GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמעון ברונר: יש אוכלוסייה רבה שאין לה אימייל, היא יכולה דרך האינטרנט להיכנס ולראות את הסטטוס של הבקשה.
יעל שמרגד: לאלה שאין אימייל, אין אינטרנט.
יעל שמרגד: אתם הבטחתם לעשות, לעזור לנו לעשות במעונות מיחשוב, גם זה לא - - -
דוד אזולאי: רגע, בואו תעזרו לי, אני רוצה לשמוע פה איך אנחנו פה את כל הנתונים האלה - - -
שמעון ברונר: כרגע, יש מה שנקרא: "במצב קליטה".
שמעון ברונר: זה אותו מצב שכל החומר הגיע ונמצא במערכת עוד לפני בדיקה – 5,198 שאלונים, שזה נכון לבערך לשעה 10:30 הבוקר.
דוד אזולאי: זה לא 8,600?
שמעון ברונר: לא.
שמעון ברונר: 8,600 בסך הכל בסטרים.
שמעון ברונר: אני אתן לכם את החלוקה.
שמעון ברונר: 5,198 – כרגע נמצאים במצב של קליטה.
שמעון ברונר: נקלטו כבר קודם ועברו לשלב הבא.
שמעון ברונר: השלב הבא יהיה שלב שנקרא: בדיקת כל הניירת לראות אם חסרים מסמכים או לא חסרים מסמכים.
שמעון ברונר: בתחנה הזאת כרגע – 471 שאלונים נמצאים, מה שנקרא, במצב של השלמת מסמכים.
שמעון ברונר: זאת אומרת שצלצלו לאימא, היו איתה בקשר, הודיעו לה: חסר תלוש שכר של האבא, חסר תלוש של האמא.
שמעון ברונר: מה שחסר בשביל בכלל לקלוט את הילד.
שמעון ברונר: זה 471 שאלונים מחכים שם.
שמעון ברונר: ממתין למילוי נתוני שכר - - -
שלומית אבינח: רגע, 5,196, אני לא הבנתי כלום.
שלומית אבינח: אני, סליחה שאני מתפרצת - - -
שמעון ברונר: הגיעו בסך הכל, אז אני אסביר מהתחלה.
שלומית אבינח: לא, סליחה, אני דיברתי עם מירי ואני קיבלתי נתונים והם לא מסתדרים עם מה שאתה אומר.
שמעון ברונר: מירי הביאה לך את הנתונים, הייתי בשיחה שעה קודם.
שמעון ברונר: אני מביא לך נתונים משעה 10:30 בבוקר.
שמעון ברונר: בסדר?
שלומית אבינח: בסדר.
שמעון ברונר: זה עובד, זה מערכת - - -
דוד אזולאי: כמה זה זז וכמה זה לא?
שמעון ברונר: אז אני אומר, בסך הכל אכן הגיעו 8,651 שאלונים.
שמעון ברונר: מתוכם 5,198 נמצאים במצב של קליטה.
שמעון ברונר: זאת אומרת שגם אלה שהגיעו בדואר ישבו במוקד, הקלידו את הכל, סרקו את כל מה שצריך.
שמעון ברונר: האינפורמציה קיימת.
שמעון ברונר: עוד 471 אחרי בדיקה התגלו שחסר מסמכים.
שמעון ברונר: הם בקשר המוקד מול ההורים להשלמת המסמכים ועד שלא ישלימו את המסמכים אי אפשר להתקדם איתם הלאה.
שמעון ברונר: 1,477 נוספים עברו את כל שלב הבדיקה ונמצאים בשלב של בדיקה של חשבי השכר, אשר לוקחים את תלושי השכר, שזה התחנה האחרונה ומחשבים לפי כמה שעות עבדה, את כל הפרמטרים לקביעת הזכאות.
אורית זוארץ: הכל ממוחשב?
שמעון ברונר: כן, הכל ממוחשב.
שמעון ברונר: אבל, עדיין כדי לקחת ולעשות את החשבון מתוך התלוש, מסתכלים בניירת, יושב חשב שכר בודקים את הניירת.
שמעון ברונר: 1,477 נמצאים בתחנה הזאת ועוד 702 אחרי חשבי שכר יש ביקורת שניה שמישהו בודק עוד פעם שהכל בסדר.
שמעון ברונר: 702.
שמעון ברונר: אם תחבר את כל אלה ביחד תראה שכמעט 800 כבר עברו למחשב.
שמעון ברונר: יש כבר דרגת זכאות.
שמעון ברונר: בדרך כלל, כשהתהליך הזה מתחיל לעבוד - - -
דוד אזולאי: אני רוצה לשאול אותך שאלה, באמת, זה נראה לך?
דוד אזולאי: נראה לך שההליך תקין?
שמעון ברונר: השאלות לגבי ההליך אני לא חושב שתפקידי לענות.
שמעון ברונר: אבל שתבינו שבשביל לרשום היום ילד למעון יש סדר גודל, תקני אותי תמי אם אני טועה, בסביבות 85 טפסים שונים שכל אחד צריך לצרף בכל מקרה.
קריאה: כבר 3 שנים שאנחנו קובלים על מילוי השאלון הזה, זה שאלון פסיכומטרי.
אורית זוארץ: כשהילדים שלי היו במעונות של "אמונה", באתי, מילאתי 2 טפסים, חיברתי תלושי שכר.
אורית זוארץ: כל טוב, נגמר.
אורית זוארץ: קיבלתי , כן או לא ושלום על ישראל.
תמר אלמוג: אני אתן לכם תשובה.
תמר אלמוג: זה נעשה באמת מורכב יותר משום שהמשרד כל שנה, לאור צרכים, בקשות שעולות מהשטח הוא מוסיף אוכלוסיות שונות שלגביהם נקבעים קריטריונים נוספים.
תמר אלמוג: פעם לא היו משפחות חד מיניות, פעם לא היו נשים בחופשת לידה - - -
קריאה: תמי, למה אתם לא מקדימים את ההרשמה?
דוד אזולאי: הקדימו לאפריל.
עמוס שקדי: כשאתה עושה מבחן תמיכה אתה אמור מראש לקלוע לכל האוכלוסיות.
עמוס שקדי: ככל שאנחנו נכנסים, אנחנו עובדים עם אוכלוסייה מאד גדולה של מעל 100,000 ילדים.
עמוס שקדי: עכשיו, הוועדה גם כן נתקלה בכל מיני סוגיות קצה שאנשים באו, לא נפלנו לא בתבנית הזו ולא בתבנית אחרת.
עמוס שקדי: עכשיו כל שנה אתה לומד על עוד מקרה קצה, על סוגי העסקה שונים.
עמוס שקדי: כל פעם אתה מנסה להתאים את מבחן התמיכות שלך והנתונים שלך לכל כלל האוכלוסייה, מה שיוצר מצב שסט הנתונים שצריך לדווח עליהם כדי שיתאימו, כדי שנדע מראש לקלוע לכל האפשרויות הוא גדול יותר ואז התהליך נהיה מסורבל יותר.
תמר אלמוג: תן לי דוגמאות.
עמוס שקדי: אני אתן דוגמה מהשטח: אנחנו מנסים, אתה צריך, יש מבחן הכנסה.
עמוס שקדי: במבחן יש מבחן הכנסה.
עמוס שקדי: עכשיו במקום הכי פשוט, אתה שכיר ואתה מקבל תלושי שכר, אם בשנה שעברה אמרנו תגיש תלוש מרץ, עכשיו זה 3 תלושים, לא משנה, נעשה ממוצע, יצא לך.
עמוס שקדי: אחרי זה, יש עצמאיים ואתה קובע מה הוא צריך להגיש כעצמאי.
עמוס שקדי: אחרי זה אתה מגלה שיש - - -
דוד אזולאי: זו לא הבעיה שלנו.
דוד אזולאי: סלח לי שאני קוטע אותך, עמוס, תרשה לי רגע, תשמע, אני לא יודע, אולי יש פה מישהו סביב השולחן הזה שיקום ויגיד לי: אתם מכירים עוד מערכת שנדרשים למלא 85 טפסים?
דוד אזולאי: תגידו לי.
עמוס שקדי: רק לסיים את הדוגמה, אחרי זה אתה נתקל בכל המקרים של אנשים שהספיקו לעבוד ועברו משכיר לעצמאי, מעצמאי לשכיר.
עמוס שקדי: עכשיו, סתם במקרה לפני שבועיים נתקלנו במשהו שלא הכרנו קודם:
עמוס שקדי: מישהי שהיה לה בעיה בדרגה מכיוון שהיא לא שכירה ולא עצמאית.
עמוס שקדי: זה שיטת העסקה ספציפית למי שכותב, פרילאנס כתבות בעיתון.
עמוס שקדי: יש 10 כאלה בכל המערכת.
עמוס שקדי: עמדנו על הראש.
אורית זוארץ: תוציאו קוד חריג.
עמוס שקדי: אבל כמות החריגים, כשיש 120,000 איש, היא גדולה ואז אתה מנסה לקלוע.
דוד אזולאי: אפשר לבקש טופס אחד של מס הכנסה, כשהבן אדם הוא חצי שכיר, חצי עצמאי, איך מס הכנסה מסתדר איתו?
דוד אזולאי: מגיש טופס, עושה תיאום.
דוד אזולאי: תבקש טופס אחד.
עמוס שקדי: סליחה, המשרד ביקש לפני שנתיים כבר לקבל נתונים ממס הכנסה והתהליך נעצר בוועדת כספים כי הכנסת חשבה שהוא לא ראוי.
עמוס שקדי: פעם אחת.
עמוס שקדי: רצינו לתאם הכנסות, לקבל נתוני מס הכנסה.
עמוס שקדי: זה נכנס לחוק ההסדרים, למיטב זיכרוני, של 2011 וועדת כספים על הכנסה של הורים.
עמוס שקדי: אין לכולם טופס 106.
עמוס שקדי: גם 106 מייצג, אם אתה נרשם במרץ לספטמבר, 106 מייצג כשיש לך אותו, שנה אחורה.
עמוס שקדי: אם אתה רוצה לקלוע לאוכלוסייה נזקקת, אתה לא רוצה להסתמך על ההכנסה שהיתה לפני כמעט שנתיים.
עמוס שקדי: זה לא הגיוני, זה לא לוגי.
שרי שילון: סליחה, רוב האוכלוסייה היא רגילה, או בעייתית?
עמוס שקדי: רוב האוכלוסייה היא רגילה.
שרי שילון: יפה.
שרי שילון: אז תעשו את החריגים לחריגים בלבד.
שרי שילון: מכיוון שרוב האוכלוסייה היא אוכלוסייה סבירה, ממוצעת, הם ללא חריגה, שהם יקבלו - - -
תמר אלמוג: אומנם יש 85 טפסים, אבל לא לכל הורה והורה, יש וריאציות ואפשרויות שונות לכל האוכלוסיות.
שמעון ברונר: הבעיה שלנו, שהשאלונים לא מגיעים וזה יותר חמור.
אורית זוארץ: מהרגע שזה עבר לידיים שלכם, סרבלתם את הכל.
דוד אזולאי: למה השאלונים לא מגיעים?
עמוס שקדי: אני מבטיח, שכל שאלון שיגיע עכשיו עד ה – 1 בספטמבר, נשיב לכולם.
דוד אזולאי: אולי מישהי יכולה כאן להשיב לי למה הטפסים לא מגיעים?
יעל שמרגד: אדם נרשם, מקבל את המעטפה עם כל הפרטים.
יעל שמרגד: עכשיו, ודאי שאומרים לו: עליך לשלוח את זה כדי לקבל את זה מיד.
יעל שמרגד: כמו שנאמר פה, יכול להיות שיש אנשים שאומרים: בין כך וכך לא וכו' וכו'.
יעל שמרגד: אני רוצה לדעת, האם כשאדם פותח מעטפה ברור לו שיש סנקציות שאם הוא לא ישלח אותה מיידית הוא ייענש?
תמר אלמוג: יש שתי סנקציות שהם אוטומטית מתבצעות: אם הוא לא שולח, אין לו דרגה, הוא חייב לשלם בינתיים מלא למעון.
שרי שילון: כשהוא פותח את המעטפה - - -
תמר אלמוג: רשום, יש שם דף מידע.
שרי שילון: יש שם דף מידע?
תמר אלמוג: והסנקציה השנייה זה שאם הוא שולח במהלך השנה אז הוא יכול לקבל רק חודשיים אחורה.
שרי שילון: אנחנו מדברים עכשיו שנרשמו אלפי ילדים והתקבלו רק 5,000 ומשהו - - -
שמעון ברונר: זה לא שהתקבלו.
שמעון ברונר: זה תהליך קליטה, מרגע שקלטו את השאלונים וסרקו אותם - - -
תמר אלמוג: 1,000 ביום.
שמעון ברונר: בקצב של 1,000 ביום.
תמר אלמוג: 1,000 ביום המוקד עושה.
שמעון ברונר: 8,500.
שמעון ברונר: את תיראי, שבעשרת הימים הקרובים כל התהליך הזה, כל הסבב של התחנות ייגמר.
מאירה בסוק: כתוב כאן בצורה ברורה, שמקבלים את זה רק באתר המשרד ובחוברת ההנחיות למנהלות המעון.
מאירה בסוק: להורים זה לא רשום.
מאירה בסוק: למה אתם לא נותנים את זה לכל הורה כדי שהוא יקרא?
תמר אלמוג: חוברת לכל הורה?
מאירה בסוק: את דף ההנחיה כמו שביקשו.
תמר אלמוג: הדף הוא כתוב.
מאירה בסוק: כתוב שלא, אתם עניתם את זה.
תמר אלמוג: עשינו וזה כבר עלה באתר.
דוד אזולאי: זה היה הסיכום בישיבה הקודמת.
רחל שמחיוף: מנהלת המעון לא צריכה להגיד את זה להורים, זה לא התפקיד שלנו.
דוד אזולאי: נציגות המעונות, אנא מכן, אנא.
תמר אלמוג: אדוני היושב ראש, לפני שבועיים קיימנו כנס שנתי של מפעילי מעונות יום.
תמר אלמוג: בכנס חילקנו דפי מידע בשפה הערבית האמהרית והרוסית.
תמר אלמוג: הם היו שם על השולחן עם התיק האישי.
תמר אלמוג: באתר של המשרד שם זה מופיע.
תמר אלמוג: החברה שמוציאה לנו התעכבה עם זה.
מאירה בסוק: ברגע שהרחיקו את המנהלות מכל העניין, צריך להרחיק אותן לגמרי.
מאירה בסוק: הן לא צריכות להיות מעורבות.
דוד אזולאי: אבל את יודעת מה הסיבה שהמנהלות מעורבות בזה?
דוד אזולאי: מפני שלצערי הרב חלק גדול מהילדים, מההורים, לא יודעים לבצע את המשימה הזו לבד ולכן אנחנו פנינו וביקשנו שגם מנהלות המעונות יהיו שותפות להליך של סיוע.
גלי עציון: זה בדיוק העניין, זה צריך להיות סיוע.
גלי עציון: גם ככה המנהלות הן סוג של שק חבטות, כי ההורים שכן מגישים ולא מקבלים ולא מקבלים דרגות מאד כועסים.
גלי עציון: על מי יש להם לכעוס?
גלי עציון: על הארגון.
גלי עציון: הם לא מבחינים, לכן צריכה להיות אבחנה.
דוד אזולאי: מה את מציעה?
גלי עציון: קודם כל שזה יהיה בתוך הערכה.
גלי עציון: שזה יהיה ברור לזה.
גלי עציון: אולי המשרד יעשה גם איזה שהוא פרסום, אני לא יודעת, אפילו ברדיו.
דוד אזולאי: את מבקשת שיהיה בתוך הערכה.
גלי עציון: שיהיה קודם כל, הדבר הראשון שיהיה כתוב:
גלי עציון: דף הסבר מה קורה אם אתה לא מגיש - - -
דוד אזולאי: כולל הסנקציה?
גלי עציון: כולל הסנקציה.
גלי עציון: דבר ראשון הסנקציה.
תמר אלמוג: הדף הזה כבר מופיע בערכה.
דוד אזולאי: אז אנחנו עכשיו יהיה לנו 87 דפים.
גלי עציון: אם יש כבר 85, אז 87 – לא קריטי.
גלי עציון: השורה התחתונה היא, שכשזה טופל על ידי הארגונים זה עבד מהר וכשלקחו את זה לחברה חיצונית - - -
עמוס שקדי: ממוצע של בסביבות 15 טפסים.
עמוס שקדי: את תיקחי 3 תלושים של האבא, 3 תלושים של האמא, צילום תעודת זהות של הילד ושל האבא ושל האמא ואישור של המעון, כבר עברת את 10.
עמוס שקדי: בממוצע עכשיו, כל אחד, חד הורית, לא הורית – עוד 2.
עמוס שקדי: בממוצע מתוך ה – 85 כל אחד צריך לצרף בסביבות 15 טפסים.
עמוס שקדי: הנגישות למאגר המידע היא אך ורק לתעודת זהות על מנת לוודא שאכן תעודת זהות כזאת קיימת וזה התעודת זהות שלו.
עמוס שקדי: לא מצב משפחתי של האמא, לא אם היא חד הורית, שום דבר, אסור לנו לגשת ואין לנו גישה לזה.
עמוס שקדי: על זה, היא צריכה לצרף טפסים.
גלי עציון: כשזה טופל על ידי הארגונים, איכשהו יש תחושה שזה היה יותר יעיל.
גלי עציון: אבל המשרד לקח את זה והוא עושה את זה ובסדר.
גלי עציון: אז קודם כל - - -
דוד אזולאי: את מכירה יש פתגם שאצלנו אומרים כשמישהו בא לנשק מישהו: במקום לנשק אותו, עיוור אותו.
עמוס שקדי: זה נכון שבעבר זה היה ככה, אבל בוא רק נבין, לא היו 130,000 אלף ילדים.
עמוס שקדי: זה לא היה בספטמבר, זה תמיד ינואר, פברואר, מרץ.
דוד אזולאי: לפחות הם קיבלו תשובה, אמנם מאוחר, אבל קיבלו תשובה.
אורית זוארץ: השאלה היא, האם ייקלטו כולם ביולי אוגוסט?
עמוס שקדי: אני אומר לך עוד פעם, כל מי שהשאלון יגיע, עד ה – 1 בספטמבר יהיה דרגה.
תמר אלמוג: בתנאי שכל המסמכים תקינים.
תמר אלמוג: אם מישהו צריך להשלים ולתקן?
דוד אזולאי: לכן אין ברירה, אני חוזר למה שאמרתי בישיבות הקודמות, נכון שמנהלות המעונות אינן חייבות, אבל משום רצון טוב וסיוע לאותם הורים צריך לעזור להם.
דוד אזולאי: אז יכול להיות שישנם מעונות שההורים לא צריכים את העזרה הזאת, אבל ישנם מעונות שההורים צריכים את העזרה הזאת, אחרת אנחנו לא נוכל להתקדם.
דוד אזולאי: לצערי הרב זה המצב.
אורית זוארץ: לגבי הסנקציות, האם מי שצריך לעשות השלמת מסמכים נכנס לסל הסנקציות?
עמוס שקדי: לא, מה פתאום?
תמר אלמוג: תאריך קבלת ההערכה הוא הקובע.
תמר אלמוג: אם מישהו שלח הערכה ביוני ועד שהוא השלים את המסמכים הגענו לדצמבר, הוא מקבל את הדרגה מספטמבר.
שרי שילון: אין שום ספק שהמנהלות עוזרות במקרים שזקוקים ההורים לעזרה.
שרי שילון: זה ברור.
שרי שילון: הבעיה היא רק העניין באמת של הסנקציות וזה אנחנו מדגישים כאן כדי להסביר להורים את המיידיות, כי ברגע שהיא עוזרת זה בסדר.
שרי שילון: אבל ברגע שהיא משתפת את עצמה עם הצד השני של המערכת ואומרת: יהיו לכם סנקציות, תיענשו וזה, כי כבר הפכה לצד - - -
דוד אזולאי: לכן אם זה היה מופיע באותו מסמך - - -
שרי שילון: היא כבר לקחה צד, זה יוצר אנטגוניזם ואז היא פתאום - - -
תמר אלמוג: כל ההורים קיבלו ערכה.
תמר אלמוג: בתוך הערכה יש דף מידע להורים בעברית.
תמר אלמוג: גם הסנקציה.
תמר אלמוג: התרגום לא הספקנו להכניס לערכה, הפצנו את זה בכנס.
דוד אזולאי: אני חושב בעניין הזה אני בהחלט לא הייתי רוצה לראות - - -
עמוס שקדי: המערכת היא מערכת עם הרבה ילדים.
עמוס שקדי: המשרד לא באמת מנסה להקשות.
עמוס שקדי: התפיסת עולם בסופו של דבר אומרת שאם את מכניסה כמה שיותר דברים לרובריקה, לא בהערות, המערכת שתיתן לך ...
עמוס שקדי: תעבוד הרבה יותר חלק.
עמוס שקדי: אם עכשיו מישהו יצטרך לקבל החלטה על 10,000 ילדים שהוא צריך לנתח כל אחד מהם מה כתוב בסוגיה הספציפית שלו בהערות, כמות הזמן שזה ייקח בשביל לקבל החלטה תהיה בלתי נגמרת.
עמוס שקדי: הרעיון להיכנס לרובריקה עם נתונים הוא בשביל להכניס את הרעיון לפס ייצור שבו ישבו אנשים ויהיה אם זה X זה ככה ואם זה Y זה ככה ובזה זה נגמר.
עמוס שקדי: זה אמור לייעל את התהליך.
עמוס שקדי: אף אחד לא מנסה להקשות.
דוד אזולאי: עמוס, אתה יודע מה?
דוד אזולאי: אני מסכים לכל מילה שאמרת, אבל בוא נחיה את המציאות.
דוד אזולאי: המציאות היא שזה לא עובד כמו שאתה אומר.
דוד אזולאי: עובדה היא שהנתונים שאנחנו מקבלים כאן חלק גדול מההורים, גם אם כבר היו, זכו לקבל את הסיוע הנדרש והגישו את המסמכים, לא תמיד העבירו את המסמכים הדרושים וצריכים להמתין ואנחנו אחר כך נכנסים לתוך שנת הלימודים וזה נמשך וזה יכול להימשך עד סוף שנת הלימודים, כפי שאמרתי.
דוד אזולאי: אנחנו עומדים כבר בתחילת הקיץ, שזה תחילת החופש ואנחנו יודעים על למעלה מ – 5,000 הורים שטרם קיבלו מענה עד היום.
עמוס שקדי: אנחנו לא יודעים מתי הם הגישו אבל.
עמוס שקדי: זה מאד משנה, כי אם הוא הגיש לפני חודש, אז זה לא כמו מישהו שהגיש בספטמבר.
דוד אזולאי: אבל עצם העובדה, אדוני, שישנה בעיה כזו זה אומר שמשהו במערכת לקוי ואתם חייבים בעניין הזה ועל זה אנחנו מדברים ודשים עוד הפעם ועוד הפעם.
דוד אזולאי: צריך פעם אחת לעשות סדר בבית.
דוד אזולאי: אתם אצלכם.
דוד אזולאי: המעונות פה נרתמו לפעולה.
דוד אזולאי: ההורים חייבים להישמע להוראות התמ"ת, אבל אתה תיכף תשמע פה הורים שנמצאים איתנו, תשמע אותם מכלי ראשון כדי שכולנו נבין על מה מדובר פה.
דוד אזולאי: בבקשה מר יעקבסון.
אברהם יעקבסון: שלום וברכה.
אברהם יעקבסון: קודם כל הערה קטנה לגבי למה ההורים עדיין לא מגישים.
אברהם יעקבסון: הורים, מטבע הדברים, יש להם הרבה שינויים בחיים, במיוחד עובדי הוראה ודברים כאלה.
אברהם יעקבסון: הם לא יודעים במרץ, בתקופה הזאת, ביוני יולי, מה יהיה איתם בספטמבר.
דוד אזולאי: במקרה הטוב ב – 1 בספטמבר הוא - - -
אברהם יעקבסון: אז זו סיבה ראשונה למה לא מגישים.
אברהם יעקבסון: סיבה מאד פשוטה.
אברהם יעקבסון: אמהות יולדות הרבה פעמים, לא יודעות אם יחזרו, כן יחזרו, לא יחזרו, לאיזה מתכונת יחזרו?
אברהם יעקבסון: זה סיבה הגיונית, מעבר לחשש של ההורים מה יקרה אחרי שהם ישלחו, למה הם לא שולחים את זה כבר עכשיו.
אברהם יעקבסון: סיבה די טריוויאלית ומובנת.
אברהם יעקבסון: לגבי עצם הפניה – אני שומע פה את כל האנשים המלומדים שיושבים ומסבירים כמה זה פשוט וכמה זה מובן ורק את הטפסים האלה וכו'.
אברהם יעקבסון: אני אתן דוגמה מכלי ראשון מה היה לנו.
דוד אזולאי: איפה אדוני גר?
אברהם יעקבסון: אני גר ביישוב עלי בבנימין.
דוד אזולאי: אדוני סיים 8 שנות לימוד, אני מקווה.
אברהם יעקבסון: ברוך ה', כן.
אברהם יעקבסון: אנחנו במקרה עלינו על מדגם בקרה זה נקרא, משהו כזה, במרץ 2012.
אברהם יעקבסון: לא יודע למה זכינו.
אברהם יעקבסון: בסדר גמור.
אברהם יעקבסון: קיבלנו את המעטפה, קיבלנו את הכל.
אברהם יעקבסון: 15 מסמכים זה נראה לי המינימום.
אברהם יעקבסון: לא משנה.
אברהם יעקבסון: שלחנו את כל מה שהם ביקשו: תלושים ואישורי מעסיקים.
אברהם יעקבסון: מה שנדרש – שלחנו.
אברהם יעקבסון: שולחים את המעטפה.
אברהם יעקבסון: כלום.
אברהם יעקבסון: מחכים.
אברהם יעקבסון: אחרי כמה זמן מקבלים - - -
אברהם יעקבסון: לפחות חודש פלוס.
אברהם יעקבסון: אשתי מקבלת SMS, זה גם חשוב על מה תמ"ת עומדים ועל מה הם לא עומדים.
אברהם יעקבסון: אשתי מקבלת SMS מהמוקד שלהם שלא הגיע.
אברהם יעקבסון: המסמכים לא הגיעו.
אברהם יעקבסון: שלחנו במעטפה שלהם, אני אישית הכנסתי לתיבת דואר עם המעטפת החזר שלהם.
אברהם יעקבסון: אנחנו מתקשרים אליהם, שואלים, אומרים: לא הגיע, אבל תחכו, זה במוקד, עד שסורקים זה פסח, עד שיסרקו, עד שזה, אולי תחכו עוד קצת.
אברהם יעקבסון: בסדר.
אברהם יעקבסון: עוברים עוד איזה שבועיים, שלושה, ארבעה, מקבלים אני חושב מייל, או משהו כזה.
אברהם יעקבסון: לא הגיע.
אברהם יעקבסון: טוב, לא הגיע, מחדש את הכל.
דוד אזולאי: לכם יש גם SMS וגם מייל?
אברהם יעקבסון: זהו.
אברהם יעקבסון: זה מה שאני בא להגיד לכבוד היושב ראש.
דוד אזולאי: גם מייל וגם SMS.
דוד אזולאי: אתה בר מזל.
אברהם יעקבסון: אני בתפקידי מנהל אדמיניסטרטיבי אז יש לי גם מייל, גם פקס, גם מכונת צילום, גם זה וגם אני קצת יודע להבין במסמכים.
תמר אלמוג: אין לו – אנחנו מתקשרים אליו.
אברהם יעקבסון: רוב האנשים לא יודעים.
דוד אזולאי: אנחנו נותנים את הדוגמה הקלסית.
דוד אזולאי: כי גבירתי העירה קודם: מה?
דוד אזולאי: כולם לא יודעים לקרוא?
דוד אזולאי: לכולם אין SMS?
דוד אזולאי: לכולם אין אינטרנט?
דוד אזולאי: אז הנה, בבקשה, אדם שיש לו הכל.
אברהם יעקבסון: יש לו הכל והוא גם מתעסק ביום יום בטופסולוגיה, אז יש לו את הסבלנות והעקשנות להמשיך, אבל ברור לי שאנשים אחרים במקרה שלי היו פורשים ולא היו מקבלים את ההנחה.
אברהם יעקבסון: בכל אופן, מגיע - - -
דוד אזולאי: עבר פסח בינתיים.
אברהם יעקבסון: לא, עברנו כבר את פסח, בעוד שבועיים שלושה אומרים: לא הגיע, אבל אתה יכול, אם אתה רוצה לייעל את התהליך שזה בטוח יגיע, תסרוק את הכל מחדש באתר שלהם.
אברהם יעקבסון: טוב, סורק, מסתבר שלא כל קובץ יכול להיכנס שם, רק קבצים מאד, מאד קטנים.
אברהם יעקבסון: אני הקטן אפילו בזה לא מבין.
אברהם יעקבסון: קראתי אחראי מחשבים, עזר לי, סרקתי את הכל בגודל שהם רצו, קבצים קטנים, 300, לא יודע, יש להם איזה שהיא הגבלה טכנית.
אברהם יעקבסון: כל מה שהם רצו – העברנו.
אברהם יעקבסון: גם שלחתי בפקס ליתר ביטחון.
אברהם יעקבסון: אמרתי: שלא יגידו שלא הגיע.
אברהם יעקבסון: עובר עוד איזה חודש, פתאום אני רואה בחשבון בנק ירד הסכום המלא.
אברהם יעקבסון: אין הודעה.
אברהם יעקבסון: אין טלפון, אין מייל, שום דבר.
דוד אזולאי: כמה הורדות הורידו לך?
קריאה: דרגה המכסימלית.
דוד אזולאי: כלומר, שילמת את המקסימום?
אברהם יעקבסון: פתאום בבת אחת.
דוד אזולאי: רטרואקטיבי?
אברהם יעקבסון: למזלי, שהמועצה שלי התחשבה בי אז לא עשתה את זה רטרואקטיבי, עשתה את זה לאותו חודש.
אברהם יעקבסון: אבל פתאום קפץ הסכום לכמעט פי 2, בלי שום הודעה, בלי מייל, בלי כלום.
אברהם יעקבסון: עכשיו, עוד פעם אני אומר לכבודו: אני ברוך ה' טיפה בעניינים.
דוד אזולאי: אני רואה שגם יש לך משכורת טובה.
אברהם יעקבסון: אני אומר לכבודו, לא, אם היתה לי משכורת טובה לא היה קופץ פי 2.
קריאה: הוא אמר שהוא עובד במועצה, אני לא מכירה שום מועצה - - -
אברהם יעקבסון: לא אמרתי שאני עובד במועצה, אמרתי שלמזלי המועצה בבנימין התחשבה.
אברהם יעקבסון: כבודו, אם היתה לי משכורת גדולה לא הייתי מקבל הנחה.
תמר אלמוג: לא, לא 50 אחוז בטח שלא.
אברהם יעקבסון: בכל מקרה קפץ הסכום בלי שום הודעה, בלי כלום.
אברהם יעקבסון: התחלתי להתקשר.
אברהם יעקבסון: לא יודע, חסר בטופס ההוא, אין אישור מעסיק.
אברהם יעקבסון: מה אישור מעסיק?
אברהם יעקבסון: אבל כתבתי עם הטופס ממוכן, אשתי עבדה בבר אילן עוזרת מחקר, לא צריך אישור מעסיק.
אברהם יעקבסון: כתוב לכם למעלה אחוז משרה.
אברהם יעקבסון: לא, זה לא טוב.
אברהם יעקבסון: אתה צריך להביא אישור מעסיק.
אברהם יעקבסון: ככה התחלנו את הסאגה.
אברהם יעקבסון: הבאנו אישור מעסיק, לא, זה לא בפורמט הזה, זה בפורמט ההוא, תביא ככה, תביא ככה, תביא תלוש של מרץ, תלוש של פברואר.
אברהם יעקבסון: אני אומר לכבודו, אני הרגשתי וגם כתבתי את זה במיילים, מזלי שאני איכשהו הצלחתי ליצור קשר עם מישהי שם במייל בטלאול, בחברה שעובדת איתם ובמישהי בתמ"ת, לא יודע איכשהו, במקביל פניתי לועדה לפניות הציבור וככה היה לי איכשהו תקשורת ישירה.
אברהם יעקבסון: אני רוצה להגיד לכבודו, אם אני באמת לא היה לי, אני הרגשתי שאני בקרב.
אברהם יעקבסון: ממש הרגשתי.
אברהם יעקבסון: גם כתבתי להם: הרגשתי שאני בקרב.
אברהם יעקבסון: כל פעם: תביא את המסמך ההוא, לא, תביא את המסמך הזה.
דוד אזולאי: איפה הדברים עומדים עכשיו?
אברהם יעקבסון: בסופו של דבר קבעו את הדרגה.
אברהם יעקבסון: כבודו, קבעו את הדרגה.
אברהם יעקבסון: אחרי שכבר החליטו שאשתי אולי בכלל היא סטודנטית, למה?
אברהם יעקבסון: כי היא עוזרת מחקר אז היא חייבת להיות סטודנטית.
אברהם יעקבסון: עד ששכנעתי אותם שהיא לא סטודנטית, היא רק עוזרת מחקר.
אברהם יעקבסון: שלחתי להם את החוזה שלה.
אברהם יעקבסון: השתכנעו וקבעו את הדרגה.
אברהם יעקבסון: אחרי שבוע בערך, אני מקבל מייל: "הדרגה מבוטלת, לא הבאת תלוש של מרץ ונקבעה בטעות הדרגה".
אברהם יעקבסון: אמרתי: הגעתי כבר עד לפה, נמשיך.
אברהם יעקבסון: שלחתי להם גם את מרץ עוד פעם.
אברהם יעקבסון: קבעו את הדרגה בסוף, אני מקווה בינתיים, נכון להיום, זה עוד לא השתנה.
אברהם יעקבסון: אבל עוד פעם, אני בא להגיד לכבודו, אני ברוך השם בן אדם שיש לו במשרד פקס.
דוד אזולאי: איזה 5 דקות, אני לא מקנא בך.
אברהם יעקבסון: גם מכונת צילום.
דוד אזולאי: אגיד לך יותר מזה, כל הכבוד שלא התייאשת.
אברהם יעקבסון: אני אומר לכבודו: במשך חודשים היה ממש קרב בירוקרטי ואני אומר לכבודו, אם לא הייתי יושב במשרד עם פקס, עם מכונת צילום, עם מייל ישיר, לא הייתי מקבל.
אברהם יעקבסון: למה באתי לפה בעצם?
אברהם יעקבסון: כי ברור לי שהרבה מאד הורים - - -
דוד אזולאי: אם אבל קורה לאותו אזרח פשוט שאין לו את האמצעים, הוא בא למנהלת המעון ובצדק, שתעזור לו.
אברהם יעקבסון: בגלל זה רציתי לבוא לפה כדי להסביר לכבודו שלאזרח פשוט שיש לו קצת פחות זמן ממני וקצת פחות אמצעים, אמצעים הטכניים הפשוטים, הוא לא יקבל דרגה בגלל כזאת שטות שהוא לא יבין אפילו למה.
אברהם יעקבסון: עכשיו, הם לא טורחים להגיד.
אברהם יעקבסון: כשיש את העלייה הם לא טורחים לשלוח מייל, לא טורחים כלום.
אברהם יעקבסון: כשהם צריכים את הטפסים הם ישלחו לך SMS וזה.
אברהם יעקבסון: ברגע שהם קבעו את הדרגה אתה לא תקבל שום הודעה והדרגה פתאום קופצת - - -
דוד אזולאי: תודה רבה לך מר יעקבסון.
דוד אזולאי: משפחת גבאי מבית שמש, בבקשה.
רחל גבאי: מרמת בית שמש.
רחל גבאי: אני עובדת סוציאלית פה בעיריית ירושלים באגף הרווחה וחברי הוועדה פה כולם דיברו על כל העניין של הטפסים, שזה קושי מאד מאד גדול, אבל אני רוצה לדבר על דברים הרבה יותר משמעותיים, שלי באופן אישי גרמו תסכול ומה שאתה ציינת שזה הרגשה כמו בקרב, אז אני חושבת שזה משהו קטן לתאר את כל ההרגשה שלמשך כל השנה.
רחל גבאי: בעלי ידבר על העניין עצמו, אבל אני רוצה לדבר על היחס של המוקד הטלפוני ועל השירות.
רחל גבאי: קודם כל אני חושבת שהשירות הזה מתאפיין בחוסר מקצועיות וחוסר תקשורת ישירה, שזה מתבטא בזה כשאני מתקשרת לנציגה ושואלת אותה משהו, היא אומרת לי: שנייה.
רחל גבאי: אני לא יודעת לענות לך, רגע.
רחל גבאי: שמה אותי על המתנה רבע שעה, מתייעצת כנראה עם החשבת שכר ואז חוזרת אלי.
רחל גבאי: ואז אני רוצה, אחרי שהיא חוזרת אלי עם מענה, אני אומרת לה: או.
רחל גבאי: קיי.
רחל גבאי: אבל ככה וככה, אז שנייה, רגע, אני לא יודעת לענות לך, עוד רבע שעה המתנה.
רחל גבאי: אני לא מדברת על זמן ההמתנה.
רחל גבאי: תנסו לחייג עכשיו למוקד הטלפוני, לא היה מקרה אחד שפחות מרבע שעה אני נעניתי.
רחל גבאי: זה דבר ראשון.
רחל גבאי: במקרים שאני ככה עומדת על דעתי ואני רוצה לדבר עם מנהלת, אומרים לי: "לא ניתן לדבר עם המנהלת יותר מפעם אחת, במשך כל תקופת השירות.
שלומית אבינח: הם רושמים לך את זה?
רחל גבאי: רק אם פעם אחת.
רחל גבאי: אני רוצה לדבר על דבר עוד יותר חמור מזה.
רחל גבאי: אני מדברת עם נציגה ולמי שירצה, יש לי פה הקלטה שלמה של שיחה, כמעט של חצי שעה שכל הדברים שאני אומרת עכשיו תועדו.
רחל גבאי: אני מדברת עם נציגה.
רחל גבאי: הנציגה אומרת לי, אחרי שהיא מתייעצת עם חשבת שכר, אומרת: או.
רחל גבאי: טעינו, אנחנו מתנצלים.
רחל גבאי: באמת היינו צריכים להחשיב איזה שהוא עניין שבעלי אחר כך ידבר עליו, אתם צודקים.
רחל גבאי: אנחנו נזכה אתכם.
רחל גבאי: אני מתקשרת יום למחרת, הנציגה שענתה לי, שהיא נציגה אחרת אומרת לי: תקשיבי, זאת שאמרה לך את זה היא חסרת ניסיון.
רחל גבאי: היא לא יודעת.
רחל גבאי: היא פשוט חדשה, היא חסרת ניסיון, כל הדברים האלה בפלאפון פה מתועדים.
רחל גבאי: אני אומרת לה: את מודעת למה שאת אומרת?
רחל גבאי: את מודעת לזה שאת אומרת לי שנציגה יום קודם אומרת לי משהו ואת אומרת לי משהו אחר?
רחל גבאי: יום למחרת אני אתקשר אני אקבל שוב מידע אחר?
רחל גבאי: כל זה תחושה של חכמי חלם שאני מדברת עם אנשים ואין שום התייחסות רצינית.
רחל גבאי: אתה אמרת, שאם חסר טופס אז נציג התמ"ת מתקשר להגיד שחסר טופס?
עמוס שקדי: לא נציג תמ"ת, נציג מוקד.
רחל גבאי: נציג מוקד.
רחל גבאי: לא משנה, מבחינתי המוקד זה התמ"ת.
רחל גבאי: חודש, אני שלחתי את כל הדברים, חודש, אני התקשרתי לשאול מה קורה?
רחל גבאי: חסר לך טופס.
רחל גבאי: לא משנה שאני שלחתי את כל הטפסים.
רחל גבאי: אף אחד לא מתקשר לעדכן.
רחל גבאי: אף אחד לא מתקשר להודיע.
רחל גבאי: זה תקשורת מאד מתסכלת.
רחל גבאי: אין הרגשה שמבינים ומטפלים.
רחל גבאי: אני יצאתי לעבוד, יש לי תינוק חולה אפילפסיה בבית, אנחנו היינו מאושפזים איתו, אני לא חזרתי לעבוד אחרי חופשת לידה, אנחנו גם לא קיבלנו קצבת נכות על המחלה שלו, אבל זה בירוקרטיה אחרת שלא קשורה אליכם.
רחל גבאי: אני בתור אישה, אם המטרה של התמ"ת זה לקדם נשים בתחום התעסוקה, אני יוצאת לעבוד, על פי כל הטיפולים שהוא צריך לעבור, 3 טיפולים בשבוע, על כל המלחמות.
רחל גבאי: אני נעדרת מהעבודה בשביל לא לפגוע בעבודה.
רחל גבאי: אני עובדת 32 שעות, מה שאני זכאית להנחה.
רחל גבאי: אני כבר אדבר על זה שלא זכיתי להנחה שאני צריכה, אבל זה הרגשה של אפיסת כוחות.
רחל גבאי: אני אמרתי לבעלי: אני מתייאשת.
רחל גבאי: אין לי למי להתקשר, אין מי שיטפל בעניין.
רחל גבאי: כל נציגה אומרת משהו אחר.
רחל גבאי: זה הרגשה שאתה אומר: מה רוצים לעזור לי בתור אשה עובדת על אף כל הקשיים.
רחל גבאי: בעלי ידבר על העניין עצמו.
דוד אזולאי: בבקשה אדוני, אתה רוצה להמשיך?
משה גפני: אני רוצה קודם כל להודות שוב פעם על הבמה כאן שניתנה לי לדבר, אבל אני בשונה ממר יעקבסון אני מוכן כאן, הבאתי את תלושי משכורת שלי, אני מוכן גם להראות את המספרים במה מדובר.
משה גפני: אני עובד באשדוד בבנק מרכנתיל ואני נוסע כל יום מרמת בית שמש לבנק מרכנתיל.
רחל גבאי: שנינו עובדים מחוץ לעיר.
משה גפני: מחוץ לעיר, הילדים נמצאים בתוך העיר.
רחל גבאי: שני ילדים במעונות.
משה גפני: אנחנו כל הזמן בהתרוצצויות איך להגיע בזמן כדי להוציא אותם מהגנים וכו'.
משה גפני: אבל אני נוסע, לצורך העניין אני חייב לנסוע עם אוטו, כי אין לי אפשרות לנסוע באוטובוסים.