GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה שושני: מתוך 16,000 קנסות, או "חיוב מוגדל" – מה שנקרא – שהטלנו, עבור כ-8,500 מתוכם היו פניות לבטל.
יהודה שושני: אלה שלא ביקשו לבטל, אכן קנסנו.
יהודה שושני: הם נדרשו לשלם.
שלומית אבינח: אז כמה קנסתם?
דוד אזולאי: 8,000, בערך.
יהודה שושני: מתוך 16,000 שהגשנו, 8,000 – כמעט 50% – ביקשו לבטל.
יהודה שושני: מתוך ה-8,000, ומתוך אלה שביקשו לבטל – כל מה שבדקנו בבקשות שלהם, כל מה שבדקנו עד עכשיו, כמעט את רובן המוחלט, ולפנים משורת הדין – כי היו גם כאלה שלא היינו צריכים לבטל – החלטנו, באופן גורף, לבטל.
יהודה שושני: לא לקנוס.
יהודה שושני: זה לא אומר שלא נעשה את זה בעתיד, כי אנחנו צריכים להבין גם - - -
ישראל אייכלר: אבל למה לקנוס אדם כשהמכונה מקולקלת?
יהודה שושני: אני בעוד שנייה אגיע גם - - -
ישראל אייכלר: אני מדבר על הבושות.
ישראל אייכלר: על האימה.
ישראל אייכלר: לא על הכסף.
יהודה שושני: אני אגיע גם לנתון הזה.
דוד אזולאי: כלומר, מה שאדוני אומר כרגע זה בעצם שכ-50% מהקנסות אכן שולמו?
יהודה שושני: - - - נדרשו לשלם.
דוד אזולאי: ושולמו?
יהודה שושני: חלק כן וחלק עדיין לא.
יהודה שושני: אנחנו החלטנו לדחות את מתן תשלום הקנסות לפרק זמן ארוך, כדי לאפשר לאנשים להגיש ולא לקנוס אותם.
יהודה שושני: אז לכן עדיין לא - - - אני רוצה להתייחס לנושא של מספר פעילויות שעשינו מול גורמים נוספים: שוטרים וחיילים.
יהודה שושני: זה עלה גם בוועדה הקודמת, חבר הכנסת - - -
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, - - - המנכ"ל מדבר על מיליון וחצי שקל, כבר עכשיו, הכנסות מהקנסות.
אורי מקלב: 8,000 קנסות - - -
דוד אזולאי: מה שהוא אומר זה נתון שעדיין לא נבדק, ואין תשובה ברורה לגביו.
דוד אזולאי: הנתון היחיד שאני מקבל כרגע ושעליו אני יכול להסתמך, זה ש-50% מהקנסות בוטלו, וה-50% הנותרים: חלקם שולמו, וחלקם נמצאים בהליכים.
אורי מקלב: אם אף-אחד לא ביקש שהפירוט יישלח לו - - - על מיליון וחצי שקל.
דוד אזולאי: אני ביקשתי דו"ח.
דוד אזולאי: אני עדיין לא קיבלתי את הדו"ח הזה, ולכן ביקשתי להציף פה את הנושא הזה.
יהודה שושני: כבוד היושב-ראש, אנחנו עשינו פעילות מול שוטרים וחיילים.
יהודה שושני: ולמעשה, עוד לפני שחתמנו על חוזים עם מערכת הביטחון – כיוון שזה עלה בפעם הקודמת, אז אני עונה – איפשרנו שבועיים לפני-כן, ללוחמים ללא מדים לעלות לרכבת ולא קנסנו אותם, למרות שיכולנו לקנוס אותם באופן חוקי.
יהודה שושני: למרות שבתחבורה הציבורית, כל מי שעולה עם עגלה פתוחה עם תינוק, נדרש לשלם.
יהודה שושני: בהחלטה של "סיטיפס", אנחנו החלטנו באופן גורף, לפחות עד להודעה הבאה – אנחנו נראה איך זה מתגלגל – אבל בנתון הקרוב שיש לנו, אנחנו החלטנו בשעות הפיק, בכל השעות שמוגדרות: לא שעות הלחץ, לא לקנוס אנשים ונשים שעלו עם עגלות פתוחות עם תינוקות, ואנחנו לא קונסים אותם.
יהודה שושני: לא בשעות שהן לא שעות הפיק.
אורי מקלב: - - - בשעות - - -
יהודה שושני: בשעות הפיק אנחנו - - -
דרור גנון: - - - לא יודע את התקנות.
דרור גנון: אין לכם סמכות כזאת.
יהודה שושני: רבותיי, בימי חול, בשעות שהן לא שעות הפיק – כיוון שבשעות הפיק יש לחץ גדול ואנחנו לא מעודדים עלייה של עגלות פתוחות עם תינוקות ללא תשלום – בכל שעות היום האחרות, זאת אומרת, פרט לשעות הפיק – לפני הצהריים, ואחר הצהריים - - - –, אנחנו לא קונסים, למרות שאנחנו יכולים לקנוס.
אורי מקלב: מתי כן קונסים?
יהודה שושני: בשעות הפיק של הבוקר, כשעה וחצי-שעתיים.
יהודה שושני: ובשעות של אחר-הצהריים, גם-כן כשעה וחצי-שעתיים.
אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, אתה יודע שיש לך לב פתוח, כפי שהתרשמתי.
אורי מקלב: אתה מודע לסיטואציות שנשים שילמו על העגלה.
אורי מקלב: נסעו עם עגלה פתוחה, והן שילמו על העגלה הזאת.
אורי מקלב: מכיוון שבתחבורה הציבורית האחרת, בכל מקום בארץ, אם אתה עולה עם עגלה פתוחה – זה לא משנה - - - – אתה משלם.
אורי מקלב: אתה יכול לנסוע עם עגלה פתוחה.
אורי מקלב: אבל ברכבת אישה עם שלושה ילדים, שניים על הידיים, אחד בתוך העגלה והיא לא יכולה לסגור את העגלה.
אורי מקלב: היא שילמה על העגלה.
אורי מקלב: היא קנתה כרטיס, ושילמה על העגלה.
אורי מקלב: והיא ירדה כמו אחרונת הפושעים, עם שלושה ילדים, ועם חמישה פקחים - - - אותה, והיא מחכה לניידת משטרה.
אורי מקלב: היא בוכה, כל-כולה, ושום דבר לא קורה לפקחים.
אורי מקלב: בגלל שאין לה תעודת זהות.
אורי מקלב: היא אומרת: אין לי תעודת זהות, אז מה אתה רוצה שאני אשלם לך 180 שקל?
אורי מקלב: והיא שילמה על העגלה.
אורי מקלב: וכשככה רגילים, על זה אתם קונסים.
אורי מקלב: אתה רק תבין על מה אתה מדבר.
אורי מקלב: באיזה סיטואציות אתה מעמיד את תושבי מדינת ישראל, את אזרחי מדינת ישראל.
אורי מקלב: תאמין, אני לא מגזים במשהו ממה שאני אומר.
אורי מקלב: וכשרואים את זה, זה הרבה יותר גרוע.
אורי מקלב: אבל אתה קונס גם מישהו - - - על העגלה, בגלל שאתה אומר שברכבת הקלה לא ייסעו עם עגלות פתוחות.
אורי מקלב: זה בלגן שלא היה.
יהודה שושני: חבר הכנסת אורי מקלב, אני מציג נתון שאני בא לקראת הציבור, ציבור שגם אתה מייצג, ואני אומר שאני לא קונס למרות שאני יכול לקנוס.
יהודה שושני: אז במקום שתגידו לי: יפה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה עם ההשפלה שהרב מקלב מדבר עליה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על זה שמורידים אישה מהרכבת.
אורי מקלב: - - - רופא עור במרכז העיר.
יהודה שושני: אני אתייחס לנושא הפקחים בעוד שנייה, ברשותך.
יהודה שושני: אני כבר אגיע.
אורי מקלב: קונסים גם אם אתה משלם על העגלה.
אורי מקלב: קונסים אותך.
עוזאל ותיק: אם שילמת על העגלה, לא יקנסו אותך.
עוזאל ותיק: אם שילמת על העגלה בכל מקרה לא יקנסו אותך, ולא משנה השעות.
אורי מקלב: סליחה, אתה לא נותן מידע מדויק - - -
שלומית אבינח: יכול להיות שזו ההוראה, אבל הפקחים לא מיישמים אותה.
אורי מקלב: - - - שכן קונסים.
אורי מקלב: אני אביא לך - - - שכן קונסים.
אורי מקלב: וגם המנכ"ל אומר לך את זה.
עוזאל ותיק: זה מה שהמנכ"ל אמר.
עוזאל ותיק: אם שילמת על העגלה - - -
שלומית אבינח: יכול להיות שזו ההוראה, והפקח לא מיישם אותה.
קריאה: לא משנה השעה.
אורי מקלב: גם אם אתה משלם על העגלה.
אורי מקלב: אתם לא יודעים.
אורי מקלב: קונסים אותך גם אם שילמת על העגלה.
אברהם מיכאלי: אז אולי הפקח ההוא.
אברהם מיכאלי: תברר - - -.
אברהם מיכאלי: לא עשה את עבודתו כמו שצריך.
יהודה שושני: יכול להיות.
אברהם מיכאלי: אגב, זה קורה לא אחת, כנראה.
אברהם מיכאלי: יש איזה מתח בין התושבים לפקחים.
אברהם מיכאלי: תבדקו את הסוגיה הזאת, חבר'ה.
יהודה שושני: אני אענה על נושא הפקחים, בעוד שנייה.
יהודה שושני: אבל אני רק רוצה להצהיר.
אורי מקלב: - - - אבל אנחנו לא יודעים - - -
דוד אזולאי: חבר הכנסת מקלב - - -
יהודה שושני: ברשותכם, תנו לי.
יהודה שושני: אני כבר אסיים את דבריי.
יהודה שושני: אני מבטיח לענות גם על השאלות הספציפיות, אבל אני כרגע רוצה לדבר ככלל: ככלל, אנחנו לא קונסים כל מי שעלה עם עגלה ושילם, לא קונסים אותו.
יהודה שושני: אנחנו עושים מעבר לכך.
יהודה שושני: אנחנו גם לא קונסים, למרות שאנחנו יכולים לקנוס אנשים שעלו עם עגלה פתוחה, בשעות שאינן שעות השיא – למרות שאנחנו יכולים לקנוס, אנחנו לא קונסים אותם.
יהודה שושני: נושא הפקחים: הפקחים, קודם-כל, בהגדרה, חד-משמעית, בכל ההנחיות שלנו – יושב כאן המפעיל שמפעיל אותם, חברת "קונקס" ירושלים – ההנחיות הן מאד ברורות: להתנהג לציבור בכבוד, בנימוס, בסובלנות ובמקצועיות.
יהודה שושני: שיטת הבדיקה נהוגה בעולם, ואם מסתכלים על מה שקורה בצרפת, ברואן, בטולוז ובמקומות אחרים, בירושלים – שיטת הבדיקה שלנו היא הרבה יותר מאופקת מאשר מה קורה במקומות אחרים.
יהודה שושני: אני אומר עוד פעם: הפקחים לא נמדדים על מספר הקנסות שהם נותנים.
יהודה שושני: אין שום תמריץ לפקח לעשות זאת.
יהודה שושני: המפעיל נוקט ביד קשה לכל אותם אירועים, ואם יש אירוע כזה שבאמת קורה לפי מה שאמרת, אנחנו נקטנו ביד מאד לא מתפשרת עם אותם פקחים, ואני חושב שזה נאמר גם בדיון הקודם כאן:
יהודה שושני: כ-25 פקחים שלא התנהגו, לעניות דעתנו – גם על הערות ועבירות התנהגות קלות בלבד של לא רק התנהגות מול הציבור, אלא גם איך שהם נראים – 25 אנשים מתוכם הועברו מהתפקיד.
יהודה שושני: אנחנו, לאור בקשתך הקודמת, נעשה פה, בנוסף לכל תהליך שאנחנו עושים עם חברות מקצועיות של מתן שירות לציבור, ושל התנהגות כזו או אחרת, היתה שיחה גם של נציגי מדינה וגם - - - פעם נוספת עם כל הפקחים, כדי לוודא שברור להם באופן חד-משמעי וחד-ערכי שההתייחסות לציבור זה המדד העיקרי שיש לנו.
יהודה שושני: וכל מי שלא יתנהג כנדרש, לא יישאר איתנו.
יהודה שושני: אני רוצה לומר בנושא הדרישות לחיוב מוגדל – הקנסות, כמו שאמרתי: היום נוסעים 90,000 איש בכל יום ברכבת הקלה.
יהודה שושני: אנחנו הטלנו עד היום 0.11% בלבד קנסות.
יהודה שושני: זאת אומרת, בכל יום מוטלים כ-100 קנסות בלבד על הציבור.
יהודה שושני: כפי שהצגתי את הנתונים, 16,000 קנסות הוטלו.
יהודה שושני: אנחנו, בנושא של ביטול הקנסות, עד היום, כמו שהצגתי: כ-8,300 פניות התקבלו אצלנו.
יהודה שושני: וכל הבדיקות שעשינו עד היום, רובן המוחלט – עוד פעם, בית הלל, במעבר של לפנים משורת הדין – ביטלנו אותם, כדי לתת לציבור יותר זמן להתארגנות, וכדי שהציבור ירגיש יותר טוב.
אורי מקלב: - - - 100 קנסות ליום, זה 3,000 קנסות לחודש.
יהודה שושני: אני אומר:
יהודה שושני: זה 0.11% - - -
אורי מקלב: - - - זה חצי מיליון שקל הכנסה מהקנסות.
אורי מקלב: זה המון.
עוזאל ותיק: וכמה נוסעים יש בחודש?
אורי מקלב: - - - לא, זה המון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד יותר מזה, הרב מקלב, חבר הכנסת מקלב: אם אני מסתכלת על 90,000, אדוני המנכ"ל, 90,000 נוסעים, מתוך הנוסעים האלה סביר להניח שיש מספר אנשים קבוע שנוסע, וה-16,000 קנסות זה אומר שלפחות 30% מהאנשים שנוסעים יום-יום, קיבלו באיזשהו שלב בחייהם קנס.
ערן שכטמן: 90,000 ביום.
שי אייזנברג: זה 16,000 מתחילת הדרך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 90,000 ביום, זה אותם אנשים שנוסעים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 16,000 זה, בדרך-כלל, כמעט לאותם אנשים שנוסעים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז יש פה, כמעט כל משפחה קיבלה קנס במדינת ישראל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הציבור הירושלמי שחי בירושלים, לפחות אחד במשפחה קיבל קנס.
ישראל אייכלר: בחצי שנה בלבד - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בחצי שנה.
יהודה שושני: הנתון שאני מציג אותו, שכ-100 אנשים ביום – חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, את לא היית כאן בתחילת - - -.
יהודה שושני: אני אציג איזשהו נתון.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: קודם-כל, אני מסתכלת, ואני יכולה להגיד: נוסעים 80,000 איש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך אמרת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 90,000 איש נוסעים.
יהודה שושני: ויש לנו כ-100 קנסות ביום.
יהודה שושני: ואני יכול להגיד ש-22% מהאנשים שנקנסו, לא תיקפו.
יהודה שושני: אני אומר עוד פעם: אם יהיה מנגנון - - -
שלומית אבינח: - - - לא עובדת - - -? - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תן לי בבקשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יכולה לדבר, אדוני?
דוד אזולאי: אני מיד אאפשר לך לסיים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי זה קשור למה שהוא מדבר.
דוד אזולאי: אני רק אומר: הרי כשאתם נותנים את הקנס גם כשהמכונה לא עבדה, - -
ישראל אייכלר: אתה לא יכול לקנוס אותי בגלל שהמכונה שלך לא עבדה.
דוד אזולאי: - - ובמקרה שלנו, כשאנחנו עלינו לרכבת, המכונה לא עבדה.
דוד אזולאי: למה הם צריכים לשלם את המחיר על תקלה של הרכבת?
יהודה שושני: אני אתייחס גם לזה, ברשותכם.
יהודה שושני: עוד דקה, אני אתייחס גם לזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תתייחס, כי לי יש ממש - - -
יהודה שושני: אני אתייחס גם לזה ממש.
יהודה שושני: בעוד שנייה אני מגיע לשם.
יהודה שושני: אם במידה ויוגדר שמי שעולה לרכבת, שילם ולא תיקף, לא צריך לקנוס אותו – מחר בבוקר אני לא קונס אותו.
שלומית אבינח: מי צריך להגדיר את זה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זהו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שאני רוצה לשאול.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משרד התחבורה, בוודאי.
יהודה שושני: 22% מהאנשים שעולים לרכבת - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל השאלות שלי הן דווקא למשרד התחבורה, ולא לחברת "סיטיפס".
דרור גנון: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, מה שלומך?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תתכוננו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי פה מצאנו קורבן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: - - - שיש לו בעיות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל נראה לי שמשהו פה מסתתר, וכדאי שנוציא את זה החוצה, פעם אחת ולתמיד.
ישראל אייכלר: אולי באמת הבעיה היא שלא הגעתם לסיכום איתם כמו עם חברות התחבורה, שבקניית הכרטיס, כשאני קונה כרטיס: "חופשי-חודשי" או כל כרטיס אחר, אתם תתחשבנו איתם שאם המכונה שלו לא פועלת, אני כאזרח, כנוסע, לא צריך להיות שותף לבעיות שלו.
דרור גנון: - - - לבעיה.
ישראל אייכלר: הוא אומר שהוא לא קיבל כסף על מה ששילמתי ל"אגד".
דרור גנון: זה לא קשור לכסף.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד שזה לא משרד התחבורה, זה משרד האוצר - - -
דוד אזולאי: רק שנייה, מר גנון.
דרור גנון: להסיט את הדיון לכסף, אבל העניין פה הוא לא כסף.
דרור גנון: אנחנו צריכים לפרק את העניין הזה לכמה חלקים.
דרור גנון: יש פה בליל גדול.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו תמיד לא מבינים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לציבור תמיד יש קשיי הבנה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הציבור - - -
דוד אזולאי: מר גנון, אני מיד אאפשר לך.
דוד אזולאי: רק תאפשרו למנכ"ל לסיים את דבריו.
דרור גנון: בבקשה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ממש לא בעיניי, דרך אגב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הציבור ממש לא מטומטם, תסלחו לי מאד.
יהודה שושני: לשאלות שניתנו על-ידי יושב-ראש הוועדה – כמה נתונים: הפער בבקשות לטיפול בפניות הולך ונסגר.
יהודה שושני: היה לנו מספר פניות לא קטן, אני מודה.
יהודה שושני: ואם אנחנו מסתכלים על שלושת החודשים האחרונים, ביכולת שלנו להשתפר ולסגור את הפער, אנחנו ממרץ לאפריל בדקנו פי שלושה יותר ממה שבדקנו במרץ.
יהודה שושני: ומאפריל ועד מאי בדקנו פי שמונה יותר – כ-2,600 פניות בחודש.
יהודה שושני: אנחנו לא מפסיקים להשקיע בכוח-אדם, משאבים וזמן, כדי לגמור את הפערים.
שלומית אבינח: אתם לא עונים פרטנית לוועדה לפניות הציבור, ואתם הגוף היחיד שלא עונה.
שלומית אבינח: סליחה שאני - - - את זה בפעם הלא יודעת כמה.
שלומית אבינח: אני חושבת שיש פה בעיה של מדיניות, שכוועדה לפניות הציבור מעולם לא נתקלנו בארגון ובגוף שלא עונה פרטנית לפניות שמגיעות אליו.
יהודה שושני: אז אני אומר:
יהודה שושני: לנו חשוב מאד לסגור את הפער, קודם-כל, עם כל הפניות של הציבור שהועברו אלינו.
יהודה שושני: אני חושב שאנחנו עושים את זה.
יהודה שושני: גייסנו כוח-אדם נוסף.
יהודה שושני: יש לנו עוד מספר קנסות, שלהערכתי בשבועות הקרובים אנחנו הולכים לסיים אותם אחרי גיוס של - - -.
יהודה שושני: זו הסיבה שאנחנו לא מחייבים.
יהודה שושני: נתנו עוד 30 יום לאנשים עד לסוף יוני, ללא ריבית וללא הצמדה.
יהודה שושני: כמו שאמרתי: באופן כמעט גורף, כל מי שנבדק אצלנו – כמעט הרוב המוחלט – החלטנו לא לקנוס, ולתת תשובות חיוביות שאנחנו מבטלים את הקנס.
יהודה שושני: לגבי ועדת הערר שנשאלה: למרות שעל-פי החוזה – אני אומר עוד פעם: זה היה B.O.T..
יהודה שושני: זו זכיינות - - - על-ידי מדינת ישראל, למערכת שבה זכיין מקבל, מפעיל אותה ומעביר למדינה אחרי 27 שנה.
יהודה שושני: על-פי החוזה אנחנו לא מחויבים לכל הוועדות של הערר.
יהודה שושני: למרות זאת, אנחנו מוכנים לשקול, ולעשות ולשתף פעולה.
יהודה שושני: והערב יש לנו דיון עם המדינה בכדי לבחון את האפשרות, ולראות איך מקיימים ועדת ערר כזאת.
אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, - - - בעוד כשעה, שעה-וחצי, תעלה במליאת הכנסת הצעת חוק של חברי כנסת מהשולחן הזה ועוד חברי כנסת, על הקמת ועדת ערר.
יהודה שושני: אני מודע לזה.
אורי מקלב: זה יעלה בקריאה טרומית.
אורי מקלב: - - -, תהיו מודעים לזה.
יהודה שושני: אנחנו מודעים לכך.
אורי מקלב: חבל לנו שאתם לא מסכימים להוריד את סכום הקנסות מ-180 שקלים ל-100 שקלים.
אורי מקלב: זה מספיק מרתיע - - -
דוד אזולאי: אבל זה לא הם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא הם.
דוד אזולאי: משרד התחבורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משרד התחבורה צריך.
אורי מקלב: אבל, בכל אופן, המכתב הגיע מהם לוועדת השרים ולמשרד האוצר, - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וצריך לשאול למה הם כל-כך חוששים, ולא משרד התחבורה עונה.
אורי מקלב: - - שכל שינוי בחוק הזה, זו הפרה חמורה של החוזה.
אורי מקלב: זה לא משרד התחבורה בא.
אורי מקלב: שר התחבורה הודיע ברבים, מיד עם הצעת החוק שלנו, שהוא תומך בהצעת החוק הזו.
אורי מקלב: ומי שהתנגד, בסופו של דבר, - - - זה משרד האוצר, לאור המכתב שחברת "סיטיפס" שלחה למשרד האוצר בעניין הזה, שזו הפרה חמורה.
אורי מקלב: אם רואים את זה - - -
דוד אזולאי: החשב הכללי.
דוד אזולאי: החשב הכללי טוען שיש פה הפרת חוזה.
אורי מקלב: - - - אני חושב - - -, מכיוון שאם ה-16,000 קנסות שאמר המנכ"ל - - -, שבאמת מתמסר לעניין, רובם, רוב רובם הם קנסות לא של - - -.
אורי מקלב: מי שעלה בלי לשלם, ומי שלא תיקף, ומי שנסע ב"רב-קו" לא שלו, ומי שנסע בכרטיס "חופשי-חודשי" – הוא לא צריך את זה.
דוד אזולאי: תאפשרו למנכ"ל לסיים.
יהודה שושני: יש לי עוד שתי נקודות, כתשובות לשאלות.
יהודה שושני: לגבי מכונות הכירטוס: אני רוצה לציין שמערכות הכירטוס שנמצאות בירושלים, הן מערכות כירטוס דומות למה שיש היום בעולם.
יהודה שושני: אותן מכונות.
יהודה שושני: הזמינות שהוגדרה היא זמינות של 95%, ואנחנו עומדים בה.
יהודה שושני: והיא לא 100%, כיוון שאף מערכת בעולם לא עומדת בזמינות של 100%.
יהודה שושני: לנו, לאורך קו של 14 קילומטר, יש 58 מכונות.
יהודה שושני: ואם עושים השוואה למה שקורה במקומות אחרים באירופה, למשל, כמו ברואן שבצרפת, על הקו שלנו – של 14 קילומטר – יש 20 קילומטר ו-52 מכונות.
יהודה שושני: אצלנו יש 59 מכונות ל-14 קילומטר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מתוכן חצי לא עובדות.
יהודה שושני: בכל תחנה יש בין שתיים לחמש מכונות.
יהודה שושני: המכונות האלה יכולות לשלם גם במזומן וגם בכרטיסי אשראי.
יהודה שושני: יש לנו יכולת לאתר כל תקלה ב-online.
יהודה שושני: יש לנו צוותי תחזוקה - - -
שלומית אבינח: למי מודיעים?
יהודה שושני: לא צריך להודיע, אנחנו יודעים online.
יהודה שושני: כל תקלה שמתקיימת, שמתרחשת - - -
שלומית אבינח: פנינו לאיש ביטחון.
שלומית אבינח: הוא לא היה יכול להסביר לנו.
יהודה שושני: כשיש תקלה במכונות הכירטוס, פרט לוונדליזם מסוים, שאנחנו לא תמיד יודעים הכול שקיים.
יהודה שושני: כמו, למשל: שמישהו מכניס בדל סיגריה.
יהודה שושני: אנחנו יודעים את הנתונים האלה.
יהודה שושני: ואז יש לנו צוות – היום תגברנו אותו בצוות נוסף – שנוסע על הקו, ויודע לטפל בו בפרקי זמן קצרים.
יהודה שושני: ולכן, אני חושב שהתהליך הזה שבו אנחנו נותנים מענה, ברגע שיש תקלה על הקו: היא מיידית, היא קיימת, היא לא אבסולוטית כפי שאמרתי לכם.
יהודה שושני: המכונות האלה לא יודעות לתת זמינות של מאה אחוז.
יהודה שושני: אנחנו הצענו הצעה למדינת ישראל שאומרת שאפשר לתת לציבור יכולת לרכוש כרטיסים לא רק במערכות הכירטוס, כיוון, שכמו שאמרתי, למערכות הכירטוס האלה אין זמינות של מאה אחוז.
יהודה שושני: הם לא יגיעו אף פעם למאה אחוז.
יהודה שושני: וההצעות שהצענו: 1.
יהודה שושני: לרכוש את הכרטיסים דרך האינטרנט בבית.
יהודה שושני: 2.
יהודה שושני: לרכוש את הכרטיסים בסניפי הדואר בירושלים.
יהודה שושני: 3.
יהודה שושני: לרכוש את הכרטיסים ב-100 כספומטים בירושלים.
יהודה שושני: אנחנו מאמינים שברגע שהמדינה תאשר ונגיע לתהליך הזה, שהוא יכול להיות בטווח הקצר והמיידי.
יהודה שושני: אני לא מדבר כרגע על שדרוג מכונות הכירטוס שלנו, שייקח כמה חודשים, בטווח הארוך, אלא בטווח הקצר.
יהודה שושני: אני מעריך שהלחץ על מכונות הכירטוס ירד, ונוכל לתת גם שירות ומענה טוב גם לנושא הכרטיסים.
ישראל אייכלר: מה הבעיה לעשות בסניפי הדואר אפשרות לקנות כרטיסים?
יהודה שושני: להערכתי, אין בעיה.
ישראל אייכלר: תשלמו לסניפי הדואר.
ישראל אייכלר: אתם חברה פרטית.
ישראל אייכלר: שייתנו לכם - - -
דוד אזולאי: - - - שאין בעיה מבחינתם.
יהודה שושני: מבחינה טכנית - - -
שלומית אבינח: הם הציעו את זה - - -
ישראל אייכלר: משרד התחבורה מתנגד לזה?
יהודה שושני: הוא עוד לא אמר כן, ולא אמר לא.
יהודה שושני: הצגנו את זה למשרד התחבורה.
יהודה שושני: אני חושב שאי-אפשר לבוא היום למשרד התחבורה ולומר משהו לא בסדר, כי הצגנו את זה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, לא, אל תהיה פרקליט של משרד התחבורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי נראה לי שאתה קצת חושש לדבר, חושש להגיד.
יהודה שושני: לא, לא, לא, ממש לא.
יהודה שושני: זו הצעה שניתנה להם רק ממש - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש להם מספיק פרקליטים.
יהודה שושני: - - בימים האחרונים, אז אני לא - - -.
יהודה שושני: אבל אני מעריך שאם ההצעה הזאת שהצענו תעבור, אין לי ספק שנוכל לשפר את מערכות הכירטוס שלנו.
יהודה שושני: שילוט בשלוש שפות – הוגדרו לנו שלוש שפות: ערבית, אנגלית ועברית, בתוך מכונות הכירטוס, בתחנות וברכבות.
יהודה שושני: אנחנו עומדים בזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איזה עומדים בזה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הסיבה שמכניסים לך בדל סיגריה, זה שמי שלא מבין עברית חושב שאולי אפשר לשלם גם בסיגריה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פשוט אין לך שום שפות שם.
שי אייזנברג: שלוש שפות.
יהודה שושני: יש בשלוש שפות בתחנות עצמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לכם במכונה שלוש שפות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל בשלטים של ההסברים - - -, יש רק עברית.
דוד אזולאי: אני יכול להגיד לך שבשני מקומות שהיינו: בהר הרצל ובגשר המיתרים, אני מודיע לך, אדוני: אין שלטים בשלוש שפות.
ישראל אייכלר: צריך לעשות באריתראית.
אורי מקלב: מה אתם אומרים, יש או אין?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך רוסית, צריך ערבית, צריך - - -
אורי מקלב: - - - אמרתם שיש.
אורי מקלב: אתם חוזרים ואומרים שיש?
אורי מקלב: כמו עם העגלה, שלא צריכים לשלם - - -.
אורי מקלב: יש בשלוש שפות, או אין?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לאריתראים לא צריך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ארגוני זכויות האדם קונים להם כרטיסים, אז זה לא - - -
אורי מקלב: יש או אין?
קריאה: מה יש?
אורי מקלב: יש הסבר בשלוש שפות?
שי אייזנברג: יש הסבר בשלוש שפות, בדיוק מעל כל מכשיר.
אורי מקלב: יש או - - -
שלומית אבינח: אין שילוט.
שי אייזנברג: מעל כל מכשיר כירטוס, יש שלט בשלוש שפות: באנגלית, בערבית ועברית.
שי אייזנברג: ובכל התחנות, בכל 59 - - -
אורי מקלב: - - - הוא בא לראות.
אורי מקלב: הוא בא.
שי אייזנברג: חבר הכנסת מקלב, אני אגיד בדיוק מה יש, וגם מה אין.
אורי מקלב: - - - שילוט.
שי אייזנברג: אני אגיד בדיוק מה יש, מה אין, ומה יהיה.
דוד אזולאי: אני רוצה להתווכח איתך בעניין הזה, ולהגיד לך לפחות מה שעיניי ראו: בתחנה בהר הרצל, אני מודיע לך, אין שם שילוט בשלוש שפות.
דוד אזולאי: ואם יש, ולא ראיתי, זה אומר שזה לא מספיק בולט.
אורי מקלב: תתווכח איתו גם על העגלה - - -.
אורי מקלב: יש לו - - -
שי אייזנברג: זה אחד שיש.
שי אייזנברג: שתיים, בקרונות יש, וזה בשלוש שפות לחובת תיקוף.
שי אייזנברג: שלוש, מה שאתם צודקים הוא שהפוסטרים הגדולים בתחנות, כרגע הם רק בעברית.
שי אייזנברג: יש כמה פוסטרים בערבית, אבל הם רק בעברית.
שי אייזנברג: ואלה יהיו בשבוע-שבועיים הקרובים בשלוש שפות.
יהודה שושני: אני מודה לכם על ההקשבה.
אורי מקלב: הכול טוב, אדוני היושב-ראש?
אורי מקלב: הכול טוב?
דוד אזולאי: עוד דבר אחד שלא קיבלתי עליו תשובה: על קבלת קנס, העונש חמור לכשעצמו.
דוד אזולאי: למה הוא צריך להגיע עד לתחנה כדי לשלם?
דוד אזולאי: למה לא לאפשר לו תשלומים במקומות אחרים?
שי אייזנברג: אפשר לשלם את הקנסות בכל אחד משלושת מרכזי השירות, כמו שאמרתם.
שי אייזנברג: ואפשר לשלם אותם באינטרנט.
שלומית אבינח: ולמי שאין אינטרנט?
דוד אזולאי: ולמי שאין אינטרנט מה יעשה?
שי אייזנברג: למי שאין אינטרנט, אז כרגע הוא יכול ללכת לכל אחד משלושת מרכזי השירות.
דוד אזולאי: זאת נראית לך דרישה סבירה?
שי אייזנברג: נראה לי שבעידן המודרני - - -
דוד אזולאי: עזוב אותי מהעידן המודרני.
דוד אזולאי: אני לא מתעסק עם אינטרנט.
דוד אזולאי: אתה מאלץ אותי לבוא כדי לשלם?
אורי מקלב: הנוסעים שלך - - -
ישראל אייכלר: לנוסעים משועפט אין אינטרנט – תכבד אותם.
דוד אזולאי: אני אומר לך - - - צריך להיפסק.
דוד אזולאי: לאפשר לאזרחים לשלם בדואר, בבנק, באמצעות הטלפון, באמצעות כרטיסי האשראי.
דוד אזולאי: אין צורך לבוא עד למקום הזה.
דוד אזולאי: לא צריך להתעלל באזרחים.
דוד אזולאי: מספיק שהוא קיבל קנס, לא צריך להתעלל בו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ויותר טוב שלא יהיו קנסות.
דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני המנכ"ל.
דוד אזולאי: אני חייב להגיד, אבל לא על הכול קיבלנו תשובות.
דוד אזולאי: אני חושב שחלק מהדברים – אני ביקשתי, ואני חוזר ומבקש לקבל פירוט של כל הדו"חות שניתנו.
דוד אזולאי: אדוני אמר כאן: 8,000.
דוד אזולאי: 16,000, מתוכם – 50% ששולמו, 50% לא שולמו.
דוד אזולאי: יש פה בקשה של חבר הכנסת אורי מקלב, שגם-כן לא זכתה למענה.
דוד אזולאי: נושא השילוט: אני חושב שגם פה הדברים לא בדיוק ברורים בצורה חד-משמעית.
דוד אזולאי: נושא הקנסות: אנחנו מיד נשמע את נציג משרד התחבורה.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, - - - שאמרת הסבר.
אורי מקלב: למה בכרטיס היומי שאתה קונה – אתה קונה כרטיס.
אורי מקלב: אתה קנית כרטיס – הוא תקף רק לאותו יום.
אורי מקלב: אנשים - - - ביום אחד.
אורי מקלב: למה אי-אפשר לכתוב בהסבר הקטן: מוחשב?
אורי מקלב: תקף לאותו יום?
אורי מקלב: כתוב: 13, כמה היום?
אורי מקלב: ה-13 ליוני – תכתוב: תקף לאותו יום.
אורי מקלב: תמנע את הקנסות.
אורי מקלב: למה דבר כזה פשוט לא עושים?
אורי מקלב: זה ימנע אי בהירות.
אורי מקלב: כי אנשים שקונים לא יודעים - - -.
אורי מקלב: דברים פשוטים - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אחת מחברי הכנסת שתפסו טרמפ, כפי שכתבו בכלי התקשורת, ובעיקר בעיתון "הארץ" שמאד אוהב אותי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תפסנו טרמפ והגענו לרכבת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל ממש לא - - -
ישראל אייכלר: אוהב יהודים בכלל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל האמת היא שלא תפסנו טרמפ, אלא החלטנו לעשות – כפי שבטח הסברת בתחילת דבריך – בדיקת פתע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: והמצב הרבה יותר גרוע ממה שאנחנו ניסינו לתאר בכלי התקשורת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני עדיין עומדת על כך שצריך לעשות ועדת חקירה בנושא פרלמנטארי, בנושא בניית הרכבת הקלה בירושלים, כי משהו "מפוקשש" שם, ובגדול.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני רוצה: אל"ף, לפנות אליך, אדוני המנכ"ל, וצר לי – אני ממש מרגישה שאתה קצת כאילו יש לך הרבה מה להגיד ואתה לא אומר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת התחושה שלי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לטובתך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת, להגנתך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ובגלל זה אני כנראה אהיה עכשיו פרקליטו של השטן, ואני אפנה למשרד התחבורה שיענה על כמה שאלות שיש לי, שאתה – יש לי תחושה – לא מעוניין לענות עליהן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל"ף, אנחנו היינו בסיור, וקרה לי מקרה מזעזע: עשיתי את עצמי – לא קניתי כרטיס, על-אף שלקח לנו בערך 40 דקות לקנות כרטיס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וניגשה אליי פקחית, ואמרתי לה שאין לי כרטיס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא אמרה: למה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרתי: המכונה לא עבדה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא אמרה לי: את צריכה לרדת, ולקנות בתחנה הבאה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרתי: עשיתי את זה, וגם בתחנה הבאה המכונה לא עבדה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא אמרה: גברת, אין לי מה להגיד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את חייבת לרדת ולהתקשר למוקד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התקשרתי למוקד, ואמרתי: שלום, תסבירו לי בבקשה מה אני צריכה לעשות, שתי מכונות לא עבדו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אומרת לי המוקדנית: גברתי, את לא יכולה לעלות על הרכבת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את צריכה לקחת אוטובוס, ולקנות בתחנת אוטובוס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אמרתי: אבל במתחם שאני נמצאת בו, אין אוטובוסים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני נמצאת בדיוק בטווח של הרכבת בלבד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת איפה לקנות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא אמרה: אני מאד מצטערת, את תקבלי קנס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אמרתי: תגידי לי שוב, המכונות של חברת "סיטיפס" לא עובדות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מנסה לרכוש כרטיס, ואת אומרת שאני אקבל קנס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא אמרה: כן, את תקבלי קנס.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אמרתי לה: למה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז היא אמרה: ככה, אין לי מה להגיד לך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת היתה התשובה של המוקדנית.
אורי מקלב: בתחנת האוטובוסים אין שום מכונה שאת יכולה לקנות, רק שתדעי.
אורי מקלב: - - - גם זה לא יודע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את זה אני לא בדקתי, אז אני לא רוצה להגיד את זה.
אורי מקלב: אין שום תחנה - - - בתוך - - -.