GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד פלבר: כלומר, משרד החינוך קבע את התיעדופים שלו.
<דוד פלבר: יכול להיות שאפשר לשפר אותם, יכול להיות שאפשר לשנות אותם.
<דוד פלבר: אני לא בטוח שנכון לפגוע בגזרה אחת על מנת לתגמל גזרה אחרת.
<דוד פלבר: כל תקן מיועד ובכל תקן נעשה השימוש הכי טוב שאנחנו יכולים, מה גם שלאוכלוסיות האלה באמת יש משרדים יותר ייעודיים, כמו משרד הרווחה שמלווה אותן לאורך כל הדרך, גם אחר-כך בהשתלבות בתעסוקה, כמו משרד הבריאות שאמון עליהן.
<דוד פלבר: אני חושב שמשרד החינוך עיקר עניינו בשירות בתוך מערכת החינוך, ובמסגרת הזאת אנחנו כן מקצים סדר גודל של עשרות תקנים שעולים לנו, ואנחנו עושים את זה בשמחה ובאמת מתפעלים.
<דוד פלבר: עוד לפני שידעתי שיעל גולדשטיין תהיה פה רציתי להביא אותה כדוגמה, שמאוד התפעלתי ממנה והיא מאוד ריגשה.
<דוד פלבר: באמת ב"עופרת יצוקה" יצאנו מירושלים לדרום לראות מה קורה והיא ממש ניהלה שם חמ"ל וזה היה מצמרר.
עדי קול: דיברנו על פגיעה.
עדי קול: כאן זה פגיעה של חיים וכאן זה פגיעה במישהי שקודם כול יכולה לעשות שירות, ודבר שני, יש לה אופציות אחרות.
<דוד פלבר: אני לא מקבל את האמירה של תמי נחמיאס מ"עלם".
<דוד פלבר: מה זה "היא יכולה ללכת לצבא"?
<דוד פלבר: אם היא הצהירה שהיא לא משרתת בצבא אז היא לא משרתת בצבא.
<דוד פלבר: נקודת המוצא של מי שהגיע לשירות לאומי, שקיבל פטור מאיזו סיבה, אם זה בריאותית, אם זה דתית, אם זה מצפונית או מכל סיבה אחרת.
<דוד פלבר: זה לא שיש לה ברירה.
<דוד פלבר: היא באה לשירות לאומי משום שזאת הדרך שהיא בחרה.
עדי קול: אבל במקרה הזה השירות הלאומי עבורה לא יהיה הצלה, ופה זה הצלה.
<תמי נחמיאס: שם זה כיוון של תרבות תורנית.
<דוד פלבר: מה זה שייך?
<דוד פלבר: היא יכלה להצהיר ולנסוע לחוץ-לארץ.
<דוד פלבר: במה זה נוגע?
<תמי נחמיאס: מצב שיש בו חלופות לעומת מצב שאין שום חלופות.
<דוד פלבר: אין חלופה.
<דוד פלבר: בת שהגיעה לשירות לאומי רוצה לשרת את האומה.
<דוד פלבר: היא יכלה להחליט לנסוע לחוץ-לארץ, היא יכלה ללכת לאוניברסיטה.
<דוד פלבר: היא באה לשירות לאומי לא בשביל שתגידי לה שתלך למקום אחר.
<דוד פלבר: היא רוצה לשאת בנטל, זה הרי השיח היום.
עדי קול: אני מסכימה שזה לא העניין.
עדי קול: אני רק אומרת, פה אנחנו מתארים מצב של באמת פגיעה באנשים שאין להם מקום, אין להם בית, אין להם שום מסגרת – מערכת החינוך סיימה את האחריות שלה, וכאן אנחנו אומרים שאתה מעדיף לתת לאנשים שיש להם לעומת אנשים שאין להם.
<דוד פלבר: כמו כל משתתפי הדיון אני מזדהה עם המצוקה הזאת.
<דוד פלבר: אני מבין אותה וכואב אותה.
<ירון לוץ: הם קיימים היום במערכת.
<דוד פלבר: אני פותר אותה במה שאני יכול.
<דוד פלבר: אני אומר שוב, יש לנו הרבה התייחסות לאוכלוסיות מוחלשות, בין אם זה חינוך מיוחד, בין אם זה עוד עשרות רבות של תקנים, לא רק לבעלי צרכים מיוחדים אלא לנערות עולות חדשות שלא לגמרי יכולות להשתלב בחברה בלי תגבור, אנחנו עוסקים בזה.
<דוד פלבר: יכול להיות שבעקבות קריאת הוועדה משרד החינוך יכול לערוך בתוכו דיון על תיעדוף אחר.
<דוד פלבר: אני בטח לא אתחייב על זה כאן.
<דפנה ליפשיץ: המשרד להגנת הסביבה עשה את זה.
<דפנה ליפשיץ: יצא עכשיו- - - לאוכלוסיות שלנו.
עדי קול: נשמע את נציגת משרד הבריאות ואז נסכם.
<ענת לייכטר: אני מנהלת את תחום ההתנדבות במשרד הבריאות.
<ענת לייכטר: אני רוצה לציין בהמשך לדבריו של שר-שלום ג'רבי על 150 התקנים של משרד הבריאות, בעצם משרד הבריאות מתקצב בשני אופנים.
<ענת לייכטר: אחד, זה 150 תקנים עבור צעירים נפגעי נפש כמתנדבים, זה תקצוב אחד.
<ענת לייכטר: תקצוב שני, משרד הבריאות כגוף מפעיל, או בתי-החולים כגוף מפעיל כן קולטים מתנדבים שהם בעלי צרכים מיוחדים.
<ענת לייכטר: בעצם כשדובר על 150 – זה הרבה יותר.
עדי קול: השאלה היא על הגדלה.
<ענת לייכטר: ברור, אבל גם קולטים מתנדבים כגוף מפעיל, בעצם קונים תקנים שמעבר ל-150.
עדי קול: את זה אנחנו יודעים.
עדי קול: אני גם פניתי לשרת הבריאות להגדיל את מספר התפקידים שהשירות האזרחי-לאומי עושה.
עדי קול: אני מצטערת שלא כולם דיברו.
עדי קול: אני מודה למי שכן דיבר.
עדי קול: אני גם מודה לרן רידניק.
עדי קול: אני עוברת מוועדה לוועדה ובכל מקום אנחנו שומעים על הגירעון הקשה שהמדינה נמצאת בו, על הקיצוצים הקשים, ומצד שני גם על הנטל הגדול שהולך לשאת הציבור – מס הכנסה, ומע"מ והוצאות שונות.
עדי קול: לכן כל קריאה כזאת לעוד תקנים, שדורשת עוד כסף כדי להגדיל את העוגה, אני מניחה שכרגע היא קריאה מאוד-מאוד בעייתית.
עדי קול: ובכל זאת, אני חושבת שעכשיו נעשה תהליך מאוד משמעותי, שאומר שהשירות הצבאי וגם השירות האזרחי והלאומי צריך להיות פתוח לכולם ולחייב את כולם.
עדי קול: אני יודעת שהוקצו משאבים רבים כדי לאפשר שילוב של האוכלוסייה החרדית, ובהמשך גם שילוב של יותר נציגים מן האוכלוסייה הערבית בשירות האזרחי-הלאומי.
עדי קול: זה אומר שיש עכשיו דיון כזה על השולחן ומוקצים לו משאבים.
עדי קול: אני חושבת שחייבת להיות קריאה להגדיל במסגרת התקציב הזה גם את מספר התקנים לצעירים בעלי מוגבלויות ולצעירים בסיכון.
עדי קול: הקריאה הראשונה שתצא מהוועדה הזאת, היא קודם כול קריאה להגדלת מספר התקנים במסגרת ההסתכלות החדשה על נושא השוויון בנטל.
עדי קול: להגדיר את הנטל לא רק כנטל צבאי אלא גם נטל לטיפול באוכלוסיות.
עדי קול: אמרתם איפה האוכלוסיות מתנדבות – מערכת החינוך, מערכת הבריאות.
עדי קול: אנחנו צריכים ידיים עובדות-תורמות, והנה יש פה קבוצה שרוצה, ואנחנו צריכים לאפשר לה לעשות את זה.
עדי קול: הקריאה השנייה, ופה ארצה לדבר גם עם שר החינוך, אבל לכל המשרדים, אנחנו נשלח להם את הפנייה והבקשה להגדיל את התקנים שלהם לפחות ב-15%, התקנים שמוקצים לאוכלוסיות בסיכון כדי לאפשר גם לבנות האלה, ובכלל, להמשיך את השנה השנייה, אבל גם לעוד משתתפים להיכנס לתהליך הזה.
עדי קול: אני חייבת להגיד, אני יודעת את המצוקה.
עדי קול: אני יודעת שהצורך הוא לתקנים לדיור.
עדי קול: אני מכירה ומוקירה את התרומה של העמותות.
עדי קול: אני רוצה להגיד מכאן שאני חושבת שאחריות המדינה לעשות את הדברים האלה ולא לבנות על העמותות שישלימו ויגדילו את התקנים ויתנו את המעטפת.
עדי קול: ההנחה שאנחנו שומעים בכל מקום, שיהיה מי שיעשה את זה, יהיה מי שישלים, היא הנחה מוטעית בעיניי כי אני חושבת שזה לא מקום שאנחנו צריכים להעמיד לא את העמותות, לא את הפילנתרופיה ובטח שלא את הנוער במצב הזה.
עדי קול: עוד דבר שחשוב לי מאוד להגיד, יש פה מענה שהציבור לא מכיר, לא מכיר מספיק את האופציה הזאת.
עדי קול: כמי שעובדת עם נוער בסיכון במשך שנים אני יודעת שהם לא מכירים מספיק את האופציה הזאת, ובצדק, כי העמותות לא רוצות לפרסם משהו שהן לא יכולות לעמוד מאחוריו.
עדי קול: אני קוראת למדינה לקחת אחריות על נוער, שבמקרים רבים, אני אומרת בריש גלי, הפקירה בשלבים מוקדמים יותר של החיים וזאת הזדמנות לתקן ולאפשר להם לעשות תיקון בחיים שלהם.
עדי קול: אני רוצה לאחל לבנות בהצלחה.
עדי קול: אני יודעת שזה החלטה קשה מאוד.
עדי קול: אני מבינה שזה עניין של תקנים.
עדי קול: זה החלטה מאוד-מאוד קשה, האם לתת לכן לסיים את התהליך, שאני חושבת שהוא משמעותי וחשוב ודרוש, או לאפשר לעוד בנות כמוכן את ההזדמנות להיחשף בכלל לחוויה הזאת, להרגיש תורמות אפילו לרגע.
עדי קול: כאשר אתה מרגיש תורם פעם אחת אתה נתרם בעצמך.
עדי קול: אנחנו נוציא את הדרישה הזאת מן הוועדה ונשלח אותה למשרדים.
עדי קול: אנחנו נמשיך ונעקוב, ככל שהדיונים על שוויון בנטל יתקדמו, כדי לראות שהנושא הזה מטופל.
עדי קול: תודה לכולם ובהצלחה.
עדי קול: פנייה של רן מעמותת 'ידיד', לגבי הפריסה של הלשכות המשפטיות ברחבי הארץ וגישה לפריפריה, אני לא יודעת אם קיבלתם את החומרים, גם את הפנייה של רן והמסמך שהגיע מה-מ.מ.מ.
עדי קול: אני חייבת להגיד, שוב, אני חושבת שהפריסה כיום מספקת מבחינה גיאוגרפית באופן עקרוני, אבל רק מבחינת הערים הגדולות ולא היישובים הקטנים, ואני מבינה את השיקולים הכלכליים, אבל בעיקר מטריד אותי שהלשכה עצמה, משרד המשפטים עצמו דיברו על ההרחבה והדברים האלה עוד לא קורים, אז צריך לראות איך אנחנו מתקדמים עם זה.
עדי קול: אולי נעשה סבב, רק שנדע מי נמצא ואז נתחיל.
עדי קול: רן, אתה רוצה להתחיל?
<רן מלמד: קודם כל אני רוצה להגיד שיש לנו ב'ידיד' הרבה מאוד הערכה לפעילות של הסיוע המשפטי.
<רן מלמד: התפיסה שלנו בכלל אומרת שכל אחד מ-30,000 הפונים או הקליינטים שמגיעים אלינו והם צריכים סיוע משפטי, אנחנו קודם כל מפנים אותם לבדוק את הזכאות שלהם באגף לסיוע משפטי במשרד המשפטים, כי אם אפשר לקבל את זה מהמדינה אין סיבה לא לקבל.
<רן מלמד: אז דיון לגבי קריטריונים והאם אפשר ומי לא נכנס, זה אולי דיון אחר.
<רן מלמד: אבל אנחנו כן שמנו לב שהנגשה של שירותים ציבוריים ובכלל זה לשכות של סיוע משפטי הם תמיד פונקציה של המקום והאפשרות המהירה, הזולה והקלה כדי להגיע ובמידה רבה הסיוע המשפטי דומה קצת לביטוח לאומי, שיש לו סניף ויש לו סניפון ויש לו אשנב ושבודקים את הנושא של מיצוי זכויות בכל אחד מהמודלים האלה, אז רואים שאיפה שיש סניף גדול יש מיצוי זכויות מלא, ואיפה שיש סניפון יש מיצוי זכויות חלקי ואיפה שיש אשנב אין כמעט מיצוי זכויות, ולכן למרות הפריסה לכאורה שנראית שהיא רבה, וחלק אגב מאנשי הסיוע המשפטי יושבים בתוך מרכזים של 'ידיד', בצפון למשל, אנחנו עדיין חושבים שצריך להרחיב את הפעילות, להנגיש אותה יותר.
<רן מלמד: אנחנו בזמנו הכנו הצעת חוק, שאולי שווה יהיה להגיש אותה מחדש עכשיו, שאומרת שבכל יישוב שיש בו לפחות 20,000 תושבים תהיה לשכה מסודרת של סיוע משפטי.
<רן מלמד: מבדיקה שאני עשיתי אני יודע שיש היום בעיה גדולה מאוד בלוד, למשל, שהייתה צריכה לקום לשכה מסודרת, חסרים שלושה או ארבעה או משהו כזה תקנים, אולי קארן תוכל אחר כך להרחיב, ואני חייב להגיד שזו ביורוקרטיה קטנה, לא חכמה, בלשון המעטה, ואני לא מבין למה אי אפשר לספק את שלושת התקנים האלה לאזור שהוא כל כך גדול וזועק.
<רן מלמד: אז בעצם הבקשה שלנו היא לעשות דיון ולראות איך אפשר לקדם קצת, לדחוף את הסיוע המשפטי, לתת לו רוח גבית.
<רן מלמד: אנחנו יודעים שהרבה פעמים הוא נחשב כנטע זר בתוך משרד המשפטים ואני חושב שהוא צריך לקבל הרבה יותר כוח ואנחנו צריכים לעזור לו.
עדי קול: אז אני רוצה לשמוע מכם, גם על הסוגיה של לוד באמת וגם של הסניפונים, 73, שאמורים להיפתח?
<קארן שוורץ אמיגה: נכון, 73.
<רן מלמד: אני מקווה, אגב, 74, קיבלנו טלפון שרוצים סוף סוף לפתוח ברהט לפי בקשה שלנו, הצענו חדר שלנו.
עדי קול: אז גם נשמח לדעת מה המשמעות של סניף כזה.
עדי קול: לפי התיאור של רן כשיש סניף או סניפון אז גם מיצוי הזכויות הוא חלקי, אז מה המשמעות?
<קארן שוורץ אמיגה: אוקי, אני אסביר קצת על התהליך ודרך זה אפשר יהיה להבין את עניין השלוחות, הסניפונים.
<קארן שוורץ אמיגה: בעיקרון החוק שלנו, התקנות גם, קובע שלושה מבחנים על סיוע.
<קארן שוורץ אמיגה: כל אחד שבא אלינו עובר אצלנו בשלב ראשוני ראיון עם עורך דין שבזמן הראיון בדיקת הזכאות שלו לסיוע נבדקת.
<קארן שוורץ אמיגה: מגיעים אלינו מכל הארץ, מכל המחוזות.
<קארן שוורץ אמיגה: אנחנו עם הזמן מצאנו שלפונים שלנו לא קל להגיע אלינו.
<קארן שוורץ אמיגה: מצאנו שלפונים שלנו לא קל להגיע אלינו מכמה וכמה סיבות, חסם של המגזר, התרבות, כסף אפילו, נסיעות, למשל עד לאילת, הנגשה פיזית וכו'.
<קארן שוורץ אמיגה: מה שעשינו, מיפינו אזורים שבהם הריכוז של הפונים הזקוקים לסיוע הוא גדול והקמנו שם את השלוחות שרן הזכיר.
<קארן שוורץ אמיגה: השלוחות האלה, בסך הכול 73, כוללות את מרבית בתי הכלא בארץ גם, בתי החולים הפסיכיאטריים ועוד.
<קארן שוורץ אמיגה: מה שעושים זה שבמקום שאני אביא 10 או 12 אנשים לעורך דין בדרום, במחוז באר שבע, שולחים מאצלנו אל המקום עצמו, לשכות הרווחה, 'ידיד', הסניפים וכו'.
<קארן שוורץ אמיגה: אנחנו בעזרת שיתופי פעולה עם כל הרשויות באזורים מקדמים את זה.
<קארן שוורץ אמיגה: השלוחות שלנו הן מאילת עד הצפון בקרית שמונה.
<קארן שוורץ אמיגה: לשלוחות האלה, אלה לא שלוחות אפילו, האמת, יש עורך דין אחד שמגיע אל המקום, אל המקום מגיעים 10 או 12 או 13 איש, מתאמים את זה, זה לא ספונטני - - -
עדי קול: אבל גם לא יום קבוע?
עדי קול: כל יום שלישי בין השעות- - - יום קבוע?
<קארן שוורץ אמיגה: כן, כשאם הצורך עולה מוסיפים עוד יום.
<קארן שוורץ אמיגה: אז יש אצלנו מקומות שיהיה למשל אחת לשבועיים, או פעם בשבוע או פעמיים בשבוע, בהתאם לצרכים.
עדי קול: ומי מתאם?
<קארן שוורץ אמיגה: המנהלה אצלנו.
עדי קול: לא, אבל זה אומר שזה צריך לבוא עם בקשה של העמותות, של 'ידיד' או של - - -
<קארן שוורץ אמיגה: לא, לא, לא.
<קארן שוורץ אמיגה: הפונה עצמו שולח אלינו טופס בקשה לסיוע, בודקים איפה הוא גר, אם דחוף, אם במקרה הוא בחו"ל, צו עיכוב, הוא לא יחכה שבועיים עד שנגיע למקום שבו הוא גר, אנחנו נזמין אותו אלינו.
<שלומית אבינח: איך יודעים לפנות אליכם?
<שלומית אבינח: איך האוכלוסייה החלשה יודעת לפנות אליכם?
<קארן שוורץ אמיגה: מהרווחה בעיקר.
<שלומית אבינח: ומי שלא מטופל ברווחה?
<קארן שוורץ אמיגה: יש את הרווחה, אתר אינטרנט, האוכלוסייה שלנו לרוב היא לא נמנית על - - - אנחנו כן עובדים על פרסום, ציינו את זה גם עכשיו באינפורמציה שהגשנו עכשיו, כרזות בכל מיני מקומות, מתנ"סים, לשכות רווחה, בתי חולים פסיכיאטריים ובשפות גם.
<שלומית אבינח: בסניפי ביטוח לאומי יש?
<קארן שוורץ אמיגה: שם אין צורך, למען האמת, משום שבטופס הדחייה עצמו הם מפנים אלינו, אז דווקא שם זה הוגדר הכי טוב מכוח החוק, מפני שיש אלינו הפניה.
<קארן שוורץ אמיגה: היתרון של השלוחות האלה, שזה באמת הבאה של עורך דין אל האזרח.
<קארן שוורץ אמיגה: מהצד השני צריך להבין שהמקומות האלה נעדרים את כל המערך המנהלתי מסביב, יש לזה המון המון חסרונות.
<קארן שוורץ אמיגה: עוד חיסרון זה שלעיתים אדם פונה עם בעיה מסוימת, המקרה הקלאסי זה אישה שבאה עם תיק על חובות, היא בחובות, מה שאנחנו עושים, אנחנו מצרפים את כל אלה שביקשו סיוע בעניינים אזרחיים, חובות, מרכזים ושולחים לשם עורך דין שזה התחום המקצועי שלו, משום שאצלנו עורכי הדין הם כל אחד עם התמחות, או ביטוח לאומי או מעמד אישי או חובות וכו'.
<קארן שוורץ אמיגה: עורך הדין מתחיל לראיין אותה, בגלל שאנחנו כבר עם נגיד אוריינטציה לסוג האוכלוסייה הזה, הוא מברר בצורה עדינה איך נוצרו החובות, ומתברר תוך כדי שיש שם ענייני אלימות וכפייה ובעלה שם עליה ונוצר עוד תיק בתחום אחר, מעמד אישי, במעמד אישי עורך הדין לא מכיר.
<קארן שוורץ אמיגה: אם זה היה בתוך המחוז עצמו, אין לי בעיה, יש לי שם את כל עורכי הדין בכל התחומים ומתחילים להריץ ולטפל בה.
<קארן שוורץ אמיגה: עוד חסרונות זה התקשורת אל המשרד.
<קארן שוורץ אמיגה: אנחנו עובדים אך ורק עם תיקים סרוקים, אין לנו תיקים פיזיים, אם לפונה יש עוד תיקים וצריך לראות את ההיסטוריה שלו וכו' אין אפשרות במקומות האלה.
<קארן שוורץ אמיגה: הדבר השלישי זה המקרים הבאמת אקוטיים שמגיעים אל המקום, אין הזמנה, וצריך או צו הגנה, או צו עיכוב או צו אחר, אין את כל השירותים מסביב שיכולים לאפשר את זה.
<קארן שוורץ אמיגה: אז אני חושבת שעל אף כל החסרונות שאמרתי או מניתי, בסך הכול בנסיבות המציאות שלנו 73 השלוחות הן באמת מה שהצלחנו לעשות בנסיבות העניין של התקציב וכוח האדם וכו'.
עדי קול: רק דקה, ברשותך.
עדי קול: אני עובדת כבר הרבה שנים עם אוכלוסיות, גם אוכלוסיית רווחה וגם לא, ואני חושבת שהמידע לגבי הסיוע המשפטי לא נגיש בכלל.
עדי קול: זאת אומרת אם לא דרך הרווחה, אז אנשים לא יודעים וגם לא תמיד העובדים הסוציאליים יודעים לדבר על הגישה הזאת, מגיעים אליי אנשים עם חובות מטורפים, הם לא הכירו בכלל את האופציה, אנחנו מפנים אותם הרבה פעמים לסטודנטים ב'הלב' וכל הגופים האלה, אבל יש מעט מאוד נגישות והשאלה מה אתם עושים ואם אפשר לעשות יותר במובן של פרסום, של הנגשה.
עדי קול: ודבר שני לגבי השפה, דיברו איתנו גם לגבי אתר האינטרנט, שהוא לא מתורגם לאמהרית וגם מסמכים שלא מתורגמים, זאת אומרת יש בעיה של נגישות לאוכלוסייה של יוצאי אתיופיה, גם מבחינת עורכי הדין שלא מכירים את השפה.
עדי קול: אלה כמה נקודות שאנחנו נשמח לשמוע.
<קארן שוורץ אמיגה: לעניין הפרסום, אני יכולה להגיד בזהירות הראויה שאנחנו ניסינו, ביקשנו, היה חשש לגידול בכמות הפניות ונעצרנו.
<קארן שוורץ אמיגה: זה מה שאני יכולה להגיד על זה.
<קארן שוורץ אמיגה: אנחנו כן עשינו איזה שהוא פיילוט שהוא מינורי בבתי המשפט במחוז ירושלים ותלינו שם בתוך בית המשפט כרזות וניסינו גם, זה לא צלח מסיבות אחרות, לתקן תקנות סדר הדין האזרחי על כך שבדיון שתהיה שם הפניה אלינו.
עדי קול: למה זה לא צלח?
<קארן שוורץ אמיגה: זה להיכנס כבר ללשכת עורכי הדין ולהיכנס גם ל - - - כאילו יש עוד הרבה דברים בזה.
<קארן שוורץ אמיגה: לעניין השפה, אמהרית, וציינתי את זה גם בתוך המסמכים שהעברתי אליכם, הנגישות השפתית שלנו היא רחבה עד מאוד - - -
עדי קול: אני חייבת להגיד שהיא יותר רחבה משאר האתרים של הממשלה, כי אין בדרך כלל ערבית, אבל עדיין לא עד הסוף.
<קארן שוורץ אמיגה: נכון.
<קארן שוורץ אמיגה: הנגישות היא לא רק באתר, הנגישות היא גם בתוך הצוות הפנימי של הסיוע וגם בתוך הצוות החיצוני.
<קארן שוורץ אמיגה: אנחנו עובדים עם כ-1,100 עורכי דין כשאחד מהקריטריונים לבחירה שלהם היא שפה.
<קארן שוורץ אמיגה: לעניין השפה הספציפית, גיוס עורכי דין מהמגזר האתיופי, אנחנו עמלים על זה המון ולא מצליחים.
<קארן שוורץ אמיגה: הקשיים פה הם שלנו - - -
עדי קול: זה מאוד מוזר, כי אני מקבלת הרבה פניות של עורכי דין יוצאי אתיופיה שאומרים שהם לא מוצאים עבודה.
<קארן שוורץ אמיגה: אנחנו עובדים בצמוד ובשיתוף פעולה עם טבקה, אנחנו עושים איתם אפילו קבלת קהל משותפת על מנת שיהיה עוד מישהו מתוך המגזר לגשר על הפערים, הן של שפה ותרבות.
<קארן שוורץ אמיגה: בהקשר הזה צריך גם להבין שההקשר של התרבות אקוטי.
<קארן שוורץ אמיגה: מה שבעינינו או בעיני עורך דין ישראלי הוא סף למשפט, זה יכול לגרום לנזק עצום, אז דווקא פה אנחנו כן משתדלים מאוד להכניס עוד מישהו מתוך המגזר לגשר על הפערים ואנחנו לא מצליחים.
<קארן שוורץ אמיגה: היו אצלנו כמה בעבר, חלקם לא רצו להמשיך וחלקם אנחנו לא רצינו, מסיבות כאלה ואחרות.
<קארן שוורץ אמיגה: זה לעניין עורכי הדין.
<קארן שוורץ אמיגה: האתר.
<קארן שוורץ אמיגה: פנינו, ניסינו, וציינתי את זה גם, בכל האמצעים האפשריים ונכשלנו, אפילו בטבקה הם בעצמם הודו בפנינו שזה יהיה בלתי אפשרי להתאים את האתר, בגלל, מה שאני זוכרת, הניבים השונים, הקהל ממילא לא קורא ואני באמת אומרת שעשינו כאן ניסיון אמיתי, אין סיבה מבחינתנו לבחור בחלק מהשפות או להתעלם משפה אחרת.
עדי קול: אני מבינה, אבל באמת האוכלוסייה האתיופית, צריך למצוא דרך אחרת להנגיש להם את זה, כאילו לא דרך האינטרנט, אולי דרך שיווק ישיר יותר לשכונות.
עדי קול: אבל שוב, מגיעה הבעיה שאתם לא יכולים להתמודד עם עוד פניות.
עדי קול: זאת אומרת יהיו יותר פונים, כבר עכשיו אנחנו מדברים על זה שתהיה מצוקה כלכלית קשה יותר - - -
<קארן שוורץ אמיגה: כן.
<קארן שוורץ אמיגה: אצלנו זה בדיוק ככה.
<קארן שוורץ אמיגה: ככל שהמצוקה הכלכלית עולה גם אצלנו הגרף עולה, רואים את זה גם אצלנו בנתונים הסטטיסטיים של השנים האחרונות, אחוז הבקשות של פשיטות רגל הוא בעלייה מטורפת לעומת העבר.
<אמנון דניאל: זו מילת קסם, פשיטת רגל.
<קארן שוורץ אמיגה: זו לא מילת קסם, אבל בכל מקרה יש בהחלט עלייה עצומה.
<קארן שוורץ אמיגה: על לוד, מחוז מרכז.
<קארן שוורץ אמיגה: מחוז מרכז הוא באמת, אני יכולה להגיד, עקב אכילס, משום שאצלנו מחוז תל אביב-מרכז הוא מחוז עצום בגודלו, עם חיסרון ענק על הגודל, מרוב ההיקפים שלו כמחוז מוטת הניהול והשליטה היא קשה מאוד.
<קארן שוורץ אמיגה: אחוז האוכלוסייה מבחינת הצפיפות בשטח הוא הגבוה בארץ, אנחנו גם ערים לשונות בקבלת הקהל במחוזות השונים, בתל אביב המאבטחים שלנו הם ארבעה לעומת המחוזות האחרים שלרוב הם אחד רק.
<קארן שוורץ אמיגה: העניינים שם, המשטרות, זו חבית ש- - - כן, זה אחת.
<קארן שוורץ אמיגה: שתיים, אנחנו באמת לא מצליחים גם, ורן הזכיר את זה, כמה שמתקרבים לאזור אז פתאום רואים שהצרכים עולים.
<קארן שוורץ אמיגה: אנחנו לא מצליחים באמת להגיע אל כל היישובים, כולל של המגזר הערבי, באזורים של לוד.
<קארן שוורץ אמיגה: כמות הפניות שלנו משם היא יחסית נמוכה, אבל דווקא באזורים האלה הצורך הוא עצום.
<קארן שוורץ אמיגה: אנחנו הקמנו בשנת 2008 את מחוז הצפון, כששיטת ההקמה הייתה שבשנת 2006, אני זוכרת משהו באזור, בחרנו את ראש המחוז והיא זו שבעצם הקימה את כל המחוז על כל מה שצריך, הבינוי, הדיור, כוח האדם, תקציבים, וניסינו להעתיק את אותה השיטה המוצלחת, שהוכיחה את עצמה, למרכז.
<קארן שוורץ אמיגה: בחרנו את ראש מחוז מרכז, במקרה אותה אחת שהוכיחה את עצמה בצפון, וכשהרעיון היה שהיא תעשה בדיוק כמו ששם היה, היא תקים מהתחלה, מ-א' ועד ת'.
<קארן שוורץ אמיגה: לצערנו זה לא מצליח, התקציבים, האוצר, הכסף, התקנים, וראש המחוז הזו, בינתיים היא פועלת בכיוון הזה, אבל בזמנה הפנוי היא פשוט עובדת איתנו על דברים נוספים וחבל.
עדי קול: זה אומר שרק יש ראש מחוז, אבל אין מעבר לזה מחוז.
<קארן שוורץ אמיגה: אין מחוז.
עדי קול: אבל יש תקן לראש מחוז.
<קארן שוורץ אמיגה: כן, יש תקן.
<קארן שוורץ אמיגה: אז היא עובדת על העניין, בהחלט, כמו שהיא עשתה גם בעבר בנצרת, כשהקימה אז מחוז לתפארת.
<קארן שוורץ אמיגה: דרך אגב, המחוז בנצרת תחתית, לא עילית.
עדי קול: כן, אנחנו מקיימים דיונים על משרדי ממשלה שלא פותחים בנצרת ושמחתי לראות שאת זה יש.
עדי קול: רק כדי לסכם את התחושה שלי, שיש חוק ויש חוק שמקנה זכות לסיוע משפטי ויש גם אנשים שנהנים, אבל מספר הנהנים הוא מאוד מוגבל, ההנגשה היא לא אקטיבית, כיוון שככל שננגיש את זה אקטיבית אז יהיו יותר אנשים שזקוקים.
עדי קול: אני חושבת, את יושבת כאן וזה גרם לי לחשוב על כך שאזרחים ותיקים כמעט ולא נגישים לסיוע הזה, זאת אומרת גם הם צריכים איזה שהיא הנגשה יותר אקטיבית, כי הם לא ישמעו ולא יידעו ואני אשמח לשמוע ממך, לפני שאנחנו ניתן לאוצר להסביר לנו למה - - -
<קארן שוורץ אמיגה: סליחה, הזכרת לי משהו.
<קארן שוורץ אמיגה: אנחנו כן עושים בשיתופי הפעולה על מנת להנגיש עם כל מיני אוכלוסיות מיוחדות, למשל לקשישים ניצולי השואה, עשינו עכשיו משהו עם נכי צה"ל, אשפוז בכפייה, זה שיתוף הפעולה שהוא מאה אחוז, ואני יכולה להגיד פה ואני מקווה שאני לא מקדימה את המאוחר, אנחנו עכשיו בשלהי הפיילוט שהשרה ציפי לבני מעודדת אותו, של ייצוג אד הוק, זה אומר שעורך דין שלנו בתוך בית המשפט ובמקרים מסוימים אם מגיע מישהו לבית המשפט והוא לא מיוצג, אם הוא עונה על כל המבחנים הייצוג יינתן לו במקום.
<קארן שוורץ אמיגה: אנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה כמובן עם הפריפריה, וזו הייתה אז החשיבה - - -
<שלומית אבינח: ואיך הבן אדם יידע שיש לו את הזכות הזאת?
<קארן שוורץ אמיגה: מזכירות בית המשפט, אנחנו עובדים עכשיו על כל הנוהל המסודר, הפניות, וגם יהיו סטודנטים לעזרה, אנחנו עובדים ממש על מערך שלם, זה אמור להתחיל בסביבות אוקטובר, אחרי הפגרה של החגים.
<קארן שוורץ אמיגה: הפיילוט הוא באמת ייחודי ומעניין, נחזיק לו אצבעות.
עדי קול: רק מבחינה חוקית, אם אתם כן יכולים, אם החובה היא מביטוח לאומי, לכתוב שאתם קיימים, למה אי אפשר עם מכתבים בבתי משפט לכתוב את זה?
<קארן שוורץ אמיגה: כי בביטוח הלאומי יש סעיף, אני חושבת 367, אבל אני מבקשת לא לצטט אותי בדיוק בסעיף.
<קארן שוורץ אמיגה: מה שקורה, אני אגיד, בביטוח הלאומי, כשבן אדם או כל אחד מאיתנו משלם ביטוח לאומי חלק מהתשלום שם גלום לביטוח, הוא ביטוח.
<קארן שוורץ אמיגה: אני אגיד עוד משהו, בענייני ביטוח לאומי אין מבחן זכאות כלכלית, כל אחד מאיתנו כאן בחדר זכאי, הסיבה היא, כמו שהתחלתי, שחלק מהתשלום שלנו כולל מרכיב של ביטוח.
<קארן שוורץ אמיגה: היות שהביטוח הלאומי לא יכול לתבוע את עצמו, הוא מעביר אלינו את הכסף הזה ובעזרתו אנחנו - - -
עדי קול: זה סעיף 397, יובל בדק.
<קארן שוורץ אמיגה: יופי, חן חן, הייתי על יד.
<רן מלמד: אבל עדיין, אני חושב שמה שאת העלית, אם יורשה לי להגיד, הוא דבר שניתן לתקן אותו באמצעות, אני מוכן לכתוב הצעת חוק שתתקן - - - אגב, עשינו משהו דומה, כשהייתה תכנית ויסקונסין, שינינו את התכנית ואפשרנו לכל מי שהשתתף בתכנית לקבל סיוע משפטי בלי קשר לרמת ההכנסה או מבחן ההכנסה שיש לו.
עדי קול: נראה לי שמי שמשתתף בתכנית אוטומטית, לא נראה לי שההגדרה של מבחן ההכנסה - - -
<רן מלמד: לא תמיד ולא כולם.
<רן מלמד: היו פונים.
עדי קול: נכון, בגלל הרכוש.
<אמנון דניאל: יש סיכוי שהתכנית תחזור.
עדי קול: זה לא סיכוי, זה כבר די בטוח.
<רן מלמד: אוי ואבוי.
<אמנון דניאל: אם יעשו את התיקונים כמו שצריך זה לא אוי ואבוי בכלל.
<רן מלמד: אני חושב שאפשר לעשות תיקונים ואם את רוצה אני יכול ל - - -
עדי קול: אני אשמח, תיקון החוק הזה, נראה לי שזה מה שאנחנו - - -
<אמנון דניאל: אז אני לקחתי על עצמי ואני אכין לך.
<שלומית אבינח: יש לי המון פניות לוועדה, שנים, של חובות לרשויות המקומיות, של ארנונה, של דוחות חנייה, שמגיעים לסכומים מאוד מאוד גדולים, כתוצאה ממחלות, מאשפוזים, וזה עיקולים והשאלה שלי אם האינסטנציה הזאת בכלל, אם אנשים יכולים להיעזר, לא יכולים להיעזר, אף אחד לא אומר להם.
<שלומית אבינח: כשאני פונה לעירייה, וזה שנים, אז אולי גם פה צריך להיות משהו עם הרשויות המקומיות, איזה שהוא שיתוף פעולה, איזה יידוע, כי לאנשים היו אשפוזים, מוות, טיפולים אונקולוגיים, דברים מאוד קשים, כתוצאה מזה נצברו חובות, כשלא הייתה תעסוקה, אני מדברת באמת בסכומים מאוד מאוד גבוהים ואנשים לא יודעים שבכלל יש להם את הזכות, שוב לפי קריטריון של הכנסה, אבל היידוע, גם ברשויות, גם דוחות חניה, גם ארנונה, הרבה חובות שנצברים לאנשים והם לא יודעים על הזכות הזאת.
<אמנון דניאל: אבל זה תלוי במבחן ההכנסה.
<קארן שוורץ אמיגה: זה תלוי בעוד דברים.
<קארן שוורץ אמיגה: אני אעשה פה קצת סדר.
<קארן שוורץ אמיגה: אל"ף, בשביל הפרופורציות האגף שלנו מייצג בשנה באזור של 200,000 הליכים עיקריים.
<קארן שוורץ אמיגה: זה מספר שהוא מטורף, הפרקליטות, הסנגוריה, האפוטרופוס הכללי, כולם בסך הכול לא מגיעים למספר הזה, 200,000 הליכים בשנה, זה מספר מטורף וזה אומר שבסך הכול מגיעים אלינו.
<קארן שוורץ אמיגה: זה אחת.
<קארן שוורץ אמיגה: שתיים, הרשויות המקומיות, בעיקרון, בגלל שאנחנו עם כל השלוחות האלה בכל הארץ, הן מכירות אותנו, זה שאולי פקיד זה או אחר בחר שלא להפנות, זה - - -
<שלומית אבינח: למשרד גבייה, לחברת גבייה.
<שלומית אבינח: אנחנו מכירים את הבעיה, מגן דוד אדום - - -
<קארן שוורץ אמיגה: ושלישית, וזו הבעיה החמורה, זה כאילו המבחן הנושאי, תקנה 5, אנחנו לא נותנים סיוע בחובות שהם לפי פקודת המיסים והגבייה.
<קארן שוורץ אמיגה: זה שאני חושבת באופן אישי שהגבייה באמצעות החוק הזה היא פוגענית והיא נוראית, זו כבר סוגיה אחרת, אבל בעיקרון הסיוע לא עונה על המבחן הנושאי.
<שלומית אבינח: ואי אפשר לשנות את זה?
<קארן שוורץ אמיגה: אני אומרת משהו מידיעה אישית, שמעתי שבהוצאה לפועל הם חושבים ופועלים או מתכוונים - - -
<אריאל שוורץ: כן, בכנס האחרון דיברו על זה.
עדי קול: מה, לשנות את התקנות?
<אריאל שוורץ: כן, רשות האכיפה והגבייה רוצה להחליף, כבר הרבה שנים - - - כל הנושא של הגבייה הוא כלי משפטי שמאוד קשה להילחם בו, כי זה לא מול רשות שיפוטית, זה לא מול רשות מנהלית, אז את נתקלת בכלי גבייה, זה הממשק.
<קארן שוורץ אמיגה: ואני אעשה פה עוד חיבור, תקנה 6 לתקנות אומרת שהסיוע יינתן אך ורק בבתי המשפט, ערכאות משפטיות, לא ועדות, לא בתי דין, אז גם פה אנחנו בעצם מוגבלים.
<קארן שוורץ אמיגה: כל עוד העניין לא הגיע לבית המשפט, אז לא יכולים לתת לו סיוע בהקשר הזה.
<אריאל שוורץ: שמי אריאל מלשכת עורכי הדין, מתכנית שכר מצווה, תכנית שכר מצווה היא למעשה גוף הפרו בונו של לשכת עורכי הדין שפועל באופן עבודה מאוד דומה לסיוע משפטי, לא אותם קריטריונים- - -
<אמנון דניאל: אותם קריטריונים.
<אריאל שוורץ: למעשה מדובר באותם אנשים שנדחו מהסיוע המשפטי, כשאנחנו בדרך כלל מתייחסים למצב של דחייה כלכלית על הכנסה שהיא מעט מעבר לרף הסיוע.
<אריאל שוורץ: כמו שחברים יודעים כאן, התקנות הן מאוד קשוחות, מי כן מקבל, מי לא מקבל, והיום לא קל לקבל מהסיוע.
<אריאל שוורץ: אנחנו אומרים את זה ואנחנו אומרים את זה בכנות ובצער, לא קל לקבל מסיוע, כי גם אנשים שמשתכרים משכורות מינימום, מספיק שתי משכורות מינימום מהבית זה אנשים שחורגים הרבה הרבה מרף הזכאות של הסיוע ומקבלים מענה אצלנו, היום אופן עבודה הוא כזה שהסיוע למעשה מפנה אלינו באמצעות מכתב הדחייה, הוא מציין, 'מי שלא מקבל מאיתנו יכול לבדוק את הזכאות שלו מול לשכת עורכי הדין' ובהרבה מקרים אנחנו אכן מטפלים.