GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: התחבורה הציבורית לא נותנת לי את האפשרות הזאת.
משה גפני: ההסכם שלי עם העבודה זה לקבל החזר נסיעות.
משה גפני: אני מקבל החזר נסיעות לפי אוטובוס וגם זה לא בצורה מלאה.
משה גפני: אני מקבל בסביבות ה – 80 אחוז החזר נסיעה.
משה גפני: אני מדבר היום על החזר נסיעה בסביבות כ – 2,700 שקל בחודש.
משה גפני: חוץ מהעניין שההחזר הזה הוא ממוצע פעמיים - - -
דוד אזולאי: זה מחושב כהכנסה.
משה גפני: והוא מחושב כהכנסה.
משה גפני: חוץ מזה שהכסף הזה ממוסה פעמיים, שאני מוציא כסף שכבר נקי ממס.
דוד אזולאי: והמעביד מוכן לאשר בכתב שזה ההסכם?
משה גפני: יש לי כאן תלושי משכורת.
אורית זוארץ: זה מפורט: נסיעות.
משה גפני: זה מפורט בנסיעות, אני יכול להראות את זה פר נסיעה.
עמוס שקדי: צריך לעשות לברוטו, זה לא יעזור.
דוד אזולאי: זו לא הטבה.
דוד אזולאי: רבותיי, יש שני סוגים של נסיעות, אחד מהם נקרא: הטבה.
דוד אזולאי: אנחנו יודעים, הוא מקבל אחזקת רכב, פה זו לא הטבה.
משה גפני: אני יכול להראות לך את תלוש המשכורת.
דוד אזולאי: אני הבנתי אותך.
משה גפני: מדובר כאן בהחזר, כהחזר 2,700 שקל, שזה עדיין לא מכסה לי את כל ההוצאה.
משה גפני: בנוסף אני מקבל החזר לימודים.
משה גפני: יש לי גם את החוזה, נמצא מהבנק, אני לומד גם תואר ראשון לקראת סיום לימודי, אני מקבל החזר כ – 1,400 שקל החזר לימודים.
משה גפני: 80 אחוז מהלימודים שאני משלם בפועל.
משה גפני: אני יכול להראות קבלות על הכל.
משה גפני: הראיתי את זה גם לתמ"ת את אישור התשלום והכל.
משה גפני: אני מקבל החזר מהעבודה, כ – 80 אחוז החזר לימודים.
משה גפני: גם את זה מחשבים לי את זה בשכר.
משה גפני: הכניסו לי את זה כהכנסה.
משה גפני: זאת אומרת, אני הגעתי היום לשכר המינימלי של שכר הבסיס הוא 4,400 שקל.
משה גפני: 4,400 שקל.
משה גפני: אני מקבל עוד הטבה לילדים עוד 1,800 שקל.
משה גפני: על כל ילד 900 שקל מעונות.
משה גפני: זאת אומרת, אנחנו יכולים לעשות חשבון ביחד, אני כמעט מגיע ל – 6,000 שקל הכנסה ברוטו.
משה גפני: שלא כולל החזר ההוצאות.
משה גפני: חישבו לי את החזר ההוצאות הללו, עוד כ – 5,000 שקל כהכנסה.
משה גפני: כאשר אני מדבר עם הנציגות המלומדות במשרד של התמ"ת שמה, ממשרד הלקוחות, הם פשוט לא יודעים, לא מבינים שום דבר.
משה גפני: אני מדבר עם חשבת שכר, היא אומרת לי: נכון.
משה גפני: היתה שם חשבת שכר אחת בשם גל, היא אומרת לי: נכון, אתה צודק, חישבו לך את זה.
משה גפני: צריך להוריד לך את זה.
משה גפני: אבל כשאתה מדבר בפועל שום דבר לא קורה.
משה גפני: אני, בבוקרו של יום, כשאתם אומרים שמודיעים משהו למעונות, אני עובד בבנק, אני מסתכל על החשבון בנק שלי, אני מנהל את החשבון בנק שלי.
משה גפני: בבוקר אחד לפני 4 חודשים 3,496 שקל תשלום על המעונות.
משה גפני: תשלום על המעונות לשני ילדים.
משה גפני: זאת אומרת, משכורת שלמה.
משה גפני: אני לא מדבר על ארנונה, לא מדבר על חשמל, לא מדבר על מחייה נורמלית.
משה גפני: אני אמרתי לאשתי באותו יום: תצאי מהעבודה, תשבי בבית, יותר זול לי.
רחל גבאי: אני לא צריכה לספר לכם, מהי משכורת של עובדת סוציאלית.
דוד אזולאי: משה, תודה.
משה גפני: אין עם מי לדבר, גם חשב שכר בכיר ואני יודע את הכללים הללו.
משה גפני: שמו שם נציגות שירות, שלא יודעות שום דבר.
דוד אזולאי: רבותיי, נציגי התמ"ת.
דוד אזולאי: אני חושב שמענו כאן שני מקרים קלאסיים ואני מאמין שזה אולי דוגמה קטנה למה שקורה אצל רוב האנשים.
דוד אזולאי: מדובר פה על אנשים שהם עובדים במשכורתם, הם קשי יום בעבודה, אבל הם מגיעים לעבודה, עושים את עבודתם אנשים מביני עניין.
דוד אזולאי: אנשים שיודעים למלא טפסים.
דוד אזולאי: אנשים שיודעים לחייג בטלפון ולדבר.
דוד אזולאי: תארו לכם היה יושב פה איזה איש, או אשה מבוגרים שכל הדברים האלה מהם והלאה, רק תחשבו לרגע מה היה קורה איתם.
דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת, שאדם שאמור לקבל הנחות, לא רק שהוא לא מקבל הנחות, הוא נדרש לשלם את המקסימום אחרי כל הטרטורים שעברנו.
דוד אזולאי: אילו שתי דוגמאות שמייצגות חלק גדול של אותה אוכלוסייה שאדוני דיבר עליהם.
דוד אזולאי: אני שוב פעם חוזר ואומר, זה מדובר על אנשים מביני עניין, מכירים את המערכות, יודעים איך לעבוד עם המערכות.
דוד אזולאי: תארו לכם מה קורה עם אותם שאינם יודעים?
דוד אזולאי: אז בוודאי שהם נשחקים בגלגלי הבירוקרטיה, או שלא מכניסים את הילדים למעונות, או שפשוט מתייאשים, מרימים ידיים ובזה נגמר.
דוד אזולאי: אני שואל: זה נראה לכם תקין?
אורית זוארץ: אני רוצה להוסיף שאלה לדברים של היושב ראש.
אורית זוארץ: הערכה ומדידה לגבי ...
אורית זוארץ: שלכם, זה אחד.
אורית זוארץ: הדבר השני זה העלויות: מה העלויות בגין ההתייעלות הזאת?
דוד אזולאי: אין טעם שנמשיך.
דוד אזולאי: אני אומר, אין טעם להמשך דיון כששומעים פה נתונים, רואים עובדות.
דוד אזולאי: אין מה להציע.
דוד אזולאי: אין מה להגיד.
שרי שילון: רק להעיר אולי זווית נוספת לתשובה, שאם כל המערכת מתנהלת בצורה כזאת, הם עוד הוסיפו עליה גם את הבקרה.
שרי שילון: כלומר, הם עוד לא פתרו את כל הבעיה של הקליטה והחליטו עוד לפני שפתרו להיכנס לתוך בקרה שהכניסה אנשים - - -
דוד אזולאי: עכשיו תהיה בקרה על הבקרה.
עמוס שקדי: אני שמעתי את המקרים הפרטניים פעם ראשונה, אני יכול לבדוק אותם.
שלומית אבינח: המקרים האלה הועברו למשרד התמ"ת וגם לנו, כמנהלת הוועדה, גם אנחנו עונים ללבנה, היא לא עונה, אין מענה.
אברהם יעקבסון: שלחתי גם לשר.
דוד אזולאי: יש פה תכתובת.
שלומית אבינח: אני מנהלת הוועדה, אני אומרת שזה הועבר למיכל.
דוד אזולאי: אני רוצה לשמוע את עמוס, בבקשה אדוני.
עמוס שקדי: אני לא אמרתי שזה לא הגיע לתמ"ת.
עמוס שקדי: אני אישית טיפלתי בכמה מקרים שהגיעו אלי כחשב, משום שזה לא ממש בקור ביזנס של העשייה שלי.
עמוס שקדי: אבל צר לי, שני המקרים הספציפיים האלה מתוך 1,500 עובדי התמ"ת, אלי זה לא הגיע.
עמוס שקדי: אז אני לא יודע לענות.
עמוס שקדי: אני מנסה לענות, אני רק אומר שההתייחסות שלי כוללנית.
דוד אזולאי: רבותיי, תאפשרו לו לדבר.
עמוס שקדי: אני חושב ששתי הסוגיות שונות.
עמוס שקדי: אם אני יענה שניה לסוגה הזו – אם יש פה תלונה לא על המוקד.
עמוס שקדי: משרד התמ"ת החליט איך הוא מחשב הכנסה, מה הוא מכניס בפנים ומה הוא לא מכניס בפנים.
עמוס שקדי: האנשים שיושבים במוקד עושים עבודה טכנית בהתאם להנחיות שהם קיבלו איזה נתונים להכניס ואיזה נתונים לא להכניס.
עמוס שקדי: זו שאתה חושב כחשב שכר שלא צריך להכניס את זה והיא חושבת שכן, זה לא רלוונטי אליה.
עמוס שקדי: היא קיבלה הנחייה מה לעשות.
עמוס שקדי: זה כן.
עמוס שקדי: עכשיו, להבנתי ואני אומר: צריך לבדוק את זה, כי אני אומר את זה בזהירות, פעם ראשונה שאני שומע.
עמוס שקדי: מה שקרה זה שבמבחני תמיכות שהיו בשנה שעברה, לא יודע מה יקרה השנה, אותו רכיב הוצאות נכלל בהכנסה.
עמוס שקדי: אני מבין שהוועדה חושבת שלא צריך להיכלל.
עמוס שקדי: שמענו את זה.
עמוס שקדי: אני מניח שהמשרד יבחן את העניין.
עמוס שקדי: אבל זה לא בעיית מוקד.
דוד אזולאי: רגע, עמוס, אני רוצה להסביר לך, אני כרגע לא נכנס אם הוא זכאי או לא זכאי.
דוד אזולאי: אבל אני מדבר על תשובה.
דוד אזולאי: ההורה הזה יושב פה, פנה, הציג נתונים, הוא הודיע שההכנסה הזאת זה לא הכנסה אלא החזר הוצאה.
דוד אזולאי: מישהו היה צריך להגיד לו: אינך זכאי, זה נחשב כהכנסה.
דוד אזולאי: את זה הוא לא קיבל.
משה גפני: אני דיברתי במקביל, כששלחתי את הטפסים הללו בתחילת השנה דיברתי עם מנהל משמרת במוקד השירות שמה של התמ"ת.
משה גפני: הוא אמר לי: תשמע, בדרך כלל נסיעות נחשב כהכנסה, אבל בגלל שכאן מדובר בהחזר הוצאה, שזה מאד חריג, אנחנו נשקול את זה וכנראה שתהיה אפשרות, היו מקרים היו תקדימים.
משה גפני: אנחנו נשתדל לבוא לקראתך.
משה גפני: לגבי החזר לימודים, החזר הוצאה - - -
רחל גבאי: בשיחה אישית עם איילה אלבוחר, היא אמרה שלא מחשיבים שכר לימוד.
משה גפני: אומרים במפורש, אבל, בסופו של דבר כשזה מגיע למוקדניות, זה בכלל לא קביל.
דוד אזולאי: עמוס.
עמוס שקדי: אני מוכן לבדוק את הנתונים ולבדוק את המקרה שלו פרטנית.
עמוס שקדי: אני לא יודע לענות על הטענות שלו עכשיו בשליפה.
אורית זוארץ: לגבי מוקד פניות הציבור בתמ"ת.
אורית זוארץ: אותו מוקד, צריך לתת מענה לכל העניינים.
אורית זוארץ: מה שאמרת כאן, גב' אלמוג, זה שאם יש בעיות נוספות צריך לפנות למוקד הפניות בתמ"ת.
תמר אלמוג: אם יש להורים תלונה על התנהלות המוקד, אז יש להם עוד כתובת לפנייה לתמ"ת.
עמוס שקדי: אני מצר על מה שקרה.
עמוס שקדי: כלומר, אני לא ציני, אני רואה בזה גם פן חיובי.
עמוס שקדי: אני אומר שהתוצאה בסוף היא בעייתית.
עמוס שקדי: אני הייתי באי אילו וועדות שדנו בנושא, לא רק בועדה הזו.
עמוס שקדי: כן, היה גם טענות שהמוקד לא מגיע וכן מגיע ולא עונה וכן עונה.
עמוס שקדי: עובדתית המוקד הצליח ועשינו מאמץ גדול, להתריע בפני אנשים שיש בעיה.
עמוס שקדי: אני אומר, אני מקבל את זה שהתוצאה הסופית היתה לא תקינה.
עמוס שקדי: אני לא מתווכח.
עמוס שקדי: או.קיי?
עמוס שקדי: ואני מצר על זה, אני מוכן לבדוק.
עמוס שקדי: אני לא יודע להגיד למה זה, שוב פעם בשליפה, למה דואר כזה או אחר לא הגיע למוקד?
עמוס שקדי: או.
עמוס שקדי: קיי?
עמוס שקדי: אני רק אומר וצר לי, עשינו מאמצים גדולים כי הייתי שותף בתהליך הבקרה, שלא נוריד דרגות ואם לא הגיעו טפסים שיידעו את ההורים, שידעו עוד פעם, שוב פעם ושוב פעם.
עמוס שקדי: לפחות, אני אומר, העניין הזה עבד.
עמוס שקדי: אנחנו נשתדל להתייעל.
עמוס שקדי: אני לא יודע למה זה לא הגיע עובדתית הניירת שלו למוקד.
עמוס שקדי: לא יודע לענות.
אברהם יעקבסון: מילא שלא הגיע, אבל מה ששאלתי אותך, מה שאמרתי שחסר מסמך בהתחלה בבקרה אתם יודעים להתריע.
אברהם יעקבסון: כשפתאום הסכום קופץ כי חסר איזה שהוא מסמך, אחרי שקיבלתם את כל המסמכים, אתם לא מתריעים, אתם פשוט מחייבים את החשבון בנק, כי זה הכלי הכי קל לכם.
אברהם יעקבסון: אצלו זה היה 3,400, אצלי זה היה - - -
עמוס שקדי: רגע, למיטב זיכרוני ואני לא רוצה להתווכח, אם אתה אומר אז לא הודיעו לך, חזקה עלי שאם אתה אומר את זה, אז זה המצב.
עמוס שקדי: אני רק אומר שמיטב זיכרוני הודיעו להורים בגדול, אני אומר את זה בזהירות, כי יכול להיות שאני לא זוכר נכון.
אברהם יעקבסון: היא בעצמה אמרה שלא שולחים.
תמר אלמוג: לא מודיעים, שולחים את היומן למנהלת.
אברהם יעקבסון: אני אומר לך, רוב האנשים אין להם את הסבלנות ואין להם את הכוח לעשות את זה.
אברהם יעקבסון: זה מה שבעצם הביא אותי לפה.
אברהם יעקבסון: אני לעצמי בסוף ברוך ה' בסופו של דבר דאגתי אחרי הרבה כאב ראש.
אברהם יעקבסון: אבל האנשים הפשוטים וזה הנקודה הכי חשובה פה.
אברהם יעקבסון: אתה צריך להבין את זה בתור אחד שיושב בראש, מראשי הפירמידה.
אברהם יעקבסון: אנשים הפשוטים, במיוחד העולים החדשים, במיוחד העולים מאתיופיה שיותר קשה להם כל הדברים האלה, הם לא מקבלים את ההנחות וזה הסיבה לנתונים שיש לך ואני מבטיח לך שנה הבאה, אם לא יהיה משהו דרסטי לא ישתנה שום דבר.
אברהם יעקבסון: האנשים הפשוטים לא יודעים.
אברהם יעקבסון: אין להם את הסבלנות.
אברהם יעקבסון: הם גם לא מקבלים את המידע.
אברהם יעקבסון: הם לא מקבלים את המידע, אף אחד לא מתקשר אליהם להגיד להם: חסר.
דוד אזולאי: מר יעקבסון, בוא נאפשר לעמוס לסיים את דבריו.
עמוס שקדי: אני שומע איזה שהיא אמירה דואלית מנציגי המעונות.
עמוס שקדי: מצד אחד הן אומרות:
עמוס שקדי: אנחנו לא רוצות שהמנהלות יהיו בפרונט ושהמנהלות יהיו הרעות.
עמוס שקדי: מצד שני הן אומרות: מה פתאום הפרטתם?
עמוס שקדי: מה פתאום לקחתם את זה מאיתנו?
גלי עציון: לא אמרו את זה.
עמוס שקדי: ככה אני שמעתי.
שרי שילון: זה היה יותר יעיל.
שרי שילון: אבל, תדייק.
עמוס שקדי: אני משתדל.
עמוס שקדי: שאלו אותי לגבי מה היעילות של ההפרטה?
עמוס שקדי: או.קיי.
עמוס שקדי: אנחנו מסכימים אתכם שלא מנהלות המעון צריכות להיות אלה שעוסקות במילוי הטפסים.
עמוס שקדי: אין ויכוח.
עמוס שקדי: גם לשם אנחנו הולכים.
עמוס שקדי: כרגע אין כוח אדם בתמ"ת.
עמוס שקדי: המוקד מעסיק עשרות, 150 עובדים.
עמוס שקדי: זה ברור לכם שאין 150 עובדי מדינה שמסוגלים לעשות את העבודה.
עמוס שקדי: העמדנו הרבה עובדים וגם זה אני מבין - - -
גלי עציון: לא, הם לא עובדי מדינה.
עמוס שקדי: ברור שלא, זה מיקור חוץ, אבל זה מה שאני אומר.
עמוס שקדי: אתם שאלתם: למה הפרטתם?
עמוס שקדי: איזה חלופה יש?
עמוס שקדי: מנהלות - - -
שרי שילון: 150 עובדים לא מקצועיים שהם מוקדנים שלא יודעים את התשובות, היעילות שלהם היא זהה לעובד אחד בתמ"ת.
שרי שילון: אני מדברת ממקום של אחיות בריאות הציבור.
שרי שילון: אני רואה את אותו מסלול, את אותו מדרון תלול.
שרי שילון: הסבירו את כל ההסברים האלה ובשורה התחתונה אני רוצה להגיד לך שלי אישית יש ילדה שעוד לא עשיתי לה חיסון כי לא הגיע הזה.
שרי שילון: אותו דבר פה, אתה יכול לקחת 2,000 עובדים, אם הם 2,000 עובדים שעל כל שאלה צריכים ללכת ולהעביר ו – 50,000 טפסים, זה לא יעיל.
שרי שילון: זה לא יעזור כמה עובדים אתה תיקח.
עמוס שקדי: אני מצטער, זה שצועקים לא עושה את זה יותר נכון.
עמוס שקדי: לפני 3 או 4 שנים כשזה נעשה דרך המעונות, היה כמות ילדים פחותה, הדרגות לא ניתנו גם כן עד דצמבר, ינואר.
שרי שילון: כמו שגלי אומרת, הייתם יכולים לתגבר את כוח האדם של התמ"ת.
דוד אזולאי: אנחנו צריכים כוח אדם איכותי.
שמעון ברונר: אני מוכן לקבל שיכול להיות שאנשים במוקד, אולי בחלקם, הם לא האנשים שהיינו מצפים שישבו שם, אולי צריך לדאוג להם להכשרות נוספות, אולי הדרכות נוספות.
שמעון ברונר: אולי חשבי השכר צריכים להיות קצת יותר מיומנים עם הדוגמאות שקיבלנו פה, זה ניתן לשפר.
שמעון ברונר: אבל, רק לידיעה, מחר נוסעת מדריכה ליומיים לטלאול בשביל לתדרך את הצוותים.
עמוס שקדי: אני מקבל את האמירה שיש הרבה מקום לתיקון.
עמוס שקדי: אני לא חושב שהמקום הוא אידיאלי.
עמוס שקדי: אני מצר על כל אזרח שנפגע.
עמוס שקדי: אני מבין שאנחנו עוסקים בחלקן באוכלוסיות חלשות שיותר קשה להם.
עמוס שקדי: אני מבין שאנחנו צריכים להשתפר.
עמוס שקדי: המצב שהיה לפני שנתיים שהקמנו את המוקד והמצב היום הוא שונה באופן מהותי.
עמוס שקדי: אנחנו כל הזמן משתפרים, כל הזמן לומדים.
עמוס שקדי: זה לא אומר שהמשרד נח על זרי הדפנה.
עמוס שקדי: זה לא אומר שהוא לא מקבל את הביקורת או את ההערות.
עמוס שקדי: אני לא חושב שאחד מהמקרים האלה היה צריך לקרות ואני מתנצל, צר לי.
עמוס שקדי: מטפלים ב – 130,000 אנשים, זה קורה.
עמוס שקדי: אני לא אומר שזה תקין.
עמוס שקדי: אני לא אומר שצריך לקבל את זה, אני רק אומר שאני חושב שהשיפור מאד מאד, אנחנו לא נגדכם.
עמוס שקדי: אם להיות הוגנים אני חושב שהמצב שהיה לפני שנתיים עם המוקד והמצב שיש היום זה עולם אחר.
דוד אזולאי: עמוס, אני חושב, צריך גם לקחת את הביקורת בכיוון הנכון.
דוד אזולאי: יפה מצידך, בוא באמת, אני אומר אני מקבל את מה שאתה אומר, זה בסדר.
דוד אזולאי: יחד עם זה, יש פה נציגות של המעונות שהן אומרות ואני חושב שאין יותר טוב מהן להכיר את המערכת.
דוד אזולאי: כשהן אומרות, אני לא שמעתי כאן, באמת ואני חיפשתי, לא שמעתי גם איזה שהיא אמירה שאומרת: חל איזה שהוא שיפור, כמו שאדוני אומר.
דוד אזולאי: אנחנו שומעים מפעם לפעם שהמצב יותר חמור.
דוד אזולאי: הסבל יותר גדול.
דוד אזולאי: אני חושב שפה משהו צריך לעשות.
דוד אזולאי: אני חושב לא יודע אתם, אני אומר לך, לו אני הייתי היום במעמד שלכם פה בישיבה כזו לא נוחה ולא נעימה, הייתי פשוט עוצר את העסק ואומר: רבותיי, בואו נעשה חושבים.
דוד אזולאי: זה לא בושה.
דוד אזולאי: לקחת ... יכול להיות שמשהו, יש איזה תקלה בדרך.
דוד אזולאי: כשיש כל כך הרבה מוקדנים וכשיש כל כך הרבה אנשים שאמורים לבדוק ובכל זאת יש תקלות.
דוד אזולאי: תראה, לא כולם הגיעו לפה.
דוד אזולאי: לא על כולם אתם יודעים.
עמוס שקדי: אין לי ספק שהשניים האלה אינם היחידים.
דוד אזולאי: דרך אגב, זה גם לא המקרים שמייצגים.
דוד אזולאי: אלה אנשים שמייצגים סוג של אוכלוסייה מסויימת, אבל יש פחות.
דוד אזולאי: אנחנו מכירים אנשים קשיי יום שאני בטוח שגם להגיע לפה הם לא מסוגלים, גם לדבר הם לא יודעים.
רחל גבאי: אני רק רוצה להגיד שבסופו של דבר זה חבל, כי שתי חברות שלי החליטו לרשום את הילדים לגנים פרטיים מהסיבה שאין לנו כוח לכל העניינים האלה, לכל המלחמות האלה, שאני מעדיפה שקט נפשי ולשלם כמה מאות שקלים יותר.
רחל גבאי: אני לא מסוגלת.
רחל גבאי: אין לי את הפריבילגיה הזאת של שקל יותר.
מאירה בסוק: אם נגיד, סלח לי על השאלה הזאת, אולי אתם לא יודעים לענות את התשובה, אם אנשים לא מילאו את מכסת התמיכות, זאת אומרת, הכסף נשאר אצלכם, מה קורה?
מאירה בסוק: הלוא בסך הכל לפי מה שאנחנו רואים, כמות הכסף שניתנת בחזרה לציבור כהנחה היא פחותה.
מאירה בסוק: מה קורה לכסף?
עמוס שקדי: איך את רואה את זה?
מאירה בסוק: כמות הבקשות קטנה.
תמר אלמוג: בכל שנה אנחנו מבקשים תוספת מהאוצר.
מאירה בסוק: אז איך זה יכול להיות?
מאירה בסוק: לפי הנתונים שאתם נותנים, מעט מאד אנשים מבקשים.
שמעון ברונר: על 2011, בסדר?
שמעון ברונר: נכון להיום, הרשומים במעונות וצהרונים.
דוד אזולאי: צהרונים זה משהו אחר.
דוד אזולאי: תגיד מעונות.
שמעון ברונר: 87,146 ילדים.
דוד אזולאי: וכמה צריכים להיות קלוטים?
דוד אזולאי: 95?
שמעון ברונר: לא, קלוטים כולם.
שמעון ברונר: מקבלים השתתפות לפי דרגה כזו או אחרת, למעט 13,300 שלא זכאים, כולם מקבלים השתתפות.
תמר אלמוג: זה תמיד קיים?
שמעון ברונר: לפחות ב – 15 אחוז.
תמר אלמוג: עכשיו תחשבי את הדרגה שלהם כפול מספר ילדים, כפול 12 חודשים תיראי כמה מיליונים - - -
עמוס שקדי: הפרוצדורה מגיעה אליהם.
עמוס שקדי: כפי שאני מבין והתלונות ואני מקבל אותן, עד שהתהליך מסתיים האנשים עוברים, חלקם יותר חלקם פחות, שבעה מדורי גיהינום זה כלום, הם עוברים ייסורים בירוקרטיים כאלה ואחרים.
עמוס שקדי: על זה, באמת, אני חושב שצריך לראות איך אפשר להקל עליהם.
עמוס שקדי: אבל אני לא חושב, אין מטרה, שילמנו, למיטב זיכרוני מעל 600 מיליון שקל שנה שעברה על תמיכות הורים.
עמוס שקדי: שילמו סכומים מאד משמעותיים.
עמוס שקדי: ההורים מקבלים כסף.
עמוס שקדי: הבעיה המרכזית, דרך אגב, שהממשלה רואה בפניה זה היצע המעונות של התמ"ת, כלומר שחסרים מעונות ושצריך לבנות עוד מעונות.
עמוס שקדי: אבל זה ממקום שאנשים, לא מספיק אנשים - - -
דוד אזולאי: אנחנו לא שם.
עמוס שקדי: הביקוש יותר גדול, שאנחנו מגיעים לדרגות, בניגוד למה שאת אומרת, כי רוצים להוסיף עוד מעונות כדי להגיע לעוד אנשים.
דוד אזולאי: מר יעקבסון, משפט אחד.
אברהם יעקבסון: אני לא יודע מה המעמד של הוועדה ביחס לתמ"ת, אבל אם הוועדה יכולה באיזה שהיא דרך להורות, או לכפות על התמ"ת שלא משנים דרגה להורה בלי ליידע אותו, לא רק במכתב, בטלפון שהוא עונה בשפה מובנת לו, במכתב בשפה שמובנת לו, באמת בכל האמצעים שיודעים ההורה קיבל את המידע, יש לו חודש, אני לא יודע, חודשיים לענות על זה, להגיב ולא באופן חד צדדי לחתוך את ההורים.
אברהם יעקבסון: זה לדעתי א', ב'.
שרי שילון: יש לי שאלה, יש לי בקשה, בהיותי נציגת נעמ"ת אז אתם יודעים גם מה הרקע, האם משרד התמ"ת יכול לחשוב על קבלה מחדש אל תוך המשרד, עבודה מאורגנת ועבודה של העובדים, במקום 150 אנשים שצריך, לא מוכשרים וצריך להכשיר אותם, להגדיל את מספר העובדים המוכשרים שעובדים בתוך המקום שהם יטפלו בעניין הזה, שתהיה בעבודה מאורגנת ולא קבלנית ולא עבודות חוץ.
שרי שילון: זה תמיד משהו כזה ערטילאי, מי משגיח עליהם?
שרי שילון: מי נותן להם אינפורמציה?
שרי שילון: מי מדריך אותם?
שרי שילון: בסוף שני הצדדים סובלים.
שרי שילון: גם העובדים וגם אנחנו.
עמוס שקדי: אני יודע לענות על זה את עמדתי האישית, אבל זה לא התפקיד שלי.
שרי שילון: אבל אני שואלת באמת אם משרד התמ"ת יכניס את השירות הזה, יוציא את זה מרשות הקבלנים החיצוניים ויחזיר את זה לעובדים המיומנים של משרד התמ"ת?
דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך הרעיון יכול להיות טוב, אבל אם אין מספיק כוח אדם אנחנו - - -
שרי שילון: אנחנו מממנים כוח אדם חוץ.
דוד אזולאי: מחטיאים את המטרה.
דוד אזולאי: לצערי הרב, כשמדובר במקרים כאלה יגידו לך תמיד שאין כסף.
דוד אזולאי: אבל בשביל כוח אדם חיצוני ימצאו את המימון והלוואי וזה היה, אנחנו נתקלנו באותה תופעה גם בחלוקת התווים לנכים וכל הפרוצדורה.
דוד אזולאי: גם שמה העסק הזה הופרט ולצערי הרב גם פה התקיים דיון דומה של סבל של אנשים.
שרי שילון: בסיכומו של דבר זה עולה למערכת יותר.
שרי שילון: גם בסבל של אזרחים וגם בכסף.
דוד אזולאי: רבותיי, יש פה שני דברים שאני מבקש:
דוד אזולאי: דבר ראשון – לגבי דמי הרישום של 300 ש"ח שדובר עליהם בישיבות הקודמות, הובטח שהנושא הזה ייבדק ויוגשו המסקנות של אותה ועדה שהיתה אמורה לבדוק את זה ולתת לנו תשובה לועדה.
דוד אזולאי: מישהו יודע?
תמר אלמוג: אנחנו פשוט המתנו לקבלת אישור על חברה של משרד רואי חשבון שזכה במכרז במשרד.
דוד אזולאי: זה התשובה שהיתה לנו בדיון הקודם.
תמר אלמוג: יש לנו כבר זוכים וכבר יצרנו איתם את ההתקשרות והתהליך של העבודה מתחיל.
תמר אלמוג: אני מעריכה שבתוך פרק זמן לא ארוך - - -
דוד אזולאי: איזה פרק זמן?
תמר אלמוג: מה רשמנו בתשובה?
דוד אזולאי: כי אנחנו בישיבה הקודמת שמענו בדיוק את אותו דבר.
דוד אזולאי: עכשיו אני שמח שהתקדמנו עוד צעד אחד.
דוד אזולאי: כבר יש זכיין והוא כבר מתחיל לעבוד.
תמר אלמוג: הערכה היא כשבועיים של הלו"ז – לוח זמנים – הצפוי, אבל אי אפשר להתחייב על זה, אבל זאת הכוונה.
תמר אלמוג: אנחנו כולנו רוצים לעשות את זה בלו"ז כמה שיותר - - -
דוד אזולאי: אני לארג', קחו חודש.
דוד אזולאי: אני נותן לכם חודש ימים.
תמר אלמוג: יש כבר משרד וכבר התחיל התהליך איתם.
דוד אזולאי: אז אני אבקש לקבל תשובות בנושא הזה ואני אודה לך על כך.
דוד אזולאי: דבר שני – אדוני החשב, הייתי בכל זאת רוצה את התייחסותך לפניה של מר יעקבסון שאני חושב שהוא דיבר כאן גם בשם מנהלי המעונות ואני בטוח שהוא משקף עמדה של ציבור.
עמוס שקדי: לגבי מה?
אברהם יעקבסון: אי שינוי דרגה בלי יידוע.
דוד אזולאי: אי שינוי דרגה, שתהיה הודעה קודמת לפני שהולכים להוריד את זה מהחשבון.
אברהם יעקבסון: וזמן תגובה.
דוד אזולאי: זה נשמע לי מאד מאד סביר.
דוד אזולאי: אני חושב שגם אתה וגם אני לא הייתי רוצה שבחודש אחד ינחתו עלי ויורידו לי 30, 40 אחוז מהמשכורת ללא הודעה מוקדמת.
עמוס שקדי: הבקשה, על פניו, נשמעת לי סבירה.
עמוס שקדי: אני צריך לבדוק את הישימות הטכנולוגית שלה.
עמוס שקדי: אני לא יודע לתת תשובה להבטחה בעל פה.
עמוס שקדי: זה נשמע לי סביר.
עמוס שקדי: לגבי זמן תגובה – אני לא בטוח שאני מקבל את זה.
עמוס שקדי: התרעה מראש אני מקבל.
אברהם יעקבסון: מה עשית בזה?
עמוס שקדי: מה שעשיתי בזה, אני מקבל את האמירה שלא צריך לגלות דרך חשבון הבנק, שהשתנתה הדרגה.
עמוס שקדי: אני לא מתווכח עם האמירה הזאת.
עמוס שקדי: אם המשרד מסוגל לתת לך, אני אומר את זה על פניו, אני צריך לבדוק את זה.
עמוס שקדי: אבל סביר בעיני שאם המשרד מסוגל לתת לך תשובה מה הדרגה שקיבלת מלכתחילה, הוא צריך לתת לך תשובה מה הדרגה אם החליטו להוריד לך אותה.
עמוס שקדי: נשמע לי סביר על פניו.
עמוס שקדי: כשעשינו את הבקרה X אחוזים גם גילו דרגות משופרות.
דוד אזולאי: גם עמוס אומר שצריכה להיות הודעה גם כשאתה מוריד דרגה, גם כשאתה מעלה דרגה צריכה להיות הודעה.
עמוס שקדי: אבל ככל שיש לי היתכנות לעשות את זה, זה נשמע לי סביר.
דוד אזולאי: עשינו חצי דרך, יש "סור מרע" ויש "עשה טוב".
דוד אזולאי: את ה – סור מרע כבר עשינו.
דוד אזולאי: עצן העובדה שיקבלו הודעה מוקדמת יהיה לך זמן עד להורדה מהחשבון שלך, יהיה לך את הזמן הזה לבדוק למה ואיך.
תמר אלמוג: לא מורידים כלום מהחשבון של ההורים.
קריאה: אתם לא מורידים להם?
תמר אלמוג: לא, לא, סליחה, ההודעה מגיעה בצורה מאורגנת לארגון, כל הילדים רשומים שם, רק הארגון הוא שמבצע שינוי בהוראת קבע.
עמוס שקדי: הסיטואציה שתוארה פה היא סיטואציה שתוארה כתהליך הבקרה.
עמוס שקדי: תהליך בקרה נוסף יתבצע אך ורק במרץ 2013 אני מעריך.
עמוס שקדי: יש לנו עוד זמן להגיע לשם.
עמוס שקדי: עכשיו, אני אומר, בהנחה ואנחנו נצליח ואני מקווה שנצליח להגיע לסיטואציה שאנחנו נודיע להורים שהשתנתה דרגתם.
עמוס שקדי: אנחנו נעשה את זה כך מכיוון שאני משלם למעונות רק ב – 5 לחודש, שיודיע לפני המועד הבא של התשלום כך שיהיה לו דה – פאקטו התרעה לפני שזה קורה.
דוד אזולאי: מצויין.
עמוס שקדי: נעשה את המאמץ ואז זה פותר את הבעיה.
עמוס שקדי: ההודעה אמורה להיות, כפי שאמרתי, להורה.
אברהם יעקבסון: כמו שהודעת להורה שחסר מסמך בבקרה.
דוד אזולאי: יש סוגים של דיונים שאני יוצא מכאן מרוצה, עשינו משהו.
דוד אזולאי: לצערי הרב זה מסוג הדיונים שאתה יוצא מכאן מאד מאוכזב, כי סך הכל, כל המטרה של הדיונים האלה זה לצאת מכאן עם איזה שהיא בשורה לציבור הרחב והאמן לי שאני מבין ואני מלמד עליכם זכות שמדובר בסדר גודל של 130,000 תלמידים שהולכים למעונות.
דוד אזולאי: זה בהחלט משימה לא קלה.
דוד אזולאי: אני לא אומר שזה דבר קל.
דוד אזולאי: יחד עם זה, קרה פה משהו.
דוד אזולאי: גם אם בתקופה הקודמת שלפני שנתיים, עוד לפני שנכנסה החברה הקבלנית הדברים לא היו כל כך טובים, אבל לא הגיעו למימדים כאלה.
דוד אזולאי: לא הגענו למימדים כאלה.
תמר אלמוג: פשוט ההורים לא פנו.
תמר אלמוג: פנו לארגונים ולא למשרד.
דוד אזולאי: אין לי את הסטטיסטיקה, אז לא טיפלתי בדברים האלה.
דוד אזולאי: אבל, אני מדבר כרגע על המצב הקיים היום.
דוד אזולאי: המצב הקיים היום, תסכימו פה שני הצדדים של השולחן, כולם מסכימים שיש בעיה ושצריך לטפל ולשפר.
דוד אזולאי: אז בסדר, לוקח זמן לשפר, במיוחד ...
דוד אזולאי: איזה שהיא מערכת מיחשוב חדשה.
דוד אזולאי: אבל לא יעלה על הדעת שיש אנשים שפשוט סובלים בגלל חוסר של המשרד שלא נותן מענה.
דוד אזולאי: אתם הכנסתם כוח אדם.
דוד אזולאי: יכול להיות שחלק מהכוח אדם שהכנסתם באמת לא מיומן, לא עונה על הדרישה שלשמה הם עובדים שמה.
דוד אזולאי: כשאתה שומע פה הורים והורים, שמעת את התשובות אתה בעצמך.
דוד אזולאי: זאת אומרת, שמע, יכול להיות, תדע לך, לפעמים תשובה נכונה היא כבר חצי פתרון.
דוד אזולאי: כאשר אין לך פה תשובות, כאשר יושבים אנשים שלא יודעים מה לענות אנחנו נמצאים באותה בעיה.
דוד אזולאי: לכן אני מבקש, אתם צריכים לעשות סדר בבית.
דוד אזולאי: לבדוק את אותם אנשים אם יש הכשרה, אם קיבלו הכשרה, לא קיבלו – צריך לתת להם את ההכשרה הראויה כדי שיוכלו לענות לציבור.
דוד אזולאי: אני מבקש, באמת, אינני רוצה להעלות פה עניינים אישיים, אבל יושבת פה משפחת גבאי שאני חושב שהדברים מדברים בעד עצמם וכל מילה מיותרת בעניין הזה.
דוד אזולאי: היתה התכתבות.
דוד אזולאי: אנחנו כבר התכתבנו אחרי שהוא עבר את כל הסבל שהוא עבר, רק אחרי זה הם הגיעו אלינו.
דוד אזולאי: אנחנו גם פנינו אליכם בחודש מאי ועדיין לא קיבלנו - - -
תמר אלמוג: לקחתי את זה ואני אמרתי את מה שאני עושה - - -
דוד אזולאי: את יודעת מה תמר?
דוד אזולאי: אני אשמח לקבל ממך תשובה שאכן קיבלנו מענה.
דוד אזולאי: אני רוצה ליזום בצוות שלי.
דוד אזולאי: תביאי לי נתונים באמת שפנו ופניתם אלינו.
דוד אזולאי: אני רוצה בכל אופן, אני מעמיד את הצוות שלי למבחן.
תמר אלמוג: היום זה יהיה.
משה גפני: אין למי לפנות.
משה גפני: באמת היום לא יודעים למי לפנות.
משה גפני: יש לנו טענות לאבינו שבשמים.
תמר אלמוג: לקחתי את זה, אני מחזירה תשובה היום.
תמר אלמוג: אני אומרת, לקחתי את ...
תמר אלמוג: אני מחזירה לשלומית תשובה עוד היום.
דוד אזולאי: משה, אנחנו העברנו את החומר לתמר.
דוד אזולאי: אתה תפנה אלינו.
דוד אזולאי: אני נותן שבוע ימים.
דוד אזולאי: לא יום, לא יומיים, קח שבוע ימים, תהיה בקשר עם שלומית, או עם מירב.
תמר אלמוג: כן, אבל זו שאלה יותר עקרונית כי אם הרכיבים האלה ייחשבו כהכנסה או לא הכנסה?
תמר אלמוג: אנחנו יודעים רק להגיד - - -
דוד אזולאי: רגע, סליחה, אני רוצה שנהיה ברורים: אני כרגע לא נכנס לתוכן השכר של משה.
דוד אזולאי: הנושא הזה תבדקו אותו מקצועית, משפטית אם הוא זכאי או לא זכאי.
דוד אזולאי: אני אומר עצם העובדה שהבן אדם פונה, לא קיבל שום תשובה מוסמכת.
דוד אזולאי: זה הנקודה.
תמר אלמוג: מה שאני רוצה להגיד, אדוני היושב ראש, שגם אם נקבל החלטה לשנות משהו, אז ההחלטה יכולה להיכנס לתוקף משנת הלימודים תשע"ג ולו מן הטעם של שוויוניות ושקיפות להורים האחרים שכל ההכנסות שלהם לא חושבו כך.
תמר אלמוג: אני לא יכולה להתחייב על משהו נקודתי השנה.
עמוס שקדי: אני לא מתכוון להתעמת עם המקרה הספציפי.
עמוס שקדי: אני כן אגיד מה האופציות שיכולות לקרות: היה והוא עונה על אחד מהתהליכים המובנים – הוא יטופל בתהליכים המובנים.
עמוס שקדי: או שמגיע או שלא מגיע.
עמוס שקדי: יש מקרים מאד ספציפיים שהם חריגים, שמשום מה נפלו ואין לך תשובה חד משמעית, למקרה הזה יש ועדת חריגים.
עמוס שקדי: אני לא יודע לענות.