GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון כלפה: היא מדברת על איזשהו טיפול מערכתי שפעם אחת ולתמיד יישר קו.
זבולון כלפה: אני רוצה לומר לך מתוך ידיעה, אני יודע כרגע מה קורה במגזר הקיבוצי.
זבולון כלפה: הייתי שותף לזה בשבועות האחרונים ואני רואה את זה מקרוב ואני מאחל ומייחל שבעזרת השם אותו הדבר יהיה במגזר המושבי.
זבולון כלפה: ההערה של עדי היתה נכונה מאוד כלפי האוצר כי הרי לא יעלה על הדעת.
זבולון כלפה: אדם הסדיר את הנחלה, הנחלה היא שלו.
זבולון כלפה: פתאום הוא עכשיו בא לעשות פעילות לא חקלאית ואומר אדון האוצר: אדוני, תן לי את ליטרת הבשר.
זבולון כלפה: הוא אומר: רגע, שילמת לך לפני שנה או שנתיים.
<משה אהרוני: השאלה היא למה אתה משלם.
<משה אהרוני: בכל דבר יש לך זכויות.
<משה אהרוני: בעיר גם כך.
<עמית יפרח: בעיר זה לא כך.
<משה אהרוני: אתה קנית מגרש לתעשייה, הפכת למגורים, אתה משלם.
זבולון כלפה: אתה צודק לחלוטין שהנידון לא דומה לראייה כי עם כל הכבוד במגזר העירוני הגדרת השטחים והכול היא הרבה יותר פשוטה וברורה.
זבולון כלפה: להבדיל ממך, גילוי נאות, אני נולדתי במושב.
זבולון כלפה: חייתי במושב שיתופי.
זבולון כלפה: אני היום גר בקיבוץ.
זבולון כלפה: הספקתי לעבור את כל המסגרות, מכיר את כל הצרות ואת כל התחלואים.
זבולון כלפה: אני אומר לך עוד הפעם שהנידון לא דומה לראייה כי בסוף במושבים יצאו לדרך עם מציאות מסוימת לפני 70, 80, 90, 100 שנים, והיום היא מציאות אחרת.
זבולון כלפה: ברוך השם תוחלת החיים היא גדולה ומהחקלאות לא מתפרנסים כבר מהיחידות הקטנות אלא צריך דברים אחרים.
זבולון כלפה: הדבר הזה מחייב את האנשים.
זבולון כלפה: הם רוצים להישאר בפריפריה, הם לא רוצים להגיע בין גדרה לחדרה.
זבולון כלפה: כמדינה אנחנו כן צריכים לייצר איזושהי חשיבה מערכתית שהיא כן תיתן את הפתרונות, ולא שאחרי שפתרו את הבעיה הראשונה הם פתאום עולים למשוכה הבאה אלא זה באמת צריך להיעשות עם ראייה כוללת.
זבולון כלפה: נראה לי שזה הכיוון של הפתרון.
זבולון כלפה: צריך לכנס לפה את כל הגורמים, את מינהל התכנון במשרד הפנים יחד עם משרד החקלאות, לדעתי, הוא זה שצריך להוביל את העניין, יחד עם רמ"י.
זבולון כלפה: ויחד עם האוצר, ובסוף לשבת כולם ביחד ולטכס עצה ולקבל איזשהו קונספט כללי מה מגדירים.
זבולון כלפה: אגב, האם אתה יודע כמה האבסורד שווה היום?
זבולון כלפה: אני מטפל עכשיו בתביעות של חקלאים.
זבולון כלפה: למשל, יש חקלאי שיש לו חממות מאחורי הבית שבהן הוא התחיל לאחסן משק לשעת חירום, חיטה.
זבולון כלפה: אמרו לו: אדוני, זה פעילות אסורה.
זבולון כלפה: אבל הוא מסביר שבתהליך של החיטה מתקיים עוד תהליך חקלאי גם בהמשך.
זבולון כלפה: זאת אומרת, יש תהליך בוטני שמתקיים בגרעין של החיטה גם אחר כך ולכן זה עסק חקלאי.
זבולון כלפה: הם אומרים לו: לא - צו הריסה על הכול.
זבולון כלפה: זה עסק ענק.
זבולון כלפה: משק לשעת חירום שהמדינה רוצה אותה, מצד אחד, והרשות השנייה מהצד השני, וההוא עכשיו באמצע.
זבולון כלפה: לך תתמודד עם כל הדבר הזה.
<משה אהרוני: אגב, לגבי מה זה פעילות חקלאית ופעילות לא חקלאית - בבית-המשפט יש המון המון פסיקות שעושות אבחנה.
<משה אהרוני: בית-המשפט העליון, לדוגמה, לנושא בית-ספר לרכיבה קבע שזה מסחרי.
עדי קול: אני יכולה לעשות פה הרצאה על דיני חוקה ומשפטים ולהסביר על שיטת המשפט, להסביר שאוסף התקדימים האלה עדיין לא מסדיר את הפעילות והמחוקק, הרשות המבצעת, צריכים להסדיר אותם בצורה יותר ברורה.
עדי קול: היום אנחנו מבינים שיש כאן שתי רשויות שהחפיפה ביניהן היא לא ברורה.
עדי קול: אני באמת לא מבינה למה מינהל מקרקעי ישראל הוא זה שצריך להגדיר ולא רשויות התכנון האם רכיבה עם אוכף היא תחרותית.
עדי קול: הטיפולית היא כן, התחרותית היא לא.
עדי קול: זה לא נראה לי בשום צורה וגבול תחום ההתמחות שלכם.
עדי קול: האם זה בתחום ההתמחות שלך המקצועית?
<משה אהרוני: תחום ההתמחות המקצועית שלי זה לבוא ולקבוע מה אני רואה את זה כחקלאות ואז זה נכנס בהגדרה המקורית.
<משה אהרוני: ההגדרה המקורית אמרנו חקלאות, מגורים וזה.
<משה אהרוני: התשלום הוא תשלום של 700 שקל עבור נחלה לשנה.
<משה אהרוני: כל עוד זה עומד בקטגוריות האלה אין בעיה וזה נשאר.
<משה אהרוני: ברגע שאני רואה פעילות שבית-המשפט אומר שהיא מסחרית אני אומר: מבחינה תכנונית היא בסדר, אין בעיות.
<משה אהרוני: אני מתחבר אל זה.
<משה אהרוני: אני רק רוצה לקבל תשלום כי לא מדובר כבר באותם דברים.
זבולון כלפה: משה, רק הערה אחת רק כדי להמחיש לך את גודל המציאות המורכבת, להבדיל בין מושב או קיבוץ או לבין העיר.
זבולון כלפה: האם אתה יודע כמה רגולטורים יושבים על מושבניק אחד או קיבוצניק?
זבולון כלפה: בוא נתחיל.
זבולון כלפה: זה האגודה עצמה.
זבולון כלפה: לפעמים יש שם פיצול כי יש אגודה קהילתית ואגודה שיתופית – זה פעם ראשונה.
זבולון כלפה: פעם שנייה יש המועצה האזורית, פעם שלישית יש את תנועת ההתיישבות, פעם רביעית יש את משרדי הממשלה השונים שלכל אחד מהם יש say ביחס לכל דבר כי פתאום עשית כזה דבר או אחר.
זבולון כלפה: אין ספק שיש פה מציאות מסוימת שנבנתה לפני שנות דור.
זבולון כלפה: הגיע הזמן לעשות פה איזושהי ראייה מערכתית מסודרת.
זבולון כלפה: זה ייקח קצת זמן.
זבולון כלפה: אבל מצד שני, צריכים גם לעצור את תהליכי האכיפה והקנסות.
זבולון כלפה: לעשות איזושהי פאוזה, לעשות סדר בדבר הזה פעם אחת ולתמיד מתוך ראייה צופה פני עתיד.
זבולון כלפה: המציאות השתנתה לעומת מה שתוכנן לפני 60 - 70 שנה.
זבולון כלפה: אגב, פעם משני דונם היו מתפרנסים.
זבולון כלפה: מושבניק היום יגיד לך ששני דונם זה אולי בשביל גינה לילדים.
<משה אהרוני: שני דברים, ברשותך.
<משה אהרוני: קודם כל, הממשלה ראתה באמת את הבעיה הזאת שיש פער, ואני גם מסכים, בנושא של משטר הנחלות וכדו', איפה הוא היום ואיפה הוא עכשיו.
<משה אהרוני: באה הממשלה והקימה את ועדת רוטקופף.
עדי קול: בלי היסטוריה.
<משה אהרוני: ועדה מסוימת יושבת.
<משה אהרוני: בכל מקרה, יש ועדה שמטפלת בזה.
זבולון כלפה: להבנתי, אני חושב שבסופו של דבר צריך לכנס את כלל הגורמים.
זבולון כלפה: כמו שאמר פה משה, הנציג של רמ"י ואחרים, אני בטוח שכולם חפצים בטובת העניין ובהצלחת העניין.
זבולון כלפה: אני יודע שגם נעשית עבודה כרגע.
זבולון כלפה: אגב, יש כמעט לכל משרד רשות תכנון וגם לחקלאות יש רשות תכנון.
זבולון כלפה: יש שם גברת בשם רותי פרום ויש שם חשיבה גם לגבי הדברים האלה.
זבולון כלפה: ככנסת אנחנו צריכים להגדיר בדבר הזה לוחות זמנים הגיוניים וסבירים כי אנשים תוך כדי גם נטחנים בכל הדבר הזה וזה מביא את העסק לסיפורים אבסורדיים ונתבעים פה לתשלומים ולקנסות כי באופן אוטומטי המינהל לא מכיר שום דבר.
זבולון כלפה: זאת אומרת, הוא בצדק אומר: עשית שימוש חורג, אני נופל עליך.
זבולון כלפה: חד וחלק, שלם.
עדי קול: דיברנו על העובדה שדיברתם ארבע שנים אחורה.
עדי קול: ממתי ארבע שנים אחורה?
עדי קול: אמרו מ-2007, עכשיו 2011.
זבולון כלפה: אני מתנצל שהגעתי באיחור.
זבולון כלפה: הייתי בוועדת הכספים, סיימנו רק לפני כמה דקות.
עדי קול: משכתי אותך מוועדת כספים, אפילו ביקשתי.
עדי קול: יואב, תגיד את דברך.
<יואב מזי"א: קיימת בעיה שמדינת ישראל, כאילו לפחות, התכוונה שיהיו יוזמות פרטיות, ועובדה שאין.
<יואב מזי"א: את זה צריך לבדוק ובלי כל ההיסטוריה.
<יואב מזי"א: למה אין?
עדי קול: שמואל, בבקשה.
<שמואל חן: אני אנסה ממש בדקה עד שתיים לומר את מה שאני רוצה לומר.
<שמואל חן: קודם כל, אני שומע את הדיון הזה בכאב כשאני רואה את החקלאים.
<שמואל חן: גם אני בן ממשיך בנחלה שהתחילה חקלאית ולצערי הרב הפסיקה את החקלאות.
<שמואל חן: אני לגמרי מסכים עם זבולון.
<שמואל חן: אני מדבר בכבוד רב אל פקידי המדינה כי לדעתי יש כאן המון חוסר ידע.
<שמואל חן: אבל אני עובד מדינה ולכן אני גם אדבר בכבוד.
<שמואל חן: חייב, בסופו של דבר, להיות דיון מתאם בין כל הגופים, כולל לא רק את משרד החקלאות אלא גם את המשרד להגנת הסביבה כי גם הוא בעניין הזה.
<שמואל חן: הסיבה שלדוגמה במחוז מרכז לא עודדו קייט או פעילות כזאת היא בגלל שאזור המרכז מוגדר כאזור עדיפות ב' אקולוגי.
<שמואל חן: הוא יושב על אקוויפרים ולכן גם אפרופו משרד הפנים יש הבדל בין המחוזות.
<שמואל חן: מחוזות מסוימים לא יושבים על אקוויפרים, מחוזות אחרים כן יושבים על אקוויפרים.
<שמואל חן: אי-אפשר לעשות פל"ח מסוים, אני לא יכול להחזיק מוסך מעל אקוויפר.
<שמואל חן: לכן, חייב להיות כאן דיון מתכלל.
<שמואל חן: אני חושב שהוועדה, ראוי שהיא לא תרפה עד שאנחנו נראה שיש גורף, שיש גוף מתאם שפותר את הבעיות של החקלאים.
<שמואל חן: אנשים לא אמרו את זה כאן, אבל משרד החקלאות מעודד תיירות חקלאית וזה דבר שצריך להיכנס בשיקול כאן
<שמואל חן: בתוך העניין של פל"ח.
<שמואל חן: באמת כל העניין הזה של פל"ח שחסמו אותו בתוך 2.5 דונם הוא אבסורד.
<שמואל חן: הרי על-פי כללי המינהל מותר על נחלה עד 2.5 דונם שלוש יחידות דיור לשלושה דורות: דור ההורים, דור האמצע ודור הצעירים.
<שמואל חן: איך מוסיפים על שלוש יחידות דיור שעומדות על שטח מסוים גם פל"ח, גם מבנה משק, וגם יש רגולציה על המרחקים שצריך לשמור בין יחידות הדיור לבין הפל"ח?
<שמואל חן: זה עוד אבסורד, אבל אני לא רוצה להיכנס לפרטים.
<שמואל חן: לסיכום, אם אנחנו רוצים שיהיה עתיד באמת, וכאן אני מדבר על עתיד בר-קיימא, צריכה להיות כאן חשיבה מקיימת, מה שנקרא sustainable thinking.
<שמואל חן: אנחנו צריכים לחשוב על העתיד וצריך לשלב חשיבה שהיא כוללת את השילוב של עסקים סביבתיים.
<שמואל חן: אפשר לעשות היום עסקים סביבתיים באזורים שהם רגישים סביבתית ופל"ח שהוא פחות חקלאי, פחות סביבתי, אבל כן קרוב לחקלאות באזורים פחות רגישים.
<שמואל חן: בפירוש חייבים לחשוב כמו שאמר אייל, ובצדק, על הרחבת העניין הזה לחלקה א', לפחות שיהיה צמוד דופן, לפחות שאפשר להגיע ל-3.5 דונם, אני לא יודע כמה.
<שמואל חן: הנקודה האחרונה היא הנקודה שהעלית של מי קובע מה זה פעילות חקלאית.
<שמואל חן: בדיוק שאלתי את יעל.
<שמואל חן: בית-בד, האם הוא פעילות חקלאית?
<שמואל חן: לפני אלפיים שנה היינו אומרים שבוודאי שכן.
<שמואל חן: אני קוטף את הזיתים שלי ואני מייצר את השמן.
<שמואל חן: אבל היום לא.
<שמואל חן: היום אם אני מגדל את הזיתים אני עושה פעילות חקלאית.
<שמואל חן: אבל את בית-הבד אסור לי לשים בחלקה א'.
<שמואל חן: גם ב-א' אסור.
<משה אהרוני: אנחנו חושבים במינהל גם לעשות אבחנה בין פעילות תיירותית שהיא יותר מתחברת ל- - -
עדי קול: אתה יורד לפרטים ואני רוצה לסכם עכשיו.
עדי קול: זה הזכות שלי, אני קיבלתי אותה.
עדי קול: לא קיבלתי הרבה זכויות פה בתפקיד הזה, אבל זה כן.
עדי קול: קודם כל, אני רוצה להודות לכם.
עדי קול: אני חושבת שזה נושא מאוד מאוד חושב.
עדי קול: האמירה שזה צריך להיות נדון בוועדת הכלכלה היא אולי אמירה נכונה עקרונית.
עדי קול: אני חושבת שיש דברים שוועדת הכלכלה לא מגיעה אליה ואני חושבת שהוועדה לפניות הציבור היא בדיוק הזדמנות להתעסק בדברים שמציקים לאזרחים ואולי לא מגיעים למקומות הנכונים.
עדי קול: מבחינת תקנון הסמכויות של הוועדה הן כמו של כל ועדה אחרת.
עדי קול: לכן, אני לא מתכוונת להרפות מהנושא הזה.
עדי קול: נתפסת עכשיו לאמירה האחרונה של שמואל לגבי ההגדרה של תיירות או לא.
עדי קול: אבל יש פה אוסף של בעיות שצצו ועלו, החל מתכנוניות, כספיות, מיסויות.
עדי קול: אני חושבת שזה בעיקר בעיה של חשיבה ובעיה של איזושהי הסתכלות כללית.
עדי קול: אני מבינה את התפיסה העקרונית ואמרתי לכם שפה אנחנו חלוקים לגבי הזכויות של החוכרים לדורות.
עדי קול: שוב כמי שגדלה וחיה על אדמה כזאת הרבה שנים אני חושבת שזה - - -.
עדי קול: שוב, לא ניכנס לזה, לא מספרית.
עדי קול: אני חושבת שהמדינה נתנה ויש לה אפשרות גם לקחת.
עדי קול: אבל כיוון שהמדינה אמרה שבזמן שאנשים חיים על האדמה הזאת הם יכולים להשתמש בה גם לצרכים לא חקלאיים, היא צריכה להיות מסוגלת להגדיר קודם כל מה זה לא חקלאות בצורה הולמת ושמי שיגדיר את זה יהיו אנשי המקצוע ולא שלושה גופים שונים שהם לא מתמחים בזה וכשכנראה חלקם נופלים בין הכיסאות.
עדי קול: אני חושבת שהיא צריכה שוב להגדיר מיקום מדויק שהולם את התנאים ואת הדרישות של הציבור.
עדי קול: בסופו של דבר, היא צריכה ליצור איזושהי מערכת בירוקרטית שגורמת לדברים האלה לקרות.
עדי קול: בשורה התחתונה כמו שאמר יואב, אנחנו רואים שהדברים לא קורים.
עדי קול: יש לנו גם אינטרס מאוד גדול פה שהדברים האלה יוסדרו ואני חוזרת גם לאוצר וגם לרשויות המיסוי.
עדי קול: אנשים עובדים היום באופן פיראטי וזה גם לא בטוח וזה גם מעורר אצלם חוסר נוחות.
עדי קול: אני חושבת שגם המדינה לא מרוויחה מזה.
עדי קול: הכוח שלנו ככנסת הוא בעיקר לפקח ולדרוש מכם לעשות את העבודה.
עדי קול: אנחנו נצא בקריאה, במכתב ודרישה של הוועדה למינהל, לבנצי, ונדרוש את ההסדרה של הנושא הזה, של ישיבה מסודרת של כל הגופים, ואנחנו נקיים עליה מעקב.
עדי קול: אנחנו היום נמצאים באמצע יוני והכנסת מתפזרת בסוף יולי, תחילת אוגוסט.
עדי קול: אחר כך יש פגרה וזה נדחה.
עדי קול: זה אומר שאנחנו נקיים את הדיון הנוסף שלנו לקראת אמצע אוקטובר כשהכנסת שוב מתכנסת.
עדי קול: אנחנו ישיבת מעקב ואנחנו רוצים לדעת איך התקדמו במינהל, באוצר, ברשויות התכנון, כדי להסדיר את הנושא הזה כי אנחנו רוצים תשובות.
עדי קול: אנחנו רוצים לראות איך כל השאלות מקבלות תשובות.
עדי קול: הדף פשוט קצר מלהכיל את מספר הנקודות שעלו כאן כבעייתיות ומספר החסמים שנמצאים בדרך.
עדי קול: אני רוצה לחדד את הנושא שדיבר עליו זבולון, הנושא של גבייה אחורה, הקנסות.
עדי קול: מדובר על תשע שנים, ארבע שנים, שלוש שנים.
עדי קול: כיום אנשים לא יבקשו בקשה כי הם לא רוצים להעלות את הנושא כי הם לא רוצים שתתפסו אותם ותלכו לגבות מהם חובות.
עדי קול: זה ברור מאליו.
<משה אהרוני: הם יישארו לא חוקיים?
עדי קול: בגללכם הם יישארו לא חוקיים, באמת בגללכם.
עדי קול: את הנושא של חוב טוב הכול טוב עושים בעיריות כדי לגבות מיסים וארנונה.
<משה אהרוני: יש איזה מבצע עד 2003.
עדי קול: ראית את התנועה?
עדי קול: לתנועה הזאת קוראים יש איזה מבצעונצ'יק.
עדי קול: 2003 - זה אומר שב-2007 הלכו אחורה, ההחלטה היא מ-2011.
עדי קול: בשורה התחתונה, אתה מבקש מאנשים לבוא ולהסדיר פעילות לא חוקית ואתה רוצה שהם יתחילו לשלם עליה.
עדי קול: יש לך אינטרס שזה יקרה.
עדי קול: היום זה לא קורה.
עדי קול: שוב, אנחנו נפרט במכתב את כל הסוגיות שעלו ואנחנו נקבע דיון נוסף לתחילת אוקטובר ואנחנו רוצים תשובות.
עדי קול: אני באמת בונה עליך כנציג האוצר.
עדי קול: יש פה אינטרס מאוד מאוד ברור של הסדרה.
עדי קול: אני יודעת שאתם רוצים להסדיר את הכול.
עדי קול: אתם רוצים לקחת את כל האדמות חזרה ולהפשיר אותם ולמכור אותם?
עדי קול: זה נהדר, אבל זה לא קורה בינתיים, ובינתיים יש אנשים שלא מצליחים להתפרנס, אנשים מבוגרים שגם יכולים לשלם כסף טוב.
עדי קול: אני אפילו עוד לא נכנסתי אפילו ל-91%, אבל כרגע ה-91% זה המון כסף שלא קורה בגלל הבעיות האלה.
עדי קול: אני חושבת שיש לכם אינטרס לגרום לזה להתחיל לקרות.
עדי קול: אנחנו נכנס דיון נוסף ואני אשמח לפגוש את כולכם שוב.
עדי קול: צהרים טובים.
עדי קול: אני שמחה לפתוח את הישיבה השלישית שלנו בנושא.
עדי קול: אני מקווה מאוד שהיא האחרונה, אבל אם לא נקבל את מבוקשנו נמשיך להיפגש כאן אחת לשבועיים.
עדי קול: אנחנו מאוד נהנים להיפגש כאן.
עדי קול: אנחנו כבר מכירים אחד את השני, אבל תיכף נעשה סבב.
עדי קול: מר עוזי יצחקי, אני מודה לך מאוד שהגעת, חיכינו לפגישה הזאת ואני שמחה שאתה מכבד גם את הוועדה וגם את הנושא.
עדי קול: אני רוצה להציג את תקציר הפרקים הקודמים.
עדי קול: אני מניחה שאתה יודע, אבל בכל אופן, מתוך עמדת הוועדה והמסקנות של הוועדה.
עדי קול: התכנסנו קודם כול לנושא מאוד-מאוד ספציפי וחירומי, בעקבות סגירה של משרד הרישוי בנצרת עילית ומצב קשה מאוד שנוצר למבקשי הטסטים והשירותים באזור – תורים ארוכים שהצטברו.
עדי קול: זה בעצם מצב בלתי הגיוני ובלתי סביר שגורם לתושבי האזור להזדקק לנסוע לחיפה ועפולה, גם נסיעה ארוכה, גם תורים ארוכים.
עדי קול: בעיקר דיברו כאן במפגש הראשון נציגים של תלמידות נהיגה ומורת נהיגה שסיפרו על הקושי של אנשים לצאת מסביבת מגוריהם, גם מהעיר, גם מהכפרים ולהיבחן ולנסוע למקום שהם לא מכירים, ועל הפגיעה הקשה שיש בציבור התושבים באזור.
עדי קול: אני מזכירה, כולכם בוודאי יודעים אבל נצרת, העיר הגדולה באזור, עיר הבירה של הגליל ובאמת העיר הערבית הגדולה ביותר – וראש עיריית נצרת נמצא כאן – שכבר שנים מנסה לפנות בבקשה להקים משרד רישוי בעיר, משרד רישוי ולא סניף, נענית בתשובות מתשובות שונות.
עדי קול: כאשר הסתכלנו ובחנו את המקומות שבהם נמצאים משרדי רישוי בארץ, קשה מאוד שלא לשים לב לפגיעה המאוד בולטת שניכרת כאן.
עדי קול: יש משרדי רישוי בערים יהודיות קטנות בהרבה מנצרת, יש בקריית ארבע משרד רישוי, יש משרדי רישוי בערים רבות.
עדי קול: לעומת זה, בנצרת אנחנו לא מצליחים להקים משרד רישוי.
עדי קול: כבר כמה שנים שמוגשת פנייה אך מסרבים לקבל את הפנייה והבקשה לפתוח משרד רישוי בנצרת.
עדי קול: אני רוצה להזכיר גם את ההערה שנאמרה כאן, וחזרה ונאמרה על-ידי מבקר המדינה, שקורא לרשויות הממשלה להקים משרדים ממשלתיים בנצרת וללכת בעקבותיו, כדי לבסס את השירותים שניתנים בעיר.
עדי קול: אחת השאלות הגדולות שעולה כאן, מעבר לבעיה הנקודתית שכביכול נפתרה, אבל מייד נדבר על כך שהיא לא באמת נפתרה, היא פתיחת משרד רישוי רשמי בנצרת.
עדי קול: הסוגיה גם הולכת ונעשית מורכבת יותר, לא רק לנוכח המציאות, כי אנחנו רואים באילו ערים יש משרד רישוי ובאילו לא.
עדי קול: יושב כאן ראש עיריית נצרת שהציע מתקן קבע וערך סיור, ומוכן להעמיד לרשות משרד הרישוי משרד, ובכל זאת נמצאים כל מיני פתרונות ארעיים ונמצא מקום בנצרת עילית.
עדי קול: לנושא הספציפי, אני יודעת שלחצנו ודרשנו וביקשנו פתרון, קודם כול למענה לטסטים בהקדם האפשרי.
עדי קול: זה לא קרה בתאריך הראשון שביקשנו.
עדי קול: כשהגעתם לוועדה בדיון השני הגעתם ללא תשובות מספיקות, ללא בדיקה.
עדי קול: הצהרתי פה לפרוטוקול שהרגשתי שזה קצת זלזול בוועדה.
עדי קול: אני חושבת שזה גם פגיעה בכבוד הכנסת, שאנחנו מגדירים ביחד כסיכום של ישיבת הוועדה שהתוצאה אמורה להיות פתיחה מהירה ככל האפשר – וגם הגדרנו זמנים – של האפשרות לקיים טסטים, וזה לא נעשה.
עדי קול: נאמר בפני הוועדה שנמצא מקום לקיים את השירותים ואז הסתבר במהלך הדיון שהמקום הזה לא תואם עם ראש עיריית נצרת עילית ושמדובר במקום לא תקין.
עדי קול: יצאנו החוצה וחיכינו והמתנו.
עדי קול: זאת היתה מין סאגה גדולה שלא נפתרה בסופו של דבר.
עדי קול: קבענו תאריך.
עדי קול: נכון שקיבלנו עכשיו תשובה מוקדמת מן התאריך שקבענו לגבי פתיחת המקום, אבל מייד שמענו מן המשתתפים שמדובר במקום זמני שלא יוכל לשרת בהמשך את התושבים.
עדי קול: מדובר בקאונטרי קלאב שמציע שירותים לילדים, גנים ובריכות וכל מה שלא יהיה.
עדי קול: לא מקום שאפשר יהיה לקיים בו טסטים לאורך זמן.
דב חנין: ולכאורה גם, לפחות לפי חומר שנמצא בפניי, בהליך לא תקין.
דב חנין: ממש מוזר שהמדינה-הממשלה לוקחת חלק בהליך כזה.
עדי קול: עוד לא הגעתי לחלק הטכני, שהוא מאוד-מאוד בולט כאן.
עדי קול: קודם כול, הפתרון שניתן עכשיו הוא פתרון לא ראוי.
עדי קול: הוא פתרון זמני, וכאמור בהליך לא ראוי.
עדי קול: כאן נכנסת הסוגיה של משרד הפנים.
עדי קול: העברתי גם שאילתה לשר התחבורה בנושא.
עדי קול: נציג משרד הפנים ישב פה ואמר שבשום אופן, על-פי תקנות משרד הפנים, רשות מקומית לא יכולה להשתתף ולממן שירותים שאמורה לספק הממשלה.
עדי קול: הבנו שמקרה כזה היה גם בעיריית ראשון-לציון ובערים נוספות, וכך נעשה עם עיריית נצרת עילית עד עכשיו.
עדי קול: אני יודעת שהיו סכסוכים ודיברנו עליהם, על הבעיות עם המזכיר, למי כן העבירו שכר או לא העבירו שכר.
עדי קול: בסופו של דבר יש פה חוק, שמשרד הפנים אינו מאפשר לרשויות המקומיות לממן שירותים שמשרדי הממשלה אמורים לספק, ואתם דורשים מן הרשויות המקומיות לספק אותם כדי לפתוח את השירותים.
עדי קול: זאת אומרת, גם השתתפות בשכר דירה, גם השתתפות בשכר של עובדים.
עדי קול: בעצם אתם אומרים לעיריות: אתן רוצות שנבוא לתת כאן שירות?
עדי קול: תשלמו עליו.
עדי קול: קודם כול, זה כמובן מינהל לא תקין, אבל גם עבירה על החוק.
עדי קול: לא קיבלתי משר התחבורה תשובה לשאילתה שלי.
עדי קול: אשמח לשמוע כאן איך אתם מתמודדים עם הטענה הזאת, ונמצאים כאן נציגים של משרד הפנים שיציגו כמובן את עמדתם.
עדי קול: השורה התחתונה, אנחנו עומדים כרגע במצב שהטסטים התחדשו?
<יצחק שדה: ביום שישי שעבר.
עדי קול: התחדשו הטסטים במקום שנבחר, לא באופן ראוי ולא בעקבות תהליך תקין.
עדי קול: נערך סיור בעיר נצרת והוצעו מקומות קבע למשרד הרישוי.
עדי קול: הנושא הזה לא התקדם, להיפך, מיהרו למצוא פתרון זמני בנצרת עילית.
עדי קול: אין סניף של משרד הרישוי בנצרת וההליך כולו לא ברור.
עדי קול: זאת אומרת, גם עכשיו כשנפתח המשרד הזמני הזה, מי אמור לשלם עליו?
עדי קול: האם אתם ממשיכים לדרוש תשלום מן העירייה?
<ג'מאל טאטור: זה על תקן אירוח.
עדי קול: באופן לא חוקי, בניגוד לפקודת העיריות שבסמכות משרד הפנים.
עדי קול: אני שמה את הדברים לפתחך.
עדי קול: אנחנו מכירים את הדיון, הדיון נעשה סוער מאוד.
עדי קול: אני רוצה שנתחיל דווקא עם חברי הכנסת ואחר-כך ניתן למנכ"ל משרד התחבורה להתייחס ואחר-כך תוכלו להעיר.
חנין זועבי: אני מוותרת על רשות הדיבור בשלב זה.
חנין זועבי: אני רוצה לשמוע למה אין משרד רישוי בנצרת.
דב חנין: האמת היא שחברת הכנסת זועבי באמת סיכמה פה בתמצית דיונים שנמשכו שעות רבות בוועדה.
דב חנין: אדוני המנכ"ל, קודם כול, אני שמח שאתה נמצא אתנו.
דב חנין: אני מכיר אותך כאדם מעשי, עם יכולת להתמודדות עם בעיות ולפתרון בעיות.
דב חנין: האמת היא שאני חייב לומר לך, ואני חושב שזו התחושה של כל חברי הכנסת, גם אלה שנמצאים כאן וגם אלה שלא נמצאים כאן היום אבל היו בדיונים הקודמים, יש לנו תחושה מאוד גדולה של תסכול בעניין הזה.
דב חנין: אנחנו לכאורה מדברים על דבר שנראה לנו אלמנטרי, ולכאורה מסביב לשולחן יש גם את מורי הנהיגה וגם את נציגי הציבור והעיריות המעורבות.
דב חנין: לכולם בסך הכול יש רצון טוב ורוצים לקדם את העניין, וגם משרד התחבורה אומר שהוא מכיר במורכבות ובבעיות ובצרכים.
דב חנין: לכאורה הכול פשוט, אך בפועל יש לי לפעמים תחושה מוזרה מאוד שאנחנו משחקים פה במשחק של חתול ועכבר – אנחנו הכנסת בתפקיד החתול, אבל משהו כל הזמן בורח לנו.
דב חנין: לכל תחנה שאנחנו מגיעים- - -
חנין זועבי: העכבר תמיד מנצח.
דב חנין: העכבר מנצח, וזה מתסכל מאוד אם אתה חתול.
<ראמז ג'ראיסי: זה וולט דיסני.
<ראמז ג'ראיסי: ..
דב חנין: חוץ מזה שלא נעימה לנו התחושה, אני אומר לך ביושר, שהממשלה מתנהלת כמו עכבר.
דב חנין: חס וחלילה, אני באמת לא רוצה פה לפגוע באף אחד, אבל אומר לך למה התחושה כל-כך מתסכלת.
דב חנין: בישיבה הקודמת התרשמתי שהגענו לסיכום חיובי ומעשי.
דב חנין: ישבו פה מסביב לשולחן כל הגורמים, היתה הסכמה שחייב להיות משרד רישוי בנצרת, באיזה שלב היתה מחשבה אם רוצים או לא רוצים שזה יהיה בנצרת עילית במקום בנצרת.
דב חנין: חברי הכנסת שהיו פה והמשתתפים אמרנו את דעתנו, שזה צריך להיות בנצרת, בשל סיבות רבות, אבל גם הסתבר לנו שבנצרת עילית זה גם לא אפשרי.
דב חנין: ניסו לבדוק איזה מקום והוא לא התאים וראש העירייה התנגד.
דב חנין: ואז בא ראש עיריית נצרת ואמר: אצלנו אין בעיה, יש מקום, נמצא מקום, נמצא פתרון.
דב חנין: לכאורה הכול נפתר.
דב חנין: אחרי הישיבה שמחתי גם לקבל עדכון.
דב חנין: אתה יודע, יש נושאים שהופכים להיות פשוט בדמנו.
דב חנין: לא רק יושבת-ראש הוועדה, אלא פשוט זה מציק לנו, אנחנו רוצים לראות מה קורה.
דב חנין: שמחתי לקבל עדכון שאפילו היה סיור בנצרת ב-4 ביוני.
דב חנין: אמרתי: הנה נפתרה הבעיה ובאה גאולה לעולם, יפה.
דב חנין: ועכשיו אני רואה את ה"טוויסט" האחרון של הפרשה הזאת, וזה באמת נותן את התחושה של החתול והעכבר.
דב חנין: עד שכבר סגרנו עניין, עד שהכול הגיע למקום, פתאום עוד פעם מתבצע איזה מעקף, שהוא גם לא מתאים.
דב חנין: אמרה יושבת-ראש הוועדה, הוא לא מתאים מכמה בחינות.
דב חנין: כולנו כבר נעשינו מומחים פה לענייני משרד הרישוי בנצרת, כי אתם מעסיקים אותנו, אתם לא פותרים לנו את הבעיה.
דב חנין: האמן לי, כולנו רוצים להשתחרר מן העניין הזה.
דב חנין: יש לנו צרות פה בכנסת ובעיות לטפל בהן מכאן ועד להודעה חדשה.
דב חנין: אנחנו רוצים ממך שאתה תבוא אלינו היום ותגיד לנו: יש לכם בעיה אחת פחות לטפל בה.
דב חנין: אומר לך מה מטריד אותי כרגע.
דב חנין: מטריד אותי, קודם כול, שבניגוד לכל מה שדובר וכל ההעדפות שהיו פה, איכשהו זה עוד פעם קפץ מנצרת לנצרת עילית.
דב חנין: זאת הבעיה הראשונה.
דב חנין: בעיה שנייה, שבמקום לייצר פתרון קבע מייצרים משהו שהוא מין פלסטר ל-3 חודשים.
דב חנין: בעיה שלישית, שהמקום הזה בכלל לא מתאים.
דב חנין: אני לא מצליח להבין למה.
דב חנין: הרי יש מקום, והוא כן מתאים.
דב חנין: נצא פה ראש עירייה שמגיע פעם אחר פעם כי זה חשוב לו והוא רוצה לפתור את העניין.
דב חנין: שמעתי אותו מספיק פעמים כדי להגיד את זה גם פה עוד פעם, הוא מוכן לשתף פעולה עם משרד התחבורה כדי לעשות את זה ושזה ייצא לפועל בעיריית נצרת.
דב חנין: והדבר האחרון, ואת זה באמת קיבלתי רק היום, מסמך של מבקר הפנים של החברה לפיתוח נצרת עילית, שהיא כאילו הפתרון.
דב חנין: אומר מבקר הפנים: כל ההליך של ההשכרה של משרדי החברה לפיתוח כלכלי של נצרת עילית למשרד הרישוי לא תקין.
דב חנין: המדינה לוקחת חלק בהליך לא תקין.
דב חנין: הרי יש פתרונות אמיתיים שאפשר לבצע אותם.
דב חנין: אני מתנצל, אדוני המנכ"ל, שדיברתי קצת בהרחבה.
דב חנין: האמן לי שניסיתי מאוד לקצר, כי הסאגה הזאת אפשר לדבר עליה שעות רבות ולנמק שעות רבות למה יש פתרונות פשוטים ולמה צריך לקדם סוף-סוף את הפתרון הפשוט.
דב חנין: הפנייה שלנו, אני מרשה לעצמי להגיד את זה לא רק בשמי אלא בשם כל חברי הכנסת בוועדה הזאת, והיו פה לא מעט חברי כנסת גם בדיונים הקודמים, הפנייה שלנו אליך היא פשוט להביא את העניין הזה לסיום.
דב חנין: יש פתרונות פשוטים, יש פתרונות הגיוניים.
דב חנין: אפשר ללכת באמת פעם אחת בדרך ההגיונית.
דב חנין: אני מכיר אותך ויודע שאתה יודע ללכת בדרך הזאת.
דב חנין: זה יחסוך מכם כאב ראש, זה יחסוך מאתנו כאב ראש ובמיוחד זה ייתן לתושבים, לנהגים, לציבור מענה וזאת תהיה בשורה חיובית.
<עוזי יצחקי: אני באמת שמח להיות פה.
<עוזי יצחקי: אני חושב שזה באמת כבוד גדול להופיע בפני הוועדה.
<עוזי יצחקי: הופעתי פה גם כסמנכ"ל.
<עוזי יצחקי: זאת ועדה שעוסקת בנושא חשוב מאוד, אנחנו מכבדים את הוועדה.
<עוזי יצחקי: למעשה אפשר להגיד שהנושא נפתר.
<עוזי יצחקי: משרד הרישוי בנצרת – לא אחזור על ההיסטוריה.
<עוזי יצחקי: בנצרת עילית נפתח סניף של משרד רישוי במרץ 2010 על-פי סיכום בין משרד התחבורה לעיריית נצרת עילית.
<עוזי יצחקי: העירייה לא עמדה בסיכום, מסיבותיה היא, לא אכנס פה לסכסוכים פנימיים של רשות מקומית בינה לבין עצמה, עניינים עם החשב והיועצת המשפטית וכולי.
<עוזי יצחקי: ברגע שראינו שאין כל מענה, גם לעניין של כוח אדם וגם לעניין של דיור, נאלצנו לסגור את הסניף מפאת אי-רצון להיות חשופים לתביעות.
<עוזי יצחקי: לצערי הרב כן נחשפנו כבר לתביעות.
<עוזי יצחקי: בשבוע הבא אדרש להופיע בבית-הדין לעבודה בחיפה בגין תביעה של עובדות שהועסקו שם ולא קיבלו שכר, אז אנחנו כן חשופים.
<עוזי יצחקי: כמי שאמון על כספי ציבור וצריך למנוע בזבוז והוצאת כספים - - -
עדי קול: נכון שלא אתם שילמתם אלא העירייה שילמה?
<עוזי יצחקי: על-פי הסכם שבין משרד התחבורה ובין עיריית נצרת עילית, העוֹבדות שאותרו על-ידי העירייה היו עובדות עירייה לכל דבר ועניין ופשוט לא שילמו להן שכר.
<עוזי יצחקי: אנחנו כגוף שהיה מעורב בעניין נתבעים.
<עוזי יצחקי: כנ"ל גם לגבי הדיור.
עדי קול: כי הן נתנו שירות שאתם הייתם אמורים לתת.
<עוזי יצחקי: כן, אבל היה סיכום מוחלט בינינו ובין העירייה, וזה היה תנאי סף לפתיחת משרד רישוי בנצרת, שהעירייה תעסיק, בסיכום עם ראש העירייה.
<עוזי יצחקי: העירייה איתרה, התחילה להעסיק, עשינו להם גם חפיפה אך העובדות לא קיבלו שכר, ועכשיו אנחנו נתבעים.
<עוזי יצחקי: אותו דבר גם לגבי הדיור.
<עוזי יצחקי: בעל המבנה אומר: 3 שנים לא משלמים לי.
<עוזי יצחקי: אתם נמצאים שם כמשרד רישוי, אתם מפעילים את משרד הרישוי, לא מעניין אותי מה חתמתם עם ראש העירייה, אני דורש שכר דירה.
<עוזי יצחקי: לכן נאלצנו לסגור את הסניף.
עדי קול: כאמור חתמתם על ההסכם הזה בניגוד לפקודת העיריות.
<עוזי יצחקי: אנחנו לא חתמנו בניגוד לפקודת העיריות.
<עוזי יצחקי: הדברים האלה מקובלים בינינו ובין העיריות.
<עוזי יצחקי: למשרד התחבורה יש פרישה בסיסית של שירותי רישוי רכב ונהיגה שניתנים באמצעות משרדי הרישוי.