GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: הצעקה תהיה גדולה, הורים לא יוכלו לעמוד בזה.
אורי מקלב: זה משהו בסביבות 2,000 שקל לשלם.
אורי מקלב: מי שיש לו דרגה נמוכה לא יוכל לעמוד בזה.
קריאה: ל-93% אין דרגות.
אורי מקלב: זה סחרור שאי אפשר לעמוד בו.
דוד אזולאי: בהתחשב בעובדה שהמצב הכלכלי היום הולך ו"משתפר".
אורי מקלב: קשה לנו להגיד את הדברים – ואני אומר את זה גם בשם היושב ראש.
אורי מקלב: זה לא שאנחנו נהנים היום לייסר ולבוא בביקורת לתמ"ת, אנחנו מבחינתנו מיצינו את הנושא הזה.
אורי מקלב: זה דבר שנמשך כל כך הרבה זמן, אנחנו מצפים לדבר אחר.
אורי מקלב: אנחנו רק משקפים את מה שההורים פונים אלינו, את מה שהציבור מרגיש.
אורי מקלב: אני דיברתי על חלק קטן ממה שהציבור אומר כשהוא פונה.
אורי מקלב: כיום פונים גם אל חבר הכנסת דוד אזולאי כיושב ראש הוועדה.
אורי מקלב: אנחנו לא יודעים היום למה הקושי הזה, ובכלל למה מעונות נמצאים בתמ"ת.
אורי מקלב: אני מניח שהתפקיד המרכזי שלכם הוא לאפשר ולעודד, ליצור וגם להכשיר אנשים לצאת לעבודה.
אורי מקלב: זה התפקיד המרכזי – הנספח זה המעונות.
אורי מקלב: אתם הפכתם את זה – היום הקושי הוא שאנשים לא יכולים לצאת לא מכיוון - - - אלא מכיוון שהמעונות הפכו לקושי עבור ההורים; ולא רק שלא הפך לעזר, אלא דבר שמקשה עליהם ומכביד עליהם ומדאיג אותם.
אורי מקלב: ולמה הם אשמים?
אורי מקלב: בסך הכול אלה הורים, ולפעמים אמהות שפעם ראשונה יוצאות לעבודה עכשיו, וצריך לאפשר להם אחרי שיש להם ילד אחד.
אורי מקלב: ואם יש להם עוד ילד ועוד ילד – אדרבה, זה צריך רק להעצים ורק יותר לחייב אותנו כדי לאפשר להם לצאת לעבודה.
דוד אזולאי: אדוני, חבר הכנסת הרב אורי מקלב, אתה דיברת על כך שנתבקשו לתת רק ערכה אחת למשפחה.
דוד אזולאי: יש פה פנייה של משפחת פריסמן שיש להם שלושה ילדים, והם נתבקשו למלא שלוש ערכות.
שלומית אבינח: הם קיבלו דרגה 12 כי האם בחופשת לידה.
דורית ברכט: מה שיותר מעניין הוא שלפעמים אח אחד מקבל, ושניים לא או שניים מקבלים ואחד לא.
דורית ברכט: זה סוגל של טוטו.
דורית ברכט: רק אחד קיבל על אותם תנאים זהים ובאותו מועד זמן.
ליאור גבאי: אחד מקבל דרגה 4, ואחד מקבל דרגה 7.
ליאור גבאי: עובדתית יש לי כאלה סיפורים.
אורי מקלב: אם הייתה ערכה אחת זה לא היה קורה.
דוד אזולאי: הבקשה הייתה שתהיה ערכה אחת לכל משפחה.
דוד אזולאי: כנראה, גם העסק הזה לא עובד.
דוד אזולאי: עובדה שיש פה מכתב.
ישראל אייכלר: אני יכול לדבר?
דוד אזולאי: אני מיד אאפשר, אני רוצה לתת גם לאחד מנציגי המעונות.
דוד אזולאי: אני מבקש מנציגת ויצ"ו.
דורית ברכט: כמה הערות: אני כל היום בקשר עם הורים, עם מנהלות.
דורית ברכט: אנשים בוכים בטלפון, לא עונים להם, שולחים מסמכים, והמוקד מאבד אותם – 5-4-3 פעמים.
דורית ברכט: נכון להיום בבוקר אנחנו עם 1,900 ילדים מתוך 12 אלף שקיבלו דרגות; 2,000 יושבים, מה שנקרא, בדרגת "עונש" 12, כי חסרים מסמכים; ההורים בכלל לא מודעים לזה שחסרים מסמכים, והם לא יודעים.
דורית ברכט: אני שלחתי היום לכל ההורים הודעה אישית שינסו לדאוג מהר, ואולי למצוא את המסמכים החסרים.
דורית ברכט: בדקתי הבוקר, ולפני 5-4 שנים, לפני שהתחילה פרשת מוקד טלאול, היינו בקליטות של 30% - 6,000 ו-7,000 ילדים, למעלה ממחצית בויצ"ו, היו מקבלים דרגות כבר בשבוע הראשון של ספטמבר לפני הגבייה.
דורית ברכט: היום אנחנו ב-12%-10% בלבד.
דורית ברכט: זאת אומרת "השיפור" – במירכאות – הוא - -
קריאה: בנסיגה.
דורית ברכט: הבטיחו 30 ימי עבודה לטיפול בערכות הרישום, ויש לי דוגמות ממשיות.
דורית ברכט: מדי פעם אני מתכוונת עם אלכס מטלאול, ויש לי דוגמות של 90 יום ו-100 יום שהורים שלחו.
דורית ברכט: אני פניתי כבר באפריל למשרד התמ"ת – איך שהתחיל הרישום אמרתי, תשלחו ערכות רישום.
דורית ברכט: המנהלת רואה את ההורה לראשונה והיא כבר נותנת לו ביד את הערכה.
דורית ברכט: אמרו לי, לא, זה מוקדם, מוקד טלאול לא ערוך.
דורית ברכט: אז חיכינו עד אמצע מאי, ובאמצע מאי לא הפיצו את זה למעונות, הפיצו את זה אלינו למטה.
דורית ברכט: לקח לנו שבוע לפזר 30 אלף ערכות.
דורית ברכט: שבוע למיין אותם לפי מעונות כשהם הבטיחו בהתחלה לעשות את זה ונסוגו ברגע האחרון.
דורית ברכט: ואז בילינו עוד שבוע, אז הערכות הגיעו רק בסוף מאי למעונות והפסדנו חודשיים יקרים.
דוד אזולאי: באיזה תאריך זה הגיע אליכם?
דורית ברכט: אלינו זה הגיע ב-17-16 במאי.
דורית ברכט: לקח לנו שבוע דואר שליחים.
דורית ברכט: עשיתי בשירות שליחים אישי.
דורית ברכט: עד סוף מאי, ברוך השם, המנהלות קיבלו, ואז קראו מהר להורים חזרה.
דוד אזולאי: כלומר בתחילת יוני אפשר להגיד שההורים קיבלו את הערכות, במקרה שלכם?
דורית ברכט: המנהלות לא ראו את אותם הורים חדשים ששנה הבאה היו צריכות לקרוא להם, לצלצל לכולם כשבזמן הרישום הם כן ראו אותם.
דורית ברכט: מה יותר פשוט מלתת להורה ביד כשהוא בא להירשם?
דורית ברכט: היו צריכים לקרוא להם אחרי חודשיים מחדש, ואז עד שהם מגיעים – אתה יודע, הורים לא באותו רגע מתייצבים.
דורית ברכט: עברו חודשיים וחצי יקרים, ואז שלחתי מיילים חריפים ואמרתי, תדאגו לעצמכם לדרגות, אנחנו במצב שבאמת רצינו לטובת ההורים.
דורית ברכט: אז הורים התחילו לשלוח בסוף יוני, כי הרי גם הם צריכים לקבץ את המסמכים, להבין את הנאמר בערכות, שזה לא פשוט.
דורית ברכט: אני אישית ניסיתי להעביר באינטרנט ערכה לדוגמה, ונתקלתי מיד בבעיות להוריד סרגל כלים, להוריד כל מיני דברים כדי שיוכלו לקרוא את המסמכים הגדולים.
דורית ברכט: קראתי לעזרה לאיש מחשבים.
דורית ברכט: זאת אומרת אדם בבית, פשוט, שהוא לא איש מחשבים - -
דוד אזולאי: דיברנו על זה בדיון הקודם, אני לא יודע אם היית בו.
דוד אזולאי: הנושא הזה עלה, לצערי הרב.
דורית ברכט: באחד המפגשים במשרד התמ"ת הם הבטיחו לעשות מוקדים כמו במס הכנסה.
דורית ברכט: אתה יודע, אני נדרשת להגיש למס הכנסה דוח – יש שם מוקדי עזרה.
דורית ברכט: אני מרימה טלפון ואומרים לי און-ליין מה לעשות – יש עזרה, יש סיוע לאנשים בהגשת מסמכים באינטרנט.
דורית ברכט: אולי אפשר היה להציב מוקדים במקומות מסוימים כדי שהורים יתייצבו במוקד ויעזרו להם לסרוק את המסמכים.
דורית ברכט: יכול להיות שזה היה מקל, זה היה מזרז את המערכת, וגם היו בטוחים שהמסמכים מגיעים.
דורית ברכט: מנהלות מצלצלות ואומרות, זה לא יכול להיות שאנחנו עם מוקד טלאול שעות וימים ולא עונים; בסופו של דבר תופסים מישהו אז אחד אומר ככה, והשני אומר ככה; יש עניינים מקצועיים אמיתיים שהמוקדנים במוקד לא ממש מודעים להם, ואז הם מטעים את ההורים לעיתים.
דורית ברכט: יש בעיות באבדן מסמכים – בעיות גדולות מאוד של 6-5-4 פעמים שמסמכים לא מגיעים, והמנהלות אומרות, מה נעשה, ניסע לטבריה עם המסמכים?
דורית ברכט: זאת בעיה רצינית, אני שומעת את המצוקה מהשטח.
דורית ברכט: אני ממונה על כל מערך הגבייה – מה אני עושה עם ההורים האלה?
דורית ברכט: אני גובה מהם מלא בעוד ארבעה-חמישה ימים?
דורית ברכט: כמו שהיא אומרת, יש תאומים, ויש שלישיות, ויש הורים שלא יעמדו ב-8,000-7,000 שקל – מה אני עושה?
דורית ברכט: מה ארגונים כמו ויצ"ו ונעמ"ת עושים?
דורית ברכט: מה אנחנו יכולים לעשות?
דורית ברכט: יש לנו 14-12 אלף הורים, זה לא אחד ולא שניים.
דורית ברכט: יש לי 1,900 דרגות נכון להיום בבוקר.
דורית ברכט: מה אנחנו בדיוק עושים?
דורית ברכט: יש בעיה אמיתית.
דוד אזולאי: תכף נשמע.
ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, לפני כעשר שנים היה דיון בכנסת אם צריך את הוועדה לפניות הציבור, והיו שחשבו שצריך לסגור אותה, וכבר הגיעה בקשה לוועדת הכנסת לסגור את הוועדה הזאת.
דוד אזולאי: מה הייתי עושה עכשיו?
ישראל אייכלר: תאר לעצמך.
ישראל אייכלר: לכל נושא יש ועדת פנים, ועדת כלכלה – מה צריך ועדה לפניות הציבור?
ישראל אייכלר: כשאני שמעתי את ההורים פה, ואני שמעתי את הדיון הזה פה – עכשיו אני מבין למה צריך את הוועדה לפניות הציבור ולמה כבר אז אמרתי שהיא הוועדה הכי חשובה בכנסת.
ישראל אייכלר: כשבאה הגברת זנדני ומספרת את התלאות שהיא עברה, אני לא חושב על מה שהיא עברה כי היא הצליחה להגיע לכנסת, לשר, לנעמ"ת – זה יסודר.
ישראל אייכלר: מה קורה עם 80 אלף הורים בין 130 האלה שלא הגישו בכלל כי הם הבינו שאין להם זמן ואין להם כוח לעבור את כל הייסורים האלה.
ישראל אייכלר: אגב, אני לא חושב שמשרד התמ"ת הוא המשרד הכי בירוקרטי שיש במדינה אף על פי שיש מחשבה כזאת אצל הרבה אנשים.
ישראל אייכלר: הבעיה שלי היא שלדעתי, כל המשרדים דומים.
ישראל אייכלר: הקללה שנקראת "בירוקרטיה" הפכה ליורדת לחייו של האזרח הקטן.
ישראל אייכלר: מעניין שיש פה 5 מיליון אזרחים קטנים, ואפילו כמעט 7 מיליון אזרחים קטנים.
ישראל אייכלר: לכאורה זה מייאש, מה ששמעתי פה, אבל אני זוכר את תוכנית ויסקונסין – אתה זוכר, אדוני היושב ראש, גם שלומית זוכרת.
ישראל אייכלר: גם הוועדה הזאת עסקה הרבה בבעיות בתכנית ויסקונסין.
ישראל אייכלר: זאת הייתה תכנית שהתיימרה לעזור לאנשים לצאת לעבודה.
ישראל אייכלר: למעשה, היא לקחה חברה שכל תפקידה היה לסנן אנשים ולפסול אנשים מלקבל דמי אבטלה.
ישראל אייכלר: אז אנשים מבוגרים וחולים סבלו ולא היה להם למי לצעוק.
ישראל אייכלר: נראה לי שמה שקורה עכשיו במעונות צריך לעשות מה שעשו בתכנית ויסקונסין; אז ביטלו את תכנית ויסקונסין, הייתה ישועה – גם את זה צריך לבטל.
ישראל אייכלר: כשאני רואה את החידון הזה – הייתי אומר, אם זה לא חידון, לפחות זה סודוקו או משהו אחר - -
קריאה: תשבץ היגיון.
ישראל אייכלר: התשבץ הכי מורכב.
ישראל אייכלר: קשה להבין מה רוצים פה, ויש לי קצת ידע בהבנת הנקרא.
ישראל אייכלר: אני חושב על אותה אמא שהיא ברמה סוציו-אקונומית נמוכה וזכאית לעזרה – עד שהיא מוצאת את עצמה במפה הזאת - אם היא עובדת בעסק של בעלה היא צריכה להביא אישור מרואה חשבון.
ישראל אייכלר: אתה מכיר, אדוני היושב ראש, רואה חשבון שייתן אישור חינם?
ישראל אייכלר: זה עולה כסף.
ישראל אייכלר: היא צריכה להביא אישורים מכאן ועד להודעה חדשה.
ישראל אייכלר: מי שיודע ללכת למשרד ממשלתי ולקבל אישור – לעמוד בתור, לקחת מספר, כן בדואר, לא בדואר.
ישראל אייכלר: יש פקידים אדיבים שעושים את זה מהר, אבל רוב הבירוקרטיה היא איומה ונוראה – תצהירים מכל סוג שהוא – דברים נוראיים.
ישראל אייכלר: עכשיו אני שואל שאלה: האם החברה הזאת נועדה לחסוך ולסנן אנשים רבים מתוך 130, ואם זאת המטרה של החברה, אז היא מאוד הצליחה.
ישראל אייכלר: עובדה ש-80 אלף אנשים לא ניגשו בכלל.
ישראל אייכלר: מתוך 130 אלף רק 40 אלף ניגשו.
ישראל אייכלר: ומי צודק, ומי החכם בסיפור הזה?
ישראל אייכלר: 80 אלף שלא ניגשו.
ישראל אייכלר: הראיה היא שמאלה שכן ניגשו רובם לא התקבלו, קיבלו דרגה 12 אז למה הם טרחו והלכו?
ישראל אייכלר: בנבואת ישעיהו אחד הדברים הנוראיים שכתובים: "יתום לא ישפוטו, וריב אלמנה לא יבוא אליהם".
ישראל אייכלר: אומר המדרש סיפור שהיה ומאפיין הרבה אנשים: אלמנה הגיעה לבית הדין להתלונן על המעביד שלה, והיתום יצא מבית הדין.
ישראל אייכלר: היא אומרת, מה נעשה בדינך?
ישראל אייכלר: אז הוא אומר, הייתי כל היום עם השופטים ולא יצא לי כלום.
ישראל אייכלר: אז היא לא נכנסת.
ישראל אייכלר: זה מה שאומר הנביא – "וריב אלמנה לא יבוא אליכם".
ישראל אייכלר: 80 אלף אנשים מ-130 לא הגישו בכלל בקשות.
ישראל אייכלר: אני מניח שחלק מהם אנשים אמידים שיש להם כסף והם יודעים שהם לא זכאים.
ישראל אייכלר: אבל יש הרבה אנשים שפשוט לא יכולים לעמוד בבירוקרטיה הזאת.
ישראל אייכלר: אז טפסים שהם חידונים – זה דבר אחד.
ישראל אייכלר: דבר שני, מה קורה עם אלה שלא מצליחים להגיע לשר כמו שסיפרה הגברת שהגיעה לכנסת ולשר, ומיד סידרו לה את זה?
שלומית אבינח: לא סידרו לה, יש לה עדיין חוב.
עינב זנדני: אבל אם לא הייתי פונה בשביל דרגה לשנה הבאה, כי אמרו, הגיע, לא הגיע - וידעתי שזה דבר שחוזר על עצמו.
עינב זנדני: ידעתי שלא תהיה לי דרגה לשנה הבאה.
ישראל אייכלר: מה קורה להורים שמצלצלים כל היום?
ישראל אייכלר: אנחנו אומרים את זה כבדיחה – מצלצלים, ומקבלים צליל תפוס.
ישראל אייכלר: אני יודע כמה זה מרגיז לעמוד בטלפון, ואני מכפיל את זה בכמה מאות אלפי הורים שעומדים בטלפון ויודעים שזה מרגיז.
ישראל אייכלר: זה גם יוצר אי אמון במערכת.
ישראל אייכלר: אדם בכל זאת משלם מסים.
ישראל אייכלר: הרי כל הבירוקרטיה הזאת ממומנת על-ידי המסים של אותו אזרח קטן שלא מקבל את השירות.
ישראל אייכלר: הדבר הכי חמור שאני רואה פה זה 240 שקל דמי שירות.
ישראל אייכלר: אני לא יודע אם זה הכי הרבה כסף.
ישראל אייכלר: אני רוצה, אדוני היושב ראש, שמי שלא זכאי יחזירו לו את ה-240 שקל.
ישראל אייכלר: אם הוא זכאי אז אומרים לו, אדוני, אתה רוצה סיוע מהמדינה – זה עולה כסף לשרת אותך - -
שלומית אבינח: זה דמי רישום למוסד.
דורית ברכט: דמי הרישום הם העבודה הרבה שמוטלת על הארגונים, לא מה שמוטל על המוקד ועל התמ"ת.
דורית ברכט: יש להפריד.
דורית ברכט: דמי הרישום זה כל ועדות הקבלה שלנו, זה כל הראיונות עם הורים- -
ישראל אייכלר: זה לא דמי רישום לדרג - -
דורית ברכט: לא, לא, זה דמי רישום לארגונים.
דורית ברכט: הארגונים משקיעים עבודה רבה ומאומצת שהוכפלה.
דוד אזולאי: גברתי, תסכימי איתי שגם 240 שקל זה סכום גבוה.
דורית ברכט: לשנה שלמה - -
יעל שמרגד: גם הורים שלא זכאים לדרגה משלמים את זה.
שלומית אבינח: כולם משלמים.
ישראל אייכלר: על זה אני מדבר.
יעל שמרגד: אבל אנחנו מחתימים אותם על טפסים שלנו בנושא בריאות, בנושא ביטוח.
קריאה: זה עולה 292.
יעל שמרגד: בכל הנושא יש לנו גם הטפסים שלנו.
ישראל אייכלר: אני חושב ש-24 שקלים דמי רישום זה סביר.
ישראל אייכלר: 240 שקלם דמי רישום זה כמעט כמו לבוא לרופא.
שרי שילון: אני רוצה לתקן – זה 295.
ישראל אייכלר: כמעט 300.
ישראל אייכלר: דמי רישום?
ישראל אייכלר: אני יכול לתרום למשרד חבילת נייר, נראה כמה עולים להם הטפסים, כולל הזמן.
ישראל אייכלר: הרי אנשים מקבלים משכורת על העבודה שלהם.
דוד אזולאי: הבנו את הרעיון שהארגונים גובים את דמי הרישום – ברור לנו.
דוד אזולאי: אבל למרות הכול אני טוען שהסכום הוא גבוה.
דורית ברכט: יש ביקורת שנעשית עכשיו.
דוד אזולאי: אני אפריד כרגע את הדיון על דמי הרישום, על זה יתקיים דיון נפרד.
יעל שמרגד: הלוואי שהיינו פותרים את כל הבעיות.
ישראל אייכלר: אם זה הארגונים זה לא שייך לתמ"ת.
ישראל אייכלר: יש לתמ"ת מספיק שאלות שהם צריכים להשיב עליהן, אני לא רוצה להטיל עליהם עוד שאלה.
יעל שמרגד: בזה דווקא התמ"ת חרוץ, הוא בודק אותנו.
שלומית אבינח: כי הוועדה ביקשה לבדוק.
ישראל אייכלר: זה לא קשור רק לתמ"ת, זה גם למס הכנסה ולאחרים.
ישראל אייכלר: מדברים הרבה על מעמד האישה.
ישראל אייכלר: למה אישה שעובדת בעסק משפחתי נחשבת מיד לרמאית?
ישראל אייכלר: גם במס הכנסה מאחדים את התיק של הבעל ושלה.
ישראל אייכלר: איפה זכויות האישה, שיהיה לה תיק עצמאי במס הכנסה.
ישראל אייכלר: גם פה אני רואה שהיא צריכה להביא תצהירים שאף אחד אחר לא צריך להביא.
ישראל אייכלר: היא עובדת בחנות של בעלה, היא עובדת בחנות פרחים – לא משנה במה היא עובדת – למה היא לא יכולה לקבל אותם תנאים שכל שכירה אחרת מקבלת?
ישראל אייכלר: שאלתי את השאלה הזאת את שרי האוצר לדורותיהם לגבי עניין התיק העצמאי, ועד היום זה לא סודר.
ישראל אייכלר: מדברים הרבה על מעמד האישה, אבל כשאישה רוצה להתפרנס והיא עובדת יחד עם בעלה – וזה קורה בהמון משקי בית – כל העסקים הקטנים זה בדרך כלל עסקים משפחתיים.
ישראל אייכלר: למה צריך להפלות אותם גם בעניין הדרגות האלה?
ישראל אייכלר: אני מקווה מאוד, אדוני היושב ראש, שזאת הישיבה האחרונה בעניין הזה כי לא נראה לי שסעיף קטן כזה שיש בכל משרד ממשלתי על כל דבר שאתה צריך, יש כל הטופסולוגיה הזאת.
ישראל אייכלר: למה פה זה נתקע בצורה כזאת שעשרות אלפי אנשים לא מקבלים?
ישראל אייכלר: אני מקווה שזאת הישיבה האחרונה וזה יבוא על תיקונו.
דוד אזולאי: ליאור גבאי, מנכ"ל נאות מרגלית, בבקשה, אדוני.
ליאור גבאי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
ליאור גבאי: אני רוצה לשאול שאלה פשוטה שהיא אולי לא בהכרח ישירות לתמ"ת, אלא בכלל – אנחנו חיים במדינת ישראל של שנת 2012.
ליאור גבאי: כל אדם שעובד, כל ההכנסות שלו נמצאות ברשות המסים.
ליאור גבאי: למה בכלל צריך לערב את ההורים בסיפור הזה?
ליאור גבאי: אמורה הייתה להיות המסגרת הכי פשוטה, הכול נמצא ברשויות המסים.
ליאור גבאי: בא הורה, רשות המסים יודעת בדיוק כמה הוא מרוויח וידרגו את זה.
ליאור גבאי: זה אמור להיות הדבר הכי פשוט.
דוד אזולאי: תהיה לזה התייחסות אחר כך.
יעל שמרגד: אי אפשר, זה מסובך.
ליאור גבאי: זה לא אמור להיות מסובך, זה אמור להיות הדבר הכי פשוט.
ליאור גבאי: עד שזה יקרה, אם בכלל, אני מבקש מהתמ"ת לשים עין על הדבר הכי פשוט ולא הגיוני: שמענו שיש מערכת חדשה, ויש מיכון וצריך לתת זמן להתארגן – הכול מצוין.
ליאור גבאי: אבל למה באותה כוס, באותו יעד שהמשרד אומר, אני רוצה שתעשו כך וכך – ביד השנייה המשרד ממשיך להגיד, אוקיי, במקביל אני גם אגזור גזרות חדשות.
ליאור גבאי: העניין של הדרישה לשלושה תלושים זה משהו חדש עכשיו שקרה השנה.
ליאור גבאי: למה המשרד לא אמר, אוקיי, עד שמערכת המיכון לא תתמקד ותסתדר בצורה טובה וניתן דרגות בזמן לא נמציא דרישה חדשה.
ליאור גבאי: יתרה מכך, שלא יבואו ויגידו שהדרישה לשלושה תלושים היא לא זאת, כי הכול במכפלות של שלוש: אם יש בעיה בתלוש אחד, יש בעיה לשלושה.
ליאור גבאי: אם 12 אלף – תורידו 30 דרישות.
ליאור גבאי: לדוגמה, אני הבוקר בדקתי מעון בחצור שיש פה כ-70 ילדים.
ליאור גבאי: מתוך 54 ילדים שהגישו טופסולוגיה גם בעזרה ובדחיפה של המנהלת, ההורים האלה קיבלו רק 20 דרגות, שמתוכם 14 קיבלו דרגה 12.
ליאור גבאי: אני ביקשתי לבדוק את העניין של דרגה 12, וראיתי אחד לאחד כי המשרד נותן דיווח מסודר.
ליאור גבאי: אז הסתבר שלהורה אחד יש בעיה כי ביקשו מכל אחד מבני הזוג שלושה תלושים, וההורה הזה לא עבד במשך שבועיים מתוך התקופה הזאת, אז הוא צריך להבהיר הבהרות, והאישה צריכה להבהיר הבהרות – סאגה שלא נגמרת.
ליאור גבאי: אני לא רואה את אותו הורה מסכן יודע להתמודד אם אנחנו, מנהלי הארגונים – אם לא מנהלות המעונות שלנו, שבאות וצריכות להשקיע זמן מאוד ארוך ורב בעזרה הזאת לאותם הורים, למלא.
ליאור גבאי: דבר שני שהוא לא פחות חשוב.
ליאור גבאי: אני כארגון גדול לא כל כך אוהב את המסגרת שנקראת "מקדמות".
ליאור גבאי: כי מקדמות פירושו של דבר שאנחנו צריכים לקבל מקדמות מהמשרד ואחר כך להתקזז איתו ולהתנהל איתו וכולי.
ליאור גבאי: לך תתמודד עם הורים – כן קיבל דרגה, לא קיבל דרגה.
ליאור גבאי: אבל במצב הנתון כרגע שבו המשרד אומר עובדתית ש-8%-6% קיבלו דרגה – 90% לא קיבלו דרגה.
ליאור גבאי: האם אנחנו יכולים להסתכל לאותם הורים בעיניים ולהגיד להם בערב חג, תשלמו מלא?
ליאור גבאי: לא, אנחנו נצטרך להתמודד איתם ולתת להם פתרונות.
ליאור גבאי: הפתרונות האלה הם במסגרת זה שהמשרד יגיד, אני טעיתי, אני לא מסוגל לעמוד בדברים, ולכן אני אתן מקדמות לחודשיים-שלושה, אני לא אסגור את המסגרת עד שאותם הורים יסתדרו.
ליאור גבאי: ואז נוכל לבוא לאותם הורים ולהגיד להם, נכון, אבל אתם לא אשמים, אבל מכיוון שאתם לא אשמים המשרד קיבל את עמדתכם ונותן לכם אפשרות לחיות שלושה חודשים בדרגת ביניים כלשהי.
דורית ברכט: כיצד אתה תקבע את דרגת הביניים?
דורית ברכט: אתה תבדוק את המסמכים של ההורים?
ליאור גבאי: אני מודה שזה בעייתי מאוד.
דוד אזולאי: במיוחד שיש לך אנשים חלשים.
ליאור גבאי: אני מודה, מודה.
ליאור גבאי: אבל לצערי הרב, כשאני מסתכל על מכלול הבעיות ואני אומר, מה הפתרונות כנגד זה, אז ברור שאם המשרד היה מסוגל לתת דרגות מידית כמו שהוא התחייב - -
יעל שמרגד: הוא התחייב.
דורית ברכט: הוא התחייב על 24 שעות.
ליאור גבאי: אני לא יודע אם היושב ראש מודע לזה, אבל התחייבו ל-72 שעות אם אתה שולח דרך האינטרנט, ול-14 יום אם אתה שולח בדואר.
ליאור גבאי: זה לא קורה.
ליאור גבאי: בשתי הנסיבות האלה שציינתי – הדרישה לשלושה תלושים שלדעתי, המשרד טעה בעניין הזה באופן ברור, ולו בזמן הנתון כרגע.
ליאור גבאי: דבר שני זה הנושא של המקדמות שאני אומר שוב באופן ברור – אני לא אוהב אותן, זה מעיק עליי מאוד.
ליאור גבאי: הורה שאני אתן לו דרגת ביניים ובעוד שלושה חודשים יסתבר שלא מגיעה לו דרגה – אני אצטרך לרדוף אחריו כדי לתת לו הפרשים.
ליאור גבאי: זה בעייתי מאוד, אני מודע לכך.
ליאור גבאי: אבל עם זאת כשאני מסתכל על מכלול הדברים אני אומר – אם אני כארגון יכול להגיד שיש לי רק 9%-8% קלוטים ומהיתר אני יכול לבקש, ולא מכולם אני יכול לדרוש באופן מלא – אני נמצא בבעיה.
דוד אזולאי: יש פה עוד מישהו מנציגי הארגונים שרוצה להתייחס בקצרה לדברים?
שרי שילון: כן.
שרי שילון: אני מנעמ"ת.
שרי שילון: אני רוצה לפתוח במשהו כמו קאטו הזקן מקרתגו.
שרי שילון: אנחנו חרתנו על דגלנו זה שנים רבות חינוך חינם לגיל הרך.
שרי שילון: ברור לי שאם היה חינוך חינם מגיל 3 חודשים כל הבעיות היו נפתרות.
שרי שילון: לא היו בעיות בכלל - -
דוד אזולאי: אנחנו בדרך.
דוד אזולאי: ברוך השם השנה המדינה החליטה על חוק חינוך חובה מגיל 3.
דוד אזולאי: צריך גם לראות את חצי הכוס המלאה וצריך להגיד מילה טובה שהדבר הזה נעשה.
שרי שילון: נכון.
שרי שילון: זה כמעט 20 שנה שהחוק לא מומש.
דוד אזולאי: מוטב מאוחר מאשר בכלל לא.
שרי שילון: דבר שני – רציתי רק להגיד בעניין המגזרים השונים – אנחנו רוצים גם לעודד את יציאת נשים לעבודה במגזר הערבי.
שרי שילון: זה חלק מהדברים וצריך להסתכל על הזווית הזאת ולא רק על היכולת לתת לילדים האלה מסגרות, אלא לעודד נשים לצאת לעבודה.
שרי שילון: אנחנו יודעים שזאת בעיה גדולה שם.
שרי שילון: מכיוון שאנחנו נעמ"ת יש לנו צבע חברתי - -
שרי שילון: רציתי לתת לא לפי מגדרים, אלא אולי לתת קריטריונים אחרים לגבי דרגות.
ישראל אייכלר: גם אני בעד.
ישראל אייכלר: אבל תארי לעצמך מה היה כתוב בעיתונים היום אם המגזר החרדי היה מקבל הטבה כזאת – איזה עליהום - -
דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך שאני מכיר קצת את המגזר הערבי, ואני בהחלט מברך על היוזמה הזאת כי אני יודע בתוך המגזר הערבי איך התחרות גדולה בין התנועה האיסלאמית לבין המעונות שברשות מדינת ישראל.
דוד אזולאי: אבל פה אני אומר, בסדר – אין בעיה לתת.
דוד אזולאי: אבל יש עוד קבוצות אחרות.
דוד אזולאי: צריך לחשוב לתת לאותן קבוצות אחרות.
ישראל אייכלר: בג"ץ אוסר כל אפליה.
ישראל אייכלר: צריך להיות שוויון, לפי שיטת הבג"ץ.
שרי שילון: אני רוצה לנצל את השיחה ולומר רק משפט אחד שבנעמ"ת יחד עם הביטוח הלאומי אנחנו מנהלים פרויקט גדול של השמת נשים ביזמות במגזר הערבי שזה יופי של דבר שמצליח מאוד.
ישראל אייכלר: מה דעת נעמ"ת שגם במגזר החרדי נשים תקבלנה את אותן הטבות?
שרי שילון: כל הנשים, אנחנו בעד נשים.
שרי שילון: העניין של מס הכנסה הוא בנפשנו.
שרי שילון: אם אתם זוכרים את ורד פרי – ואני אכניס את זה לכאן.
שרי שילון: אני תמיד אומרת שאם גברים היו אלה שזקוקים לבייביסטר בערב כדי להמשיך בשעות עבודתם כדי ליצור הכנסה, מס הכנסה היה רואה את זה כהוצאה מוכרת.
שרי שילון: אבל מכיוון שזה נשים אז למרות החלטת בית המשפט העליון רצו ותיקנו את החוק ולא נתנו לורד פרי.
ישראל אייכלר: לא אישרו שיהיה לה תיק עצמאי.
שרי שילון: ורד פרי אמרה, אני עורכת דין, אני יוצאת לישיבות, אני מייצרת הכנסה ומדווחת עליה כהכנסה, ואני רוצה שינכו לי מס הכנסה מזה.
שרי שילון: אנחנו יודעים מה התוצאה.
שרי שילון: אז אנחנו בעד נשים באופן גורף.
שרי שילון: מכיוון שאנחנו גם ארגון עם כותרת חברתית אני יכולה להגיד לכם - -
שלומית אבינח: כמה ילדים אצלכם קיבלו דרגות מתוך כמה?
שרי שילון: אני לא יכולה לתת לך את דרגה 12.
שרי שילון: אני יודעת שכ-5,000 ילדים קיבלו מתוך 15 אלף רשומים, אבל אני לא יודעת כמה 12.
שרי שילון: למה אני אומרת שאני לא יודעת?
קריאה: 2,700.
שרי שילון: אני יכולה רק לומר שיצרנו s.o.s, ועדת חריגים מיוחדת עם איש הכספים שלנו, עם יושבת ראש האגף, המחלקה לגיל הרך, ליזה ריבקין ואיתי, וקיבלנו כבר מאות פניות של הורים שאנחנו מאשרים להם בעצמנו, אין לנו ברירה.
שלומית אבינח: גם לחדשים או רק מי שאתם מכירים במערכת?
שרי שילון: גם חדשים.
שרי שילון: אני יכולה לא לתת להורה שיש לו זוג תאומים או לאם יחידנית שצריכה לשלם 5,000 שקל לילדים שלה במשך חודש מכיוון שהיא לא קיבלה דרגה?
שרי שילון: הלב שלי לא נותן לי לעמוד בזה.
יעל שמרגד: לכן אנחנו מגיעים לערב חג.
שרי שילון: אנחנו נותנים S.O.S בימים אלה, מפקססים ליחידות השירות שלנו כדי שלא ייכנסו לחשבונות של אותם מקרים מיוחדים שאנחנו דנים בהם ולא יגבו את הסכומים העצומים האלה.
שרי שילון: אנחנו לוקחים על דעת עצמנו בלי מקדמות ליחידים שלבנו יוצא אליהם, דרגת ביניים.
דוד אזולאי: ובינתיים אתם סופגים את זה?
שרי שילון: אנחנו לא מקבלים מקדמות, אנחנו לא יודעים מה תהיה התוצאה.
שרי שילון: אנחנו עומדים עכשיו בפני חגים – מי יודע אם בחודש הבא יהיה משהו.
דוד אזולאי: כמה זה בא לידי ביטוי בכסף?
שרי שילון: זה אני לא יודעת להגיד.
שרי שילון: אני יכולה לנסות להעביר אליכם נתונים.
דוד אזולאי: מעניין אותי אם התשלום הוא 2,300 שקל- -
שרי שילון: הורה שצריך לשלם עבור ילדו התינוק 2,250 זה דרגה 12, ואנחנו הענקנו לו באופן עיוור מיידי, דרגה 6 לאדם כזה, אז זה אלפי שקלים למערכת שמסתכנת, אבל אנחנו לא עומדים בפני ההורים שמידפקים, בוכים ומתלוננים לפני החגים וכל השאר.
שרי שילון: בסך הכול אנשים שנזקקים לשירותנו הם אנשים נזקקים.
דוד אזולאי: רחל שמחיוף מבית יעקב.
רחל שמחיוף: כארגון שמטפל באוכלוסייה החרדית שהמצב הכלכלי הוא מאוד קשה באים לקראת ההורים וגובים לפי דרגות זמניות.
רחל שמחיוף: זה יוצא משהו כמו 65%-60% מהדרגה המלאה.
רחל שמחיוף: כמובן, המערכת שלנו נתקלת בקושי לסבסד את ההורים.
רחל שמחיוף: אנחנו מסבסדים אותם ויצרנו קושי מאוד גדול במיוחד שאחוזי הקליטה הם מאוד קטנים, וזה קורה בתהליך מאוד ארוך ומאוד איטי.
רחל שמחיוף: נכון להיום יש אחוז לא מבוטל של ילדים שעדיין לא טופלו משנה שעברה, כלומר עוד לא נגמר הטיפול בהם.
רחל שמחיוף: במיוחד כאלה שנשללו מהם דרגות, וזה עדיין לא סודר עד היום.
רחל שמחיוף: לכן המקדמות, כמו שביקש מר ליאור גבאי, זה דבר חיוני בשבילנו להמשך התפקוד של המערכת שלנו.
שלומית אבינח: יעל שמרגד, את רוצה להוסיף?
יעל שמרגד: אפשר להוסיף שאנחנו עומדים בפני שוקת שבורה, כי יש לנו מנהלות חרוצות שיודעות מה המצב הסוציו-אקונומי של ההורים או של הילדים שנמצאים במעונות, והם פנו אליי מיד כדי לקבל דרגות ביניים עד לקבלת הדרגות.
יעל שמרגד: כך שאנחנו סופגים את כל העלויות.
יעל שמרגד: הבעיה היא שאין לנו שום סנקציה מול התמ"ת, אלא להפך, אנחנו כל הזמן מתחננים על פתחם ולא נענים.
יעל שמרגד: גם ההורים אותו דבר.
דוד אזולאי: אני אבקש כרגע מנציגי התמ"ת.
דוד אזולאי: אני רק רוצה להסב את תשומת לב השר בדיון הזה.
דוד אזולאי: אני מבקש ממך, אדוני, אתה שומע את הדברים, אני גם אשמח מאוד אם תרצה להתייחס, ואני גם מוכן לאפשר לך להתייחס.
דוד אזולאי: הדברים פה מדברים בעד עצמם, שמעת את הדברים.
דוד אזולאי: עצה אישית לשר להיכנס לעובי הקורה כדי להיחשף מקרוב לנעשה בתחום הזה.
דוד אזולאי: אני אתייחס לזה אחר כך, אבל אם תרצה אני אשמח לתת לך לדבר בנושא הזה.
דוד אזולאי: מיכל, המשנה למנכ"ל, בבקשה.
דוד אזולאי: את נמצאת איתנו כבר ישיבה שנייה בנושא הזה.
דוד אזולאי: אנחנו בירכנו אותה בישיבה הקודמת, ואני רוצה לקוות שבאמת תצליחי בתפקיד.
דוד אזולאי: בינתיים, לצערי הרב, אין בשורות.
מיכל צוק: שלום לכולם.
מיכל צוק: אני רשמתי את הנקודות שעלו במטרה להתייחס לכל הדברים, אז אם יש דברים שפספסתי ותרצו להתייחס נקודתית אז אשמח.
מיכל צוק: עלה כאן מכלול רחב מאוד של נושאים.
מיכל צוק: א', אנחנו שמחים על שיתוף הפעולה עם הוועדה, ואנחנו באמת משתדלים לעבוד בשקיפות גם כשהנתונים נוחים לנו וגם כשהם פחות נוחים לנו.
מיכל צוק: אבל את המעקב הצמוד הזה אנחנו עושים בכל מקרה.
מיכל צוק: כלומר ממספר שבועות לאחר שהמוקד התחיל לעבוד ונפתחה השנה לרישום אנחנו מקבלים צוות אצלי שמורכב מכל הנציגים הבכירים במשרד, ויש דיונים יומיומיים כדי לראות איך אנחנו משפרים את הקיים ודואגים לכך שכמה שיותר ילדים והורים שהגישו את הבקשות יקבלו את הדרגות שלהם.
מיכל צוק: בתהליך הזה, כשאנחנו עושים בצורה מסודרת ושיטתית אנחנו באמת נתקלים במגוון רחב של בעיות ונושאים שדורשים את ההתייחסות שלנו.
מיכל צוק: חלק מהנושאים באמת עברו גם אליכם מהורים, וחלק זה דברים שאנחנו מכירים שלא עלו כאן, אבל אנחנו נותנים להם פתרון מלא, למשל בנושאים של התשתיות של המחשוב; משפרים גם את התשתיות של המחשוב במוקד וגם את התשתיות שלנו במענה למוקד כדי שאפשר יהיה לשפר את השירות.
מיכל צוק: כל פעם שעולה נושא אנחנו ממש מתייחסים אליו נקודתית ופותרים אותו, אבל בצורה שיטתית.
שלומית אבינח: למה אין מענה, מיכל?
מיכל צוק: תכף אתייחס לכול.