GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נעמי מורנו: משמע, יש קבוצת ילדים, לא קטנה, שבעצם בשנה שעברה היתה זכאית משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
נעמי מורנו: בעקבות התאום המוצדק, לא זכאית השנה, אבל היא כבר לא יכולה להירשם לגני עירייה, מכיוון שההודעה היתה לאחר מועד הרישום לגני העירייה.
נעמי מורנו: זו סוגיה מאד בעייתית.
נעמי מורנו: אני מאד מבקשת לשקול את זה פעם נוספת.
נעמי מורנו: לקחת את קבוצת הגיל הזו, לפחות לשנה הזאת, הילדים האלה, ולאפשר להם ליהנות מסבסוד משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כי זה לא באשמתם.
נעמי מורנו: המשרד לא הודיע.
ליזה ריבקין: אבל לתת אלטרנטיבה שייכנסו - - - למעונות.
ליזה ריבקין: גם הקריטריונים.
ליזה ריבקין: הם לא זכאים.
אורלי אלמגור-לוטן: זה - - - בדצמבר 2009?
ליזה ריבקין: על בסיס מקום פנוי - - -
נעמי מורנו: זו קבוצה שלא ידעה שהיא לא זכאית.
נעמי מורנו: אנחנו לא ידענו שהיא לא זכאית.
נעמי מורנו: היה שינוי ביחס לשנה שעברה.
נעמי מורנו: וההודעה נזרקה לאתר האינטרנט – וזאת נקודה נוספת שאני ארצה להעלות – נזרקה כהודעה.
נעמי מורנו: אנחנו וההורים גילינו את זה.
נעמי מורנו: וההורים, חשכו עיניהם.
נעמי מורנו: הם אמרו: רגע, אנחנו יודעים שאנחנו אמורים להיות במעון, לפחות בקדימות, כי הילדים ממשיכים.
נעמי מורנו: ואנחנו היום, לא פה ולא שם.
נעמי מורנו: ואם אני רוצה ללכת לגן עירייה, אין היום – מועד הרישום הסתיים.
נעמי מורנו: אז זו שנת מעבר.
נעמי מורנו: צריך להתייחס לזה כשנת מעבר.
נעמי מורנו: אולי בשנה הבאה, זה בסדר, יודיעו בזמן – מתאריך זה עד תאריך זה, הכול בסדר.
נעמי מורנו: השנה, יש לנו בכל מעון כמעט שלושה-ארבעה ילדים כאלה.
נעמי מורנו: כשלנו יש מאות מעונות, ובוודאי יש עוד ארגונים.
נעמי מורנו: זו סוגיה אחת.
נעמי מורנו: סוגיה נוספת שאני מבקשת להעלות: בעוד בשנים עברו – יש פה דווקא רגרסיה, שאני רוצה לציין אותם – ברמת ההתנהלות מול הארגונים הגדולים, לפחות: אנחנו במהלך כל השנים היינו נפגשים בצורה שיטתית לקראת תקופת הרישום, ודנים בסוגיות שונות.
נעמי מורנו: אם היה צורך בשינויים אז - - -
דוד אזולאי: מי זה "אנחנו"?
נעמי מורנו: אנחנו זה הארגונים הגדולים.
נעמי מורנו: הארגונים הגדולים היו מוזמנים למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, גם לחוות דעתם - - -
תמר אלמוג: השנה נפגשנו.
נעמי מורנו: נפגשנו פגישה אחת מאד מזמן.
תמר אלמוג: - - -
נעמי מורנו: חלק מהדברים עלו וחלק עלו.
נעמי מורנו: ואז עלו מספר דברים בישיבה, ובדרך-כלל היינו דנים, בודקים.
נעמי מורנו: הייתם בוחנים דברים שהציבור לא יכול לעמוד בהם.
נעמי מורנו: יש שם המון אינפורמציה חשובה עבורכם, ואתם ידעתם לנצל אותה.
נעמי מורנו: מה שקרה השנה, שחלק מההחלטות – ויש לי פה סדרה של החלטות – אנחנו גילינו אותם באתר.
נעמי מורנו: ואז בעצם אנחנו פנינו, כמו, למשל, העניין של הגיל, ועוד מספר דברים.
נעמי מורנו: אני אוכל לפרט, אבל חבל לי להעלות את כולן.
תמר אלמוג: רוב ההחלטות היו שינוי לטובה.
יעל שמרגד: אם זה היה לטובה היא לא היתה אומרת את זה.
נעמי מורנו: אם היה לטובה אני הייתי מקבלת - - -
דוד אזולאי: אני רוצה להגיד שגם אם זה לטובה – ההיפך, אדרבה, זו הזדמנות הדדית להזין אחד את השני.
נעמי מורנו: אני יכולה לנסות ולהיכנס לראש של המשרד, ולהגיד: רגע, למה אתם יושבים רק עם הארגונים הגדולים?
נעמי מורנו: כולם צריכים להגיב.
נעמי מורנו: 100%, תפרסמו בצורה פומבית לכל הארגונים את ההחלטות.
נעמי מורנו: תנו זמן תגובה, כמו שעושים לגבי כל נוהל ציבורי.
נעמי מורנו: אם לא יהיה לנו אפשרות להגיד, אתם גם לא תדעו מה הציבור חושב, ויכול להיות שאנחנו יודעים דברים מתוך ניסיון השטח שאולי אתם לא מכירים.
נעמי מורנו: אז תיעזרו בנו, לטובת הילדים שכולנו נותנים להם שירות.
נעמי מורנו: זה דבר נוסף.
נעמי מורנו: עוד דבר אחד שקשור לתהליך השנה, שבעיניי הוא מאד בעייתי: אנחנו רושמים את הילדים, ועדיין לא קיבלנו חוזה התקשרות עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
יעל שמרגד: הסכם הפעלה.
נעמי מורנו: הסכם הפעלה, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
נעמי מורנו: אנחנו, בדרך-כלל, הסכם ההפעלה הוא back to back.
נעמי מורנו: זאת אומרת, אנחנו אמורים לחתום עם המשרד, ואז אנחנו חותמים עם ההורים את מה שנגזר מההסכם שלנו מול המשרד.
נעמי מורנו: מכיוון שבנקודת הזמן הזו – היום זה היום האחרון לרישום – אנחנו, כמובן, הוצאנו את חוזה ההתקשרות שלנו עם ההורים – זה טופס הרישום – ומחר בבוקר נקבל הסכם ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, שאני לא יודעת מה יהיה בו.
נעמי מורנו: לפיכך, אני חושבת שבשנה זו, בגלל לוח הזמנים הזה, מה שהגענו אליו כהבנה בשנה שעברה, לפחות צריך להיות עוד השנה, אלא אם-כן, פותחים את הכול מחדש.
נעמי מורנו: כי באיזשהו מקום אנחנו היום התבססנו על החוזה של השנה שעברה, כשהגשנו להורים את החוזה שלנו.
נעמי מורנו: אז הטיימינג הזה מאד בעייתי.
נעמי מורנו: תביאו את זה לתשומת-לבכם.
נעמי מורנו: בשנה שעברה, מי שזוכר, היו לנו מחלוקות לגבי ההסכם.
נעמי מורנו: היה עיכוב של הרישום ביוזמת הארגונים, והחוזה קריטי כי זה חוזה התקשרות לכל דבר ועניין שיש לו השלכות כספיות.
נעמי מורנו: אלו הדברים שקשורים לתהליך בגדול.
נעמי מורנו: אני יודעת שגם הגברת ריבקין רוצה להעלות נקודות.
דוד אזולאי: הגברת ריבקין, בבקשה.
דוד אזולאי: נציגת?
ליזה ריבקין: אני מנהלת רשת הגיל הרך בנעמ"ת.
ליזה ריבקין: אני רוצה לחזור ולהוסיף לסוגיית תהליך הרישום עצמו – בנקודת הזמן הזו, נכון לחודש מאי, הארגונים, מבדיקה שאני ערכתי, ואני אומר על עצמנו: אנחנו עדיין יש לנו 8% של ילדים שלא קלוטים, ויש ארגונים של 7%, ויש ארגונים של 10%.
ליזה ריבקין: אז תעשו את הממוצע בסדרי הגודל.
ליזה ריבקין: במקביל, ואנחנו בחודש מאי להזכירכם - - -
שלומית אבינוח: מה זה "לא קלוטים" לשנת הלימודים תשע"ב?
ליזה ריבקין: כן, כן.
ליזה ריבקין: אנחנו - - - בשנה הנוכחית.
נעמי מורנו: ולא בגלל שהם נרשמו מאוחר.
ליזה ריבקין: בנוסף, אותו מוקד טיפל גם באותו המדגם של נושא הסבסוד, ובצדק.
ליזה ריבקין: צריך לעשות מדגם, צריך לבדוק.
ליזה ריבקין: זה בסדר.
ליזה ריבקין: רק מה אני אומרת: את המצב שהמוקד התמודד בו, ובעצם זה חזר אלינו ככדור משום שחלק מההורים – סביר להניח – שעדיין לא שלחו טפסים.
ליזה ריבקין: חלק שלחו וזה לא הגיע, או כן הגיע, או לא קריא, או לא ברור, ועברו לדרגה 12.
ליזה ריבקין: וחלק זה גם טעויות, כי גם גילינו טעויות.
ליזה ריבקין: אבל מבחינת ההורים מעודכנת להם דרגה 12.
ליזה ריבקין: ומה שנאמר כאן, זה שלאחר ועדות הקבלה, דהיינו בעוד כחודש ימים, יתחיל תהליך הרישום של הילדים החדשים והממשיכים לשנת הלימודים תשע"ג.
ליזה ריבקין: עכשיו אני מנסה לראות: זה אותם אנשים, אותו מוקד, אותו מספר שגדל – הם כן הגדילו את מספר המוקדנים – אבל, עדיין, אותם אנשים שזה המספר שקיים – אמרתם 100, אני לא יודעת.
ליזה ריבקין: אני מקווה שאני מדייקת במספר שאני אומר פה – צריך להתמודד עם שלושה סוגים: זאת אומרת, מסלול אחד של הנרשמים בחודש יוני.
ליזה ריבקין: מסלול אחד של הנרשמים החדשים והממשיכים.
ליזה ריבקין: מסלול אחד של אלה שעדיין לא נקלטו, כי אנחנו, נכון למאי, בין 10%-7% עדיין לא קלוטים במערכת.
תמר אלמוג: יש לי 115,000 ילדים קלוטים.
ליזה ריבקין: לא קלוטים.
ליזה ריבקין: עדיין לא קלוטים בדרגה - - -
תמר אלמוג: - - - מסמך, מה זאת אומרת?
ליזה ריבקין: אוקיי.
יעל שמרגד: אז עדיין צריך לטפל בזה - - -
ליזה ריבקין: ואותה קבוצה - - -
קריאה: זה תלוי בהורים.
ליזה ריבקין: אני אומרת שהמוקד צריך להתמודד.
מיכל צוק: רגע, מה השאלה?
מיכל צוק: אנחנו מבינים שהמצב - - -.
מיכל צוק: המערכת מורכבת - - -
ליזה ריבקין: ואותו מוקד אמור להתמודד עם כל זה.
ליזה ריבקין: כל מה שאני אומרת – ומה שציינת, הגברת צוק – שהשנה לא נוכל לעשות שינויים, לרישום לתשע"ג, אלא אנחנו ניקח לתשומת-לבנו.
ליזה ריבקין: נכון שיש המון טפסים שההורים נדרשים להציג, אבל בתשע"ג לא יחולו השינויים.
ליזה ריבקין: יחולו בתשע"ד.
מיכל צוק: אם יחולו.
ליזה ריבקין: אם יחולו.
ליזה ריבקין: אני אופטימית, בואו נאמר ככה.
מיכל צוק: כי יש לזה פלוסים מבחינת המשפחות, ויש לזה מינוסים.
מיכל צוק: אז אנחנו נצטרך לשקול את זה.
ליזה ריבקין: זאת אומרת, שמה שאנחנו צופים – מה שאני צופה – זה שתשע"ג הולכת להיות או יותר גרוע, או לא יותר טוב.
ליזה ריבקין: אין הטבה.
ליזה ריבקין: וזאת תהיה שנה, עם כל הכבוד לפיילוט, ואנחנו עוזרים – וכאן אני עונה לך: אנחנו ללא המנהלות שלנו, אחוז הקלוטים היה יותר גרוע.
ליזה ריבקין: אנחנו עושים את המקסימום, על אף.
ליזה ריבקין: אם - - - זו לא האחריות שלנו.
ליזה ריבקין: האחריות כבר עברה להורים.
ליזה ריבקין: בעבר זו היתה האחריות שלנו, והמנהלת היתה המתווך שאוספת את הטפסים, מוודאת שהכול בסדר.
תמר אלמוג: זה היה מסורבל.
ליזה ריבקין: אוקיי, אני רק אומרת מה היה.
ליזה ריבקין: אנחנו לוקחים על עצמנו, כי גם לנו יש אינטרס, שלהורה תהיה דרגה, ושזה יהיה מסודר ואז זה בשיטת ה-winwin.
ליזה ריבקין: אז את זה אנחנו עושים.
ליזה ריבקין: ואת ההדרכות ואת ההסברים אנחנו נותנים.
ליזה ריבקין: אבל מה שאני צופה, שהשנה החדשה תהיה קטסטרופלית יותר, ואתה לא תחסוך לך דיונים, לדעתי אתה תגדיל את מספר הדיונים.
דוד אזולאי: למה את עושה לי את זה עכשיו?
ליזה ריבקין: אני צופה את זה כאן.
קריאה: אמרת שאת אופטימית.
ליזה ריבקין: אמרתי שאני אופטימית, אבל לא בעניין הזה.
דוד אזולאי: אני רוצה להיות אופטימי.
ליזה ריבקין: סוגיית התמיכות היא הסוגיה השנייה, אם אפשר לדבר עליה.
ליזה ריבקין: אפשר לדבר על סוגיית התמיכות?
עמוס שקדי: איזו אמירה חסרת - - -.
עמוס שקדי: - - - להגיד שאת צופה שזה יהיה יותר גרוע.
עמוס שקדי: אם לא יהיה יותר גרוע, לא ישאלו אותך; ואם יותר גרוע אז יגידו – זו אמירה שלא מבוססת על כלום.
עמוס שקדי: סתם חסרת - - - מבחינתך.
ליזה ריבקין: אוקיי, רק מה לעשות שאני חווה את זה כבר כמה שנים, ואני בארגון כמה שנים – יש עליי קצת ותק.
קריאה: ניסיון.
ליזה ריבקין: ניסיון.
ליזה ריבקין: קצת.
יעל שמרגד: למרות גילה הצעיר.
ליזה ריבקין: הדבר הנוסף הוא בנושא התמיכות: בעבר גם קיבלנו תמיכות לשיפוצים ולהצטיידות.
ליזה ריבקין: בעבר קיבלנו ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה תמיכות ושיפוצים על-פי קריטריונים מסוימים; ואם עמדנו בהם, אז קיבלנו.
ליזה ריבקין: הקריטריונים השתנו.
ליזה ריבקין: הערימו קשיים והיו על זה דיונים, ואני לא אוסיף על כך, והיו אחר-כך קצת שיפורים.
ליזה ריבקין: הגשנו בקשות לתמיכות.
ליזה ריבקין: כמובן שטרם קיבלנו תשובות, אבל בסדר, אנחנו נחכה ובטוח שנקבל.
עמוס שקדי: לאיזו שנה לא קיבלתם תשובות?
מיכל צוק: לבינוי או לשיפוצים?
ליזה ריבקין: לבינוי, עכשיו.
קריאה: ל-2012.
מיכל צוק: לבינוי.
עמוס שקדי: ל-2012.
עמוס שקדי: ל-2011 קיבלתם תשובות.
ליזה ריבקין: כן.
ליזה ריבקין: אבל אני רוצה לומר מה קרה בדרך.
עמוס שקדי: לא, אבל להציג את זה כאילו התהליך מתקדם, המשרד עובד.
ליזה ריבקין: רגע, אני לא הגעתי.
עמוס שקדי: זה סביר שעוד לא קיבלתם תשובות ל-2012.
קריאה: לא כל-כך.
יעל שמרגד: ב-2011 אף-אחד מהארגונים הגדולים לא קיבל.
עמוס שקדי: לא - - - דרגות?
יעל שמרגד: קיבל תשובה שלילית – אין כסף.
יעל שמרגד: כשבדיוק הגיעו אלינו, ונגמר הכסף.
יעל שמרגד: - - - אותו.
ליזה ריבקין: שלילית.
ליזה ריבקין: - - - גם אני קיבלתי תשובה שלילית.
ליזה ריבקין: אני קיבלתי מכתב – שאני מוכנה להראות לך אותו – שעקב זה שהתקציבים נגמרו, נענתי בתשובה שלילית.
יעל שמרגד: כל הארגונים הגדולים קיבלו תשובה כזו.
ליזה ריבקין: קיבלתי תשובה.
נורית טננבאום: הבקשה נדחתה בשל מחסור בתקציב.
יעל שמרגד: אבל כל הארגונים הגדולים לא קיבלו שום כסף ב-2011.
ליזה ריבקין: רגע, לא רציתי להגיע לזה.
ליזה ריבקין: ברשותך, כשאסיים, תגיע לנקודה ותגיב.
ליזה ריבקין: אני לא הגעתי לנקודה.
ליזה ריבקין: לאחר שהגשנו את הבקשות לתמיכות, ועמדנו בכל הקריטריונים החדשים – המורכבים יותר – יצא לפרסום באתר, כטיוטה, לתגובת הציבור – דרישות חדשות, נוספות.
ליזה ריבקין: הדרישות החדשות, הנוספות, הן כל מיני אישורים כגון: היתרי בנייה, תשריטים, תכניות מדידה – כל מיני דרישות חדשות שלא היו כשהגשנו את הבקשה.
דוד אזולאי: למבנה קיים.
ליזה ריבקין: למבנה קיים, לשיפוצים.
ליזה ריבקין: עכשיו, זה בא באותו מכרז לטיוטה, זה בא גם בתמיכה לבנייה.
ליזה ריבקין: אני רוצה לעשות הפרדה: תמיכה של המשרד לבניית מעון, אכן צריך לדרוש את כל מה שרשום שם, - -
יעל שמרגד: או לבניית כיתה.
קריאה: מה נעשה?
ליזה ריבקין: - - או לבניית תוספת כיתה.
ליזה ריבקין: אבל לשיפוצים – מבנה שקיים – ויש המון מבנים ישנים, וחלק מהדרישות שם לא הגיוניות – אני חושבת שמן הראוי היה, אם חשבתם על זה, לעשות את זה לפני הבקשות, ולא לאחר הבקשות.
ליזה ריבקין: זה דבר אחד.
ליזה ריבקין: דבר שני: שוב, צריך לבחון, להתחבר – כמו שאמרתם כאן – לשטח, למציאות.
ליזה ריבקין: זה הכול טוב ויפה כשדורשים דברים מבחינה משפטית ומבחינה אדריכלית, וכולי.
ליזה ריבקין: הכול יפה.
ליזה ריבקין: אבל יש גם מציאות, ואני מבקשת להתחבר בחזרה.
ליזה ריבקין: אנחנו הגענו כתגובה בשם הארגונים שאנחנו קובלים על הדרישות הללו, וזהו.
ליזה ריבקין: כרגע, כאן זה עומד למען הגילוי הנאות.
דוד אזולאי: הגברת צוק, בבקשה.
דוד אזולאי: אני אתן לך אפשרות להתייחס לכל הנושאים שעלו כאן.
דוד אזולאי: מה שהייתי מבקש: שמענו פה טענות קשות כנגד הגברת לבנה משולם, שאני מציע - - -
מיכל צוק: אני קודם-כל אתחיל בזה.
מיכל צוק: אני אגיד ככה: בוודאי כשאני שומעת - - -.
מיכל צוק: קודם-כל, העובדים שלנו - - -
דוד אזולאי: שהנושא הזה ייבדק.
דוד אזולאי: אני לא אמרתי חלילה לפגוע.
תמר אלמוג: היא מקבלת הרבה מכתבי תודה מאזרחים.
תמר אלמוג: המון.
דוד אזולאי: הגברת אלמוג, אני לא בא חלילה להטיל דופי.
דוד אזולאי: אני ביקשתי לבדוק את הנושא.
דוד אזולאי: טענה שעולה – אי-אפשר להתעלם ממנה.
דוד אזולאי: והיא לא עולה מאדם אחד או שניים, זה מקבוצת אנשים.
דוד אזולאי: ואני מציע לך, גם את תבדקי את הנושא הזה ותראי שהדברים צודקים.
דוד אזולאי: אני נגד לפגוע באנשים, ובמיוחד כשהם לא נוכחים פה.
דוד אזולאי: אבל כשנושא כזה חשוב, אנשים שנותנים שירות לציבור, ולא נותנים את השירות שהם נדרשים לתת – אני חושב שאסור לנו להתעלם מכך.
דוד אזולאי: אסור, כי - - - אחר-כך זה פוגע באלה שעובדים כמו שצריך.
דוד אזולאי: בהם הפגיעה.
דוד אזולאי: לכן, אני מבקש שהנושא הזה ייבדק, ויתנו לכך מענה.
מיכל צוק: אנחנו נבחן כל אחד מהנושאים שעלו כאן, - -
דוד אזולאי: אני סומך עלייך.
מיכל צוק: - - ולוקחים אותם לתשומת הלב.
מיכל צוק: אני לא אגיד כאן שזה נכון או לא נכון.
מיכל צוק: אנחנו נבדוק.
דוד אזולאי: אני לא אמרתי.
שלומית אבינוח: אבל את צריכה כתובת במשרד - - -
מיכל צוק: הקשבתי לכל מה שאמרתם מההתחלה.
דוד אזולאי: אני מבקש לאפשר לגברת צוק להתייחס לדברים.
מיכל צוק: אני רוצה להתייחס לכל הנקודות.
מיכל צוק: בחלק מהדברים אני אגיב, ובחלק מהדברים אני אבקש שהאנשים הרלבנטיים באגף יגיבו, ואני מקווה שאני לא מפספסת.
מיכל צוק: רשמתי לי את כל הנושאים שעלו.
מיכל צוק: אני רוצה להתחיל דווקא בסוף, במה שאת דיברת, לגבי הלהתחבר למציאות, בנושא השיפוצים וההתאמה של הבינוי:
מיכל צוק: אני רוצה להזכיר לכולנו שאנחנו כבר יכולנו להיות למעשה לאחר חקיקת חוק הפיקוח על מעונות היום.
מיכל צוק: ואם הוא היה עובר, היה לנו תקציב נוסף של 700 מיליון שקלים לצורך התאמת המבנים – גם של גורמים פרטיים וגם של הארגונים – לדרישות, לפרוגראמה שלנו, שהן, קודם-כל, דרישות של בטיחות.
מיכל צוק: וסטנדרט, שבינינו, הוא לא state of the heart, אבל הוא בהחלט עומד במה שמקובל - -
תמר אלמוג: must.
מיכל צוק: - - והוא must, מבחינתנו, כדי להיות ארגון.
מיכל צוק: ולכן אני אומרת: ידיי קצת כבולות.
מיכל צוק: יש לי, מצד אחד, משהו שאני נורא רוצה לממש – 700 מיליון שקל.
מיכל צוק: מצד שני, לפי החלטות הממשלה, עד שלא יחוקק חוק הפיקוח, לא יהיו - - -.
מיכל צוק: התקציבים האלה נועדו לתת מענה למה שאת העלת.
מיכל צוק: לראות איך אנחנו מתחברים למציאות, ומאפשרים למעונות שנמצאים בשטח – בין אם הם של הארגונים, ובין אם הם מעונות פרטיים שרוצים להיכנס למערכת המפוקחת – לסייע להם לעמוד בסטנדרט.
מיכל צוק: זה, קודם-כל, כדי שכולנו נהיה מסונכרנים באותה המציאות.
דוד אזולאי: הגברת צוק, בעניין הזה – אני מכיר את זה מעברי כיושב ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.
דוד אזולאי: אני אומר שבנושא הזה צריך לבדוק: יש הבדל בין דרישה למבנה ישן שקיים כבר 50 שנה, לבין מבנה חדש.
דוד אזולאי: על המבנה החדש, אין לי איתך ויכוח, - -
מיכל צוק: אנחנו מודעים לזה.
דוד אזולאי: - - צריך לדרוש את כל הסטנדרטים הנדרשים.
דוד אזולאי: מדובר על מבנה שלפני 50 שנה, ובאים עכשיו ודורשים כאילו המבנה הזה חדש.
מיכל צוק: אני רוצה להתייחס: זה שהדרישות קיימות, הן קיימות.
מיכל צוק: אני רוצה להגיד, קודם-כל: ברגע שיש במקום – בסופו של דבר, נמצאים שם ילדים שהם באחריות שלנו.
מיכל צוק: אם יש מבנה שיש בו ליקויי בטיחות, גם אם הוא נבנה לפני 50 שנה - -
יעל שמרגד: אוקיי, תתקצבו את זה.
מיכל צוק: שנייה.
מיכל צוק: - - ונמצאים שם ליקויי בטיחות, אז צריך לפעול כדי שהדבר הזה לא יהיה.
מיכל צוק: כי אחרת שלומם של הילדים נמצא בסכנה.
מיכל צוק: עכשיו, אנחנו מודעים לדבר הזה, וכבר הגענו לממשלה וקיבלנו אישור לתקציב של 700 מיליון שקלים.
מיכל צוק: זה לא סכום פעוט.
מיכל צוק: זה סכום מאד נכבד, שאמור לתת מענה למה שאתה אומר – למבנים קיימים.
מיכל צוק: לא רק למבנים החדשים.
מיכל צוק: את המבנים החדשים תיארתי קודם: יש לנו מיליארד ו-200 מיליון שקלים שחלקם כבר יצאו לדרך.
מיכל צוק: חוץ מזה, למבנים הקיימים – בין אם הם מבנים פרטיים שאנחנו רוצים להכניס אותם למערכת המפוקחת, ובין אם הם של הארגונים הקיימים כאן – אנחנו רק צריכים לממש את מה שגם נכון, שיהיה חוק פיקוח כדי שיחול הסטנדרט על כולם.
מיכל צוק: אז זה במאמר מוסגר.
מיכל צוק: אני חושבת שכולכם מכירים את זה מצוין, ולא צריך להרחיב בנושא הזה.
מיכל צוק: דבר שני, הנושא של הבקרה: כולם אומרים כאן – הכול נורא מוצדק, אבל.
מיכל צוק: אז אני, קודם-כל, רוצה להגיד: אנחנו אחראים על כספי ציבור.
מיכל צוק: זה לא הכסף הפרטי שלי שאני מחלקת למישהו.
מיכל צוק: ולכן, עשינו מדגם, ומתוך אותם 120,000 ילדים עלו 10,000 אנשים, והם נדרשו לתהליך.
מיכל צוק: וכאן אני רוצה להגיד למה אמרתי שמה שאמר קודם מר ליאור גבאי, לא מדויק: כי המדגם הזה – ערכות הבקרה נשלחו במרץ.
מיכל צוק: היה אמור להסתיים הטיפול, ההורים היו אמורים למלא אותם עד ה-15 בינואר.
תמר אלמוג: בינואר.
מיכל צוק: בינואר.
מיכל צוק: היה אמור להסתיים הטיפול במחצית מרץ.
מיכל צוק: והתחלנו במסע של דחיות כדי לתת את זמן ההיערכות: דחינו את ההגשה ל-30 במרץ, ואחר-כך לאפריל.
מיכל צוק: ובסופו של דבר, בסוף אפריל – ואני רוצה לפרט את התהליך: אמרתי שאף-אחד לא יקבל דרגה 12 בלי האישור העקרוני שלי, כשתנוח דעתי שאנחנו, כמשרד, עשינו כל מה שאנחנו יכולים כדי להגיע לאותם הורים, ולהגיד להם: דעו לכם, או שחסרים לכם מסמכים כי לא מילאתם אותם, או כי הם לא הגיעו ברורים; אבל אנחנו מיידעים אתכם, ולא פעם אחת, ואני תיכף אפרט מה עשינו.
מיכל צוק: או שלא שלחתם בכלל חזרה את ערכות הבקרה.
מיכל צוק: אנשים שלחו.
מיכל צוק: מי ששלח ערכת בקרה – תבינו גם את הצד הזה – האם אני אמורה עכשיו לקבל החלטה שמי ששלח ערכת בקרה, והיה בסדר: הוא הגיש את הבקרה, והגיש את כל המסמכים.
מיכל צוק: לחלק השתנו הדרגות לטובה, ולחלק השתנו הדרגות לרעה.
מיכל צוק: לרעה, אני אומרת בעיקר - - -
תמר אלמוג: ולחלק לא השתנה כלל.
מיכל צוק: ולחלק לא השתנה בכלל.
מיכל צוק: ואנחנו ננתח גם את הממצאים כדי שנלמד לשנים הבאות איך לטייב את התהליכים שלנו, ומה לעשות עם הבקרה.
מיכל צוק: אבל אני חייבת להגיד שהנתונים שלנו היום מראים שגם השינוי לרעה, בחלק המכריע של המקרים, כ-50% מהמקרים, היה שינוי של דרגה אחת.
מיכל צוק: לא שינויים מאד דרסטיים.
מיכל צוק: וכן, אם מישהו, בסופו של דבר – חזרתי קודם ואמרתי: זה כספי ציבור.
מיכל צוק: אם מישהו, כשמילא את כל הדברים, בסופו של דבר היה צריך לקבל דרגה אחרת, אז זה מה שצריך להיות.
מיכל צוק: גם אם הוא צריך לשלם יותר, זו המציאות הנכונה.
מיכל צוק: לגבי דרגות 12 שאמרתי: עשינו תהליכים – אם תרצו, אנחנו גם נשלח לכם פירוט בכתב.
מיכל צוק: אבל שלחנו כך: מכתבים, S.M.S, מיילים, תזכורות דרך המעונות.
מיכל צוק: התקשרנו – מקום שבו פתאום אמרתי: רגע, מה קורה אם מי שאולי לא S.M.S, או הכתובת – כשאנחנו רואים שלא הצלחנו להגיע.
מיכל צוק: התקשרו טלפונית לאותם הורים.
מיכל צוק: כלומר, עשינו תהליך בכמה וכמה מקרים, עד שאני נתתי, בסוף אפריל, אישור, לעשות את הדבר הבא: להגיד לאותם הורים: לא שלחתם, או שלא השלמתם – אנחנו נאלצים , לא בשמחה, לתת לכם דרגות 12.
מיכל צוק: למעלה מזה, ולצורך העניין יכולנו להגיד שבזה הסתיים הסיפור.
שלומית אבינוח: מדובר ב-13%.
מיכל צוק: רק שנייה.
מיכל צוק: ואין מה לעשות.
מיכל צוק: אני, ברמת השוויון שבטיפול שלנו בין הורה שהיה בסדר ושלח, לבין הורה שלא השלים את הבקשות, אני לא יכולה להגיד שמי שלא השלים פתאום יזכה מההפקר.
שלומית אבינוח: - - - המנכ"ל אמר שיש אנשים שאי-אפשר להגיע אליהם.
שלומית אבינוח: - - -
מיכל צוק: אנחנו הגענו.
קריאה: התקשרנו.
מיכל צוק: התקשרו, אני דרשתי.
מיכל צוק: אמרתי שאני לא נותנת אישור בלי זה.
תמר אלמוג: - - - עד ל-20/5.
מיכל צוק: רגע, זה הדבר הנוסף.
מיכל צוק: עכשיו, יכולתי לסיים את התהליך, ולהגיד: מי שקיבל, קיבל – וזה ממרץ רטרו.
מיכל צוק: אני אמרתי שאני יודעת שזאת שנה ראשונה, ואני גם לא רוצה לתת דרגות 12 סתם.
מיכל צוק: אם מישהו – מכל סיבה שהיא – לא שלח לי; כן שלח לי; לא הגיע; כן הגיע – אני מאפשרת להורים, ואני אומרת את זה כאן בצורה ברורה: עד ה-20/5, והודענו גם את זה, אנשים יכולים עדיין להשלים.
מיכל צוק: אני מבטיחה לבוא לראות.
מיכל צוק: אנחנו עוקבים כל הזמן כי זה מאד חשוב לנו, ואין לי עניין לפגוע סתם בהורים.
מיכל צוק: אבל אמרו כאן קודם: השנה נגמרת.
מיכל צוק: אכן השנה נגמרת.
מיכל צוק: לכן, גם אנחנו נמצאים כאן בסד זמנים.
מיכל צוק: כי אם, בסופו של דבר, הורה לא ישלח את הדברים, או לא יימצא זכאי, לא יהיה ממה לקזז.
שלומית אבינוח: - - - מחויב מתחילת השנה?
מיכל צוק: לא, ממרץ.
מיכל צוק: חודשיים אחורה ממרץ.
מיכל צוק: אני קוראת עוד פעם לארגונים ולאותם הורים - - -
שלומית אבינוח: והשינוי לטובה – ההחזר הוא גם ממרץ או מתחילת השנה?
קריאה: גם ממרץ.
עמוס שקדי: ממרץ.
מיכל צוק: הכול ממרץ.
מיכל צוק: מהמועד שאנחנו מחילים את הבדיקה.
מיכל צוק: אבל אני קוראת עוד פעם לארגונים ולהורים, ואנחנו בכל מקרה – אני עוקבת אחרי זה – ואם אני אחשוב שאנחנו צריכים עוד פעם לפנות, אנחנו נפנה כדי שישלחו את המסמכים.
מיכל צוק: כי אין לי עניין לחסוך כסף, רק להקצות אותו נכון.
מיכל צוק: שאותם אנשים שנמצאים בדרגה 12 – אנחנו נשלח לכם, אם אתם רוצים, גם כתוב, את כל הפירוט של כל הדברים שאנחנו עשינו.
מיכל צוק: כי אני לא נתתי לאשר את זה, לא במרץ ולא באפריל, רק לתחילת חודש מאי.
רימה בלמן: דרך אגב, כל הורה יכול לראות באינטרנט איזה - - -
מיכל צוק: ומי שיודע, יש לנו באינטרנט מערכת, הוא יודע מה הוא צריך להשלים.
מיכל צוק: ואני אומרת עוד פעם: אנחנו גם בסוף מאי נעשה עוד פעם.
מיכל צוק: אנחנו יושבים על הדבר הזה בצורה מאד צמודה, אנחנו נעשה עוד ישיבת סטאטוס אצלנו.
מיכל צוק: ואם אנחנו נחשוב שאנחנו נאריך את המועד להשלמת המסמכים, אנחנו נאריך אותו.
עמוס שקדי: - - -
קריאה: אפשר להתייחס לנקודה הזו?
מיכל צוק: לכן, אני אומרת: אני לא יכולה להגיד לאנשים: לא שלחתם, אז לא תקבלו.
מיכל צוק: אני אומרת עוד פעם: אנחנו הארכנו, לפנים משורת-הדין, אבל לא לפנים משורת הדין סתם, אלא כי אני חושבת שיש בזה היגיון וטעם, את המועד להגשת המסמכים הנוספים, ואנחנו נטפל בכל בקשה שתגיע אלינו.
מיכל צוק: אני מתחייבת כאן שב-20/5 אנחנו נעשה עוד חיתוך, ואם נראה דברים נוספים, אז אנחנו נידרש –האם אנחנו מאריכים או לא מאריכים את המועד.
מיכל צוק: אני לא מתחייבת על זה כרגע, הדד-ליין.
מיכל צוק: יכול להיות שככה הוא יישאר, - - - 20/5.
מיכל צוק: לכן, אם מישהו לא יישלח, אז הוא צריך לקחת את הסיכון.
דוד אזולאי: כאשר עד התאריך הזה אתם מיציתם את כל האפשרויות כדי לאתר.
מיכל צוק: בהחלט.
מיכל צוק: אני לא הייתי נותנת את ידי - - -
דוד אזולאי: אני חושב שבעניין הזה זה בסדר.
דוד אזולאי: אם זה מה שעשיתם, מקובל.
מיכל צוק: עלה כאן נושא של מועד הרישום.
מיכל צוק: אני רוצה להסביר את מה שאנחנו עשינו, ואיזה סוגים נוספים של פתרונות אנחנו נתנו לילדים שנתקלו בבעיות: המערכת שאנחנו אמונים עליה היא המערכת שמטפלת בילדים היותר צעירים.
מיכל צוק: אנחנו התחברנו לתאריך שבו יכולים ילדים לעבור לאחריות משרד החינוך.
מיכל צוק: התאריך הזה נקבע בכל שנה בא' בטבת, לפי חוק חינוך חובה.
מיכל צוק: בכל שנה, א' בטבת הוא תאריך לועזי אחר, ולכן בהנחיות השנה נקבע שהיום, למשרד החינוך, יכולים להירשם ילדים שנולדו עד ה-17/12/09.
מיכל צוק: אנחנו, ה-17/12/09.
מיכל צוק: אנחנו מאפשרים לילדים שנולדו החל מה-18/12/09, להירשם במעונות שלנו.
מיכל צוק: כלומר, אין ילד שנופל בין הכיסאות.
מיכל צוק: אבל איפה הבעיה?
מיכל צוק: הבעיה קיימת אצלנו ובמשרד החינוך, והיא בעיה של היצע, של מקומות.
מיכל צוק: גם משרד החינוך, אני יודעת שהיום נמצאים גם-כן בצורך לבנות עוד מעונות ולהכיר בעוד גנים, ולהכיר בפעילות של עוד גנים כדי לספק את הביקוש אצלם.
מיכל צוק: גם לנו – כמו שאמרנו קודם – יש בעיה.
מיכל צוק: לכן, אנחנו נמצאים במיליארד ו-200 מיליון שקל של בינוי, במטרה להרחיב את ההיצע.
מיכל צוק: אם אני עכשיו צריכה לקבל החלטה, אני צריכה להסתכל, קודם-כל, מה האחריות שלי כמשרד ממשלתי.
מיכל צוק: אני, קודם-כל, אחראית כלפי הילדים הצעירים יותר שאין להם בכלל אפשרות להירשם במקום אחר.
מיכל צוק: גם אם במקום אחר יש בעיית היצע, גם אצלי, לאותם ילדים צעירים – לילד בן שנתיים, או שנה וחצי, או שנתיים ושלושה חודשים, אני לא יכולה להגיד לו: תשמע, האחריות עליך היא של משרד החינוך.
מיכל צוק: ואני אומרת את זה עם כל הצער והכאב להורים שנתקלים בבעיה, ואני אפרט מה עשינו כדי לנסות – למעלה מהאחריות החוקית שלנו – אבל כדי לנסות לתת מענה.
מיכל צוק: ילד בן שנתיים-שלוש – אם אני אעדיף ילד גדול יותר, שיכול להיות בטיפול של משרד אחר ותחת אחריות משרד אחר, אני חוטאת לאותו ילד צעיר.
מיכל צוק: כי גם אצלי יש בעיה של היצע, וגם אצלנו יש בעיה של מקום פנוי.
מיכל צוק: לכן החלוקה הזאת – והקפדנו שלא יהיה אפילו הפרש של יום אחד – סבירה.
מיכל צוק: יחד עם זאת, אנחנו מודעים לבעיה של משרד החינוך ולבעיית ההיצע שלו.
מיכל צוק: לכן, אמרנו שאנחנו לא טומנים את ראשנו בחול – אכפת לנו מהילדים ומהמשפחות.
מיכל צוק: לכן, על בסיס מקום פנוי – לא בשלושה שבועות, לא עד ה-1/12.
מיכל צוק: אגב, הבעיה שלי עם ה-1/12 היתה שאני לא יודעת למה ה-1/12.
מיכל צוק: למה לא 2/12, ולמה לא 30/11?
מיכל צוק: כי הבעיה של ההיצע של ה-30/11 קיימת במשרד החינוך כמו לילד שנולד ב-1/12.
מיכל צוק: אני לא יודעת למה שם.
קריאה: זו הסוגיה.
מיכל צוק: אז אנחנו הלכנו לכל השנתון הקודם.
מיכל צוק: לכל השנתון של בני השלוש – לא רק שנתיים ותשע – אלא שנתיים ותשע, ועל בסיס מקום פנוי אנחנו מאפשרים להם להיכנס למעונות שלנו.
מיכל צוק: איפה שאין מקום פנוי זה אומר שאני לא מצליחה לתת את השירות לילדים שאין לי מקום אחר לשלוח אותם, ולכן אני חושבת שההחלטה שלנו סבירה.
מיכל צוק: אני אומרת כאן, ואני לא מתחייבת, אבל אנחנו נשקול דבר נוסף.
מיכל צוק: אני לא בטוחה שזה אפשרי משפטית, או של מדיניות – בגלל מה שאמרתי על אותם ילדים צעירים – אבל אנחנו נלך עכשיו הביתה ונשקול את זה: לארגונים יש 10% שהם יכולים להכניס לפי שיקול דעתם למעונות.
מיכל צוק: אנחנו נלך, נחשוב ונחזור עם תשובה עד לסוף השבוע הזה, אם הם יוכלו להכניס גם את הילדים הגדולים יותר.
מיכל צוק: אני לא בטוחה, בגלל מה שציינתי קודם על האחריות שלנו כלפי הילדים הצעירים, שאנחנו נעשה את זה.
נעמי מורנו: הגברת צוק, אבל הסוגיה היתה שינוי בהשוואה לשנה שעברה.
מיכל צוק: הסוגיה של ההשוואה לשנה שעברה, אני אומרת עוד פעם:
מיכל צוק: בכל שנה - -
נעמי מורנו: - - -
מיכל צוק: - - הקריטריונים משתנים.
מיכל צוק: ואתם, בתור אלה שאמונים לשטח, באים אליכם הורים ושואלים.
מיכל צוק: התשובה המקצועית והאחראית שהיה צריך לתת להם היא: אנחנו לא יודעים.
מיכל צוק: לא פורסמו עדיין ההנחיות, ולכן כל הורה – אני, מה שהייתי עושה, הייתי, קודמת-כל, רושמת גם במשרד החינוך.
מיכל צוק: אבל אני אומרת עוד פעם: אני מבינה את המצוקה.
מיכל צוק: עיני לא צרה באף-אחד מההורים האלה, וככל שיש מקום פנוי הוא בוודאי יוכל להירשם במערכת שלנו.