GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלומית אבינח: בסדר, אבל הוא היה בחו"ל - - -
מירב יוסף: אז אחר כך יתלוננו שלא נתתי להם מספיק זמן לחסוך.
מירב יוסף: את יודעת.
דוד אזולאי: לא, אני חושב שאם מדברים על מבצע מוגבל לתקופה מסוימת - - -
אדי בית הזבדי: צריך למקסם את החיסכון ולמקסם את ההשפעה ואת האפקט שלה.
דוד אזולאי: אם זה באוקטובר - - -
שלומית אבינח: לא באוקטובר.
נורית פלתר: גם ב-20 בספטמבר אם הוא יירשם, מה ייצא לו מזה?
שלומית אבינח: לא, אבל אם הוא היה בחו"ל ולא ידע?
דורון אהרון: יש פה שתי שאלות.
שלומית אבינח: לא, גם אתם לא נותנים מעבר ל-30%, כי אתם אומרים שמי-, כאילו מהחומר שאני קראתי, מעבר ל-30% לא נותנים בכלל, כי אם לא נותנים, סימן שבן אדם סגר, לא היה בדירה.
שלומית אבינח: אבל אם המדינה רוצה לחסוך, אז למה לא לתת הנחה כשבן אדם נסע שלושה חודשים לחו"ל - - -
מירב יוסף: אז, ייסע לחו"ל ויעשה כסף?
שלומית אבינח: לא, אבל זה חיסכון למדינה.
דוד אזולאי: לא, סליחה, אם את מדברת על אדם שנוסע לחו"ל, הרי אתם יודעים בחברת חשמל שמיד יכולים לבדוק את זה, זה לא בעיה.
דוד אזולאי: הצריכה פתאום יורדת בצורה דרסטית וכשלא נמצאים בבית אנחנו יודעים.
יואל חסון: אז אני אסיים את הנושא של הפרסום.
יואל חסון: אז אנחנו בהתאם, כפי שאמרתי, להחלטת הרשות, מפרסמים בכל העיתונים.
יואל חסון: אתמול שלחתי למרכז המידע של הכנסת את כל סוגי הפרסום שלנו, אז קיבלתם את זה בחומר לקראת הישיבה, אני חושב.
יואל חסון: אז היום אנחנו פרסמנו את זה וכבר היום את רואים מודעות.
יואל חסון: זה בידיעות אחרונות של היום – מודעה בגודל של חצי דף וזה פורסם היום בידיעות, בדה-מרקר, המודיע והמבשר ובמהלך השבוע הזה זה יפורסם בשאר העיתונים, שזה מעריב, ישראל היום, הארץ, גלובס, כלכלי, במגזר הרוסי בווסטי, במגזר החרדי – יתד נאמן, המבשר, המשפחה, יום-יום וגם במגזר החרדי נעבדה פריסה בעיתונים המקומיים, בערים שיש בהן ריכוז גדול של אוכלוסייה חרדית.
יואל חסון: במגזר הערבי – אסנארה, כל אל עראב ופנורמה.
יואל חסון: במגזר האנגלי – ג'רוזלם פוסט והרלד טריביון.
יואל חסון: על השפה האמהרית כבר דיברנו, ונפרסם בכל העיתונים המקומיים שיוצאים – ידיעות חיפה, תל אביב, כל המקומונים.
אחמד טיבי: גם בתחנות הרדיו זה חשוב.
נורית פלתר: כן, בשבוע הבא כולן.
יואל חסון: זהו, זה הפרסום ואנחנו כבר השבוע יוצאים בפרסום בכל ערוצי התקשורת.
דוד אזולאי: אני שמח לשמוע ובהחלט זה אחד הדברים שכיוונו אליהם בישיבה הזאת, וטוב שהדברים הם כך.
דוד אזולאי: אני רק חושב שנכון שהעלויות הן גבוהות לפרסום כזה, אבל יחד עם זה, שכרו בצדו, כי ככל שיש פרסום – יש יותר מודעות – יש יותר מודעות – יותר חסכון באנרגיה.
דוד אזולאי: ובסופו של דבר זה מה שכולנו רוצים.
יואל חסון: ואני רוצה להוסיף משהו.
יואל חסון: העברתי גם אתמול למרכז המידע של הכנסת קובץ שלם של כתבות בעיתונים, כתבות מהסוג הזה.
יואל חסון: מתפרסמים בדפים הראשונים של כלי התקשורת, בעיתונים, כתבות ברדיו ובטלוויזיה.
יואל חסון: זאת אומרת הציבור, מי שמסתכל בעיתון, אז הוא רואה את הכתבות האלה לפני שהוא רואה את המודעות.
יואל חסון: זאת אומרת, מי שמסתכל בעיתונות, מי שנוסע באוטו ושומע רדיו ומי שמסתכל בטלוויזיה, נחשף ויודע.
יואל חסון: אני לא חושב שיש מישהו בציבור שלא שמע או ראה את המבצע הזה.
אדי בית הזבדי: אני פתחתי ואמרתי בהתחלה, אנחנו עשינו סקר ובדיקה וכל משפחה בישראל יכולה להוריד את צריכת האנרגיה שלה לפחות ב-40-47%.
אחמד טיבי: 47%?
אדי בית הזבדי: כן, וזה תלוי כמה תעשה לעניין הזה.
אחמד טיבי: אבל אתם אומרים שאי אפשר - - -
דוד אזולאי: באמת רציתי לשאול, מה קורה עם אדם שנרשם למבצע ולא חסך?
נורית פלתר: זה נורא, לא קרה כלום.
דוד אזולאי: אז לא קונסים או משהו.
דורון אהרון: אדוני יושב הראש, אני רוצה באמת, אני כאן אמנם לא מטעם משרד האנרגיה והמים, אלא כחבר מליאת רשות החשמל.
דורון אהרון: השאלות ששלומית שאלה הן שאלות מצוינות, הן שאלות נכונות.
דורון אהרון: אנחנו התחבטנו בהן במליאה.
דורון אהרון: בוא נגדיר רגע את המטרה והמטרה היא – לקראת הקיץ הקרוב, וגם החברה העלתה כאן שאלה לגבי הגנרטורים.
דורון אהרון: בקיץ הקרוב אנחנו נמצאים בבעיה.
דורון אהרון: מי שלא יודע – יש בעיה, יש בצורת חשמל בקיץ הקרוב, יש חשש מאד כבד לאי אספקת חשמל.
דורון אהרון: כתוצאה מכך יש שתי פעולות.
דורון אהרון: הפעולה האחת הנעשית ברשות החשמל היא פעולות תעריפיות, וזו דוגמא לפעולה תעריפית, שבה אנחנו מנסים לתמרץ את הצרכן להיות חלק מההתייעלות הזאת.
דורון אהרון: זה גם צד פסיכו-כלכלי.
דורון אהרון: זאת אומרת, אני צריך לגרום לך להבין שאתה צריך קודם כל להתייעל, להרגיש את זה בתעריף - - -
אחמד טיבי: מה, מעלים את המחירים כאילו?
דורון אהרון: התעריף לצערי עולה, ואני אומר את זה, כשאנחנו מחליטים, אנחנו בנושא הזה מנסים בכל דרך שהיא לתמרץ את הצרכן לחסוך, מבלי להעלות את התעריף ומבלי לייקר לך את צריכת החשמל.
דורון אהרון: שנייה, אני אסיים חברים, ואני מבטיח שאני אדבר גם על העלאת התעריף ותאמינו לי שכחבר מליאה אין דבר יותר קשה מהעלאת תעריף.
דורון אהרון: אני אומר לך את זה, ויושבות פה שתי חברות שרואות אותי כל פעם שצריך להעלות תעריף, וזה הדבר שהכי קשה לי לעשות ואני התנגדתי להעלאת התעריף האחרונה, שתדע.
דורון אהרון: גם אני וגם חברי.
דורון אהרון: אז עכשיו אני אגיד דבר כזה, ההסדר הזה, אנחנו דורשים איזו שהיא השתתפות.
דורון אהרון: ההשתתפות של הצרכן היא נעשית דרך הפנייה לחברת החשמל.
דורון אהרון: אתה, ברגע שאתה פונה, אתה יצרת סוג של מחויבות.
דורון אהרון: ההגבלה של 30% נובעת מהחשש שיהיה אדם שהוא לא נמצא בבית והוא עכשיו מה שנקרא בעגה הכלכלית – פרי ריידר.
דורון אהרון: הוא לא נמצא בבית והוא בעצם לא צורך חשמל, והוא יהנה, יקבל איזה שהוא סוג של תגמול.
דורון אהרון: עכשיו, התגמול הזה, אני אצטרך לקחת אותו מהתעריף.
דורון אהרון: הוא לא יש מאין.
דורון אהרון: אז לכן אנחנו הגבלנו 30%.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה 30%?
דורון אהרון: אם את תחסכי מעל 30% - את לא תקבלי שום תמריץ, כי אנחנו, למרות מה שאדי אמר פה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה אתם רוצים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תוכלו לחסוך יותר.
נורית פלתר: לא, יוליה, את מיד תביני.
דורון אהרון: הנחת העבודה שלנו היא שבפרק זמן של חודשיים את לא מסוגלת להתייעל אנרגטית יותר מ-20% - 25%, למרות מה שנאמר פה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נשב בחושך אחרי זה.
יואל חסון: דורון, אני רק רוצה להוסיף פה, שמי שזוכר הקיץ האחרון היה קיץ קל יחסית.
יואל חסון: קיץ 2011 היה קיץ קל, הרבה יותר מקיץ 2010.
יואל חסון: הצריכה ביולי – אוגוסט ב-2011, הייתה ב-2.2% פחות מאשר ב-2010 ושיא הביקוש בשנת 2011 היא 4.5% פחות מ-2010.
יואל חסון: זאת אומרת הבסיס שאנחנו מתחילים בו, הוא נמוך.
יואל חסון: זאת אומרת לרדת, אם יהיה קיץ קשה השנה, הסיכוי שיהיה חיסכון גדול בחשמל הוא לא גדול.
יואל חסון: זאת אומרת אנחנו לוקחים השוואה לקיץ שהיה קיץ קל, ואם השנה יהיה קיץ קשה – אז לקוחות לא יוכלו לחסוך הרבה בחשמל.
דוד אזולאי: יש לכם צפי?
דורון אהרון: כן, זה 3.5% בדרך כלל.
יואל חסון: אז לא לתלות בזה יותר מדי תקוות.
יואל חסון: אבל עוד משהו אני רוצה להוסיף, חשוב מאד פה.
דוד אזולאי: דקה, ברשותך, אני רוצה שדורון יסיים את דבריו, כי אני גם רוצה לדעת, דיברת בעצם על שני דברים.
דוד אזולאי: דבר אחד שאחת הפעולות שאתם עושים כרגע זה להביא לידיעת הציבור את הדרך לחסוך באנרגיה.
דוד אזולאי: אבל מה קורה ונניח שלא הייתה היענות, ולפי הנתונים שיש כרגע – אין היענות, מתוך 2.5 מיליון צורכי חשמל במדינת ישראל, 15,000 איש משתתפים במבצע, זה אומר שזה כמעט אפסי.
דוד אזולאי: השאלה שלי מה קורה אם נניח למרות הקמפיין הגדול שאתם הולכים לעשות ולמרות כל מה שאתם צריכים לעשות, ובכל זאת לא הצלחתם – האם יש לכם כוונה בשלב זה או אחר לעשות ניתוקי חשמל יזומים על ידי חברת החשמל.
נורית פלתר: זה חברת החשמל צריכה לענות.
דורון אהרון: רגע, שנייה אחת.
דורון אהרון: קודם כל, אתה יודע, בחוק לישראל של אתמול, היה כתוב – באין חזון ייפרע העם ושומר תורה אשריו.
דורון אהרון: אז לצערי, אנחנו היום באין חזון.
דורון אהרון: בגלל שלא היה את החזון להקים את תחנות הכוח אף על פי שאני אגיד עכשיו תחנה פחמית – אני מאמין שהיא תסתכל עלי בעיניים בוהקות וכועסות, אבל היום מייצרים בסולר, אנחנו מזהמים פי כמה וכמה אילו היינו מקימים את התחנה הפחמית.
דורון אהרון: היום אנחנו מייצרים בסולר, מכיוון שאין לנו צינור גז, כי מטע בננות היה יותר חשוב מצינור הגז.
אור עמית: כיוון שאין אנרגיה סולארית.
דורון אהרון: אנרגיה סולארית מייקרת את החשמל.
דורון אהרון: רק הייקור האחרון, ייקרנו במלמעלה מאחוז בעקבות אנרגיה סולארית.
דורון אהרון: היא עולה פי ארבעה.
קריאה: קשקוש.
דורון אהרון: קשקוש?
נורית פלתר: זה לא קשקוש גברת, למה את אומרת דבר כזה?
דורון אהרון: בסדר, אני אתעלם.
יואל חסון: היום הייתה כתבה בטלוויזיה שגם באירופה הירוקה - - -
דורון אהרון: שנייה, באמת, בואו, אני לא אאריך יותר.
דוד אזולאי: עם כל הכבוד, יושבים פה אנשי מקצוע שמבינים קצת בנושא הזה.
דורון אהרון: תעריף החשמל לקוט"ש אנרגיה סולארית הוא היום שקל, ותעריף מחיר הייצור הוא 20 אגורות.
דורון אהרון: תגידי לי מה יותר יקר, אולי יש לך אריתמטיקה שונה.
דוד אזולאי: דורון, אני מבקש, יש לי בקשה אליך - - -
דורון אהרון: ...
דורון אהרון: פרמיה סביבתית שמשקפת את עלות הנזק הסביבתי מזיהום של סולר.
דורון אהרון: אני מצטער, אני במקרה כתבתי את המדיניות של המשרד לאנרגיה ומים בנושא אנרגיות מתחדשות.
דורון אהרון: אני מזמין אותך לפגישה נעימה, באמת, בארבע עיניים, להסביר לך את הכל בשמחה ותראי שיכול להיות שאת טועה, אולי.
דורון אהרון: אולי גם אני טועה.
דורון אהרון: אבל אני אמשיך.
דוד אזולאי: דורון, זה לא הוועדה להגנת הסביבה.
דורון אהרון: בסדר.
דורון אהרון: יושב הראש שאל אותנו לגבי היקף.
דורון אהרון: כמו שאמרתי לגבי המקררים, ש-25,000 מקררים זה בערך שווה ערך לתחנת כוח.
דורון אהרון: 17,000 אזרחים שיעשו חיסכון, אפילו שיירשמו עכשיו רק 17,000 וזה לכאורה זה מספר נמוך, שיחסכו לי 50 מגה וואט, 10 מגה וואט בשיא ביקוש קיצי, יכול להיות שהם יהיו ההבדל בין אי אספקת חשמל לאספקת חשמל.
דורון אהרון: שעת אי אספקת חשמל היום שקולה, כל קוט"ש שלא מסופק סליחה, זה 110 דולר.
דורון אהרון: אוקי?
דורון אהרון: אז לי שווה היום לעשות את כל המאמצים כדי שבקיץ הקרוב אני לא אקלע לאי אספקת חשמל.
דוד אזולאי: אבל פה אני רוצה לצאת בקריאה ובבקשה.
דוד אזולאי: אני מבקש שלא ייווצר מצב לגרום לניתוקים יזומים על ידי חברת החשמל.
דוד אזולאי: אסור שבעידן של היום - - -
דורון אהרון: מאה אחוז צודק.
דוד אזולאי: פשוט להעניש ציבור שלם, וכאן הייתה תקופה, אם אתם יודעים, אני מקווה שהדבר הזה נפסק, של ניתוקי מים ברשויות המקומיות, ושם חברת מקורות ישבה על השיבר הראשי.
דוד אזולאי: מי ששילם או מי שלא שילם – לא קיבל מים.
דורון אהרון: רק מילה אחת יושב הראש, למה שאתה מעיר עכשיו.
דורון אהרון: אני חושב שאם יש משהו שמפחיד את השר שלי – זה מה שאמרת עכשיו.
דורון אהרון: אני לא חושב שיש משהו שהוא פוחד ממנו יותר מזה.
אדי בית הזבדי: אני רק רוצה לציין שיש מערכת של אספקת חשמל והמערכת הזאת יכולה לספק מה שהיא יכולה ולא מעבר לזה.
אדי בית הזבדי: ואם הצריכה תהיה מעבר לזה – אז אנחנו בבעיה רצינית ואנחנו נאלץ לנתק, למרות שאנחנו לא אוהבים את זה.
דורון אהרון: עושים הכל כדי שזה לא יקרה.
אדי בית הזבדי: יחד עם זה, רציתי לציין שהפרויקט של המקררים - - -
דוד אזולאי: בעניין הזה צריך להעביר מסר גם לציבור, שזאת סנקציה שעומדת לרשותכם ולא צריך לנצל אותה.
אדי בית הזבדי: בפרויקט של המקררים אגב, כל מקרר חוסך לכל משפחה בסביבות 1,200 קילו וואט שעה בשנה ואם אנחנו נכפיל את זה ב-70,000 מקררים שנכנסו כבר עכשיו לשוק, אז אנחנו נראה כמה אנחנו יכולים לחסוך בקיץ הזה.
אבנר עורקבי: אם פה מספרים לנו ששנה שעברה הייתה פחות קשה מבחינת צריכת חשמל, אז עכשיו אומרים לנו שאם השנה יהיה יותר חם אז אנשים יצרכו יותר.
דורון אהרון: אז אני אגיד, זה לא מושפע רק מחום, זה מושפע גם מתמ"ג, שינויים בתוצר.
דוד אזולאי: אתה צריך לקחת דברים שלא היו בשנה שעברה, כל הסיפור עם מצרים זה לא היה לנו בשנה שעברה, את זה אתה צריך לזכור.
דוד אזולאי: נושא הגז וכל מה שקורה לנו עם מצרים, אני צריך להגיד לך?
דוד אזולאי: זה חלק מהדברים שאף אחד לא צפה.
דוד אזולאי: נוסף לכל, לצערי הרב, מה לעשות, מדינת ישראל במשך שנים לא השקיעה בתחנות כוח חשמל במדינת ישראל, בתחנות כוח של שאיבות מים והתפלת מי ים.
דוד אזולאי: אלה דברים שלא יודע משום מה חשבו שזה לא יגיע אלינו, זה לא יקרה אצלנו, אבל זה קורה.
אדי בית הזבדי: למרות המאמצים של משרד האנרגיה, הייתי חייב להוסיף.
דוד אזולאי: אני לא אכנס כרגע לזה, זה לא הנושא כרגע.
יואל חסון: אני רק רוצה להבהיר עוד נקודה, שבהסדר הזה מי שיירשם יכול להנות, כי שיטת החישוב היא חודשית.
יואל חסון: כל חודש בנפרד.
יואל חסון: יכול להיות שהוא יקבל ביוני הנחה וביולי הוא לא יקבל.
יואל חסון: אחרי זה באוגוסט הוא לא יקבל, בספטמבר הוא יקבל.
יואל חסון: כל חודש מחושב בנפרד.
דוד אזולאי: זה מצטבר ואז בסוף שנה מקבלים.
יואל חסון: הוא יקבל את הכל ביחד.
דוד אזולאי: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.
יואל חסון: מוקד 103.
דוד אזולאי: מוקד 103 ואת זה הם הביאו, קיבלתי רשימה מפורטת עכשיו של כל אמצעי התקשורת במדינת ישראל, ואני אומר, עד כמה שאני קצת בקיא בעסק הזה, לשמחתי אני יכול להגיד שכמעט אין עיתון ואין אמצעי תקשורת שהם לא יופיעו בו, יעבירו את המידע לציבור הרחב, והדבר הכי חשוב – מוקד 103 הוא יותר יעיל מכל דבר.
יואל חסון: אני רוצה להגיד, 103 זה שיחת חינם מטלפון קווי.
אורי מקלב: אנחנו תמיד מביאים את 103 כדוגמא למשהו יעיל.
אורי מקלב: אנחנו תמיד מביאים דווקא את חברת החשמל.
אורי מקלב: כך צריך לבוא לתאגיד מים ולהגיד - - - כשאני פרסמתי ...
אורי מקלב: מצרים, אני אומר שאנחנו עכשיו מעודדים את זה.
אורי מקלב: זה דבר מאד עידוד לחיסכון, זה עוד פעם דבר מאד חדשני מאד ונותנים הנחה משמעותית ואי אפשר להתעלם מהנחה של 10% שיכולה להגיע גם ל-30%.
אורי מקלב: עלה כאן בוועדה נושא של חשמל תעו"ז – תעריפי עומס וזמן, ואז ...
אורי מקלב: צריך להיות בכפייה, והייתה כאן התנגדות, מכיוון שאמרנו שלא יכול להיות שאתם יכולים לשנות הרגלים של משק בית איך להתנהג, ואנשים שיקבלו תעריפים גבוהים, מי שיקבל תעריפים נמוכים זה מי שישתמש בחשמל בבית בשעות מסוימות.
אורי מקלב: דהיינו זה אומר שבתים שהפעילות שלהם ממשיכה כל היום, בית עם הרבה ילדים או בתים שבאחת כבר חוזים, או בתי ספר, וחוזרים באחת, אז הם יצטרכו לשלם.
אורי מקלב: אנשים שבאמת נמצאים ומגיעים רק בחמש, שש או שבע אחר הצהריים הביתה, הם יזכו.
אורי מקלב: ואנחנו חשבנו בינתיים זה עוד לא נהיה חובה, נכון, זו אפשרות עדיין, שצרכנים נמוכים, שהם לא מעל כך וכך, והצרכנים הפרטיים לא - - -
נורית פלתר: לא, לא, כבר בנינו תעו"ז ביתי לעניין.
אורי מקלב: כן, אבל לא בכפייה.
נורית פלתר: לא בכפייה, לא מנדטורי, לא.
אורי מקלב: מה עשו במצרים?
אורי מקלב: במצרים כשרצו להעביד את ישראל בפרך, אמרו להם תשמעו, הנה המלך יוצא, ומדדו והעסיקו אותם ופיתו אותם ואמרו להם תשמעו, תהיה לכם הנחה, תקבלו תוספת במחיר, ואמרו בואו נראה כמה לבנים אתם יכולים לעשות.
אורי מקלב: ואחרי התפוקה שהם עשו ברוב מאמץ, אמר המלך – עכשיו כל יום אני רוצה לעשות ככה.
אורי מקלב: לא משנה שהתעייפתם, לא משנה שאני לא נותן לכם תבן, הכל אתם רוצים.
אורי מקלב: וזה נכון מאד לעודד לחיסכון, אבל שזה לא ישמש אחר כך - - -
דורון אהרון: אני מוחה על ההשוואה, הרב.
דוד אזולאי: אני לא מאמין שחברת החשמל כאלה משוכללים.
אורי מקלב: ואז יאמרו לא, עכשיו אנחנו נכניס אתכם לתעריפים כאלה – מי שישתמש בזה ומי שלא – אנחנו נעשה את זה הפוך.
אורי מקלב: עידוד כן, וולונטרית – כן, מודדים, זו נקודה חשובה.
אורי מקלב: אבל להפוך את זה ל - - -
דוד אזולאי: מה שחשוב שדבריך עכשיו נרשמו בפרוטוקול, ואם זה יקרה - - -
קריאה: אז הוא יגיד אמרתי לכם.
אדי בית הזבדי: אני רוצה לומר שעם התפתחות הטכנולוגיה, אתה בעתיד תוכל להחליט בבית איזה מהשקעים שלך עובד עם תעו"ז, ואז זה הרבה יותר חכם.
קריאה: יש להם מחברת חשמל תכניות של אנרגיה סולארית שהם שמים על בתים את כל הקולטים האלה שקולטים את האנרגיות הסולאריות מהשמש, והם עושים כזה דבר – הם פשוט משלמים עבור שכירות למקום שם, לאותם בתים ואת החשמל שהם מקבלים מזה – הם מוכרים בעצמם בכסף שווה לאותו חשמל שהם מייצרים בתחנות הכוח.
דוד אזולאי: יש רק בעיה קטנה שם, שהמדינה מגבילה את זה.
קריאה: העלות של הגז, שהגז הזה עכשיו נפסק ממצרים, שהוא הסיבה העיקרית לכל הבעיה כאן - - -
דורון אהרון: יותר זולה מהסולארי.
דורון אהרון: איך אני?
קריאה: יש אפשרות לעשות את זה ואת אותה השקעה לשים בסולארי.
אבנר עורקבי: אתה לא מבין שיש הרבה בלאי בדבר הזה.
אבנר עורקבי: יש המון בלאי בדבר הזה.
דורון אהרון: בלילה אין שמש, אם אתה לא יודע.
דורון אהרון: אין מה לעשות.
דוד אזולאי: אני שמח שבעקבות הדיון הזה, גם הדיון הזה וגם הדיון הקודם, נעשו דברים עוד לפני שהגענו לדיון וכאן שמענו את הבשורה וזה משמח אותי.
דוד אזולאי: זה אומר שיש רגישות לציבור הרחב ואנחנו מייצגים כאן ציבור ואני מאד מקווה שכל מה שנאמר כאן אכן יהיה מיושם.
דוד אזולאי: זה אומר בעיקר להביא למודעות של הציבור לכל הנושא של החיסכון באנרגיה, ואני חושב שככל שהציבור יהיה שותף, כך ייטב לכולנו.
דוד אזולאי: יחד עם זה אני חוזר ואומר, לא תמיד הסנקציה היא הדבר המועיל, אבל ברור שבאיזה שהוא מקום צריך שבמודעות של הציבור שיידעו שיש גם סנקציות.
דוד אזולאי: כרגע מה שעושים, יש מה שנקרא סור מרע – זה תחסוך באנרגיה, ועשה טוב – זה שהציבור גם בסופו של יום נהנה מכך שהוא שותף לחיסכון.
דוד אזולאי: אני רוצה באמת לקוות שהדברים האלה ייכנסו לביצוע מידי, גם בנושא המקררים וגם בנושא צריכת החשמל וככל שהדברים יביאו לתועלת – הרי שבסופו של יום כולנו נצא נשכרים.
דוד אזולאי: אני פותח את דיוני הועדה לפניות הציבור.
דוד אזולאי: הנושא שעל סדר היום: פניה של אזרח לגבי עמודי חשמל בריינס 20, בני ברק.
דוד אזולאי: הנושא הזה התחיל בטיפולו של חבר הכנסת אורי מקלב בהיותו יושב ראש הועדה לפניות הציבור, הוא התחיל את הדיון.
שלומית אבינח: את הטיפול.
שלומית אבינח: לא היה דיון.
דוד אזולאי: לא היה דיון?
דוד אזולאי: אני לקחתי את הנושא הזה והחלטנו להביא את זה כנושא על סדר היום.
דוד אזולאי: יש פה שני דברים: דבר ראשון זה הנושא הפיזי – עמוד שנמצא ממש בתוך שכונה.
דוד אזולאי: הנושא השני הוא – סכנת קרינה לאותם אנשים שמתגוררים סביב המקום הזה.
דוד אזולאי: מה שאני מבין יש כאן ויכוח בין הרשות המקומית ובין חברת חשמל, זה ויכוח שהאזרח בוודאי לא צריך לסבול מפני שהוא לא קבע שהעמוד יהיה שם.
דוד אזולאי: הוא קבע איפה לרכוש את הדירה שלו.
דוד אזולאי: לא היה כתוב בשום מקום שהוא צריך גם לשאת בהוצאה, או לסבול כתוצאה מתכנון של הרשות המקומית, או של חברת חשמל.
דוד אזולאי: אני מבין שיש פה נציגים של עיריית בני ברק.
שלומית אבינח: הם לא הגיעו.
שלומית אבינח: אישרו השתתפות, אבל לא הגיעו.
דוד אזולאי: ראש העיר הבטיח לי אישית שהוא שולח את הנציג שלו לכאן ואני מקווה שהוא עוד יגיע.
דוד אזולאי: בכל אופן, אני מבקש קודם כל לשמוע את האזרח שפנה אלינו בנושא הזה, מר אלימלך שפירא.
דוד אזולאי: בבקשה אדוני, תציג את הנושא.
אלימלך שפירא: קודם כל שלום לכולם.
אלימלך שפירא: תודה רבה על הזמן שאתם הקדשתם לנו ומקדישים לנו.
אלימלך שפירא: אני רוצה להציג את הנושא.
אלימלך שפירא: הנושא הוא לא, חלילה, לא פוליטי, אין לו שום ריח.
דוד אזולאי: אנחנו כאן לא עוסקים בפוליטיקה.
אלימלך שפירא: אנחנו מדברים על מקרה מאד, מאד בעייתי, שתמונה אחת שווה אלף מילים.
אלימלך שפירא: אתם רואים את הקרבה של שני העמודים "בומבות" לבניין.
אלימלך שפירא: זה שני עמודים שאחד מהם הוא גם נושא על גביו שנאים עם כבלים של מתח גבוה, שהולכים לאורך כל הרחוב, בקרבה מאד לבניינים.
אלימלך שפירא: הנושא הזה בשנת 2007 כבר התחיל להתגלגל לפתחה של חברת חשמל.
אלימלך שפירא: אנחנו השכנים, הדיירים לקחנו אז מכון שנקרא: גל סייף, שהוא בודק קרינה, והוא מכון שמאושר על ידי המשרד לאיכות הסביבה והוא הצביע על תוצאות מאד חמורות ברמת הקרינה שיוצאת מהעמודים האלה ומקרינה על הבניין הסמוך ועל הבניינים הסמוכים.
אלימלך שפירא: פנינו גם לעיריית בני ברק וגם לחברת החשמל.
אלימלך שפירא: עיריית בני ברק ענתה לנו שבזמנו, שנים קודם לכן, הם הקצו לחברת החשמל שטחים בקרבת מקום, ברחוב שנקרא: שד' תורה ועבודה, היום קוראים לרחוב הזה שד' זבולון המר, נתנו להם שמה שטחים להקמת תט"זים [תחנת טרנספורמציה זעירה] תט"זים זה כאלה תחנות כוח זעירות ובלבד שינקו את הרחוב הזה מהעמודים.
אלימלך שפירא: את השטחים האלה הם קיבלו ללא תמורה.
אלימלך שפירא: את השטחים הם לקחו וכמובן את העמודים הם לא ניקו עד עצם היום הזה.
אלימלך שפירא: בזמנו גם פנה למנהל המחוז של חברת חשמל, חבר הכנסת הרב גפני וגם ביקש את התערבותם.
אלימלך שפירא: הדבר היחידי שהם עשו, הם התחילו לתכנן, ואז הם באו ואמרו שהעלות של להעביר את העמודים האלה, הטמנת העמודים ולהעביר אותם זה סיפור של 400, 500 אלף שקל, בסכומים גבוהים והם יש להם עוד בעיה שהם צריכים לזה שוב, עוד פעם קרקע.
אלימלך שפירא: הלכנו לעיריית בני ברק, העירייה בהתחלה מאד כעזה: נתנו לכם ... למה אתם צריכים לקבל בחינם?
אלימלך שפירא: אתם הרי חברה כלכלית.
אלימלך שפירא: אבל העירייה, לפנים משורת הדין, שוב הקצתה להם מקום, הצביעה על מקום וקיבלו את כל האישורים.
אלימלך שפירא: יש את האישורים האלה בידי, נתנו להם את כל האישורים לפתיחות כביש, לכל.
אלימלך שפירא: היות והדבר הזה לא התקדם, עירבנו פה את המשרד לאיכות הסביבה, ששלחה גם מודד מטעמם.
אלימלך שפירא: המודד מטעמם, זאת אומרת, הוא מנהל אגף אצלם, הוציא דו"ח מאד, מאד חמור, אתם תיראו את זה פה, על רמת הקרינה הגבוהה שנפלטת מהעמודים האלה, שממש מסכנת חיים, והם פנו בצורה חד משמעית לחברת חשמל להוריד את העמודים האלה.
אלימלך שפירא: אנחנו נתקלים פה בחומה אטומה ובצורה של סירוב.
אלימלך שפירא: איך אומרים?
אלימלך שפירא: אין לאל ידינו מישהו שיושיע אותנו, לכן באנו פה לועדה לפניות הציבור.
אלימלך שפירא: באנו לפה לועדה הנכבדה הזו שתורה ותנחה לכל הנוגעים בדבר לסלק את המפגע הזה, אני אומר את זה עוד פעם, אני לא ישן בלילה מפחד שזה מסכן
שלומית אבינח: כמה אנשים גרים באזור?
אלימלך שפירא: המון אנשים.
דוד אזולאי: המבנה הצמוד לשני המתקנים האלה, כמה אנשים גרים שמה?
אלימלך שפירא: יש שם שתי משפחות, כי זה מבנה, זה דו משפחתי, אבל עובר לכל הרחוב פה, מהשניים האלה, כבלים של מתח גבוה לכל אורך הבתים.
דוד אזולאי: מה קדם למה?
דוד אזולאי: המבנה, מבנה המגורים, או העמודים הללו?
אורי מקלב: המבנים נבנו ברישיון.
אורי מקלב: אבל זה נבנה ברישיון.
אלימלך שפירא: אני שגר במבנה, כמובן כשאני כבר הגעתי.
אורי מקלב: הוא לא סתם שאל שאלה של היושב ראש.
אורי מקלב: לכאורה הוא כבר מדמיין לעצמו, הוא כבר יודע מתוך ניסיון שיענו לו: תשמע, קודם כל היה חשמל.
אורי מקלב: אבל אנחנו, התשובה היא מאד פשוטה בעניין הזה.
אורי מקלב: לאדם יש זכויות.
אורי מקלב: לאדם יש זכויות במבנה.
אורי מקלב: זה שהעמודים של חברת חשמל היו קודם, זה דרך העולם קודם כל לשים ... ואחר כך.
אורי מקלב: אבל צריך לקחת בחשבון.
קריאה: יש שם עמודים, אבל העמודים האלה הלכו והתעצמו והעוצמה של החשמל שזורם שם מאז שהבניין קם, השתנתה עשרות פעמים.
קריאה: ברגע שבן אדם אחד מוסיף מונה תלת פאזי בבית, כל הצריכה של החשמל משתנה.
אלימלך שפירא: אני מבקש דבר אחד, ברחמים ובתחנונים, שיורידו את המפגע הזה.
אלימלך שפירא: פשוט זה מסכן ציבור ואני חושב שחובתה של חברת החשמל שמתפרנסת מחשמל, לא לסכן ציבור.
דוד אזולאי: אני רוצה, קודם כל, למען הגילוי הנאות, היות והרב אורי מקלב, יושב ראש הועדה הקודם, התחיל את הטיפול בנושא הזה, אז אני אבקש ממנו כמה מילים בקצרה בנושא הזה.
אורי מקלב: ראשית, התודות מגיעות לך מכיוון שהפניה אצלי הגיעה בשלהי כהונתי כיושב ראש הועדה לפניות הציבור ואני יודע שבפניות שיש לועדה, היא צריכה לבחור את החשובים ביותר ואת הדחופים ביותר ואתה מצאת זמן לפנות בתוך שלל הפניות והטיפולים בנושא הזה, מפני שאתה רואה בזה גם עניין פרטי, או עניין מקומי, אבל גם עניין עקרוני של טיפול של אוכלוסיות שנחשפות לקרינה גבוהה מאד.
אורי מקלב: אני פשוט לא, אני בכלל לא הסתכלתי על כסף, לא שמעתי על כסף.
אורי מקלב: כשהתחילו להגיד לי: הרבה כסף, אמרנו ... מה זה נקרא: הרבה כסף?
אורי מקלב: למי זה נקרא הרבה כסף?
אורי מקלב: לדייר זה נקרא הרבה כסף?
אורי מקלב: חברת חשמל נקרא הרבה כסף?
אורי מקלב: אני יודע שאנחנו במקרים כאלה לא צריכים למדוד את הדברים בכלל שהנושא הוא כספי, הוא כסף או לא כסף.
אורי מקלב: יש כאן נושא שהדבר העקרוני בו זה דבר בריאותי.
אורי מקלב: אם אנחנו עדים לכך ואנחנו נחשפים לכך שיש 50 משפחות שמתגוררות באזור וחלקן חשופות יותר, וראינו את זה כאן בתמונה, בקרבה שהיא קרבה לפי כל קנה מידה ולכל הדעות שהיא קרבה מאד מאד גבוהה, ואם הבניין, העמוד חשמל היה קודם ואחר כך הבניין אני חושב שבמקרה הזה זה לא משנה.
אורי מקלב: אדם יש לו זכויות בניה, הוא מנצל אותם, הוא קיבל על זה רישיון בניה, הוא לא בנה בעבירת בניה, ולכן כשהשירותים שניתנים לו לא צריכים להינתן על הגב שלו, במקרה הזה, בצמוד אליו.
אורי מקלב: הרי זה לא דווקא העמוד חשמל הזה, לאו דווקא משרת את הבניין שהוא צמוד, הוא משרת את האוכלוסייה שגדלה, שהתפתחה.
אורי מקלב: עם התפתחות האוכלוסייה הרחובות האלה, איך שאני מכיר אותם מלפני 40 שנה, הם היו פעם מיעוטי אוכלוסיות, הם התרבו, אנשים שילמו, צריכים להקים, החברות שנותנות את השירותים וודאי שהם מונופוליסטים, שנותנים היחידים, צריכים להתאים את עצמם לגידול של האוכלוסייה וריבוי אוכלוסייה.
אורי מקלב: לכן כשיש דבר כזה, שנוצא מצב שאוכלוסייה מתקרבת לעמודי מתח גבוה, עמודי חשמל מתח גבוה, לשנאים, או כאלה אחרים שבאמת מקרינים קרינה שהיא מסוכנת, חובה על המזיק ועל מי שמקרין, להרחיק.
אורי מקלב: הנושא הזה אני חושב שהוא מקרה באמת שבא ללמד על הכלל מה קורה שכאוכלוסייה נחשפת לבעיה ולקרינה שהיא מזיקה לה מאד.
אורי מקלב: לכן, במקרה הזה, חשוב גם לשמוע את אנשינו, אני חושב שאנחנו לא צריכים להטריד את עצמנו בנושא של עלויות.
אורי מקלב: כשיתחילו עלויות זה נשמע לי להתחיל להיבהל 400, 500, אני לא יודע ... כסף.
אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים לדון בעניין הזה רק בנושא המפגע, יש מפגע, אין מפגע, קרוב, לא קרוב, על מי החיוב נעשה.
ישראל אייכלר: אני רוצה להתחיל מאיפה שסיים חברי הרב אורי מקלב, ביחס לעלויות.
ישראל אייכלר: אם היה מדובר באזרח פרטי שצריך לשלם 400,000 שקל זה באמת הרבה כסף, אפילו לעירייה זה לא מעט כסף.
ישראל אייכלר: אבל חברה שיש לה מחזור של עשרות מיליארדים ומשקיעה בתשתיות מיליארדים נוספים, גם באזורים שבין עיר לעיר משקיעים המון כסף על עמודים ועל כבישים ועל כל מיני דברים כאלה ודרישות של איכות הסביבה והגנת הסביבה.
ישראל אייכלר: אני חושב שהעניין של העלויות פה לא צודק גם בגלל שתוספת השנאים זה בגלל שיש תוספת אנשים שמוסיפים ומשלמים עוד כסף עבור צריכת החשמל.
ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו ביום שבו מתברר שהחברות הסוללריות לקחו כל כך הרבה כסף על זמן אוויר, יבוא יום, אולי, ויתברר שגם חברת החשמל וחשבונות החשמל היו יכולים להיות הרבה יותר זולים אם היתה בתחרות.
ישראל אייכלר: אבל זה עוד חזון למועד.
ישראל אייכלר: מה שנכון להיום למי שרואה את התמונה הזאת לא צריך הרבה יותר לדבר.
ישראל אייכלר: אני לא רוצה להפחיד את השכנים ואני לא יודע אם זה קשור, אבל אני רוצה להעלות אותו פה.
ישראל אייכלר: ישנו מקרה במנצ'סטר ויש לי את הפרטים כולם, של שנאים ממש שנראים ככה, שהיו ליד בית מסוים ואין שום הוכחה שמה שקרה בבית הזה נוצר מהדבר הזה, אבל שני ההורים חלו ונפטרו והשאירו בבית יתומים והחברה שמה במנצ'סטר, שהחזיקה את הקרקע, התחייבה לשלם את הפיצויים לילדים האלה, כל אחד מהם מתוך תחושה שאולי, כי היתה גם שם דרישה לפנות את זה והם לא פינו את העמודים האלה, אולי היה להם איזה שהוא חלק באסון שקרה למשפחה.
ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שאנחנו יותר לא יודעים מאשר יודעים.
ישראל אייכלר: היו פה הרבה דיונים בועדה בעניין התחנות של החברות הסוללריות, האנטנות.
ישראל אייכלר: אז היתה הטענה שהסוללרי זה קרינה בלתי מייננת וכו'.
ישראל אייכלר: פה, בעניין הקרינה של חברת חשמל, אני לא יודע אם היא מייננת או לא מייננת ואולי עוד יודיעו לנו שזה לא מייננת, אבל אני מניח שבעוד 100 שנים אנחנו נקרא בספרות על המייננת ולא מייננת ונגלה דברים חדשים לגמרי על המושגים האלה.