהאם מגיל חודשיים וחצי לפעמים, ולפעמים קצת יותר מאוחר, שמעבירים למעונות שנותנים להם את כל הכוח וכל הדאגה להורים כדי שהילדים שלהם יטופלו נכון כדי שיוכלו לצאת לעבודה לפרנס את ביתם, והם צריכים להתמודד עם קשיים שעל חלקם שמענו עכשיו, הקשיים הרבים מאוד שבאים מתוך הלב ודברים שאמרנו לכל אורך הדרך – הורים שבכו כאן בוועדה, שצריכים להתמודד עם בירוקרטיה כל כך קשה, כל כך מסובכת וכל כך מסורבלת, ולאחר מכן עם החשש שחובות רובצים עליהם גם היום.
אורי מקלב: הורים שלא מקבלים תשובה, שנקבעה להם דרגה 12 – הם יודעים, כפי שאמרת בדבריך, שחודשיים יוכלו אולי לתקן לעבר, ומעבר לכך לא.
אורי מקלב: הסכומים של 2,000 שקל, 4,000 שקל, 7,000 שקל הם סכומים שמבינים אותם, לראות כאלה חיובים שיש להם על הראש.
אורי מקלב: אז אנשים חיים בדאגה מהעניין הזה, ולא יודעים מה הם עוד צריכים לעשות כדי שלא יצטרכו להתמודד איתם.
אורי מקלב: הנתונים מדברים בעד עצמם, כפי שאמרת, אדוני היושב ראש.
אורי מקלב: מדובר על הערכה של 130 אלף ילדים שצריכים להיות במעונות.
אורי מקלב: מתוך 130 אלף האלה רק 40 אלף הגישו, ואנחנו כבר מדברים על מספר שהוא קטן משליש.
אורי מקלב: מתוך 40 אלף רק 20 אלף קיבלו דרגות, ומתוך 20 אלף 11,135 קיבלו דרגות 12 – פירוש הדבר שהם לא קיבלו דרגות.
אורי מקלב: מה זה דרגה 12?
אורי מקלב: אני יוצא מנקודת הנחה שרוב האנשים בדרגה 12 אלה אנשים שחשבו שכן מגיע להם.
אורי מקלב: לכן בעצם 6%-5% מתמודדים.
אורי מקלב: עכשיו אנחנו צריכים לדעת שבמקביל הם צריכים להתמודד עם קשיים יותר גדולים.
דוד אזולאי: 6%-5%, גם הגברת זנדני נכללת בתוכם.
דוד אזולאי: היא אחת מתוך כמה שצריכים להתמודד.
שלומית אבינח: היא בדרגה - - - אבל יש לה חוב.
אורי מקלב: אלה לא נתונים הגיוניים.
אורי מקלב: זה לא כמו שאמרת, למדני, זה היינו יכולים להגיד שנה אחת.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על שנה שלישית שהנתונים נהיים יותר גרועים, וההתמודדויות הרבה יותר קשות.
אורי מקלב: מה קרה עם תלוש משכורת אחד?
אורי מקלב: כפי שידוע הסריקה של תלושי משכורת היא קצת יותר בעייתית ממסמך פשוט.
אורי מקלב: לוקחים תלוש משכורת, צריך לסרוק אותו כדי לשלוח אותו.
אורי מקלב: אתה לא שומע שקבעו לך דרגה גבוהה, אתה רק דרך האינטרנט; או מכיוון שפתאום גובים ממך הרבה כסף.
אורי מקלב: לא קיבלת הודעה הביתה שנקבעה לך דרגה גבוהה.
אורי מקלב: לא מקבלים הודעות הביתה.
אורי מקלב: מה קרה להודעות הביתה?
אורי מקלב: אי אפשר להודיע בבית?
אורי מקלב: הרי אנשים לא יודעים מתי.
אורי מקלב: הם רק צריכים לקבל את זה דרך החור בכיס, ואז הם יודעים שנקבעה להם בכלל דרגה.
דוד אזולאי: החברה שזכתה בטיפול הזה צריכה להוציא הודעות.
דוד אזולאי: היא לא תוציא, היא תחסוך כסף.
אורי מקלב: הם לא התבקשו להוציא הודעות, זאת הבעיה.
אורי מקלב: למה לא מתבקשים להוציא הודעות?
אורי מקלב: למה צריך דרך חשבון הבנק לדעת או שאני צריך להיכנס לאינטרנט?
אורי מקלב: אם אני לא נכנס לאינטרנט כל יום, ואם לי אינטרנט להיכנס – מספיק התמודדתי עם משלוח המסמכים דרך האינטרנט.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אתה יודע מה זה שמבקשים ממך לשלוח שוב?
אורי מקלב: אתה יודע כמה פעמים אנשים שלא נקלט להם הטופס?
אורי מקלב: בפעם הראשונה תלוש המשכורת לא נסרק טוב, ומבקשים עכשיו אחרי שכבר יודעים ואחרי שהם כבר עברו הכול הם רוצים לשלוח שוב – שלחתי, "לא קיבלנו", שוב שלחתי ו"לא קיבלנו", ושוב שלחתי ו"לא קיבלנו" – כמה פעמים הם שולחים ולא מקבלים את זה כי איפה המסמך שנשלח בפקס?
אורי מקלב: אף אחד לא טורח לשים את זה במקום הנכון, כנראה.
עינב זנדני: היא גם אמרה שהיא רואה את זה, אבל אני צריכה לשלוח את זה למקום אחר.
אורי מקלב: "למקום אחר" – את כל אחד דוחים בצורה אחרת.
אורי מקלב: עכשיו הגדילו לעשות, ולא מספיק תלוש אחד – שלושה תלושים.
אורי מקלב: למה שלושה תלושים?
אורי מקלב: כדי לסבך ולהקשות על ההורים כי אולי ימצאו בתלוש אחד שעבדת פחות שעות אז אם ככה מגיע לך פחות כסף.
אורי מקלב: מוצאים כדי להקשות על ההורים כדי שישלמו יותר.
אורי מקלב: ואולי יתפסו עוד תלוש אחד אז זה בסדר, אבל תקבעו חודש אחד – קבעתם מרס, אז שיהיה מרס, וזה יהיה הקובע לטוב ולמוטב.
אורי מקלב: אולי פעם זה יותר ופעם זה פחות – אתם לא עושים את זה.
אורי מקלב: עכשיו אדוני היושב ראש, אני רוצה להפתיע אותך.
אורי מקלב: איזה שלושה תלושים אנשים צריכים לשלוח?
אורי מקלב: שלושה תלושים "קודם מועד הרישום".
אורי מקלב: מישהו יכול להסביר לי בהבנת הנקרא מה צריכים להבין כשכותבים לך במערכת "שלושה תלושים קודם מועד הרישום"?
אורי מקלב: מה זה "רישום", מה זה "מועד הרישום"?
אורי מקלב: אני שלחתי, מה זה "קודם הרישום"?
אורי מקלב: אני אשלח היום אז אני עוד לא מקבל את התלוש היום.
אורי מקלב: כן מקבל את התלוש היום, הרי החודש זה מגיע לי, נרשמתי ב-31 בחודש – מה קורה?
אורי מקלב: תברר את זה – סוגרים לך את הטלפון, המוקד לא יודע לענות לך.
אורי מקלב: אתה צריך אולי לנסות לברר את זה במוקד הטלפוני של משרד התמ"ת עצמו.
אורי מקלב: מי עונה לך שם?
אורי מקלב: נמצא כאן הנציג של השר, ואני יודע שהשר, כפי שאמרת בדבריך, הוא חברתי, הוא מכיר את העניין.
אורי מקלב: אבל זה לא קשור לפריפריה, זה קשור לכל אזורי הארץ.
אורי מקלב: גם אנשים שגרים בצפון תל-אביב, והם "צפוניים" – גם לא צריכים לעבור את הבירוקרטיה הזאת ואת הטרטור הזה.
אורי מקלב: זה הרבה יותר מזה.
אורי מקלב: זה נזק תדמיתי אמיתי למדינה, לא רק למשרד התמ"ת, אבל במיוחד לתמ"ת.
אורי מקלב: לא פלא שאנחנו נמצאים בדיונים על הרפורמה בגני הילדים ובמעונות, ומה אומרים כולם?
אורי מקלב: כפי שאמרת – נעבור למשרד החינוך.
אורי מקלב: לא שאני חסיד גדול של משרד החינוך, אבל איזה שם רע זה מוציא מכיוון שלאנשים אין אמון במשרד התמ"ת.
אורי מקלב: יותר מזה, אדוני היושב ראש, אז כבר אמרנו שבמוקד לא עונים לך, אתה לא יודע מה זה נקרא "קודם מועד הרישום", אתה צריך כבר שלושה תלושים כדי להירשם; אז אתה פונה לחבר כנסת – אולי הוא יעזור לך.
אורי מקלב: מה עושה חבר הכנסת?
אורי מקלב: הוא זה שפונה לתמ"ת ומבקש הסברים מה זה "קודם מועד הרישום".
אורי מקלב: מה הוא מקבל תשובה?
אורי מקלב: עוזרי נמצא פה – כמה שבועות אנחנו נמצאים בעניין הזה?
אורי מקלב: כבר שישה שבועות, ועדיין לא קיבלנו תשובה.
אורי מקלב: גם אני לא מקבל תשובה, אז איך אתה רוצה שהאזרח יקבל תשובה אם אנחנו לא מקבלים תשובה?
אורי מקלב: מי כן יקבל תשובה?
אורי מקלב: יש חוסר אכפתיות, אין מורא משום דבר.
אורי מקלב: שיסבירו לי איך יכול להיות שאחרי כל כך הרבה זמן, שנה שלישית שנמצאים בעניין הזה, ועדיין יגידו לי שאנשים לא מבינים ולא שולחים את המסמכים היטב.
אורי מקלב: כולם בסדר.
אורי מקלב: אנחנו כבר מזמן דוגלים בשיטה החינוכית הזאת שחיסרון בהבנה זה חיסרון בהסברה.
אורי מקלב: אף אחד שלא יגיד לי שילד לא מבין – אנחנו יודעים שזה חיסרון בהסברה, קל וחומר באנשים אינטליגנטים, אנשים עובדים וראשי מערכות.
אורי מקלב: עכשיו אתה יכול להסביר לי למה כל כך הרבה זמן לוקחת בדיקה?
אורי מקלב: למה אנשים צריכים לשלם 292 שקל דמי רישום?
אורי מקלב: למה, אחרי שהם עושים את כל העבודה לבד?
אורי מקלב: אחרי שכבר דיברנו על כך והצדקנו את המהלך הזה.
אורי מקלב: אז כמה זמן צריך לבדוק את זה רואה חשבון?
אורי מקלב: זה לא מראה משהו על כל התהליך?
אורי מקלב: אני יכול לקבל כאן הסבר למה תינוק בן שלושה חודשים צריך לשלם דמי שכלול על סך 400 שקל?
אורי מקלב: עוד ניסיון סחיטה מהורים?
דורית ברכט: מה זה דמי שכלול?
אורי מקלב: משלמים גם דמי שכלול במעונות.
דורית ברכט: לא.
אורי מקלב: אז במעונות שלכם, לא.
אורי מקלב: יש מעונות שדורשים.
שלומית אבינח: אבל לא בכל הארגונים.
אורי מקלב: לא כל הארגונים.
אורי מקלב: התמ"ת מאפשר את זה למי שרוצה לגבות דמי שכלול.
אורי מקלב: איזה דמי שכלול יש להם?
אורי מקלב: ביקשנו, וברוך השם קיבלנו את זה – במקום שכל ילד יקבל ערכה, כל משפחה תקבל.
אורי מקלב: אבל למה למה כשיש משפחתון וצהרון, למה צריך שתי ערכות?
אורי מקלב: באיזו קלות?
אורי מקלב: תשלמו, זה קשה.
אורי מקלב: למי יותר קשה?
אורי מקלב: לכל הורה לשלוח שתי ערכות?
אורי מקלב: למשרד להתמודד עם שתי ערכות?
אורי מקלב: אתם משרד אחד, יש מוקד אחד.
אורי מקלב: למה אם אני שולח ערכה אחת למשפחתון זה לא יכול להיות גם טוב לצהרון?
אורי מקלב: מישהו יכול להסביר לי את הדבר הזה?
אורי מקלב: ועוד קושי ועוד קושי – אמרנו את הדברים האלה.
אורי מקלב: גם שלושה תשלומים, גם נקבע שאין דרגת ביניים.
אורי מקלב: כשאנחנו נמצאים היום, כפי שאמר אדוני היושב ראש ב-6%-5% שנקבע להם דרגות, ואנחנו נמצאים היום ב-3 בספטמבר, הפירוש הוא שחלק גדול מהאנשים ישלמו הרבה כסף בחודש הזה.
אורי מקלב: השערורייה וקול הזעקה תעלה עד לב השמים.
אורי מקלב: לא תהיה דרגת ביניים.
אורי מקלב: משלמים את זה כמעט מראש.
ליאור גבאי: יש עוד דרישה שגם לאחר שתאושר הדרגה היא תאושר מקסימום חודשיים רטרואקטיבית.
ליאור גבאי: כלומר אותו הורה מסכן - -
עמוס שקדי: אם הוא הגיש טפסים אז לא לוקחים לו חודשיים אחורה.
עמוס שקדי: מדובר רק על כאלה שלא הגישו טפסים.
עמוס שקדי: בואו נדייק בבקשה – מהיום שהוא הגיש טפסים.
עמוס שקדי: הוא הגיש טפסים, ובמקרה הוא קיבל דרגה 12 - -
שלומית אבינח: יש לי פונה שהמעטפה שלה הלכה לאיבוד.
אורי מקלב: זה מה שהם אומרים – אולי הוא נרשם או לא נרשם.
אורי מקלב: אתה יודע, וגם אם אתה צודק – אנשים גם את זה לא יודעים.
אורי מקלב: יודעים רק דבר אחד: יש אימה – לא ייתנו לכם וכן ייתנו לכם, ואין דרגת ביניים, ורק חודשיים אחורנית.
אורי מקלב: אנשים נמצאים באיזו דרגה.
אורי מקלב: אנשים מסויטים מהעניין הזה.
שרי שילון: יש מעון בנעמ"ת בנצרת עלית שההורים בו התאגדו כי איש מהם לא קיבל דרגה.
שרי שילון: זה מרד מול נעמ"ת, זה לא מול משרד התמ"ת.
שרי שילון: זה מרד מול ארגון שנותן שירות.
דוד אזולאי: האם ניסיתם לבדוק למה באותו גן לא קיבלו?
שרי שילון: אנחנו פנינו.
שרי שילון: אני חושבת שאלכס קיבל את המייל מירון מלך, איש הכספים שלנו, בשבוע שעבר.
אלכס בלונוגוב: לא.
שרי שילון: זה נשלח, יש לי ההעתק של הפנייה משבוע שעבר.
שרי שילון: אז אולי לא שמת לב ולא פחת.
שרי שילון: ירון מלך, איש הכספים של נעמ"ת, שלח לך ביום חמישי מייל שבו הוא ביקש.
שרי שילון: הוא גם לא קיבל תשובה, אבל אני אשלח לך את ההודעה הנוספת.
שרי שילון: איש לא קיבל דרגה.
דוד אזולאי: אתה מנהל המוקד?
אלכס בלונוגוב: אני מנהל תחום.
דוד אזולאי: יש פה נציג של החברה הזכיינית?
דוד אזולאי: למה נציג החברה הזכיינית של המוקד לא נמצא פה?
דוד אזולאי: יש סיבה?
מיכל צוק: אף אחד לא ביקש מאתנו להזמין אז לא הזמנו.
דוד אזולאי: זה מובן מאליו הרי, הוא הרי המוקד לכל הבעיות.
שרי שילון: אבל מישהו מנהל אותו.
שרי שילון: מי מנהל אותו?
מיכל צוק: עד כמה שהיה נוח להגיד דברים על מישהו אחר - הבעיות הן של משרד התמ"ת.
מיכל צוק: אם לנו יש בעיות עם המוקד אנחנו נפתור אותן מול המוקד.
מיכל צוק: בכל בעיה אחרת האחריות היא שלנו.
אורי מקלב: אבל אתם לא יכולים לכסות אותם.
אורי מקלב: אם הכנסת תבקש שהמוקד יגיע- -
שלומית אבינח: עד עכשיו לא ביקשנו.
מיכל צוק: אם תבקשו אנחנו נעביר את הזימון.
מיכל צוק: האחריות היא שלנו.
דוד אזולאי: אני מבקש לזמן אותם לדיונים הבאים.
דוד אזולאי: אני מקווה שלא יהיו, אבל אם יהיו אני מבקש לזמן אותם לדיונים הבאים.
יעל שמרגד: אם לא יהיו זאת אומרת שתיפתרנה הבעיות.
דוד אזולאי: אמרתי, אני מקווה שלא נצטרך עוד דיונים.
דוד אזולאי: אני אופטימי לקראת השנה החדשה הבאה עלינו לטובה.
יעל שמרגד: תחי האופטימיות.
דוד אזולאי: אנחנו מתפללים בראש השנה, ואומרים: "תכלה שנה וקללותיה, תחל שנה וברכותיה".
דוד אזולאי: לצערי הרב, זה אחד הדברים הלא מבורכים שקורים למשפחות שרוצות להכניס את הילדים שלהם למעונות.
שרי שילון: שלא לדבר על האיום שאם הם לא ישלמו הם יוצאו מהמעון; שלא לדבר על מכתבים מעורכי דין.