GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קאפח חנני: או תשובה כזו שלא עומדת בקנה אחד עם מה שנמסר לו.
קאפח חנני: גם מר כהן מקודם שציין, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.
קאפח חנני: דבר עוד חשוב נוסף – נושא של פרסום המכרזים.
קאפח חנני: פרסום המכרזים אנחנו גם פועלים לפי חוק חובת המכרזים והתקנות שלו.
קאפח חנני: מפורסמות הן באתר שירות בתי הסוהר ובאמצעות לפ"מ – לשכת הפרסום הממשלתית.
קאפח חנני: אין פה איזה דבר שאנחנו עושים חריג.
דוד אזולאי: על זה אני לא חושב שהיתה טענה.
קאפח חנני: לכן אני אומר, המכרז עצמו - - -
דוד אזולאי: אנחנו לא דיברנו על הפרסום של המכרז, אבל אני דיברתי על דברים אחרים.
קאפח חנני: לא, כשאני מדבר על פרסום מכרז אני לא מתכוון רק מודעה: דעו לכם רבותיי, הולך להיות מכרז.
אלי בר לב: כלל 220 העמודים של המכרז פורסמו בלפ"מ.
אלי בר לב: זאת אומרת, עם כל הדרישות כמו שמפורטות פה.
אלי בר לב: מכרז 354/2010.
קאפח חנני: כבר בראשית הדיון הדגשתי ואולי זה לא הובן כהלכה אז נגיד את זה שוב, זה כל מסמכי המכרז, קרבו וקרעיו, כל ההוראות כאלה ואחרות שאנשים רוצים לדעת.
קאפח חנני: אנחנו אומרים את זה בפה מלא, לא בצורה נסתרת.
קאפח חנני: הכל פורסם, זה היה גלוי וידוע לציבור.
קאפח חנני: רק משפט אחרון לסיום.
קאפח חנני: גם המכרז כשלעצמו, בעצם כשהיתה השאלה: איך לפרסם אותו, באיזה צורה כלכלית שבעצם תיטיב עם האסירים, היא בעצם נבחרה, כמו שהחשב הכללי ביצע את מכרז הסלולר, גם כן מכרז מקוון.
קאפח חנני: זה הנושא.
קאפח חנני: דבר אחרון – החלופות שקיימות במערכת הם בעצם המצב הקיים יישמר, לא תהיה פגיעה.
קאפח חנני: החלופות שהמערכת תאפשר זה רק בעצם המקרים הקיימים, שהמצב הקיים היום הוא הרבה יותר דרסטי כלפי האסיר שאני צריך למנוע ממנו.
קאפח חנני: המערכת תאפשר לי לעשות את זה במשורה ובצורה מדויקת וכירורגית.
ישראל רום: אדוני, אני חייב לומר שאני בסיום הדיון הזה שאמרת שהוא הראשון, אני מודה לך על הדיון הזה.
ישראל רום: אני מודה לך כי אני הופתעתי מרמת אי הידיעה ולא רמת האי ידיעה לשמה, אלא מרמת התסכול והכעס שאנשים חשים.
ישראל רום: חלקם היו אסירים לשעבר.
ישראל רום: אנחנו מבצעים פה מכרז הוגן, הולם, ישר, כן, צנוע, איכותי ויעיל.
ישראל רום: אנחנו גם כשנכניס את המערכת לשירות ואנחנו רחוקים מכך עוד כחצי שנה לפחות, אם לא יותר, אנחנו נעשה תהליך הדרכה והטמעה.
ישראל רום: אני מביא את האסיר מאיילון שפנה, הוא בוודאי שלא יודע.
ישראל רום: הוא שמע שמועות.
ישראל רום: שמועות, אתה יודע אדוני, אני לא יכול להתמודד מול שמועות.
חגית לרנאו: אתה יכול.
חגית לרנאו: תעביר מידע אמיתי.
דוד אזולאי: אני לא ידעתי כלום.
דוד אזולאי: לא היה לי שום כלי לבדוק ולראות.
דוד אזולאי: כל מה שיכולתי לעשות זה להביא את זה כהצעה לסדר היום.
ישראל רום: אני שמח על הדיון הזה ואני אומר את זה כאן ואני רוצה לומר עוד כמה מילים, אבל אני אומר כאן כשנפעיל את המערכת יהיה שלב של הטמעה מסודר והדרכה והכשרה והמטרה היא שלרוב רובם של האסירים שומרי החוק בתוך בתי הסוהר, לא תהיה פגיעה, להיפך, יהיה טיוב בהפעלת המערכת.
ישראל רום: להיפך.
ישראל רום: מיעוטם, באחוזים זה נע בין מבצעי עבירות, לא יוכלו להפעיל פשיעה מתוך בתי הסוהר.
ישראל רום: חלק מהעניין זה גם פגיעה בחופש הפעולה שלהם וזה נכון.
ישראל רום: זה נכון.
ישראל רום: אני מצטער.
ישראל רום: צר לי לומר.
דוד אזולאי: לא, סליחה, אדוני, אני מבקש.
דוד אזולאי: אפשרתי לך לדבר, היתה התייחסות.
ישראל רום: אדוני, אני סיירתי בעולם.
ישראל רום: אנחנו לפני שעשינו את המערכת אנחנו מ – 2006 בעניין הזה.
ישראל רום: דיברנו ובדקנו מה יש בקנדה ומה יש באנגליה ומה יש בספרד ומה יש באירופה במדינות מתקדמות, שזכויות האדם הם נר לרגליה, אני רוצה להגיד לך, אדוני, בקנדה מנהל בית הסוהר מוסמך להאזין לאסירים כשהוא רוצה הוא מאזין.
ישראל רום: הוא לא שואל אף אחד.
ישראל רום: ככה זה באנגליה, למיטב ידיעתי.
ישראל רום: אני אומר לך הופתעתי.
ישראל רום: השב"ס שומר על החוק בקפידה.
ישראל רום: מקפיד.
ישראל רום: השב"ס לא מאזין לשיחות וזה חלק מהבעיות שלנו ומי שמאזין זה המשטרה ויש חוק ברור בעניין הזה.
ישראל רום: אני חייב להגיד, נאמרו פה דברים, אין בקרה, זה משל"ט – מרכז שליטה ובקרה - והוא לא מאזין לשיחות.
ישראל רום: אני מבין את העולם שמצטייר - - -
קריאה: אלא אם כן המשטרה מאשרת.
דוד אזולאי: לא, אני מבקש, תפסיקו את הויכוח.
ישראל רום: העולם נראה מזוויות שונות למסתכל.
ישראל רום: כל אחד מסתכל מהזווית שהוא עומד בה.
ישראל רום: אני מבקש לומר פה לאנשים הנכבדים שנמצאים בחדר הזה.
ישראל רום: המשל"ט, בקרה קראו לזה בעבר, לא מאזין לשיחות טלפון.
אלי בר לב: חד וחלק.
ישראל רום: לא מאזינים בשב"ס לשיחות טלפון.
ישראל רום: אדוני, אני מבקש עוד משפט אחד.
ישראל רום: אני רוצה בבקשה להעיר לעורכת דין רחלה שהאסיר הוא לא ילד והוא לא תינוק.
ישראל רום: זה אדם בוגר ואם הוא מאבד את השיחות, מדבר בלי הבחנה, אז הוא מדבר בלי הבחנה ואיבד את השיחות שלו.
ישראל רום: גם את, אם תבזבזי את כרטיס האשראי שלך אז תבזבזי.
קריאה: יתקשרו מהבנק.
ישראל רום: למשל.
ישראל רום: כאן לעומת זאת, האסיר קונה דקות שיחה מראש.
ישראל רום: המערכת מתריעה לו על ירידת דקות השיחה.
ישראל רום: אם הוא מחליט כאדם בוגר לבזבז את תקציב הקנטינה שלו על בקבוקי קוקה קולה, אז מה?
ישראל רום: נגיד לו: אל תקנה קולה?
ישראל רום: אני מציע, הדאגה לאסיר היא בסדר, אבל לא צריך להפוך את האסיר לילד.
ישראל רום: אסירים נזקקים - - -
שלומית אבינח: השאלה האמת אם תהיה ועדת חריגים - - -
ישראל רום: זה התשובה השנייה שלי: האסיר סמכותו ונציב שב"ס הנוכחי מקפיד לומר שיש חוק שב"ס אבל יש למפקד בית הסוהר את הזכות והחובה להכיר את המצוקה של האסיר ולטפל בה אד הוק.
ישראל רום: אם הוא צריך שיחה נפרדת, אם הוא צריך שיחה פרטית.
ישראל רום: אם הוא צריך הקלה כזאת, וזה עובד בשב"ס.
ישראל רום: תשמעו, אנחנו לא אנשים כל כך רעים.
ישראל רום: שלילת שיחות קיימת היום.
ישראל רום: המענה הקולקטיבי - - -
יצחק שגב: זה נותן תחושה בהערות שלך, זה נותן תחושה - - -
רחלה אראל: לא, זה בעיה בקבלת ביקורת ובשקיפות.
רחלה אראל: אני דיברתי בנימוס רב.
רחלה אראל: אני רוכשת כבוד רב לשירות בתי הסוהר.
יצחק שגב: לא אמרתי שלא דיברת בנימוס.
ישראל רום: המענה הקולקטיבי – אין פה מענה קולקטיבי.
ישראל רום: זה מערכת שמאפשרת התייחסות פרטנית לאסיר על פי דרישות החוק.
ישראל רום: יש גם חוק שמגן על נפגעי עבירה.
ישראל רום: לדברי האסיר כאן שאמרו, האסיר לשעבר, סליחה אדוני, לא קלטתי את שמך, מתנצל.
ישראל רום: יוסף.
ישראל רום: אנחנו לא מאזינים בתוך שב"ס.
ישראל רום: אנחנו לא אחראים על קצב הפעימות של הטלכרט, זה המפה, הוא קובע את הקצב, לא אנחנו.
ישראל רום: ההערות שלך, אדוני, אני מוכן לבדוק כל דבר אם תשלח לנו בקשה לבדיקה.
ישראל רום: אגב, נשמח לקבל תשובה מהמפה.
ישראל רום: לגבי האגודה לזכויות האזרח שנאמר כאן כל מבקר אחר שמובא לבתי הסוהר זכותו לפנות ולקבל מידע.
ישראל רום: שום דבר הוא לא מוסתר אלא אם כן הוא מודיעיני ואז חלים עליו חוקים אחרים.
ישראל רום: המערכת נעשית בשקיפות.
ישראל רום: המכרז נפתח בשקיפות ואני מודה שלא האמתי כמה לא יודעים מה נעשה כי זה דבר שמ - 2006 נמצא בעבודה של שירות בתי הסוהר, בתהליך מאד איטי וקפדני.
ישראל רום: אני שוב מודה על ההאזנה והקשב.
דוד אזולאי: רבותיי, אני מבקש, אנחנו כבר בחריגה של זמן ואני חייב לסיים.
דוד אזולאי: ממש משפט קצר.
יצחק שגב: משפט קצר.
יצחק שגב: אני בחודש האחרון.
יצחק שגב: קודם כל אני מודה לך הדיון הזה.
יצחק שגב: מאלף, בסדר גמור.
יצחק שגב: אני גם בפגישה הקודמת לפני כחודש אמרתי: תיפנו אלינו בתלונות.
יצחק שגב: אני אומר את זה לחבר שיושב פה שבחוץ עכשיו קיבל את הטלפון שלי.
יצחק שגב: הטלפון שלי הוא זמין.
יצחק שגב: תיפנו אם יש בעיות, או שאתם שומעים בעיות של אחרים.
דוד אזולאי: משפט קצר, בבקשה.
מיכאל מחפוד: אני רק מבקש שלפחות מפה תצא איזה מן מיני בשורה, לפחות אנחנו שלא קיבלנו שום אינפורמציה וחשוב לנו לדעת מה קורה, שירשמו, גם הסנגוריה הציבורית, גם זכויות האזרח ורחלה ומיכאל שזה באופן אוטומט שיש איזה שהוא משהו שקשור לנושא של אסירים שישלחו לנו חומר שנדע מה קורה.
דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה קודם כל להודות לכל אלה שהשתתפו בדיון.
דוד אזולאי: אנשי השב"ס, אנשי הסנגוריה הציבורית, אנשי אגודה לזכויות האזרח, רחלה, נציג היועץ המשפטי וכמובן אסירים לשעבר שאני מאד מכבד ומעריך את נוכחותם בדיונים האלה.
דוד אזולאי: אני יודע שזה לא קל, אבל בכל זאת הם באים.
דוד אזולאי: אני גם באמת יש לי פניה לאנשי השב"ס בעניין הזה.
דוד אזולאי: קבלו את זה ברוח טובה, כשאסירים לשעבר מופיעים בועדה, מוכנים להגיד את דבריהם, אני חושב שצריכים להעריך את זה.
דוד אזולאי: הם כבר לא אסירים, צריך להתייחס אליהם בהתאם.
דוד אזולאי: זה מאד חשוב ההערה הזאת כי התחושה שלי לפעמים שיושבים פה אנשי שב"ס שמתייחסים לאסירים לשעבר כאילו הם עדיין אסירים.
דוד אזולאי: לא רבותיי, האנשים האלה ריצו את עונשם.
דוד אזולאי: יצאו לחופש.
דוד אזולאי: הם היום אזרחים לכל דבר וכך צריך להתייחס אליהם.
דוד אזולאי: לכן אני מרשה גם לעצמי להזמין אותם לפה להשתתף איתנו בדיונים ואני מתכוון להתמיד בנושא הזה עד שיחליטו שאני לא יכול לדבר בנושא השב"ס, אם מישהו יחליט על כך אז כבר אני אצטרך לפעול בהתאם.
דוד אזולאי: בינתיים זה לא קורה ואנחנו פה.
דוד אזולאי: אני רוצה לסכם את הדיון הזה ואני אבקש:
דוד אזולאי: דבר ראשון – פניה ליועץ המשפטי של הכנסת לקבל חוות דעת על חוקיות של הבאת אסירים לדיונים בועדה שלנו, בועדות בכלל.
דוד אזולאי: אני חושב שכולם הגיעו פה למסקנה שהדיון הזה היה טוב, הציף את הנושא ומה שחשוב זה שאתם, אנשי השב"ס תדעו שלא כל דיון הוא רק ביקורת.
דוד אזולאי: בסך הכל באמת אני אומר לכם, הנושא הזה עלה ביוזמת האסירים ולכן הבאנו את הנושא.
דוד אזולאי: מה לעשות שלצערי הרב נושא האסירים הוא לא פופולרי, הוא לא דבר שכולם רצים לטפל בו.
דוד אזולאי: אבל מה לעשות?
דוד אזולאי: הנושא הגיע בכל זאת והחלטתי שאני לא מטאטא אותו מתחת לשולחן ואני מציף אותן.
דוד אזולאי: אני חושב שכולכם נוכחתם לדעת שמשהו כאן לקוי בפרסום.
דוד אזולאי: אני עוד יותר המום כשאני שומע שהנושא הזה נמצא בטיפול השב"ס משנת 2006.
דוד אזולאי: רבותיי, תודו שלא שמענו.
דוד אזולאי: זה אומר שמשהו לקוי במערכת.
דוד אזולאי: צריך למצוא את הדרך לתקן את הדבר הזה.
דוד אזולאי: ויושבים פה נציגים נכבדים מכל הגופים השונים.
דוד אזולאי: אף אחד לא ידע, אז בסדר, אני לא בקיא כל כך במחשב, אין לי כזאת מיומנות, אבל יש פה אנשים שוודאי מיומנים ממני ואם הם לא הצליחו למצוא, לא ידעו, אז רבותיי, זה נושא שאתם צריכים לטפל בו ולא אנחנו.
דוד אזולאי: דיברו כאן עלויות.
דוד אזולאי: אנחנו לא קיבלנו תשובות.
דוד אזולאי: אני לא מתכוון כרגע גם לקבל תשובות.
דוד אזולאי: כמה זה עולה למשלם המסים במדינת ישראל?
דוד אזולאי: יכול להיות שזה לא עולה?
דוד אזולאי: אני לא מצפה לתשובות כרגע.
דוד אזולאי: אמרתי, זה דיון ראשוני, אני מציף את הדברים.
דוד אזולאי: הייתי רוצה גם לשמוע קצת יותר התייחסות מבזק, להיכנס קצת יותר לפרטים, כי בכל זאת בזק היא הבייבי של מערך התקשורת במדינת ישראל.
דוד אזולאי: זה שיש היום הרבה חברות?
דוד אזולאי: צריך לזכור שבזק פעם הוביל את המערכת הזאת, בוודאי שיש לו מה להגיד.
דוד אזולאי: נושא נוסף זה הטלכרט.
דוד אזולאי: הטלכרט, רבותיי, אני אומר את זה מידיעה אישית ואני מכיר את זה היטב, אני יודע שהמחירים הם שונים מאשר בתוך המערכת של השב"ס.
דוד אזולאי: אני בדקתי את זה ואני מתכוון לבדוק את זה שנית.
דוד אזולאי: אני חושב שלא יעלה על הדעת, זה לא מקובל להעניש משפחות של אסירים והם משלמים ביוקר כשהן מוצאים.
דוד אזולאי: לא תמיד הם מוצאים את האיש שמוכר באותו בודקה שאני דיבר עליו.
דוד אזולאי: אני אמרתי, אני מכיר הרבה מקרים כאלה שפנו ושאני מכיר מידיעה אישית.
דוד אזולאי: לצערי הרב הנושא הזה חייב לבוא לתיקונו אצלכם.
דוד אזולאי: לסיום אני גם לא שמעתי מהחברה שזכתה במכרז, יש חובת דיווח.
דוד אזולאי: למי מדווחים?
דוד אזולאי: מי מדווח?
דוד אזולאי: לא שמענו את הדברים האלה.
דוד אזולאי: יכול להיות שאתם לא חייבים לדווח.
דוד אזולאי: אין לי מושג, אבל אילו הדברים - - -
בועז אברמוב: דיווח על מה?
דוד אזולאי: על כל מה שנעשה על המערכת שלכם.
בועז אברמוב: אז כמו שאמר אלי בר לב המכרז הוא מכרז בן 220 עמודים.
בועז אברמוב: מכרז שנכתב לפי נוהל מפתח.
בועז אברמוב: כל הדברים הם כתובים שם.
בועז אברמוב: אני יודע שרוב האנשים שנמצאים סביב השולחן לא קראו את זה.
דוד אזולאי: לא קראו, ודאי שלא קראו.
דוד אזולאי: לא ידענו.
בועז אברמוב: אבל הכל מוגדר.
דוד אזולאי: אני מניח שעכשיו, אחרי שהם יודעים - - -
בועז אברמוב: הדברים מוגדרים.
דוד אזולאי: אני מקווה גם שהשב"ס יעזור להם לאתר את זה באתר הנכון, או שישים את זה באתר הנכון באמצעות הקוגל, ואז כולם יוכלו לגשת ואז גם נשאל את השאלות.
דוד אזולאי: אני מודה שלא הכל אני יכול לשאול.
דוד אזולאי: כשאני אלמד את הנושא אני אקרא אותו, אני אדע גם מה לשאול.
דוד אזולאי: אני כרגע לא יודע מה לשאול.
דוד אזולאי: זהו פחות או יותר.
דוד אזולאי: אני רוצה באמת, שוב פעם סיכום הדיון להודות לכל אלה שהשתתפו ואני מקווה שיהיה דיון נוסף ושמה ניכנס קצת יותר לפרטים.
דוד אזולאי: רבותיי, תודה רבה לכולם.
דוד אזולאי: אני פותח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור והנושא שעומד על סדר היום הוא רישיונות זמניים לנפגעי חוק מקצועות הבריאות.
דוד אזולאי: ראשית אני רוצה לקדם בברכה - - -
אמיר שנון: כבר נאמר משהו על הכותרת הזאת, סליחה שאני נכנס לדבריך, על ידי חבר הכנסת טיבי.
אמיר שנון: שזאת אמירה – נפגעי חוק הבריאות.
דוד אזולאי: הם כרגע נפגעים.
דוד אזולאי: תשמע, האנשים האלה רכשו את המקצוע, למדו אותו, עסקו בו והתוצאה היום, וגם אחמד טיבי וחבריו, שיזמו את החוק הזה, לא הייתה להם כוונה לפגוע, אבל בתוצאה הסופית הם נפגעים.
יעקב ליצמן: ד"ר שנון, אני אעשה דבר אחר.
יעקב ליצמן: בין הנפגעים אנחנו סובלים גם, כי אנחנו צריכים לטפל כל כך הרבה בנושאים האלה.
יעקב ליצמן: על אף שיש טענות צודקות גם כאן, שלא תטעו.
דוד אזולאי: אז הנפגע הוא גם משרד הבריאות, ואני מקבל את הדברים.
יעקב ליצמן: יש דברים צודקים גם.
יעקב ליצמן: אנחנו נראה איך לעשות את זה.
אחמד טיבי: אפשר ניסוח אחר.
אחמד טיבי: סיכמנו בפעם הקודמת על ניסוח אחר.
דוד אזולאי: אתה יודע מה, חבר הכנסת אחמד טיבי, בוא נעזוב רגע את הניסוח, בוא נגיע לתוצאה, זה הכי חשוב.
דוד אזולאי: אנחנו כאן מכנסים שוב פעם את הוועדה הזו בנושא הזה ואני רוצה לקדם בברכה את סגן שר הבריאות, הרב ליצמן שהסכים ונענה לפנייתי להשתתף בדיון הזה, יחסית בהתרעה קצרה, וזאת בהתחשב בעובדה שאנחנו פשוט לא יודעים מה יילד יום.
דוד אזולאי: לכן ביקשתי לקיים דיון, מפני שפה מדובר על הרבה מאד אנשים שזו הפרנסה שלהם.
דוד אזולאי: האנשים האלה נשארים כרגע ללא עבודה, כאשר חלקם הגדול או שלא ידעו או שלא עשו את המוטל עליהם.
דוד אזולאי: יש כאן גם איזה שהוא מצב שאנשים שקיבלו את ההכשרה בחוץ לארץ, למעשה נתנו להם הארכה עד שנת 2013.
דוד אזולאי: ואנשים שעבדו במקצוע במשך עשרות שנים, פה לא יכולים להמשיך במקצוע.
דוד אזולאי: לא רק זה.
דוד אזולאי: משרד הבריאות טורח, אדוני סגן השר, לבדוק באלה מקומות האנשים האלה נמצאים ולהודיע למעסיקים שהם לא יכולים להמשיך ולעבוד במקום הזה.
דוד אזולאי: חבל מאד שאת החריצות הזאת ואת היזמה הברוכה הזאת, לא עשו גם קודם, לפני ששללו את רישיונם.
דוד אזולאי: כל מה שביקשנו - - -
אביטל וינר: זה לא נכון.
אביטל וינר: זה ממש לא נכון.
אמיר שנון: אתה מעוות את הדברים, סליחה.
דוד אזולאי: אני לא מעוות שום דברים.
דוד אזולאי: אני מדבר עובדות, יש פה אנשים ואתם תיכף תשמעו אותם.
דוד אזולאי: מה שאנחנו ביקשנו בישיבה הקודמת זה דבר אחד.
דוד אזולאי: רבותי, אנחנו רוצים לפנות ולבקש לתת איזו שהיא הארכה.
דוד אזולאי: אז אמרו – צריך חקיקה.
דוד אזולאי: אמרתי אין בעיה, נלך גם על חקיקה.
דוד אזולאי: והלכנו על חקיקה והנחנו הצעת חוק.
דוד אזולאי: אבל מה לעשות, מי צפה, מי ידע שהכנסת הולכת להתפזר והמשמעות היא שחצי שנה לא תהיה חקיקה.
דוד אזולאי: לא נוכל להביא שום חקיקה פה במשך חצי שנה.
דוד אזולאי: אז מה יעשו האנשים האלה?
דוד אזולאי: אז אני פונה ואני מבקש אדוני סגן השר, ואני מכיר אותך, יש לך רעיוניות יצירתיים, וגם פה צריך לחשוב על איזה שהוא רעיון יצירתי לאותם אנשים שעוסקים במקצוע.
דוד אזולאי: ישב בו באחד הדיונים אחד האנשים שעסק באחד המקצועות האלה בצבא.
דוד אזולאי: אני כבר לא מדבר על המטופלים של האנשים האלה שקשורים אליהם ויכולים לעבוד, והם לא מסוגלים לעשות את זה מפני שהם לא יכולים להמשיך באותו מקום.
דוד אזולאי: דבר נוסף, בינתיים קרה משהו, היה איזה שהוא דיון בבית המשפט המחוזי, וגם שם בית המשפט אמר - - -
יעקב ליצמן: מבקר המדינה.
דוד אזולאי: לא, לא, לא, סליחה אני מדבר על דיון בבית המשפט.
איילת ביסה: בבית המשפט המחוזי.
דוד אזולאי: בית המשפט המחוזי.
אביטל וינר: הוגש ערעור.
יעקב ליצמן: אני צדקתי.
דוד אזולאי: בסדר, בינתיים בית המשפט אמר את שלו פעם אחת, הגשתם ערעור, עדיין לא נאמר על - - -
אמיר שנון: בית המשפט גם אמר דבר אחר, זה לא שייך, אנחנו בעד החקיקה.
דוד אזולאי: רבותי, אני אשמח מאד להתעדכן, לפחות לפי הנתונים שיש בידי.
דוד אזולאי: בית המשפט המחוזי בירושלים אמר כי יש סמכות למשרד הבריאות להאריך את הרישיון לאותם אנשים עד לחקיקה.
דוד אזולאי: זה לפחות האינפורמציה שיש בידי.
דוד אזולאי: אני אשמח לשמוע, גם אנחנו בני אדם.
דוד אזולאי: אם לא קיבלתי אינפורמציה נכונה אני אשמח לשמוע אותה.
קריאה: אנחנו נערער על זה.
קריאה: את זה עוד לא שמענו.
דוד אזולאי: רבותי, אני מבקש לא להתערב בדיון בלי רשות.
דוד אזולאי: אדוני סגן השר, באמת ביקשתי שתהיה כאן בדיון ואני מודה לך על כך.
דוד אזולאי: ואני מאד מקווה שתהיה איזו שהיא התייחסות והתחשבות בקבוצה של כ-200 איש, שלצערי הרב זהו מקור פרנסתם.
דוד אזולאי: אנשים בגילאים שונים, אנשים ותיקים במקצוע שנמצאים במקומות שונים.
דוד אזולאי: גם המטופלים שלהם נפגעים וגם הם נפגעים.
דוד אזולאי: לפני שאתן רשות דיבור, אני אבקש קודם כל את סגן השר להתייחס לדברים.
יעקב ליצמן: אני רק רוצה לתת הקדמה ואחר כך אני ד"ר שנון יגיד מה שהוא רוצה להגיד, ואחר כך אני אוסיף.
יעקב ליצמן: שני דברים, החוק הזה היה לפני שנכנסתי לתפקיד והחוק הזה זה בהמשך למדיניות משרד הבריאות שכל דבר צריך לעשות בסדר מסוים, על פי חוק.
יעקב ליצמן: לא כל אחד יכול לבוא ולהגיד – אני יודע לעשות את זה ואני יודע לעשות את זה.
יעקב ליצמן: ובא משרד הבריאות בזמנו והוא עשה חוק, ולפי החוק הוא נתן גם תקופה שנמשיך.
אמיר שנון: מעבר, כן.
יעקב ליצמן: זה היה העיקרון, אז לכן נתחיל מההתחלה.
יעקב ליצמן: משרד הבריאות ואני מניח שלא חשבתם שאני אגיד את זה אחרת, הוא צודק בהחלט.
יעקב ליצמן: יושב על ידי חבר הכנסת אחמד טיבי והוא יגיד לכם כמה באתי לקראת.
יעקב ליצמן: בהתחלה, לפני שנתיים ויותר מזה, ניקינו שולחן, זה היה לא זוכר כמה, ממש המון.
יעקב ליצמן: המון.
יעקב ליצמן: ניקינו את מה שלא הספיקו, לא ידעו, לא משנה, ניקינו שולחן ועשינו דברים.
יעקב ליצמן: אני בהחלט מוכן לבוא לקראתכם, אני אומר את זה מיד.
יעקב ליצמן: רק מה, לא כל דבר ניתן לפתרון, אל תחשבו.
יעקב ליצמן: כי כל אחד דינו אחרת, זה לא אוטומטית ואם צריך חוק נעשה את החוק, אין לי בעיה לעשות את החוק.
יעקב ליצמן: אם לא צריך את החוק, נחפש דרכים שגם אני מבטיח לכם שאנחנו בהחלט נבוא לקראתכם.
יעקב ליצמן: אבל זה לא אומר אוטומטית שכל אחד יקבל פתרון.
יעקב ליצמן: זו ההקדמה שלי לכל הדיון.
יעקב ליצמן: אני רק רוצה לסייג את עצמי, כי לצערי אני ב-10:30 חייב להיות בוועדת הכספים, בקשר לבריאות הנפש.
אחמד טיבי: עד אז נפתור את העניין.
יעקב ליצמן: אני מניח שכן, אבל בכל אופן, כי לא צריך לשמוע את כולם, אפשר לקחת רק שתיים שלוש דוגמאות ולראות את הכיוון, אבל בעשר וחצי אני חייב להיות בוועדה.
יעקב ליצמן: יכול להיות אחרי שנעבור על זה, זה דבר קטן, אני אחזור לכאן.
יעקב ליצמן: בכל אופן אני מבקש שד"ר שנון יתחיל, שהוא יכנס לעניין ואחר כך אני אמשיך.
אמיר שנון: אולי חבר הכנסת טיבי, אתה רוצה להתייחס?
אחמד טיבי: אלף, כמי שיזם את החוק, חוק הסדרת המקצועות הפרה-רפואיים, מטרתו הייתה בדיוק, להסדיר ולא ליצור בעיה של האנשים הכי ותיקים במערכת שעוסקים כבר חלקם 20 שנה.
שלומית אבינח: מעל 30 שנה.
אחמד טיבי: מעל 30 שנה.
אחמד טיבי: חלקם אגב, החוק אומר שהם צריכים לגשת בזמן לבקש ממשרד הבריאות, חלקם לא הניחו שאחרי 30 שנה הם צריכים להגיש נייר או בקשה.
יעקב ליצמן: הם לא הניחו שצריך לקיים את החוק?
אחמד טיבי: המשפט הזה הוא לא מדויק.
יעקב ליצמן: אני רוצה לשמוע למה לא.
אחמד טיבי: הם לא ידעו.
קריאה: לא ידענו.
יעקב ליצמן: מאיפה אני יודע שצריך לשלם מס הכנסה?
יעקב ליצמן: מאיפה אני יודע?
יעקב ליצמן: מעולם לא ראיתי את החוק.
ציפי גוטמן: משנים את החוקים באמצע המשחק ולא מודיעים.
דוד אזולאי: הרב ליצמן, על מס הכנסה לא שואלים אותך, לוקחים ממך.
דוד אזולאי: לא שואלים אותך.
ציפי גוטמן: כשמשנים את החוקים צריך להודיע.
מירב אברהם: אם הייתי מקבלת מכתב הביתה, הייתי הולכת ישר.
אחמד טיבי: בישיבה הקודמת שיזם חברי יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד אזולאי, הסברנו והתמקדנו בבלתי סבירות שהאנשים האלה ניגשו לבחינה.
אחמד טיבי: אגב, זה סביר שהחוק מחייב פנייה למשרד הבריאות, אבל האנשים האלה לא הניחו שצריך לפנות.
אחמד טיבי: לא צריך להעניש אותם, לא אתם ולא את המטופלים שלהם.
אחמד טיבי: ולכן אנחנו פה וזוהי הישיבה השנייה כשבסוף הישיבה הראשונה סוכם להגיש הצעת חוק והיא תונח היום.
אחמד טיבי: היא תעבור היום, אם יוצבע עליה היא יכולה לעבור, אבל אני לא בטוח.
דוד אזולאי: פטור מחובת הנחה.
שלומית אבינח: אין לזה שום משמעות.
אחמד טיבי: הסיבה היחידה שלא יהיה חוק בקרוב היא הבחירות המוקדמות.
דוד אזולאי: שאף אחד לא צפה אותן.
יעקב ליצמן: אדוני, אני מבקש שתסביר לוועדה, לפרוטוקול, מה החוק שאתם מניחים ואנחנו נראה כאן אם אפשר בחלק מהדברים לסדר שלא יצטרכו חוק.
יעקב ליצמן: אפשר לסדר את זה לבד.
יעקב ליצמן: בסך הכל שיסבירו מה רוצים עם החוק, ואנחנו נראה אם אפשר להסתדר ולעשות חלק מהדברים בלי החוק.
יעקב ליצמן: עד החוק, בוא נגיד את זה כך.
יעקב ליצמן: אם מישהו יכול להסביר את זה, זה לא חייב להיות חבר כנסת, יכול להיות מישהו מהנפגעים.
שלומית אבינח: זה אוכן על ידי משרד הבריאות בהתאם להמלצה שלנו.
אחמד טיבי: בסעיף 1 של החוק שהצענו, חוק הסדר מקצועות פרה-רפואיים, מוצע לתקן בסעיף 58 ב' וג' א', באופן שיימחקו המילים – "בתוך 12 חודשים מיום התחילה".
אחמד טיבי: משמעות התיקון היא כי כל המטפלים שהיו רשאים על פי הוראת המעבר, יוכלו להוסיף ולהגיש בקשות לקבלת תעודה במקצוע הבריאות, ללא הגבלת זמן.
קריאה: איזה יופי.
קריאה: זה כל כך פשוט.
אחמד טיבי: כלומר, לאפשר להם להגיש בקשה.
אחמד טיבי: את מה שהם לא עשו, הם שכחו, לא שמו לב, התרשלנו, מה שאתה רוצה - - -
יוסף משהראוי: מאושפזים בבית חולים.
קריאה: או גרו בחו"ל, עשו פוסט דוקטורט בחו"ל.
אחמד טיבי: גרו בחו"ל, כן, חלק מהם היו בחו"ל.
קריאה: חלק היו בקומה.
אחמד טיבי: לא עקבו אחרי הדיון, אלה שהיו בחו"ל, אחרי הדיון של הוועדות בשידור באינטרנט מחו"ל.
אחמד טיבי: ולכן נוצר המצב האב-נורמאלי הזה, שדורש - - -
יעקב ליצמן: או אלה שאין להם אינטרנט.
אחמד טיבי: יש כאלה.
ציפי גוטמן: זה לא מחויב על פי החוק.
ציפי גוטמן: אני לא מחויבת להיכנס לרשימות של משרד הבריאות על פי החוק.
אחמד טיבי: ולכן, אגב אני מציע לשנות את הגישה, כי יש לנו פה סגן שר והוא מאד מאד אמפטי לעניין שלכם.
אחמד טיבי: בלעדי האיש הזה, ואני לא מהקואליציה, אני מהאופוזיציה, ואני בקושי מחלק שבחים פעם ב-20 שנים לאנשי הקואליציה, החוק המקורי לא היה מתקבל, ואגב היה בניגוד לדעתו של שנון, רק שתבינו.
אחמד טיבי: כמעט בניגוד לדעתו של שנון, והוא בדרך כלל מגלה הבנה לדברים כאלה.
אחמד טיבי: אז בואו לא נריב עם השומר, אלא נשים את הענבים.
אחמד טיבי: אדוני, ענבים בבקשה.
דוד אזולאי: פרופסור אבישי ברוורמן.
אבישי ברוורמן: אני רק רוצה לומר הערה בקצרה, אני כאן היום ואני לא יושב הרי בוועדה הזאת.
אבישי ברוורמן: אלכס פרישמן, כמו שאתם יודעים הייתי 16 שנה נשיא אוניברסיטת בן גוריון.
אבישי ברוורמן: רצה הגורל שבשנת 1970, כשהייתי בצבא, ניתחו אותי בגב, אני גם הייתי שחקן כדורסל.
אבישי ברוורמן: מפעם לפעם, כשלי היו דברים וכאבים והאורתופדים לא היו פותרים, למי הייתי הולך.
אבישי ברוורמן: לאלכס פרישמן.
אבישי ברוורמן: האדם הזה שהוא כדוגמא, אני מניח שגם כל האחרים, הוא שם דבר במקצועו.
אבישי ברוורמן: בכל מקום אנשים מגיעים אליו, לא רק קבוצות הכדורגל.
אבישי ברוורמן: כששמעתי את הסיפור, במקרה הזה, הבנתי ולכן אני נמצא כאן, שישנה פה תקלה.
אבישי ברוורמן: אני הרי החלפתי בוועדת הכספים, כיושב ראש, את ידידי יעקב ליצמן.
אבישי ברוורמן: גם הייתי חבר ואנחנו חברים.
אבישי ברוורמן: הוא יודע לעבוד והוא יודע גם כן שהעם היהודי נוצר, בשביל מה הוא נוצר – במשפט וצדקה, בצדק ומשפט.
אבישי ברוורמן: במקרה הזה ירושלים חרבה הרי, על מה היא חרבה?
אבישי ברוורמן: שהלכו על קוצו של יוד.
אחמד טיבי: במקרה זה, ערבי יזם את החוק ויהודים עשו את העוול.
אבישי ברוורמן: ידידי אחמד טיבי לא יכול לחכות שאני אתן לו את המחמאה והוא קופץ.
אבישי ברוורמן: אני אומר במקרה הזה, גם ההצעה שלו - - -
יעקב ליצמן: התחלנו פריימריז.
אבישי ברוורמן: גם ההצעה שלו.
אבישי ברוורמן: ולכן אני חושב שמה שהוצא כאן ועם חכמתו יעקב, בעזרתו של דוד ובעזרתו של בן ישמעאל, וכולנו כאן, אפשר לפתור את הבעיה ואני גם מבין את העוול שאנשים מרגישים, אבל תביני, יש לך פה צוות שיפתור את הבעיה.
אבישי ברוורמן: אין לי ספק ואני באתי לפה להגיד רק דבר אחד, שלעתים מה שקורה בחיים, על זה כתב קפקא ספרים, אתה נופל פתאום בתור איזה סיפור בירוקרטי ואנשים אומרים זה החוק, ויקו למשפט והנה מספח, לצדקה והנה צעקה.
אבישי ברוורמן: אבל במקרה הזה אני חושב שיבוא הפתרון.
שלומית אבינח: ד"ר משהראוי ואיילת.
שלומית אבינח: בקצרה, כל אחד ממש בקצרה.
איילת ביסה: בסדר.
שלומית אבינח: היא כבר פנתה לוועדה בנושא.
איילת ביסה: כן, אנחנו פנינו כבר וכיוון שבסך הכל התמונה הכללית- שמי איילת ביסה, אני קלינאית 13 שנים, אני כותבת דוקטורט על טיפול באוטיזם בימים אלה.
יעקב ליצמן: איפה את עובדת?
איילת ביסה: אני עובדת בקליניקה פרטית משנת 2009.
איילת ביסה: אני לא ידעתי על העניין הזה, זה נודע לי במקרה ואז אמרו לי שאם איחרתי את התאריך, את המועד הקבוע בחוק אז אני כבר לא קלינאית.
יעקב ליצמן: אני מוחה על זה שלא ידעת.
יעקב ליצמן: זאת אומרת זה לא הנושא כרגע.
יעקב ליצמן: עוד מעט נגיע לזה.
יעקב ליצמן: אני שואל אבל, משרד הבריאות מוציא חומר לעדכונים חוזרים של מנכ"לים, כל הזמן.
יעקב ליצמן: האם אתם עוברים על זה?
איילת ביסה: לא, כי - - -
יעקב ליצמן: נניח, ובזה לא צריך להדריך אתכם, צריך להיות אמיתי כאן כי אני מחפש לפתור את הבעיה, לא מחפש כאן לחפש "עבריינים", לא.
יעקב ליצמן: לא זו המטרה.
יעקב ליצמן: אני שואל את השאלה הזאת כי זה חשוב לי מאד לגבי ההמשך.
יעקב ליצמן: האם אנחנו, נניח, לא משנה מה, נשנה את זה.
יעקב ליצמן: ומחר, איך אני אשנה את זה, תיאורטית אני אומר – נוציא חוזר של מנכ"ל.
דוד אזולאי: ושוב פעם לא יקראו את החומר.
יעקב ליצמן: אז מה עשיתי?
יעקב ליצמן: תעזבו, החוק לא יעבור כרגע, החוק זה עוד חצי שנה או עוד יותר מזה.
יעקב ליצמן: זה לא יפתור לכם את הבעיה.
יעקב ליצמן: אני שואל אתכם עכשיו, אם אני רוצה לפתור ולהוציא לדרך איזו שהיא דרך, לא משנה איך, אני לא יודע עדיין.
יעקב ליצמן: עוד מעט אני צריך לשמור על שומרי הראש שלי, אבל נניח שאני אחפש את הפתרון.
יעקב ליצמן: מה יהיה מחר?
יעקב ליצמן: מחר אם אנחנו נשנה כל מיני דברים, אתם תגידו - לא - - -
איילת ביסה: אז אני רוצה לענות לך.
איילת ביסה: קודם כל לגבי איך לא ידענו, כבר דיברנו על זה בישיבה הקודמת ואת זה נעזוב.
איילת ביסה: לגבי מה יהיה בעתיד – על פי החוק הזה, משרד הבריאות אמור שתהיה בידו רשימה של בעלי מקצוע.
איילת ביסה: אני למשל ממש קינאתי בחשמלאיים שרשומים במשרד התמ"ת, כי ראיתי באינטרנט הודעה שכל מי שצריך לחדש את הרישיון – תשלח לביתו הודעה לכתובתו כפי שרשומה במרשם האוכלוסין.
איילת ביסה: משרד התמ"ת מאד מסודר, ומי שלא יפנה במועד – יקנס בקנס כספי.
איילת ביסה: לא יזרקו אותו מהבית ולא יהרגו לו מטופלים.
אביטל וינר: שמי אביטל וינר מהלשכה המשפטית במשרד הבריאות.
אביטל וינר: אז בואי אני אסביר את ההבדל.
אביטל וינר: במשרד התמ"ת מדובר בחידוש רישיון.
אביטל וינר: יש למשרד התמ"ת את הרשימה של כל מי שיש בידו רישיון.