GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריאלה עפרה ליאור: אבל הפניות הפרטניות - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז פקס.
דוד אזולאי: אני אשכלל את זה: במקום אינטרנט - - -
מאיר אלבז: אריאלה, את לא תעמדי בזה.
מאיר אלבז: זה אלפים.
מאיר אלבז: אלפים.
מאיר אלבז: את לא תעמדי בזה.
אריאלה עפרה ליאור: אבל יש פניות ציבור.
אריאלה עפרה ליאור: אני לא מבינה, זה כאילו אתם מבטלים את פניות ציבור.
דוד אזולאי: כל מה שאני אומר לא קשור לפניות ציבור, אני מדבר אך ורק על המועצה.
דוד אזולאי: כמו שיש מייל לכל חבר, תוסיפי גם פקס.
דוד אזולאי: לא לכל אחד יש מייל.
דוד אזולאי: אין לי אינטרנט בבית, מה אני יכול לעשות.
דוד אזולאי: אני משתמש אך ורק בפקס או בטלפון שתיתנו לי.
אריאלה עפרה ליאור: פקס אפשר.
אריאלה עפרה ליאור: טלפון זה פניות פרטניות, ויש לי ניסיון רע עם זה.
דוד אזולאי: אני מקבל, אני מקבל, בבקשה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגרמו לביטוח לאומי לעבוד - - -
דוד אזולאי: תודה, אני ממשיך.
דוד אזולאי: אנחנו נפנה ונבקש ייעוץ משפטי למועצה שאינו ייעוץ משפטי של הביטוח הלאומי.
דוד אזולאי: אני חושב שזה דבר ראוי.
דוד אזולאי: לגבי הפרוטוקולים, אני מבקש שהפרוטוקולים יהיו חשופים לציבור הרחב, כמובן מבלי לפגוע בצנעת הפרט.
דוד אזולאי: ודבר אחרון, לפרסם את התקנון שלכם באתר האינטרנט של הביטוח הלאומי.
דוד אזולאי: יש פה עוד רעיון, שמנהלת הוועדה מציעה, והוא שהוועדה לביקורת תקבל את הדוח של הוועדה לפניות הציבור של הביטוח הלאומי.
חזקיה ישראל: יש ועדה לפניות הציבור של המוסד.
חזקיה ישראל: תפקידה הוא לשבת עם - - -
דוד אזולאי: רבותיי, אנא מכם, אני עוד לא נעלתי את הישיבה.
חזקיה ישראל: היא מקבלת את החתכים השונים לפי בקשתם, כי אם אנחנו רואים שיש תלונות בנושא מסוים, היא צריכה להציף את זה.
דוד אזולאי: לזה אנחנו חותרים.
דוד אזולאי: אם יש את הסנכרון הזה בין פניות הציבור לבין הוועדה לביקורת, ונוכל לקבל פילוח של תלונות שחוזרות על עצמן, כלומר של בעיה שצריך לתקן אותה – אני חושב שזה עונה על הדרישה שלנו.
דוד אזולאי: אני פותח את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור בנושא הסעות נכים בוגרים למרכזי יום.
דוד אזולאי: אנחנו מקיימים היום את הישיבה הרביעית בנושא הזה.
דוד אזולאי: קודמי התחיל בנושא הזה, ואני ממשיך כמובן.
דוד אזולאי: מאז ה-31 בינואר ועד היום לא שקטנו על שמרינו ולא ישבנו, אלא פעלנו בעניין הזה.
דוד אזולאי: אני פניתי לכל מיני גורמים – גם לשלטון המקומי, גם למשרד הרווחה – וניסינו להגיע להבנות.
דוד אזולאי: אני מאמין שעם רצון טוב אפשר היה להגיע.
דוד אזולאי: אבל לצערי הרב אני נתקלתי בקיר אטום, בגלל נהלים שקשה לי להבין ולהסביר אותם.
דוד אזולאי: עד שקבענו את הפגישות.
דוד אזולאי: בסופו של יום נקבעו הפגישות, וישבנו, מנהלת הוועדה ואני, בחלק מהישיבות עם נציגי השלטון המקומי, מר פיני קבלו, שוודאי ידווח על כך; ובחלק ישבנו לבד עם נציגי משרד הרווחה, ישבנו עם גברת גלית רייכמן, ודיברנו ונסינו להגיע לאיזושהי נוסחה או איזושהי הבנה.
דוד אזולאי: אבל לצערי הרב אני מודה שנכון לרגע זה אני לא איש בשורה.
דוד אזולאי: אני מודה שגם אני מאוכזב, אבל אני לא מתייאש.
דוד אזולאי: הנחתי הצעת חוק פרטית, שתיתן מענה כפי שאני חושב שיכול להינתן.
דוד אזולאי: אם מישהו במשרד האוצר או הרווחה חושב אחרת – אדרבא, אני אשמח, אני פתוח להצעות.
דוד אזולאי: אבל אני חושב שהמצב הקיים היום הוא בלתי נסבל.
דוד אזולאי: זה פשוט פגיעה בהורים ובילדים.
דוד אזולאי: להגיד לכם את האמת, בכל פעם שאני מגיע לדיונים בנושאי הרווחה, משום מה אני מרגיש שבמשרד הרווחה יש איזו אטימות להרבה נושאים, וזה חבל.
אפרים חוג'ה: זו אמירה גורפת, אדוני.
אפרים חוג'ה: סליחה שאני מעיר, אבל כנציג משרד הרווחה, אני חושב שזו אמירה גורפת.
דוד אזולאי: אני מבין אותך, אבל תבין גם את הכאב שלי: כשאני מגיע לנושא כזה, אני מצפה ליתר רגישות.
דוד אזולאי: נכון שמשרד הרווחה טוען: זה לא אנחנו, אלה הנחיות של משרד האוצר.
דוד אזולאי: אבל האמן לי, נער הייתי וגם זקנתי, וראיתי שכשרוצים אפשר להגיע לפתרון.
דוד אזולאי: הרי לא מודבר פה במיליונים, אלא בדבר שאפשר לתת לו מענה.
דוד אזולאי: אני יודע שהמנכ"ל הקים ועדה שהייתה אמורה לבדוק את הסוגיה הזאת ולהגיש מסקנות עד סוף אפריל.
דוד אזולאי: ביקשנו לקבל א המסקנות האלה, ונכון להיום אני עוד לא קיבלתי.
פיני קבלו: המשרד לא העביר?
דוד אזולאי: אני לא קיבלתי.
דוד אזולאי: יכול להיות שמישהו אחר - - -
פיני קבלו: הוועדה, נקודתית, הייתה עם ההצעה הספציפית הזאת של - - -
דוד אזולאי: ישבנו, דיברנו והיה סיכום שבו נאמר לי שהמסקנות צריכות להיות מוגשות עד אפריל.
דוד אזולאי: אנחנו עברנו את מאי, יוני, וכמעט אפילו הלכנו לבחירות, אבל.
דוד אזולאי: .. מה לעשות, משמיים רוצים שנמשיך לשרת את הציבור, ולכן אנחנו פה.
דוד אזולאי: אני רק יכול להגיד שכדי שאני אוכל להסתכל על עצמי בראי ולהגיד שעשיתי את מה שאני יכול – אני אוכל להסתכל להורים האלה בעיניים ולהגיד להם שעשיתי כל מה שאני יכול למענם.
דוד אזולאי: המאבק הבא הוא מאבק אם להעביר את החוק.
דוד אזולאי: בעניין הזה, אני אפנה בבוא היום להורים ואבקש את העזרה שלהם מול משרדי הממשלה השונים ומול כל הגורמים האחרים.
דוד אזולאי: בכל זאת, אני מבקש מהגברת גלית רייכמן לעדכן אותנו מה קרה מאז הפגישה שלנו.
גלית רייכמן-מימון: קודם כול, אני רוצה לפתוח בזה שאנחנו באמת מודעים לבעיות ואנחנו כן מנסים למצוא פתרונות וכן להגיע להסדרים שיוכלו לתת מענה לפחות לחלק ניכר מהבעיות.
גלית רייכמן-מימון: הוועדה עדיין לא הגישה את מסקנותיה.
גלית רייכמן-מימון: הנושא הוא מאוד מורכב.
גלית רייכמן-מימון: אחת הבקשות שעלתה היא השוואה של התע"ס של האוטיסטים לתע"ס של המפגרים, דבר שייתן מענה לחלק גדול מהבעיות.
גלית רייכמן-מימון: על מנת שנוכל להמליץ על כך, אנחנו חייבים לבחון את כל ההשלכות התקציביות.
גלית רייכמן-מימון: מדובר בבדיקה של מקרים פרטניים כדי לבדוק את המקרים החריגים, ולכן זה לוקח יותר זמן מכפי שחשבנו שזה ייקח בהתחלה.
גלית רייכמן-מימון: אנחנו מאוד מקווים שעד סוף יולי אנחנו נוכל להוציא דוח שיהיה שלם ולא משהו חלקי.
גלית רייכמן-מימון: אנחנו באמת ובתמים רוצים למצוא מענה לבעיה.
דוד אזולאי: אם תבואי עם בשורה בעניין הזה, היה שווה לחכות כל זמן שצריך.
דוד אזולאי: באמת אני אומר לך את זה.
דוד אזולאי: אם זה יקרה, שווה לי לקחת את החוק שלי, למשוך אותו, ואני גם מוכן לחזור בי מכל מה שאמרתי.
גלית רייכמן-מימון: אני מאוד מקווה.
גלית רייכמן-מימון: יחד עם זאת, חשוב לזכור שישנן הסעות חריגות, בעלויות מאוד חריגות, שלהן אנחנו לא בהכרח נוכל למצוא מענה, כיוון שבסופו של דבר המשרד מנסה למצוא את האיזון שבין הנגשה של השירותים מצד אחד לבין פיתוח והרחבת השירותים הקיימים, וברגע שניתן מענה להסעות בעלויות מאוד חריגות, זה יבוא על חשבון שירותים.
גלית רייכמן-מימון: אנחנו מנסים כל הזמן למצוא את האיזון הזה.
דוד אזולאי: להורים האלה מגיעה הסעה, אבל בגלל הקושי או מצד השלטון המקומי או מצד ההורים, הם לא עושים את זה, ולכן הם לקחו את היוזמה והם מסיעים את הילדים שלהם בעצמם.
דוד אזולאי: הרי זו הבעיה.
דוד אזולאי: כבר אמרתי את זה בכמה ישיבות: הם היו יכולים לעשות לעצמם חיים קלים – לשים את הילד במסגרת של פנימייה.
דוד אזולאי: אבל הם בחרו בדרך הקשה: לקחת את הילד הזה, לגדל אותו בבית, להתמודד עם כל הבעיות היום-יומיות.
דוד אזולאי: אני בטוח שאת מכירה את זה ואני לא מחדש לך שום דבר בנושא הזה.
דוד אזולאי: אני חושב שדווקא זו סיבה טובה לעודד את ההורים האלה ולסייע בידם כמה שרק אפשר.
דוד אזולאי: פיני קבלו, נציג השלטון המקומי, בבקשה.
פיני קבלו: יושבות פה גם נציגות שעוסקות בנושא של ההיסעים ברשויות המקומיות.
פיני קבלו: אני יכול להקריא מהדף, כי משרד הרווחה באמת עורך בחינה כוללת של ההיסעים.
פיני קבלו: הייתה ישיבה של הוועדה המשותפת שהוקמה, ולהלן עיקרי הדברים.
פיני קבלו: זאת אומרת, כבר יש סיכום, פחות או יותר, של הדברים, ויש המלצות של הוועדה המשותפת של ההיסעים – הדף שהציגה בפניי אסא בן-יוסף.
פיני קבלו: מבחינתנו הדברים נאמרו וסוכמו, והמשרד אמור להפעיל אותם.
פיני קבלו: אני רק אצטט כמה תחומים בהם מתקיימת הסעה: "המשרד עורך בדיקה כוללת של נושא ההיסעים, זאת בהנחיית מנכ"ל המשרד.
פיני קבלו: בראש הוועדה עומדת סמנכ"ל תקציבי המשרד, גלית רייכמן.
פיני קבלו: במסגרת זאת התקיים מפגש ראשון, בראשותה של גלית, ובהשתתפות נציגי המשרד: חשבי אגפי השיקום והפיגור; נציגי השלטון המקומי מחיפה, באר-שבע, המועצה האזורית יואב, ירושלים, תל-אביב; ונציגי החברה למשק וכלכלה.
פיני קבלו: " "להלן עיקרי הדברים: 1.
פיני קבלו: תחומים בהם מתקיימת הסעה: פיגור, שיקום נכים, ילדים שיקומיים, אוטיזם, ילדים בסיכון, קשישים (עיקר ההיסעים נעשים בתחומי השיקום-פיגור-אוטיזם).
פיני קבלו: " "2.
פיני קבלו: בעיות עיקריות: תקציב לא מותאם לעלויות ההיסעים; סרבול ובירוקרטיה בדיווחים הנדרשים לצורך התחשבנות של הרשויות עם המשרד (המחאות נפרדות לכל מטופל; פעוטות שיקומיים – אי-יכולת לדווח במת"ס; הכבדה של המת"ס לגבי היסעי בוגרים..." אני לא רוצה להמשיך ולהרחיב.
פיני קבלו: "3.
פיני קבלו: הודגש שבמועצות האזוריות כל פעולה מותנית בקיום הסעה; קיים סעיף מיוחד לנושא ההסעות – סעיף כללי.
פיני קבלו: " "4.
פיני קבלו: הוצגו היתרונות (הפחתת המעמסה מהרשויות, בעיקר בחלק הקשור למכרזים)..." חברת משק וכלכלה תרכז את כל הנושא של ההיסעים, ולא עובדים סוציאליים יתעסקו עם מכרזים, דבר שגוזל הרבה מזמן עבודתם.
פיני קבלו: "5.
פיני קבלו: הועלת הצעה לבחון אפשרות להתקשרות ישירה של המשרד עם החברה למשק וכלכלה", כפי שאמרתי.
פיני קבלו: "המלצות ומסקנות להפעלת היסעים (של נציגי השלטון המקומי): 1.
פיני קבלו: מועדף ומומלץ קיום ההסעה על ידי המפעילים/ספקי השירות (זו העמדה העקרונית של מרכז השלטון המקומי)..." "2.
פיני קבלו: הפעלת היסעים", זו העמדה שלנו בעניין, "על ידי הרשויות המקומיות רק בהתקיים התנאים: קיום תקציב מותאם וכוח אדם לניהול מערך ההיסעים..." "3.
פיני קבלו: קיום ההיסעים על ידי יצירת התקשרות ישירה של משרד הרווחה עם מרכז השלטון המקומי (כמייצג כלל הרשויות המקומיות) לביצוע היסעים על ידי חברת משק וכלכלה.
פיני קבלו: " זאת אומרת, אנחנו נתנו פה מגוון של פתרונות.
פיני קבלו: הייתה ועדה משותפת שהמנכ"ל הקים, ואנחנו מצפים שהמנכ"ל יוציא לפועל את היישום שלה, ואז אנחנו משיגים שלכל הסעה תהיה עלות שהמשרד יתקצב אותה במלואה.
פיני קבלו: אני מקווה שהמנכ"ל...
פיני קבלו: אנחנו רוצים להוציא.
פיני קבלו: .. יש עובדים סוציאליים שמעסיקים עצמם במערך היסעים.
פיני קבלו: יש מערך היסעים של החינוך ברשויות המקומיות, ואנחנו רוצים את אותו הדבר: או לאחד את זה עם החינוך, או לעשות את זה על ידי "משקל" – חברת משק שלנו – שהיא תארגן את כל הנושא של ההיסעים והמכרזים, כדי להוריד נטל לא קטן מהעובדים הסוציאליים שמתעסקים בהסעות.
פיני קבלו: לעתים זה הסעות לא בטיחותיות או כל דבר אחר שעלול חלילה להיגרם.
פיני קבלו: כי אין להם שום אחריות לפקח.
פיני קבלו: או קצין ביטחון שצריך לבקר ולומר אם האוטו הזה תקני או לא והאם יש בו את כל הציוד הנדרש.
פיני קבלו: לכן, אם נלך למתווה שהצענו, אני חושב שאנחנו פותרים את כל הסוגיה הזאת של ההיסעים.
גלית רייכמן-מימון: אני רוצה להתייחס לישיבה שפיני דיבר עליה.
גלית רייכמן-מימון: כחלק מהוועדה, אכן ישבנו עם נציגים של השלטון המקומי, שמענו אותם, וזה יילקח בחשבון כחלק מהמסקנות של הוועדה.
דוד אזולאי: אנחנו נמצאים כבר בתחילת חופשת הקיץ.
דוד אזולאי: זה אומר שאין לנו הרבה זמן, צריכים להיערך לאחד בספטמבר.
גלית רייכמן-מימון: אנחנו מודעים לזה.
דוד אזולאי: אם נשמעת כאן איזושהי נימה כאילו אני מרפה מהנושא, אז אני אומר לך שלא – אני לא מתכוון להרפות מהנושא.
דוד אזולאי: אני מבקש בכל לשון של בקשה להזדרז ולסיים את הדיונים שלכם, ואם יש מסקנות אנא העבירו אותן אלינו.
אהרון אינדיך: אני אהרון אינדיך, אבא של ליאור.
אהרון אינדיך: אני לא אנסה להתחרות במה שפיני אמר.
אהרון אינדיך: אולי הוא מאמין, אבל לפי מה שהוא אומר, כנראה המשיח כבר בפאתי ירושלים ועוד רגע הכול יהיה טוב ויהיה בסדר.
אהרון אינדיך: אז אני פשוט לא מאמין לאף מילה שנאמרת כאן.
אהרון אינדיך: רק תיתן לי לדבר.
אהרון אינדיך: אתם מעבירים את הדף, יום רודף יום, וכולם יושבים פה מולי.
אהרון אינדיך: אני מחזיק פה מכתב שכתבתי למנהל מחלקת הרווחה.
אהרון אינדיך: אתם מחזיקים את ההעתק.
אהרון אינדיך: אומר: אין לי בעיה לשלם לכם, יש את התקציב לטובתנו והכול לטובתנו.
אהרון אינדיך: אז מה הבעיה לשנות שם קצת את הפיוז בראש ולתת לזה שם אחר?
אהרון אינדיך: הרי הכסף חוזר לאוצר.
אהרון אינדיך: ובנוסף לזה, מה עוד?
אהרון אינדיך: אנחנו צריכים להגיש קבלות, ואחרי הקבלות אנחנו צריכים גם לשלם מחיר מופקע.
אהרון אינדיך: כאילו מאפיה.
אהרון אינדיך: אני כבר שילמתי לו, וכדי לקבל קבלה אני צריך לשלם לו עוד פעם.
אהרון אינדיך: ככה זה הולך.
אהרון אינדיך: עבר חודש - - -
אהרון אינדיך: תמשיכו בהסדר לפחות לגבי מה שמגיע לנו, מה שקיבלנו בזכות, ולא בכל מיני קומבינות.
אהרון אינדיך: "יעשו את כל ההסעות", "יסדרו".
אהרון אינדיך: .. אני לא מאמין לאף מילה.
אהרון אינדיך: איך אפשר להאמין?
אהרון אינדיך: איך אפשר להאמין לכם?
אהרון אינדיך: לאף מילה אני לא מאמין.
אהרון אינדיך: כל אחד חי בענייניו.
אהרון אינדיך: אני מאחל לכם שתהיו בריאים ושלא ייפול עליכם ילד אוטיסט.
אהרון אינדיך: אני מאחל לכם כל טוב, אבל אני לא מאמין לאף מילה שיוצאת מהפה שלכם.
אהרון אינדיך: לאף אחד.
אהרון אינדיך: זה הכול.
דוד אזולאי: אדוני, אני - - -
אהרון אינדיך: אני כתבתי פה מכתב.
אהרון אינדיך: קיבלתי תשובה שאין לו שום בעיה לשלם בהסדר הקודם, אבל יש בעיה להתמקד מול החשב הכללי.
אהרון אינדיך: החשב הכללי, שישנה את הוראת השעה שלו ויגיד: חבר'ה, עד שאתם עושים את כל המשיח שמגיע לפי פיני, אז אתם תסדרו לנו את מצב הביניים הזה.
אהרון אינדיך: הבן שלי מחמר על חמור מקריית חיים לכרמיאל, וזה לא משנה איך הוא מגיע.
אהרון אינדיך: זה הקטע: לא משנה איך הוא מגיע.
אהרון אינדיך: הוא מגיע לשם.
אהרון אינדיך: הוא מגיע לשם חמש פעמים בשבוע.
אהרון אינדיך: תתגמלו או לפי כרטיס של אוטובוס, או לפי ליטר דלק.
אהרון אינדיך: תעשו משהו.
אהרון אינדיך: אבל אתם לא עושים שום דבר.
אהרון אינדיך: במבחן התוצאה – כלום.
דוד אזולאי: אהרון.
דוד אזולאי: תודה רבה .
דוד אזולאי: גיא, אני רוצה להציע לך עצה.
דוד אזולאי: אני אחסוך ממך – אל תגיד כלום.
דוד אזולאי: באמת, אני מוותר על זה.
דוד אזולאי: יש לי עצה: תגיד לממונים עליך שיתלוו יום אחד למשפחה כזאת.
דוד אזולאי: אני לוקח על עצמי את המשימה.
דוד אזולאי: שיתלוו יום אחד.
דוד אזולאי: שיבואו מהבוקר עד הערב, האירוח עליי, אני לוקח את הכול על עצמי, אני אקח אותם ואחזיר אותם.
דוד אזולאי: שיתלוו למשפחה כזאת מהבוקר ועד הערב, כשהם לוקחים אותם ומחזירים אותם.
דוד אזולאי: אתה יודע מה, אחר כך אני מוכן לדבר איתם.
דוד אזולאי: אבל שירגישו קצת.
דוד אזולאי: לא רק לשבת במשרד ממוזג ולהסתכל על ניירת.
דוד אזולאי: צריך להסתכל בעיניים של האנשים האלה ולראות את ההתמודדות היום-יומית.
דוד אזולאי: בסך הכול מה הם דורשים?
דוד אזולאי: מה שכבר מגיע להם, מה שנמצא אצלם, מה שהם צריכים לקבל.
דוד אזולאי: רק מה, הם לא יכלו לעשות את זה בצורה מאורגנת.
דוד אזולאי: תנו להם את מה שמגיע להם בדרך נאותה.
דוד אזולאי: הם מוכנים לחתום על תצהיר, הם מוכנים להביא אישורים, הם מוכנים לכל גזרה שתטילו עליהם.
דוד אזולאי: אני אומר את זה בשמם: הם מוכנים.
דוד אזולאי: רבותיי, קצת פתחון לב.
דוד אזולאי: תצאו מהאטימות הזאת.
פיני קבלו: אדוני היושב-ראש, אני רק אומר שאנחנו באמת מכבדים אותך, ובגלל מה שאתה העלית ומה שעלה פה, הוקמה הוועדה הזאת.
פיני קבלו: המנכ"ל וגם השלטון המקומי באמת צריכים לפתור את הבעיה הזאת.
שלומית אבינח: פיני, חצי שנה ואין דיווח ביניים?
שלומית אבינח: עד שנכנס את הוועדה יהיה יולי, ואז נצא לפגרה וכולי.
שלומית אבינח: אנחנו לא - - -
פיני קבלו: ההחלטה היא במשרד.
פיני קבלו: אנחנו - - -
שלומית אבינח: - - - הרי זה לא רציני.
שלומית אבינח: זה לא מכבד את ההורים שבאים.
דוד אזולאי: פיני, אנחנו לא באים בטענות לאף אחד, אני מציין עובדות.
דוד אזולאי: קבענו פגישות, ישבנו, דיברנו והצגנו את הדברים.
דוד אזולאי: עשינו כל מה שמוטל עלינו.
דוד אזולאי: אבל העובדה היא שהדברים לא זזים.
דוד אזולאי: מישהו פה נזף בי על איך שאני מדבר על משרד הרווחה, אבל תבין גם אותי – אני יושב מול הורים כאלה ושומע את המצוקות שלהם.
דוד אזולאי: אני אומר לכם את האמת: לו היו כלים אחרים בידיי, הייתי משתמש בהם.
דוד אזולאי: לא הייתי מוותר.
שלומית אבינח: אם משרד הרווחה היה מבקש לדחות את הדיון היינו דוחים.
שלומית אבינח: אבל מבחינת ההתנהלות של המשרד – ההורים האלה מגיעים מרחוק, זו ישיבה רביעית, ואני כמנהלת ועדה לא זוכרת נושא שדנו בו במהלך השנה ללא שום התקדמות.
שלומית אבינח: נכון שיש את הצעת החוק, אבל בשביל זה לא צריך לכנס את הוועדה, חבל על הזמן של אנשים.
שלומית אבינח: אנחנו עובדים על הישיבות האלה.
גיא הרמתי: אני רוצה בכל זאת לדבר, למרות שאולי להם זה לא אומר כלום וזו לא בשורה וזה לא רלוונטי אליהם.
גיא הרמתי: נֶאֱמַר שלמדינה ולמשרד האוצר ומשרד הרווחה יש אטימות לענייני רווחה.
גיא הרמתי: משרד הרווחה קיבל תוספות תקציביות גדולות באחוזים יותר מכל משרד אחר, גם בזמן שהיו קיצוצים בגלל כל התוספות התקציביות שהביאו לכך שיש בור בתקציב וגירעון צפוי גדול מאוד - - -
מיה גפן: אבל זה לא העניין.
מיה גפן: יש כסף הפעם, אתם רק לא מוכנים לתת אותו.
מיה גפן: זה העניין.
גיא הרמתי: אני לא מנסה להסביר את העוולה שאתם עומדים בפניה.
שלומית אבינח: אז בוא תענה לעניין.
מיה גפן: מה זה משנה.
מיה גפן: יש תקציב, זה בדיוק העניין, זה החלק המגוחך.
גיא הרמתי: אני מבטיח לך שמשרד האוצר לא מחפש שחלק מהתקציב הזה יחזור אליו.
מיה גפן: אז תקלו על הדרישות עד שתהיה החלטה בוועדה.
מיה גפן: אני לא מצליחה להבין מה - - -
קריאה: זה כל מה שאנחנו רוצים בינתיים.
דוד אזולאי: גיא, כל מה שביקשתי בדיונים הקודמים זה שתחליטו.
דוד אזולאי: תחליטו על כל חסם שתרצו וכל בקרה שתרצו כדי שההורים האלה לא ייקחו את הכסף לצרכים האישיים שלהם ושזה ילך אך ורק לייעודו, קרי הסעת הילדים, תחליטו כל מה שאתם רוצים – אבל בואו תיתנו פתרון.
דוד אזולאי: אתם רואים את זה, זה לא דבר שנעלם מעיניכם.
דוד אזולאי: אתם רואים מצוקה מול העיניים.
דוד אזולאי: אתה יודע מה, התחושה היא שלפעמים אתם לא מכירים את הבעיות באמת.
דוד אזולאי: תרדו לשטח, תפגשו את האנשים האלה.
דוד אזולאי: מה שאתם שומעים פה זה מדגם קטן של אותה קבוצת הורים.
דוד אזולאי: זה מדגם קטן ביותר.
דוד אזולאי: האנשים האלה מתמודדים יום-יום ושעה-שעה.
גיא הרמתי: אני חושב שכששופטים, קודם כול צריך לראות האם המדינה הקציבה תקציב, ואחרי זה איך היא מחלקת אותו.
גיא הרמתי: אם יש תקציב, אז זה אומר שחלק- - -
דוד אזולאי: אבל מה זה עוזר כשחלק לא יכול לקבל אותו?
גיא הרמתי: זה אומר למקד את הביקורת.
גיא הרמתי: למקד את הביקורת בנהלים לחלוקת התקציב.
מיה גפן: מיקדנו.
דליה איציק: תמקד את התשובה שלך לזה.
דליה איציק: תגיד איך אתה יכול - - -
מיה גפן: אתה לא אשם, אבל אתה נותן תשובות לא רלוונטיות.
מיה גפן: הן לא קשורות.
גיא הרמתי: בגלל זה התחלתי בזה שמה שאני אומר לא ייתן תשובה לכם, אבל נאמרה פה ביקורת הרבה יותר כוללת.
דליה איציק: אז בוא תחזור אחורה.
גיא הרמתי: - - - וזה ממש לא נכון.
מיה גפן: בסדר, אבל - - -
גיא הרמתי: החלק הראשון של התשובה שלי היה מופנה לדוד אזולאי ולא אליכם.
דליה איציק: אז בוא נמשיך הלאה, לעניינים שהתכנסנו אליהם.
גיא הרמתי: 300 מיליון שקל תוספת למשרד הרווחה אומרים משהו.
גיא הרמתי: אני יודע שלכם יש בעיה אישית - - -
מיה גפן: אין לנו בעיה אישית.
מיה גפן: זה לא קשור לבעיה אישית כרגע.
דוד אזולאי: מה זה שווה שיש להורים הרבה כסף בבנק אבל לא רואים את זה על המשפחה שלהם?
דוד אזולאי: מה זה שווה?
דוד אזולאי: זה בדיוק אותו דבר.
דוד אזולאי: אתה צודק, כל הכבוד, באמת הגדלתם את התקציב של משרד הרווחה ונתתם והכול טוב ויפה, אבל שאתה מגיע לעניין של פחות ממיליון שקל – פה אתה נתקע ואין לכם פתרונות.
דוד אזולאי: אתה יודע שזו מצוקה אמיתית.
גיא הרמתי: זה עניין מינהלי של משרד הרווחה – איך הוא מחלק את הכסף כדי שיהיה - - -
קריאות: לא, אתה לא מדבר - - -
גיא הרמתי: זה עניין מינהלי לחלוטין.
דוד אזולאי: גיא, יש כסף, זה נכון.
דוד אזולאי: אתה אומר שאתם העברתם את הכסף.
דוד אזולאי: זה נכון, וההורים מכירים בזה, אבל במציאות הם לא יכולים לנצל את הכסף, ולכן כל אחד מצא פתרון עצמאי לצרכים שלו.
דוד אזולאי: אז אמרנו: בואו תתגמשו בעניין הזה.
דוד אזולאי: תמצאו איזושהי דרך שאותם הורים יחתמו על תצהיר, שמנהל המוסד שהילד נמצא בו יחתום על תצהיר, ותיתנו להורים האלה את הכסף ישירות, כי הם מסיעים את הילדים יום-יום וזה עולה להם הרבה יותר ממה שאתם נותנים להם.
דוד אזולאי: זו הטענה.
דוד אזולאי: אז אתה מדבר איתי על ה-300 מיליון שקל?
דוד אזולאי: גיא, תראה איך אתה וחבריך נפגעים מזה שאני אמרתי אמירה קשה על משרד הרווחה.
דוד אזולאי: אז תחשוב איך אני מרגיש כלפי ההורים האלה?
דוד אזולאי: מה אמרתי?
דוד אזולאי: אמרתי שיש אטימות לב במשרד הרווחה.
דוד אזולאי: על זה אתה מגונן, וגם חברך ממשרד הרווחה מגונן, וזה בסדר – אני מקבל את הגישה שלכם ואת ההערות שלכם.
דוד אזולאי: אבל מה אני אומר להורים האלה?
דוד אזולאי: מי יגונן עליהם?
דוד אזולאי: זה לא עוול שזועק לשמיים?
דוד אזולאי: אני שואל אותך, תענה לי – זה לא עוול שזועק לשמיים?
דוד אזולאי: ההורים האלה מציעים דברים.
דוד אזולאי: יש עובדות.
דוד אזולאי: אתם לא יכולים להתמודד עם העובדות האלה?
דוד אזולאי: תנו פתרונות.
גיא הרמתי: משרד ממשלתי שצריך לחלק כסף ושירותים לעשרות-אלפי אנשים ואזרחים נתקל בקשיים מינהליים מאוד-מאוד קשים, שחוזרים על עצמם בכל משרד ממשלתי.
גיא הרמתי: זה לא נובע מאטימות לב.
דוד אזולאי: גיא, מכובדי, אתה יודע מה, אני סבלני, אני מוכן לשמוע אותך בקשב רב ואני מוכן לקבל ביקורת, אבל יש גבול לכל דבר.
דוד אזולאי: יש פה בעיה שאתם לא רוצים להתמודד איתה.
דוד אזולאי: בעיה אמיתית.
דוד אזולאי: אפשר לפתור אותה.
דוד אזולאי: תשאל אותו.
דוד אזולאי: הוא יספר לך איך ברשויות המקומיות עובדים עם אוכלוסיות ועם סגנון של חשבונות כאלה.
דוד אזולאי: כשמדובר ברשות מקומית שיכולה להיות עצמאית, הם עושים את זה.
דוד אזולאי: לא המצאתי את הדברים האלה, הם קיימים במערכת.
דוד אזולאי: אתם צריכים להתכנס עם עצמכם ולהגיד: מכאן אנחנו לא יוצאים.
דוד אזולאי: לא מדובר בשינוי סדרי בראשית, מדובר בבעיה אמיתית.
דליה איציק: שמי מלכי, אני אמא פעילה באלו"ט.
דליה איציק: אני חושבת שאנחנו קצת התפזרנו.
דליה איציק: יש כאן שתי בעיות: בעיה אחת היא שכרגע, כיום, מוקצב דרך משרד הרווחה 1,600 שקל שההורים יסתדרו איתם להסעה לתעסוקה.
דליה איציק: אם זה עולה יותר זו בעיה של ההורים, ואם זה עולה פחות אז מקבלים פחות.
דליה איציק: מה שקורה היום זה שנותנים את הכסף הזה רק תמורת קבלות.
דליה איציק: ומה שקורה זה שההורים – התשלום הוא הרבה יותר יקר – לא עובדים בזמן הזה, אלא הם מסיעם את הילדים שלהם, כדי שהם יוכלו לעמוד בזה.
דליה איציק: הם נוסעים למרחקים.
דליה איציק: ככה שהם גם לא עובדים, גם מוציאים דלק וגם לא מקבלים אגורה על זה.
דליה איציק: וכאן באות הבקשות שלנו: שלכל הפחות נוכל לקבל את 1,600 השקלים האלה, כדי שנפוצה טיפונת על שעות העבודה והדלק.
דליה איציק: זאת בעיה מינהלית.
דליה איציק: שיאמינו לנו, ושתמורת אישור ממרכזי התעסוקה שהוא הגיע למרכז התעסוקה, ההורים יקבלו את הכסף.
דליה איציק: זו בעיה מספר אחת.
דליה איציק: אנחנו לא מבקשים יותר כסף ולא שום דבר, אלא את המינימום שבין כה וכה הוחלט שההורים צריכים לקבל.
דליה איציק: בסך הכול מדובר בכ-70 משפחות, זה הכול.
דליה איציק: כשהילד בגיל הגן והוא מסיע הלוך וחזור את הילד שלו, זה מקובל.
דליה איציק: אבל כשמדברים על ילד בגיל 25, 26, 27 וההורים ממשיכים בוקר וערב להסיע הלוך חזור – איזה מין חיים אלה?
דליה איציק: הנושא השני זה הנושא של לקחת את האחריות על ההסעה, וגם לטפל בכך שהכסף הזה לא מספיק בהמשך כדי שתהיה התנהלות דרך מרכזי השלטון המקומי.
דליה איציק: אז שיהיה איחוד הסעות.
דליה איציק: או שזה יהיה באחריות המדינה או אני לא יודעת מה...
דליה איציק: על זה מדובר שיהיה בוועדה, וזה ייקח זמן.
דליה איציק: מדברים פה על סוף חודש, אבל בואו נהיה ריאליים: נניח שהוועדה הודיעה בסוף החודש שהיא החליטה.
דליה איציק: אוקיי, עכשיו יגידו: "מאיפה נשיג את הכסף?
דליה איציק: ".
דליה איציק: בוא נדבר על תקציב של שנה הבאה, בוא נדבר על מתי יצליחו לעשות את המערך.
דליה איציק: אפילו שתהיה כאן ועדה שתחליט בסוף החודש – היישום שלה ייקח הרבה זמן.
דליה איציק: הרי יש הרבה דברים שכתובים ולא נעשים.
דליה איציק: אז אנחנו אומרים: בינתיים תן להורים איזו בשורה קטנה.
דליה איציק: אם זה לא יעלה להם יותר כסף, אז היו מצליחים לקבל את הכסף הזה.
דוד אזולאי: יש תקציב.
דליה איציק: יש תקציב, זה ה-1,600 שאנחנו מדברים עליהם.
דליה איציק: לכל השאר ודאי שזה לא מספיק.
דליה איציק: אבל גם הורה שזה עולה לו 4,000 שקל – 1,600 שקל זה המון בשבילו.
קריאה: זה עדיף מכלום.
דליה איציק: בדיוק.
דליה איציק: אז אני אומרת: לכל הפחות בוא תיתן לנו בשורה ואל תדבר איתי כללית.
דליה איציק: תיצרו נוהל שההורים לא יגנבו, ועל הכסף הזה שנקבל - - -
קריאה: על הקבלה אתה צריך עוד לשלם קנס.
דליה איציק: עזוב את הכסף של הקנס.
דליה איציק: עזוב את זה.
דליה איציק: גם אם אין לך קבלה, אם אתה בעצמך מסיע – מה זה משנה?
דליה איציק: כל הנושא של הוועדה חשוב מאוד, תמשיכו לפעול בזה, כי זה לא מספיק להורים.
דליה איציק: יש כאן סיפורים של הורים שיודעים מה יש להם בבית.
דליה איציק: כי ההורים צריכים לשלם את המשכורת שלהם - - -
דוד אזולאי: גברתי, משרד הרווחה קיבל 300 מיליון שקל.
דליה איציק: אני יכולה לספר לך עוד דברים שהם לא נותנים - - -
דליה איציק: בסדר, אבל לכל הפחות - - -
גיא הרמתי: אני לא חושב שמשרד האוצר צריך לקבוע איך משרד הרווחה יחלק את הכסף שהוא מקבל.
דליה איציק: רגע, גיא, תענה על השאלה הראשונה.
דליה איציק: מה התשובה שלך לגבי ה-1,600?
דוד אזולאי: כשישבתי עם משרד הרווחה נאמר לי שהנהלים צריכים להיות מאושרים עם משרד האוצר.
דוד אזולאי: אז עם כל הכבוד, אל - - -
דליה איציק: יש לכם פתרון לנהלים?
דליה איציק: בואו תיתנו לנו א התשובה הזאת.
דליה איציק: מזה יכולה לצאת בשורה היום.
דליה איציק: כי כסף קשה להשיג, אבל תנו בשורה לגבי ה-1,600 שקל האלה.
מיה גפן: המדינה יודעת לתגמל על קילומטראז' והיא יודעת לתגמל על פחת של רכב.
מיה גפן: היא עושה את זה.
מיה גפן: ומשרדים אחרים משלמים להורים: כשמשרד החינוך לא יודעים למצוא פתרון, אז הם יודעים לשלם להורה שיסיע את הילד ויודעים לשלם להורה כדי שיהיה מלווה.
מיה גפן: משרדי הממשלה יודעים – לא יכול להיות שרק משרד הרווחה לא מסוגל למצוא לזה פתרון.
מיה גפן: יש מקרים שמצריכים לסדר הסעה ומלווה מסודרים, ויש קבלות והכול בסדר; אבל יש מקרים שבהם לא תמצאו מנגנון לעשות את זה.
מיה גפן: יש כסף, זה בכלל לא עניין של האוצר, זה רק עניין שהחשב הכללי יאשר קבלות או משהו אחר.
מיה גפן: אף אחד לא מרמה – יש אישור שהילד הגיע כל יום לאן שהוא היה צריך להגיע; ואם העובדת הסוציאלית תגיד שהוא לא הגיע אז אל תתגמלו על אותו יום.
מיה גפן: אבל זה רשום, ואף אחד לא מרמה – הוא בא.
דוד אזולאי: הצעתי הצעה פשוטה: ההורה מביא את הילד, המנהל רואה שהילד נמצא, וחותם לו על - - -
דליה איציק: כמו שעושים בביטוח לאומי, כולם יודעים לעשות את זה.
דוד אזולאי: אם רוצים, תאמינו לי שאפשר.
דוד אזולאי: אפשר להעביר את הכסף ישירות למוסד, והמוסד יעביר להורים.
מיה גפן: לא צריך, הרשויות מוכנות להעביר.
מיה גפן: יש להן את הכסף, הן מוכנות להעביר את זה.
דליה איציק: מה התשובה לגבי זה?
גלית רייכמן-מימון: באמת יש כאן שתי בעיות מבחינתנו, כמו שהצגת.
גלית רייכמן-מימון: בעיה אחת היא גובה התשלום.
גלית רייכמן-מימון: 1,600 שקל, כמו שאנחנו מבינים וכמו שעולה מפה, לא תמיד מספיק לכל המקומות.
גלית רייכמן-מימון: זה משהו שאנחנו הולכים - - -
אורי מקלב: אתם משלמים הרבה יותר עד גיל 21.
אורי מקלב: הרי אתם יודעים את המחירים.
אורי מקלב: תשאלו את משרד החינוך כמה עולה הסעה של ילד עד גיל 21.
אורי מקלב: זה עולה כמה אלפי שקלים לחודש.
אורי מקלב: אתם מאמינים שזה עולה יותר מ-1,600, זו המציאות.
גלית רייכמן-מימון: לגבי הסכום אנחנו ננסה לתת פתרון - - -
גלית רייכמן-מימון: בקרוב.
גלית רייכמן-מימון: פתרון במסגרת החריגים.