GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מירה היבנר הראל: אבל לא בנושאים מהותיים וגם חוק ההסדרים נתון לביקורת לא פשוטה.
עדי קול: בנושאים מהותיים מאוד.
עדי קול: אתם יודעים שאני חדשה פה, ויכול להיות שזה פיתרון ולא חיסרון במקרה הזה.
עדי קול: אני חושבת שאנחנו צריכים לראות איך אנחנו דורשים פיתרון כי יש חקיקה.
עדי קול: בשבוע הראשון שלנו בכנסת העברנו מלא חוקים שהממשלה רצתה להעביר אותם מהר.
עדי קול: נשמע שכאילו אתם אומרים שידכם כבולות.
<מירה היבנר הראל: לא, ידינו אינן כבולות אבל תסכימי איתי – אמרתי ואני אחזור.
<מירה היבנר הראל: מי שיחוקק את החוק וישנה אותו זאת שרת הבריאות.
<מירה היבנר הראל: נכון שחקיקה לוקחת זמן, אני לא מנסה להשלות את אף אחד.
<מירה היבנר הראל: אני רק מקווה שבניגוד לחוק ב-1996 שלקח לא הרבה זמן, כי היינו בחסות בית משפט עליון.
<מירה היבנר הראל: גם ב-1996, כשחוקקנו את החוק, חשבו במדינות העולם שאנחנו נפלנו על הראש.
<מירה היבנר הראל: אנחנו היינו המדינה הראשונה שעשתה חוק פונדקאות.
<מירה היבנר הראל: רבותיי, תנו לנו גם קצת קרדיט.
<מירה היבנר הראל: זה לא שבכל המדינות בעולם היתה פונדקאות ואנחנו היינו הסרח העודף.
<אמיר שינקמן: זה חוק שעדיין מפלה רבים מאיתנו.
<מירה היבנר הראל: נכון, אל ב-1996 הוא היה מהפיכה.
<מירה היבנר הראל: היום אנחנו יודעים שאנחנו צריכים להשלים את המהפכה.
<מירה היבנר הראל: אבל מהפכות זה דבר תלוי חקיקה.
<מירה היבנר הראל: אין מה לעשות, אני לא יכולה להבטיח אינסטנט פיתרון.
<מירה היבנר הראל: אני רק יכול להבטיח שימת לב ורצון.
<מירה היבנר הראל: כמי שמכירה קצת את שרת הבריאות, נדמה שיש הרה רצון.
עדי קול: נעשה סבב ואז ננסה לחשוב.
עדי קול: אסף, תמצא לנו פיתרון.
<שרון זינגר: אני מ"משפחה חדשה".
<שרון זינגר: במקרה אני הלסבית היחידה בארגון.
<שרון זינגר: גם לי יש בת זוג.
<שרון זינגר: אנחנו התחתנו בניו-יורק.
<שרון זינגר: פה אני בכובע של משפחה חדשה ומן הסתם זה קרוב למצב שלי.
<שרון זינגר: אני בת 30.
<שרון זינגר: אני מרגישה שאם נמשיך לדון ולדון, אז אני אעבור את השעון הביולוגי שלי, עם כל התהליכים שאני צריכה לעבור, כדי להביא ילד לעולם עם ב ת הזוג שלי.
<שרון זינגר: אני מאוד מסכימה איתך באמירה שאי-אפשר לעשות את הדברים טלאי על טלאי.
<שרון זינגר: הטלאי על טלאי הזה זה בדיוק מה שהוביל אותנו למצב של היום, לא רק בנושא של פונדקאות, אלא בכל מה שקשור לשוויון במשפחה במדינת ישראל.
<שרון זינגר: אנחנו לא מסתכלים על הדבר הגדול.
<שרון זינגר: הכנסת בסוף צריכה לתת פיתרון שהוא ברמה אסטרטגית שנותן מענה לכל אדם ואדם במדינת ישראל.
<שרון זינגר: בניגוד למה שאמר פה חבר הכנסת אזולאי, לא מדובר פה אך ורק בהומואים, לסביות, טרנס ובי.
<שרון זינגר: מדובר גם במשפחות שלהם.
<שרון זינגר: אם ניקח סטטיסטיקה של 10% מהאוכלוסייה, פלוס המשפחה שלהם, פלוס הקרובים הרחוקים שלהם שמושפעים ממצבם המשפחתי וכן הלאה.
<שרון זינגר: בנוסף לזה אנחנו מדברים על הורים יחידניים, כמובן.
<שרון זינגר: כמובן שאנחנו לא רוצים להגיע למצב, בדיוק כמו שנאמר פה, שאנחנו משקרים, שאנחנו יחידניים, כשאנחנו בעצם בזוגיות ובמשפחה.
<שרון זינגר: לכן יש פה עניין שהוא קצת יותר גדול וקצת יותר רחב ורלוונטי לכל אחד ואחד במדינת ישראל.
<שרון זינגר: קרוב ל-50% מהמשפחות במדינת ישראל הן לא משפחות קלאסיות, מה שמוגדר כמשפחה קלאסית.
<שרון זינגר: הם לא בהכרח נישאו כדת משה וישראל, לא בהכרח נישואים ראשונים של גבר, אישה, שלושה ילדים כלב וחתול.
<שרון זינגר: יש פה הרבה אנשים שמושפעים מהמצב.
<שרון זינגר: למשל, אנחנו ביקשנו למצוא פיתרון לשירותי פונדקאות לבני זוג שאין זהות דתית בינם לבין האם הנושאת.
<שרון זינגר: צריכים למצוא מינימום פיתרונות למקסימום בעיות ולמקסימום אנשים במדינת ישראל.
<שרון זינגר: יצא דבר נהדר שנקרא צו הורות, כלומר, אין זיקה, יש ניסיון לבצע הפרדה בין פונדקאית להורים.
<שרון זינגר: אבל, מה לעשות, שהזהות הדתית של הפונדקאית משפיעה.
<שרון זינגר: הילדים צריכים לעבור גיור.
<שרון זינגר: זה מטורף.
<שרון זינגר: לכאורה נעשתה הפרדה, אפרופו הטלאי על טלאי, אבל למעשה הילדים עדיין לא נחשבים יהודים.
<שרון זינגר: עדיין הזהות הדתית של הילד נקבעת על-פי האם היולדת, שהיא בכלל לא האם הביולוגית ונוצר פה מצב שהוא אבסורד.
<שרון זינגר: העניין של מינימום פיתרונות למקסימום בעיות, הוא מאוד חשוב כאן.
<שרון זינגר: דיברנו על פיתרון לשירותי פונדקאות לרווקים.
<שרון זינגר: זה כולל את כולם במדינה הזאת.
<שרון זינגר: יכול להיות אדם בעל אמצעים.
<שרון זינגר: אין שום בעיה, אנחנו מדברים על עניינים שהם תנאים סוציאליים, טובת הילד, ועניינים כלכליים.
<שרון זינגר: אדם בעל אמצעים יכול להביא ילדים לעולם.
<שרון זינגר: יש לו אחוזה שלמה שילדים יכולים לרוץ בה, אבל המדינה מתערב לנו ברחם, מתערבת לנו בכל הזכות הכי בסיסית ויסודית של כל אדם בעולם, להביא משפחה, לקיים משפחה.
<שרון זינגר: זכות יסוד של כל אדם, כמו כבוד האדם, זאת הזכות למשפחה.
<שרון זינגר: זה אפילו לא איזה רצון או איזה צורך או גחמה, זאת זכות יסוד.
<שרון זינגר: נכון עשה המחוקק, או כל מי שנמצא כאן בחדר וילחץ על המחוקק, להביא למצב שהמדינה מחליטה לצאת מהתחתונים, מהרחם, מהבית של אנשים פה במדינה.
<שרון זינגר: לזה צריך להוביל.
<שרון זינגר: אנחנו צריכים להגיע למצב של מינימום התערבות של המדינה בחיי המשפחה שלנו, כי זאת הזכות שלי לקבוע איך אני מגדלת את המשפחה שלי.
<שרון זינגר: בשביל זה יש לי שירותים ובשביל זה יש הכול.
<שרון זינגר: כשאנחנו עכשיו מתחילים להתפזר ודנים גם על דיונים בחו"ל, אנחנו צריכים לשאול את עצמנו למה אנחנו בכלל דים בחו"ל?
<שרון זינגר: למה אין לנו פיתרון פה בארץ?
עדי קול: אנחנו לא נדבר על חו"ל.
<שרון זינגר: כן, אבל אנחנו אומרים שצריך להסדיר בחו"ל.
<מירה היבנר הראל: אין לך כאן מספיק היצע.
<שרון זינגר: יהיה.
<שרון זינגר: את יודעת איך זה הולך, יש טרנדים.
<שרון זינגר: אם תסתכלי על לידות פונדקאות מאז 1996, היו פחות מ-600 ב-17 שנה.
<שרון זינגר: לידות באמצעות פונדקאות בחו"ל משנת 2005, למעלה מ-3,000 ב-8 שנים.
<מירה היבנר הראל: את מחזקת את מה שאני אומרת, אני מודה.
<מירה היבנר הראל: לך.
<שרון זינגר: אני לא מתווכחת איתך על המהות.
<שרון זינגר: צריך להיות ברור לכולנו שהזכות למשפחה היא זכות יסוד במדינת ישראל, נקודה.
<שרון זינגר: צריך להיות ברור לכולנו שעוד ועדה ועוד ועדה, לקבוע אם אני יכול לקיים משפחה, בדיוק כמו מי שיושב מאחוריי ומצדדיי או המשפחה שלך - - -
<מירה היבנר הראל: אגב, בחוק הפונדקאות יש כלל ברזל.
<מירה היבנר הראל: אנחנו לא מסוגלים את המסוגלות ההורית.
עדי קול: לא, אבל הם בוחנים.
<מירה היבנר הראל: לא.
<מירה היבנר הראל: אף אחד.
<מירה היבנר הראל: בפונדקאות אין מסוגלות הורית.
<מירה היבנר הראל: יש רק דבר אחד.
<מירה היבנר הראל: הפסיכולוג אומר האם השלישייה הזאת מסוגלת להתמודד עם התהליך.
עדי קול: אחרי, זה בשביל תהליך האימוץ - - -
<שרון זינגר: זהו.
<שרון זינגר: עכשיו נהיה הנושא של האימוץ ואז פתאום יש לנו הגדרה של בית משפט.
<שרון זינגר: ואז נשאלת השאלה מה זה אומר לגבי לסביות?
<שרון זינגר: בקיצור, יש פה מצב - - -
עדי קול: האמירה של היועץ המשפטי של הממשלה שאמר:
עדי קול: אנחנו רק מתקנים את הנושא הזה.
עדי קול: זה טלאי על טלאי.
עדי קול: אם הוא יתקן את הסעיף הזה, זאת בדיוק עשייה - - -
<מירה היבנר הראל: זה לא התיקון.
עדי קול: הוא אמר:
עדי קול: אנחנו נכיר - - - אני רוצה להתייחס גם לנושא של הגיור.
עדי קול: אני עדיין מנסה לראות איך אנחנו מוצאים פיתרון משפטי אפשרי למרות החקיקה.
עדי קול: השאלה, האם יש דרך שאתם יכולים לבדוק את זה?
עדי קול: אני מאוד אשמח אם יש.
עדי קול: שוב, אני מבינה שאנחנו מחפשים פה פיתרון נקודתי.
<חיים אברהם: יש לי שתי הערות.
<חיים אברהם: הערה אחת בהקשר של הדס וטליה.
<חיים אברהם: אני זוכר מקרה שהיו בנות זוג לסביות קיבלו אישור מהיועץ המשפטי לממשלה, שאחת תישא את הביציות המופרות של השנייה.
<חיים אברהם: אני לא מכיר את הפרטים לגמרי, אז אולי זה משהו שיכול לעזור במקרה הזה.
<מירה היבנר הראל: זה לא הלך על חוק הפונדקאות – זה הלך על חוק הפונדקאות אבל היות ובינתיים חוקק גם חוק תרומת ביציות, אז בואו לא נסבך את העניין.
עדי קול: אומרים שאת נתת את האישור אז את יכולה לתת גם עכשיו.
<מירה היבנר הראל: זה היה לפני חוק תרומת ביציות.
<מירה היבנר הראל: בינתיים נפל חוק אחר שעבדתי עליו 10 שנים.
<מירה היבנר הראל: אי-אפשר את הכול, מה לעשות?
<חיים אברהם: הערה שנייה.
<חיים אברהם: נכון שהנושא מורכב ויש לנו הרבה מאוד סוגיות קשות שמצריכות הרבה מחשבה והתיקון צריך להיות הוליסטי.
<חיים אברהם: אבל, חשוב לי להבהיר דבר אחד.
<חיים אברהם: אנחנו צריכים להסתכל על הדברים כמובן ברמה ההוליסטית אבל גם ברמה הפרטנית.
<חיים אברהם: יש לנו חוק שנמצא היום.
<חיים אברהם: יש את המסקנות של ועדת מור יוסף.
<חיים אברהם: גם עליהן צריך להסתכל ברמה הקונקרטית ובהקשר הספציפי, מי בעצם הולך להיות זכאי לתהליך הזה ואיך.
<חיים אברהם: אנחנו צריכים לצאת מנקודת הנחה שצריך לתת דברים בשוויון, אלא אם כן יש איזו הבנה שהיא הגיונית, שהיא מבוססת.
<חיים אברהם: כרגע החוק בעייתי בהקשר הזה.
<חיים אברהם: ההבחנה פה בין גברים ונשים, שהם בעצם זוגות הטרוסקסואלית לבין שאר האוכלוסיות, היא הבחנה בעייתית.
<חיים אברהם: גם בוועדת מור יוסף, חלק מההמלצות הן בעייתיות כי הן מבחינות בין זוגיות הטרוסקסואליות או אפילו משהו שדומה לזוגיות הטרוסקסואליות, לדברים שהם אחרים.
<חיים אברהם: למשל, בנושא של הורות משותפת.
<חיים אברהם: המליצו שהורות משותפת, גם של מי שהם לא בני זוג, תיעשה באמצעות פונדקאות בתמורה, בזמן שפונדקאות של יחידים תהיה אלטרואיסטית בלבד.
<חיים אברהם: אלה דברים שצריך לתת עליהם את הדעת.
<חיים אברהם: כשתעבדו ותנסו לתקן את החוק ברמה ההוליסטית, צריך לוודא שאין פה המשך של הבעייתיות שכבר קיימת ונמצאת.
<חיים אברהם: בהקשר הזה חשוב לאו דווקא להסתכל על ההיצע והביקוש או מה יקרה בחו"ל, שזה דבר שיהיה קשה לפקח עליו.
<חיים אברהם: אני לא חושב שהמדינה יכולה להשקיע משאבים כאלה בפיקוח על כל הפונדקאות שתיעשה בחו"ל.
<חיים אברהם: זה אולי הסדר אחר שיצטרכו לבדוק, אולי בהסדר ביטוחי, אולי בצורה כזאת או אחרת.
<חיים אברהם: חשוב שברגע שמגדירים קבוצה מסוימת שזכאית לאיזה הליך בישראל, על אחת כמה וכמה כשמדובר בהליך רפואי, חשוב שההגדרה הזאת תהיה מאוד מדוקדקת, שהיא תיעשה בשוויון ושהיא לא תונע ממניעים זרים.
<חיים אברהם: הרבה מאוד פעמים טענו בכל מיני מקומות, בבית המשפט, בכנסת, שהחוק חוקק כדי לעזור ל-30 זוגות הטרוסקסואלים ולכן צריך לעצור שם.
<חיים אברהם: אני חושב שהרוח היום היא קצת שונה.
<מירה היבנר הראל: צריך לתקן את החוק.
<מירה היבנר הראל: בשנת 1996 הוא היה מאוד תקדימי.
<חיים אברהם: אני מסכים איתך ואני חושב שהוא במקום.
<חיים אברהם: אני חושב שהפיקוח צריך להישאר.
<חיים אברהם: לא צריך לאסור לגמרי ולא צריך להתיר לגמרי.
<חיים אברהם: אני לא חושב שחוסר פיקוח בנושא שהוא כל-כך מורכב ויכול לגרום לניצול ולפגיעה קשה, זה משהו שצריך להתיר אותו בצורה חופשית.
<חיים אברהם: זאת לא דעתי האישית.
<חיים אברהם: יחד עם זאת, חשוב מאוד כשאתם באים לעשות את התיקונים, לזכור שיש לכם איזו הבחנה ולזכור שההבחנה הזאת צריכה להיות מותרת ולבסס אותה על נקודות שהן משמעותיות.
<חיים אברהם: לא לטעון שזה יכול לגרום למצוקה של קבוצה כזאת או אחרת.
<חיים אברהם: אני לא יודע מי הגורמים בוועדה, אבל אולי באמת חשוב בהקשר הזה שיהיה ייצוג גם לאנשים שנמצאים באוכלוסיה הזאת שפנתה לוועדה ואולי הם לא מיוצגים בוועדה שבוחנת את המסקנות.
<חיים אברהם: זאת אולי דעה אישית.
<חיים אברהם: אולי חלק מהשיח צריך לכלול איזו עין שהיא חיצונית של הקבוצות שמופלות כרגע ושיזמו את התיקונים, אולי קבוצות גדולות כמו משפחה חדשה וארגונים גדולים.
<חיים אברהם: זאת דעתי האישית.
<מירה היבנר הראל: לכולם היה יומם בפני הוועדה.
<חיים אברהם: אולי לפני התיקון הגדול - - -
<מירה היבנר הראל: לפני התיקון הגדול, אני משאירה את זה לשרת הבריאות, שהיא תחליט.
<אסף וייס: אנחנו בקשר עם המון ארגונים.
<אסף וייס: רק הבוקר קיבלתי שני מסמכים.
<אורנה הירשפלד: אני עובדת סוציאלית ראשית לחוק ההסכמים ולחוק האימוץ.
<אורנה הירשפלד: אני מאוד מברכת את הדברים שלך.
<אורנה הירשפלד: אני רוצה להעיר כמה הערות.
<אורנה הירשפלד: אני מצטרפת למירה ואני חושבת שצריך מאוד לשים לב וללכת עם זה בחקיקה.
<אורנה הירשפלד: אני רוצה להעיר משהו על הפונדקאות.
<אורנה הירשפלד: אני חושבת שמאוד חשוב שוויון בזכויות ומאוד הייתי שמחה אם זה היה ניתן.
<אורנה הירשפלד: אינני אומרת דברים מתוך תחושה של אפליה, חלילה וחס.
<אורנה הירשפלד: יחד עם זה, חשוב שנדע מה זאת פונדקאות ושנבין שכשמדברים על פונדקאות יש דברים שצריך לקחת בחשבון.
<אורנה הירשפלד: אנחנו מבין המדינות היחידות בעולם שיש לה חוק פונדקאות מוסדר.
<אורנה הירשפלד: כל ההסדר של פונדקאות הוא הסדר שהרבה מדינות חושבות שזה הסדר לא ראוי.
<אורנה הירשפלד: אנחנו צריכים לשים את זה על השולחן כשדנים בשאלה איך נשתמש?
<אורנה הירשפלד: מה נעשה?
<אורנה הירשפלד: מי ישתמש?
<אורנה הירשפלד: וכן הלאה.
<אורנה הירשפלד: מכיוון שכך, אין גם אמנה בינלאומית שמסדירה את זה, בשונה באימוץ הבין ארצי.
<אורנה הירשפלד: אין אמנה שאומרת מה מותר, מה אסור באותו תחום.
<אורנה הירשפלד: משכך, האחריות שיש על המחוקק ועל מי שעוסק בנושא הזה היא אחריות מאוד מאוד גדולה.
<אורנה הירשפלד: מעורבים בנושא של פונדקאות 3 צלעות: הצלע של הילד וטובת הילד, הצלע של מי שמזמין את ההיריון והצלע של מי שנושאת.
<אורנה הירשפלד: בכל הסיפור של פונדקאות יש מי שסבורים שהוא נושק לשאלה של שימוש בגוף האישה, של סחר בגוף האישה, של סחר בילדים שצריך להימנע שלא ייכנס בגדרו של זה.
<אורנה הירשפלד: כל זה אומר שאנחנו צריכים להיות מאוד זהירים ולא ללכת עם איזה מקרה פרטי ולהגיד שנחיל עליו איזה שינוי בלי לקחת בחשבון את המכלול הגדול שעניינו איזון באינטרסים של כולם.
<אורנה הירשפלד: לכן אני חושבת, שעם כל הרצון לעשות שינוי צריך לקחת את זה בחשבון ולעשות את מלאכת החקיקה ואת מלאכת החשיבה סביב זה, מאוד מאוד בזהירות.
<אורנה הירשפלד: היה לי חשוב להגיד את זה עם כל האהדה לציבור ועם כל האהדה לתיאור שלך, שבהחלט הוא פותח את הלב.
<אורנה הירשפלד: הלוואי וניתן היה למחרתו של יום, או היום.
<אורנה הירשפלד: צריך לקחת בחשבון את הנשים, צריך לקחת בחשבון את הילדים, צריך לקחת בחשבון את כל המערכת.
<אורנה הירשפלד: שלא נגיע למצב שבשל הכמיהה להורות נגיע לסחר בנשים, סחר בילדים.
<אורנה הירשפלד: זה תפר מאוד מאוד עדין.
<אורנה הירשפלד: החוק שחוקק ב-1996.
<אורנה הירשפלד: נכון שהוא מכוון לאוכלוסייה מסוימת אבל הפרקטיקה של החוק מראה שמבחינת האוכלוסייה שמשתמשת, החוק הוא טוב.
<אורנה הירשפלד: אין לנו מקרים, חלילה, שפונדקאיות לא רצו לתת את הילד, או שהמשפחה לא רצתה לקבל את הילד.
<אורנה הירשפלד: זה אומר - - -
עדי קול: יש בכלל מעט מקרים.
<אורנה הירשפלד: אני חושבת שראוי שיהיו מעט מקרים.
<מירה היבנר הראל: יחסית זה המון.
<אורנה הירשפלד: החוק הוא טוב, במובן שלא היו קטסטרופות כמו כאלה שאנחנו שומעים עליהן בעיתונאות מחוץ לארץ.
<אורנה הירשפלד: אני לא עוצמת את עיניי שזה משרת אוכלוסייה ספציפית ושצריך לחשוב על הרחבה.
<אורנה הירשפלד: הייתי חברה בוועדת מור יוסף ואני מקבלת את המסקנות של הוועדה, אבל צריך לעשות את זה מאוד בזהירות.
<אורנה הירשפלד: זה חוק טוב ויש לו אלמנטים שלוקחים בחשבון את מאזן האינטרסים.
עדי קול: אני חושבת שהחוק מייצג את האיזונים שאת מדברת עליהם.
עדי קול: באמת, מאוד מאוד נזהר ומאוד מגן.
עדי קול: אני חושבת שפה אנחנו נזהרים מידי ואנחנו פוגעים באוכלוסיות אחרים.
<אורנה הירשפלד: אין זהירות מידי בעניין הזה.
עדי קול: כיוון שהוועדה קבעה שלא צריך להרחיב את ההחלטה לגבי זוגות מאותו מין, אני לא מקבלת את המלצת הוועדה.
עדי קול: אני מאוד מקווה ששרת הבריאות תסכים לשנות את המצב הזה.
עדי קול: אני לא רוצה שתצא מכאן קבלה של העניין הזה.
<מירה היבנר הראל: זה לא מה שהיא אמרה.
<מירה היבנר הראל: תרשי לי להיות פרשן רש"י שלה.
<מירה היבנר הראל: החוק נגע לאיש ואישה שהם בני זוג ולגביהם החוק הוא מצוין.
<מירה היבנר הראל: לא לגעת בדבר הזה.
<מירה היבנר הראל: לגבי האוכלוסיות האחרות – קחו דוגמה ממה שקרה פה ותעשו גם את זה בשום שכל ובזהירות.
<אורנה הירשפלד: בדיוק.
<אבנר עורקבי: אני יו"ר ארגון אהבה.
<אבנר עורקבי: לא תכננתי להגיע לפה כי מבחינה הלכתית אין לי עניין להגיע לפה.
<אבנר עורקבי: מכיוון שהיתה לי פנייה ביום חמישי של אישה נכה רווקה, שזעקה מתוך הלב שלה והנשמה שלה.
<אבנר עורקבי: גם היא קשורה למשפחת מור יוסף, שמה אורה מור יוסף.
<אבנר עורקבי: היתה עליה כתבה מאוד גדולה ב"וויינט".
<אבנר עורקבי: האישה הביאה ילדה מפונדקאות ולקחו לה את הילדה.
<אבנר עורקבי: היא לא יודעת למה.
<אבנר עורקבי: לקחו לה את הילדה בגלל שהיא לא מסוגלת.
<אבנר עורקבי: אם נתנו לה את הפונדקאות, להביא את הילדה לארץ ולנסות ולגדל אותה ומשרד הרווחה לקח לה את הילד.
<אבנר עורקבי: אני שואל אותם: למה עשיתם את זה?
<אבנר עורקבי: כרגע היא זועקת ופונה בזעקה, היא רוצה את הילדה חזרה.
עדי קול: עד כמה שאני מבין זה נדון בבית משפט.
עדי קול: זאת נקודה שלא נתייחס אליה, בטח שלא בדיון הזה.
<אבנר עורקבי: ישנם נכים שלא מסוגלים ללדת, שהם רווקים ורוצים להביא לילדים – זכותם.
עדי קול: אנחנו מסכימים.
עדי קול: זאת אותה בעיה שאנחנו מדברים על הורים יחידניים אבל זה לא קשור לנכות שלהם.
<היידי מוזס: בדרך לפה קראתי את הכתבה וזה היה מרגש.
<היידי מוזס: הבנתי שאת האדם לטפל בזה.
<היידי מוזס: אומרים "מגלגלים זכות על-ידי זכאי".
עדי קול: אתם לא מכירים אותי.
עדי קול: אני דוקטור למשפטים והדוקטורט שלי הוא בנושא טובת הילד, אם כבר מדברים על סגירת מעגל.
<היידי מוזס: אני מייצגת את האגודה לשמירת זכויות הפרט.
<היידי מוזס: כמי שמגיעה מהעולם החרדי, למדוני כי קיימת מצוות "פרו ורבו ומלאו את הארץ".
<היידי מוזס: חובה עלינו לראות שמצווה זאת תתקיים ונפסיק עם הערמת הקשיים על הקהילה הגאה ועל ההומואים בפרט.
<היידי מוזס: לא נוכל להכריח אדם שלא נמשך אל המין השני, לקיים מגע עם המין השני.
<היידי מוזס: על כן, מדינת ישראל, הרואה עצמה מתקדמת ונאורה, חייבת לייצר פיתרון הולם עבור הקהילה הגאה.
<היידי מוזס: הסטרייטים יכולים לראות בפונדקאות פיתרון וכך גם יכלו אנשי הקהילה לראות דורות ישרים אחריהם.
<היידי מוזס: הקהילה מצפה לתשובות ולא למפגשים נוספים בקדנציה הבאה.
<היידי מוזס: בית המשפט העליון הכיר בזכות להורות כזכות חוקתית.
<היידי מוזס: בפסק הדין משפחה חדשה, נפסק באופן מפורש כי החלת חוק הורות על איש ואישה מפלה ועומדת בניגוד לעקרונות החוקתיים במדינת ישראל.
<היידי מוזס: האגודה לא תוכל להסכים עם הסחבת.
<היידי מוזס: בית המשפט העליון קבע שכל הסדר חקיקתי הנוגע אך ורק באיש ואישה הינו אפליה, חד וחלק.
<היידי מוזס: לסיכום.
<היידי מוזס: חשיבותה של הזכות להורות הוכרה כזכות שנכללת בגדריה של הזכות החוקתית לכבוד האדם וחירותו, היא נגזרת מההגנה על כבוד האדם וחירותו וכן מהזכות לפרטיות, מההגשמה של רצון הפרט ומעיקרון האוטונומיה של היחיד.
<היידי מוזס: עד כאן דבר הקהילה והאגודה.
<היידי מוזס: עליכם לייצר פיתרון הולם ומכובד.
עדי קול: אני שומעת שיש לך קשרים אצל המחוקק.
עדי קול: נשמח לעזרה.
<היידי מוזס: כמי שמניסיון חוותה את זה, ואני באה מעולם חרדי – אני לא ארחיב.
<היידי מוזס: זה לא נעים להיות במגע כשלא רוצים להיות במגע.
<היידי מוזס: אי-אפשר לקבוע לאדם עם מי להביא ילדים.
<היידי מוזס: תשאירו לדמיון את כל השאר.
<יובל כדורי אלטמן: הגעתי עם בן זוגי לירן.
<יובל כדורי אלטמן: רוב הדברים שאני רוצה לומר כבר נאמרו אבל אני אחזור עליהם קצת מהזווית האישית שלנו.
<יובל כדורי אלטמן: לירן ואני הכרנו לפני 12 שנים.
<יובל כדורי אלטמן: התחתנו לפני 8 שנים.
<יובל כדורי אלטמן: לא היינו צריכים רב.
<יובל כדורי אלטמן: אני חושב שאם היה מותר, לא הייתי בוחר ברב.
<יובל כדורי אלטמן: עשינו איזו החלטה אישית שלנו שאנחנו רוצים להתחתן כי הגיע הזמן.
<יובל כדורי אלטמן: שכרנו אולם, שמנו טבעות, הבאנו את מרב מיכאלי שחיתנה אותנו.
<יובל כדורי אלטמן: היה אירוע מקסים ומדהים והוא אחד הדברים שהם אבני הדרך בזוגיות שלנו.
<יובל כדורי אלטמן: אני מספר את הסיפור שלנו מהמקום של החתונה וההיכרות כי לירן ואני אולי הדוגמה הקלאסית של ההומואים ה"מתנרמלים", שיש כאילו איזו ביקורת עליהם.
<יובל כדורי אלטמן: המתחתנים, אלה שרוצים ילדים, את המשכנתא, את הרכב, את החתול, ואת כל החבילה שקוראים לה החבילה הנורמאלית וגם ילדים.
עדי קול: איפה משיגים?
<היידי מוזס: אני השגתי כבר שניים בגיל 20.
<היידי מוזס: בגילי המופלג, 30, יש לי ילד בן 11 וילדה בת 10.
<היידי מוזס: אמרתי לך – חרדים.
<יובל כדורי אלטמן: אני בן 34 ולירן בן 37.
<יובל כדורי אלטמן: לא חשבנו אז יותר מידי על חוקים ועל עניינים.
<יובל כדורי אלטמן: הרגשנו שאנחנו רוצים להתחתן ועשינו את העניין הזה.
<יובל כדורי אלטמן: תקשיבו טוב.
<יובל כדורי אלטמן: אני רוצה ילד מגיל 21.
<יובל כדורי אלטמן: אני היום בן 34.
<יובל כדורי אלטמן: בגיל 21 ידעתי שזה רצון שהוא לא באמת בר מימוש, יש לי עוד שנים, יש לי עוד זמן, יש לי עוד מה ללמוד, לכאוב ולעבור את החיים.
<יובל כדורי אלטמן: הוא יעיד שאמרתי לו את זה באחד הדייטים הראשונים שלנו.
עדי קול: זה מלחיץ.
<יובל כדורי אלטמן: המסלול שלנו היה כל-כך רגיל כמו כולם וזה פשוט התחיל לבעור בבטן.
<יובל כדורי אלטמן: זה לא היה משהו שקורה כאינסטינקט כמו הרבה זוגות סטרייטים שנכנסים לחדר חודש חודשיים אחרי ירח הדבר ועושים כי צריך לעשות כי סבתא מחכה.
<יובל כדורי אלטמן: זה רצון אמיתי שנבנה.
<יובל כדורי אלטמן: אתה נמצא עם בן זוג 6, 7 ,9 שנים ואתם יודעים שזה נעצר.
עדי קול: נהיה משעמם.
<יובל כדורי אלטמן: דווקא לא משעמם לנו בכלל.
<יובל כדורי אלטמן: זה פשוט נעצר בנקודה הזאת שאתה מבין שלך אין אפשרות לעשות את זה.
<יובל כדורי אלטמן: אני בכלל לא מדבר על חתונה ולא על זכויות שחתונה מקנה.
<יובל כדורי אלטמן: אני מדבר על הזכות למשפחה, שלדעתי יותר חשובה מהטבעת על היד.
<יובל כדורי אלטמן: פונדקאות לא היתה משהו שחשבנו עליו לפני 8 שנים.
<יובל כדורי אלטמן: פנינו לסוכנויות אימוץ.
<יובל כדורי אלטמן: מה שהציעו לנו היתה אלטרנטיבה של גואטמלה, מכיוון שהיתה בעיה עם האיחוד האירופי.
<יובל כדורי אלטמן: למי שלא יודע, גואטמלה נותנת ילדים רק לגברים שהם סינגל ושהם יכולים להוכיח שהם לא גייז על-ידי זה שעובדת סוציאלית מגיעה הביתה ובודקת שאתה לא חי את חייך כגיי ושאתה אכן בחור מבוגר שלא הולך להביא ילד כדי לעשות לו דברים איומים.
<יובל כדורי אלטמן: נפלנו בתחקיר הזה.
<יובל כדורי אלטמן: כמה שהיום אנחנו נראים ילדים, לפני 8 שנים נראינו עוד יותר ילדים.
<יובל כדורי אלטמן: בגואטמלה לא קנו את העניין שאחד מאיתנו נמאס לו לחכות ופתאום הוא החליט להביא ילד.
<יובל כדורי אלטמן: היה מאוד עצוב אבל הבנו שיש עוד אלטרנטיבה של הורות משותפת.
<יובל כדורי אלטמן: התחלנו להיפגש עם בחורות.
<יובל כדורי אלטמן: זה גם היה מסע של חצי שנה.
<יובל כדורי אלטמן: מסע עצוב, קשה, אבל אנחנו מאוד שמחים שעברנו אותו, כי הוא עזר לנו להבין שלנו האלטרנטיבה הזאת לא מתאימה.
<יובל כדורי אלטמן: לירן ואני זוג צמוד.
<יובל כדורי אלטמן: אנחנו רוצים את הבכי, לקום בלילה, לקום בבוקר, את המחלות, את הכיף, הטוב והרע, שהכול יהיה אצלנו בבית.
<יובל כדורי אלטמן: לנו הגישה הזאת פחות מתאימה.
<יובל כדורי אלטמן: אנחנו רוצים ילד שאנחנו מגדלים אותנו.
<יובל כדורי אלטמן: אם הוא מזרענו או לא, זאת החלטה אחרת אבל אנחנו רוצים ילד שלנו.
<יובל כדורי אלטמן: זאת לא בקשה שאני צריך להצטדק עליה, זאת לא בקשה שאני צריך להגיד למישהו למה ואיך.
<יובל כדורי אלטמן: אחרי 12 שנים אנחנו חושבים שמגיע לנו.
<יובל כדורי אלטמן: לא הייתי מתרעם, אם הדבר הזה לא היה קיים במדינתי אבל הדבר הזה קיים במדינתי.
<יובל כדורי אלטמן: האפשרות הזאת קיימת במדינתי.
<יובל כדורי אלטמן: אנחנו לא מבקשים עכשיו להפוך עולמות.
<יובל כדורי אלטמן: למרות שכולם מדברים על שינוי חוקים ועל זמנים, אנחנו מבקשים: יש חוק, החוק הזה קיים.
<יובל כדורי אלטמן: החוק הזה מפלה אך ורק אותי ואת בן זוגי וגברים יחידניים.
<יובל כדורי אלטמן: חברים, תקנו את זה.
<יובל כדורי אלטמן: זה לא נשמע לי כזה סיפור.
<יובל כדורי אלטמן: העניין העצוב בתוך כל הסיפור הזה הוא שלא רק לכם יש שעון ביולוגי, גם לנו יש שעון ביולוגי.
<יובל כדורי אלטמן: השעון הביולוגי שלנו מהבחינה שאנחנו מתבגרים.
<יובל כדורי אלטמן: חלום חיי היה עד גיל 30.
<יובל כדורי אלטמן: היום אני בן 34 ועוד שנתיים זה 36.
<יובל כדורי אלטמן: אני פותח את לבי כן במקום שאף אחד לא מכיר אותי.
<יובל כדורי אלטמן: אני אומר לכם שיש בכי בלילה ויש עצב גדול מאוד ויש חיים איומים מהדבר הנוראי הזה.
<יובל כדורי אלטמן: החברות הכי טובות שמבינות אותי הן נשים עקרות.
<יובל כדורי אלטמן: אנחנו חיים באותו די.
<יובל כדורי אלטמן: אן.
<יובל כדורי אלטמן: איי של לרצות.
<יובל כדורי אלטמן: זה כבר לא רצון לילד, זאת בערה אמיתית.
<יובל כדורי אלטמן: אתה קם כל בוקר ואתה יודע שאתה עקר בחסות המדינה שלך.
<יובל כדורי אלטמן: אתה נותן את אותן זכויות ואת אותן חובות והדבר הכי מהותי ובסיסי, לגדל בבית שלך תינוק, המדינה עצמה אומרת לך, בדרך עקיפה, כמובן, שהורות היא משהו ששייך לנשים.
<יובל כדורי אלטמן: המדינה אומרת שלסבית, לצורך העניין, יכולה להיכנס לבנק הזרע ולהביא ילד.
<יובל כדורי אלטמן: שתי לסביות יכולות לעשות גם את הקונסטלציות שלהן.
<יובל כדורי אלטמן: אין מה לעשות, כוחו של הרחם הוא כזה.
<יובל כדורי אלטמן: אנחנו אוכלוסייה שנשארת בלי שום אלטרנטיבה.
<יובל כדורי אלטמן: לירן ואני עשינו פונדקאות פעמיים בחו"ל.
<יובל כדורי אלטמן: שרפנו על ההליך הזה, תקשיבו טוב, חצי מיליון שקלים ונותרנו בלי שקל.
<יובל כדורי אלטמן: עזבנו את הבית הקודם שחיינו בו, נכנסנו למינוסים, ויתרנו על קניית דירה.
<יובל כדורי אלטמן: בחישוב פשוט, אם היום אני רוצה להביא ילד, אני צריך לחסוך בסביבות 25 קדימה.
<יובל כדורי אלטמן: זה לא הולך לקרות.
<יובל כדורי אלטמן: חשבנו שבשנה שנתיים הקרובות זה יקרה, אנחנו נמצאים כאן היום בהבנה כואבת מאוד, שאם לא אתם תעזרו לנו, אנחנו כנראה לא נהיה הורים בעשור הקרוב.
<יובל כדורי אלטמן: זה משהו שמעל לכל, מעל לחוקים, מעל הקשיים, צריך לראות את הרעיון הפשוט הזה וזה הכול.
עדי קול: נורא פשוט, נורא מתסכל ונורא כואב.
עדי קול: אני חושבת שאני יכולה להבין את הכאב ואת חוסר האונים שהוא הרבה יותר גדול שהוא בחסות המדינה.
<יובל כדורי אלטמן: לגבי האמירה שאין מספיק פונדקאיות.
<יובל כדורי אלטמן: התחלנו את המאבק לפני 3 חודשים עם עמוד פייסבוק.
<יובל כדורי אלטמן: עמוד הפייסבוק שלנו מפוצץ נשים שאומרות: איך עושים את זה?
<יובל כדורי אלטמן: איפה נרשמים?
<יובל כדורי אלטמן: איך אני עושה את זה?
<יובל כדורי אלטמן: תרשו לי להיות בקר ולומר לכם שהביקוש הוא עצום, הוא הרבה מעבר למה שאתם חושבים.
<יובל כדורי אלטמן: צריך לפתוח את זה לעוד נשים, מעבר למה שהחוק מגדיר היום ואני חושב שזה יוכל לעמוד בביקוש.
<מירה היבנר הראל: החיים מלמדים אותנו כל מיני דברים.
<מירה היבנר הראל: כשעבדתי עשר שנים על החוק לתרומת ביציות כולם אמרו לי: מירה, תור של תורמות יהיה, רק תעשי חוק.
<מירה היבנר הראל: איצטדיון טדי תמלאי.
<מירה היבנר הראל: רבותיי, אין.
<היידי מוזס: מה זאת אומרת אין?
<מירה היבנר הראל: מה שאת שומעת, אין תורמות ביציות.
<היידי מוזס: אני תורמת אתמול.
<היידי מוזס: גבר יכול לתרום זרע ואישה לא יכולה?
<מירה היבנר הראל: בכל הטורים של הפייסבוק זה נחמד לכתוב.
<מירה היבנר הראל: בואו נראה כשזה יגיע למעשה.
<מירה היבנר הראל: תרומת ביציות - - -
<היידי מוזס: בואו נבחן את זה במציאות.
<מירה היבנר הראל: אני כבר בחנתי.
<מירה היבנר הראל: תרומת ביציות כבר בחנתי.
עדי קול: הבעיה היא שרופאים נמנעים מלעשות את התהליך הזה.
<מירה היבנר הראל: יש שני מקומות שמוכנים לקלוט כל יום 100 ואין.
עדי קול: אני חושבת שיש חשש גדול של שני הצדדים.
עדי קול: בעיניי, יש עם החוק הזה הרבה בעיות.
<מירה היבנר הראל: אני רק אומרת שאם זה מה שקראת בפייסבוק, אני אשמח בשבילך.
<מירה היבנר הראל: צריך להיזהר עם ההבטחות.
עדי קול: התחושה היא מאוד קשה, בלי קשר לאמירה.
עדי קול: כתבתי לאסף שאני בונה עליו ושיעזור לשינוי הזה לקרות.
עדי קול: שאלתי אותו האם אנחנו יכולים לצאת מפה עם איזו אמירה?
עדי קול: אמנם זה היה בפרשנות של מישהו אחר אבל אני שמעתי אותך אומרת שאת החוק צריך לשנות והוא צריך להיות מורחב.