GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אחמד טיבי: היא אמרה שאם היוזמים יגישו הצעת חוק, עד אז היא מוכנה לבוא לקראת האנשים האלה.
אחמד טיבי: "עד אז" הזה הוא חשוב.
אורי מקלב: היא אמרה שתבחן את זה.
אביטל וינר: אנחנו צריכים לבחון דרך שתעלה עם לשון החוק - - -
אחמד טיבי: אני בטוח ... את הבעיה.
אביטל וינר: ואני רוצה גם להזכיר שאלה הם לא המועדים היחידים שמוזכרים בסעיפים.
אביטל וינר: חבר הכנסת טיבי יודע.
אביטל וינר: יש המון מועדים ולכן כל שינוי של מועד שלא באמצעות חקיקה הוא משליך לנו.
אביטל וינר: יש השלכות רוחב רחבות, אני לא יכולה לפרוט אותם כאן.
אחמד טיבי: לכן את תעבירי לי את הניסוח.
אורי מקלב: יש לי בקשה, אם מותר לי, יש לי בקשה בהקשר הזה, אם אפשר לקבל רשימה שמית של כל מי שרשום אצלכם?
דוד אזולאי: מה שיש לנו אנחנו נעביר.
אורי מקלב: אני מבקש שברשימה יהיה רשום כמובן שם ותעודת זהות.
דוד אזולאי: אנחנו מנסים להגיע לפתרונות ואני לא מבין למה השאלות הציניות האלה.
אורי מקלב: אני מבקש לקבל את הרשימה הזאת עם מספר תעודת זהות, אם אפשר, כדי שאם יש לנו תיקים שנוכל לאתר אותם.
אביטל וינר: ואם יהיה אפשר ברשימה, סליחה, שיהיה מחולק למי, אנחנו יודעים שרוב האנשים פה היו להם תעודות.
אביטל וינר: אם יש כאלה שהם לא היו בעלי תעודות, אלא רק בוגרי הארץ, אז שיהיה מצויין.
יעקב אדרי: זה משהו אחר.
אורי מקלב: משהו אחר, אבל כמו שנאמר, אנחנו צריכים לדעת על זה.
דוד אזולאי: ד"ר שנון, אנחנו כועדה, יש בידינו רשימה.
דוד אזולאי: היות ואנחנו עכשיו גם משודרים אז אני מניח שיהיו לנו עוד פניות נוספות.
דוד אזולאי: מה שאני מבקש, אנחנו נעביר את הרשימות שיש בידינו, על פי בקשתכם, נעביר את זה עוד השבוע בעזרת השם.
דוד אזולאי: אני רוצה גם לנצל את ההזדמנות הזאת, יש כאן עתירה לבג"צ בבית המשפט המחוזי בפני כבוד השופטת נאווה בן אור.
דוד אזולאי: העותרת היא גילה שירה גרוסמן.
דוד אזולאי: ואני פה מסתכל בפסיקה האחרונה: "נוכח כל אלה החלטתי לקבל את העתירה.
דוד אזולאי: משמעות הדבר כי על המשיב להעניק לעותרת תעודה במקצוע של קלינאית תקשורת חלף תעודת ההכרה במעמד שהיתה ברשותה כל השנים.
דוד אזולאי: משלא נטען בפני כי קיימת מניעה אחרת, בדין לעשות כן".
אורי מקלב: אז יש, קודם כל זה נקבע בנסיבות מסוימות של העותרת.
אורי מקלב: 2 – היו שתי עתירות נוספות.
אורי מקלב: עו"ד וינר התייחסה לדברים שיש עתירות שתלויות ועומדות.
אורי מקלב: היו שתי עתירות נוספות שאומנם לא ניתן בהם פסק דין, אבל השופט המליץ למשוך אותם ולכן נמשכו.
אורי מקלב: ויש עוד שתי עתירות שתלויות ועומדות.
יעקב אדרי: אבל יש כזאת פסיקה.
אורי מקלב: לא, יש פסיקה ספציפית.
יעקב אדרי: תיתלו על זה.
אביטל וינר: כבר קיימנו, תאמין לי שלא חיכינו לועדה וקיימנו כבר ישיבה במשרד המשפטים בשביל לבחון האם נדרש ערעור, מה המשמעות של פסק הדין?
אביטל וינר: האם בשל הפסק דין הזה אני יכולה לתת לכולם.
אביטל וינר: אבל זה לא כל כך פשוט ולא המקום פה להסביר.
דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה לסכם את הנושא הזה.
דוד אזולאי: קודם כל מה שאני מבקש, אנחנו כחברי כנסת ניזום חקיקה.
דוד אזולאי: אני מבקש ממך הכיני לנו את הנוסח שיהיה מקובל עליכם ואותו נביא בתחילת מאי.
דוד אזולאי: אנחנו נניח את זה, אני אבקש פטור מחובת הנחה, כדי לא להמתין את ה – 45 ימים ונתחיל תהליך ונשתדל לקדם את זה כמה שיותר מהר.
דוד אזולאי: אנחנו גם נעביר לכם רשימה שנמצאת כרגע ברשותנו.
דוד אזולאי: אני פונה בהזדמנות הזאת לכל האנשים פה, אם יש לכם רשימות נוספות תעבירו לנו אותם כדי שאנחנו נעביר אותם בצורה מסודרת למשרד הבריאות.
דוד אזולאי: יחד עם זה, אני פונה ואני מבקש גם מהיועצת המשפטית וגם מד"ר שנון, יש פה בעיה, אי אפשר להתעלם ממנה, גם אם אנחנו נהיה הכי מהירים והכי זריזים לקדם חקיקה.
דוד אזולאי: להערכתי זה תהליך שיכול להימשך מהיום לפחות את החודשיים עד שלושה חודשים.
דוד אזולאי: אני מאד מבקש במשך שלושת החודשים האלה לתת איזה שהוא מענה, ולו זמני, לאותם אנשים שפרנסתם עלולה להיפגע.
יעקב אדרי: לאור זאת שיש חקיקה בהמשך.
יעקב אדרי: יכולים להיתלות על זה.
אחמד טיבי: אני רוצה לחזור על משפט ולהיתלות במה שאת אמרת, כי זה חשוב.
אחמד טיבי: תהיה חקיקה של מספר חברי כנסת, עד אז יבחן איך לבוא לקראת האנשים האלה כדי לפתור את הבעיה.
אביטל וינר: ככל שניתן במסגרת החוק נעשה מה שאפשר.
אחמד טיבי: כן, כן, הכל במסגרת החוק.
יעל שניידרמן: סליחה, אני רוצה לשאול: אם העמדה פה של כל הצדדים כל כך חיובית ואתם רוצים למצוא פתרון יצירתי, אי אפשר לומר שהפסק דין של דרוטמן הוא הפתח שנפתח?
אביטל וינר: לא, ממש לא.
אביטל וינר: כי לא כל פסק דין אפשר לקחת ולהחיל אותו באופן אוטומטי על קבוצות שלמות.
יעל שניידרמן: לא אוטומטי, אבל יצירתי, אם כבר אמרנו את המילה: יצירתי.
אביטל וינר: לא, אי אפשר.
אביטל וינר: אי אפשר.
איילת ביסה: לפי הבנתיפסק הדין טוען שיש מקום לרשות לדון ...
איילת ביסה: זאת אומרת להתייחס לעקרונות, לקריטריונים המהותיים ולא לתאריך.
איילת ביסה: זאת אומרת, בפירוש אומר את זה.
אביטל וינר: בוודאי אם מקרה ...
אביטל וינר: שהיתה מגיעה לאותה שופטת מישהי עם סיבה: לא ידעתי, לא שמעתי, לא היה ניתן פסק הדין.
איילת ביסה: לא בהכרח.
אביטל וינר: אמירה מפורשת שלה בפסק הדין היתה: בנסיבות ...
אביטל וינר: קשות והיא מצטטת אותם.
דוד אזולאי: יש לי בקשה: אנחנו היום באמצע השבוע, רבותיי, אני מבקש, הויכוח הזה הוא ויכול סרק.
דוד אזולאי: יש פה רצון ונכונות ואנחנו מנסים להגיע לאיזה שהיא הבנה.
דוד אזולאי: אני מבקש, ד"ר שנון, עד יום ראשון תואיל בטובך להעביר לנו איזה שהוא נוסח של הסכמה של פתרון עד החקיקה.
דוד אזולאי: או.קיי.
דוד אזולאי: רבותיי, אני מאד מודה לכם, הישיבה נעולה.
דוד אזולאי: צהריים טובים לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
דוד אזולאי: הנושא שעל סדר היום, פניות ציבור בנוגע לבקשות להשכרת רכב לנכים מוגבלי תנועה באמצעות חברות השכרת רכב.
דוד אזולאי: לשמחתי הרבה, במדינת ישראל נעשה צעד גדול בנושא נגישות נכים.
דוד אזולאי: כאמור, כעת נעסוק בשלב נוסף בצרכי הנכים.
דוד אזולאי: כולנו מכירים את הרגישות בכל הקשור להנגשת נכים בישראל.
דוד אזולאי: למשל, ישנם חוקי בנייה מחמירים מאוד לנגישות נכים ואם נבנה בניין ללא נגישות נכים הבניין לא יקבל היתר.
דוד אזולאי: נושא זה הולך ומתפתח וכל הגורמים עושים הכל כדי לאפשר גישה נוחה לנכים.
דוד אזולאי: לצערי הרב, בכל מה שקשור לכלי רכב לא כך הדבר.
דוד אזולאי: מבדיקה שערכתי וגם שמעתי מאבנר עורקבי נציג הנכים הנמצא איתנו שגם שביקש לקיים את הדיון, בהחלט נעניתי לפנייתו זו, מתברר שהיום כמעט אין חברה להשכרת רכב עם כלי רכב שיכולים לשרת את הנכים.
דוד אזולאי: למעשה כשיש לנכה מסוים תקלה ברכב הפרטי שלו והוא מבקש לשכור רכב מתאים אין לו את האפשרות לשכור והוא נאלץ להיות מושבת בבית עד שרכבו יתוקן או שימצא פתרון אחר.
דוד אזולאי: לדעתי מצב זה הוא בלתי נסבל.
דוד אזולאי: זה מצב שחייב לבוא על תיקונו.
דוד אזולאי: בשנת 1998, חוקק חוק שקובע שמי משכיר כלי רכב ובבעלותו מאה כלי רכב חייב שיהיו לו לפחות שני כלי רכב המותאמים לנהיגת אדם עם מוגבלות ושני כלי רכב נוספים שמתאימים להסעתו של אדם עם מוגבלות.
דוד אזולאי: בנוסף קיימות תקנות של וועדת העבודה, הרווחה והבריאות מה- 1 במאי 2006 שהיו אמורות לקבל אישור עד נובמבר 2006.
דוד אזולאי: לצערי הרב גם נושא זה תקוע, ולא בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
דוד אזולאי: מי משטפל בנושא הוא חבר הכנסת אילן גילאון, שפנה ופונה לכל מיני גורמים והוא לא זוכה למענה.
דוד אזולאי: אני חושב שהוועדה כאן תרים את הכפפה .
דוד אזולאי: נבקש לדעת למה חברות השכרת רכב לא יכולות להקצות שניים, שלושה, עשרה כלי רכב מהצי הגדול שלהם לטובת הנכים שבמבקשים להשתמש בשירות הזה.
דוד אזולאי: אבנר עורקבי, תן לנו בבקשה סקירה על המצב.
אבנר עורקבי: שלום כבוד הרב, חבר הכנסת יושב ראש הוועדה.
אבנר עורקבי: אני מודה לך שנעתרת לקיים את הדיון הזה.
אבנר עורקבי: זה דיון מאוד חשוב, מאחר ואני לא מקבל רק פניות מהארץ, אלא גם מחוץ לארץ.
אבנר עורקבי: אנשים מוגבלים בצורה קשה, המבקשים להגיע לביקור בארץ ולא יכולים.
אבנר עורקבי: אמר לי נכה מחו"ל, "אין לי מכונית כדי שאוכל להגיע לאן שארצה", מה שהדהים אותי.
אבנר עורקבי: ישנם אנשים רבים, שפונים לארגון שלנו ומבקשים לבדוק האם יש חברה שמשכירה רכבי "ואן" לנכים.
אבנר עורקבי: לפני מספר שנים, הייתה חברת אבזור, שהיה לה רכב מדגמי אחד שיועד להשכרה, זה עלה הון תועפות, אבל בכל זאת היה רכב אחד.
אבנר עורקבי: החברה הזאת פשטה את הרגל, העסק נסגר וכיום אין רכב ואין שום דבר.
דוד אזולאי: אבנר, אתה רוצה לומר לי שהיום אדם נכה שצריך רכב, לא יתאפשר לו? יש היום חברת השכרת רכב שיש לה רכב מתאים?
אבנר עורקבי: ישנה חברה אחת, שפתחה את שעריה ונתנה את האפשרות.
אבנר עורקבי: לצערי, התוועדתי לחברה זו כאשר הרכב שלי היה צריך להיות במוסך למשך כמה ימים ובדקתי איזו חברה משכירה כלי רכב לנכים וכך הגעתי לחברה זו ומאוד שמחתי שמצאתי חברה שתוכל לתת לי רכב לניידות.
אבנר עורקבי: אני יושב ראש ארגון ואני צריך להיות בכל מיני מקומות, אני לא יכול להיות עם רכב משובת.
אבנר עורקבי: מצאתי את חברת "דרך הלב".
אבנר עורקבי: "דרך הלב" שנציגה נמצאים כאן, השכירה לי רכב דרך המוסך ליום-יומיים, זה מאוד עזר לי.
אבנר עורקבי: חברות "אוויס", "אדלן" "הרץ" "שלמה סיקס", לא משכירות לך כלי רכב.
אבנר עורקבי: אני מאוד מופתע שהן לא נמצאות כאן - - -
שלומית אבינח: נמרוד מיצג אותם.
אבנר עורקבי: אחד מייצג את כולם, ה' יעזור לי.
נמרוד הגלילי: הן חברות בארגון שאני מייצג כאן.
אבנר עורקבי: למה החברות הללו לא יכולות להביא לי או לכל נכה אחר, רכב להשכרה.
אבנר עורקבי: עשיתי תאונה עם הרכב שלי, יהודה דורון שהיה כאן בדיון הקודם עשה תאונה כמה פעמים עם הרכב שלו והוא היה מושבתת.
אבנר עורקבי: הוא היה ללא רכב, לא היה מי שייקח ויביא אותו.
אבנר עורקבי: למה הוא צריך להיות בבית?
אבנר עורקבי: למה הוא לא יכול לצאת לטיפולים?
אבנר עורקבי: הכל מתפרק לנו.
אבנר עורקבי: כשאני בלי רגליים הכל מתפרק לי.
אבנר עורקבי: שנית, ישנם נכים שנמצאים בחו"ל ורוצים לעלות או לבקר בארץ, רוצים לבקר בארץ את המשפחה שלהם והם לא יכולים.
אבנר עורקבי: קיבלתי גם פנייה של משפחה מהארץ שביקשה לארח נכה עם כסא גלגלים, אבל לא יכולה.
אבנר עורקבי: מספר שנים הנכה נשארה בחגים בחו"ל בגלל שלא הייתה אפשרות לשכור רכב.
אבנר עורקבי: הפונה נמצאת כאן ואני אבקש שתיתן לה את האפשרות לדבר.
אבנר עורקבי: אני רוצה לומר לך, אני בקרוב הולך להחליף את האוטו שלי.
אבנר עורקבי: אני צריך למכור את האוטו שלי, מסתבר - - -
נעמי מורביה: המוסד לביטוח לאומי מחייב אותנו למכור את הרכב.
אבנר עורקבי: מסתבר שאני אהיה למעלה משלושה חודשים בלי רכב.
אבנר עורקבי: כבודו, אז אני לא אצא לטיפולים?
אבנר עורקבי: אני לא אצא לבדיקות?
אבנר עורקבי: אני לא אעשה כלום ואשב בבית או שאהיה נתון לחסדי אנשים?
אבנר עורקבי: למה אני לא יכול ללכת לחתונה של אחותי?
אבנר עורקבי: למה אני לא יכול ללכת לבת המצווה של הילדה שלי?
אבנר עורקבי: למה אני צריך להיות רתוק לבית?
אבנר עורקבי: אני מקבל עונש נוסף בגלל שאני בכסא גלגלים?
אבנר עורקבי: למה להעניש אותי?
אבנר עורקבי: אני לא מדבר על עצמי, אני מדבר על כלל הנכים?
אבנר עורקבי: למה אתם מענישים אותנו?
אבנר עורקבי: חברות ההשכרה, על פי חוק הייתם אתם צריכות לארגן לנו פתרונות ולא ארגנתם.
אבנר עורקבי: בדיעבד אתם עוברים על החוק.
אבנר עורקבי: אני מראש מבקש, אל טילו את האשמה על ההוא וההוא.
אבנר עורקבי: החוק אומר שאתם הייתם צריכים לדאוג.
אבנר עורקבי: זה שאתם לא דואגים זה ה-נון שלכם.
אבנר עורקבי: אם מחר נכה מתקשר אליכם ומבקש רכב על פי החוק אתם צריכים לתת לו את השירות ואתם לא נותנים.
אבנר עורקבי: זה גרוע מאוד.
אבנר עורקבי: זה פוגע.
אבנר עורקבי: אני אבקש ממך שתאפשר לפונה לספר.
נעמי מורביה: אני מבקשת להוסיף סעיף נוסף.
נעמי מורביה: יש גם את בעיית הזמן המאוד קשה של נכה שנמצא ללא רכב ובמיוחד לנכים של אמצע החיים, כשזה קורה פתאום באמצע החיים לבנאדם.
נעמי מורביה: מרגע שהוא פותח בהליך הניידות ועד לרגע בו שהוא מכניס פעם ראשונה את המפתח לרכב הנכים, יתכן וזה ייקח גם שנה, גם שנתיים וגם שלוש.
נעמי מורביה: כל אותו פרק זמן, למרות שהוא מרותק לכיסא גלגלים הוא לא מסוגל להתנייד ולא יהיה לו איך לזוז מילימטר.
נעמי מורביה: לכן כל כך חשוב שתהייה לנו האפשרות לשכור רכב.
אורלי בן פרח: אני מפתח תקווה, יש לי אחות עם 100% נכות.
אורלי בן פרח: ההורים שלי גרים איתה בחוץ לארץ, יש להם דירה בנתניה.
אורלי בן פרח: בממוצע הם מגיעים לארץ פעמים בשנה.
אורלי בן פרח: עד לפני כמה שנים נעזרנו בחברה שפשטה רגל.
אורלי בן פרח: לאחר זמן התברר שלא יכולים להשכיר לנו את רכב.
אורלי בן פרח: אנחנו צריכים רכב מיוחד מפני שאני גרה בפתח תקווה, הם בנתניה ואחי במעלה אדומים והם צריכים להגיע אלינו.
אורלי בן פרח: אנחנו חוגגים ועושים דברים יחד וללא רכב אין אפשרות.
אורלי בן פרח: לפני כשנה וחצי הייתה חתונה של הבן שלנו ולא היה לנו רכב.
אורלי בן פרח: אחותי הייתה צריכה להיות בעיקר בבית אצלנו, כי כל מה שמתרחש קורה אצלנו.
אורלי בן פרח: נאלצנו להיעזר בשירותם של "יד שרה" שזה מאוד מגביל כי יש להם את הזמנים שלהם ואי אפשר להיעזר בהם מתי שנרצה הם עובדים עד השעה 20:00 ואם יש משהו יותר מאוחר זו בעיה.
אורלי בן פרח: למשל, אם אנחנו רוצים לעשות יום בירושלים ולנסוע מפה לשם ומשם לפה הם לא עושים את זה.
אורלי בן פרח: אפשר להגיע לירושלים ולהיתקע בירושלים וזהו.
דוד אזולאי: הם עושים זה תמורת תשלום?
אורלי בן פרח: כן, אבל באמת לא הרבה, במחיר סמלי.
אורלי בן פרח: מוניות פרטיות או הסעות פרטיות עולות הון תועפות.
אורלי בן פרח: למשל, נסיעה מפתח תקווה לירושלים וחזרה, יכול להגיע לאלף שקל ליום.
אבנר עורקבי: 1,400 שקל ליום.
אורלי בן פרח: זה לא יתכן.
אורלי בן פרח: בשנה שעברה, ביום הולדת של אחותי, ביקשנו לעשות לה משהו מיוחד.
אורלי בן פרח: כשלאימא שלי מלאו 70, היא ביקשה לחגוג עם כל המשפחה בארץ כמה ימים, זה היה בפברואר והתקשרתי חודשיים מראש ל"דרך הלב", כדי לבדוק אם יש רכב.
אורלי בן פרח: הם ענו לי: "אין, כי אין לנו רישיון".
אורלי בן פרח: פניתי לחבר הכנסת אילן גילאון ובסוף, פניתי לאבנר עורקבי, בבקשה לעזור לנו.
אורלי בן פרח: אין אפשרות, פשוט בוטל, המשפחה לא יכלה להגיע ולא עשינו את המסיבה.
אורלי בן פרח: בדרך כלל, הם מגיעים לחודש ומשהו.
אורלי בן פרח: בספטמבר, שיר מ"דרך הלב" אמרה לי, שעכשיו הרישיון בדרך והם יוכלו להשכיר.
אורלי בן פרח: התחלתי לארגן ובאוקטובר באמת יכולנו לעשות לאימא שלי את המסיבה שהיא כעת בת 71, אבל אחותי לא יכולה להגיע לארץ, אנחנו שלושה אחים, אין אפשרות כי הם לא יכולים לשהות כאן.
אבנר עורקבי: כשביטלו ל"דרך הלב" את הרישיון להסיע, אחרי שאורלי בן פרח פנתה אליי, פניתי למשרד התחבורה קיימתי הרבה שיחות עם יוסי נזרי.
שלומית אבינח: הוא הוזמן, אבל הוא אמר שהוא לא קשור לנושא.
אבנר עורקבי: הוא נתן לי תשובה, מאוד יפה, הוא אמר שאני מתערב בדברים שיש לי בהם אינטרסים.
אבנר עורקבי: כן, יש לי אינטרס בעניין.
אבנר עורקבי: יש לי אינטרס שהנכים יסעו, יש לי אינטרס שנכה שאיבד את הרכב ייסע, יוכל לנוע.
אבנר עורקבי: כן, יש לי אינטרס.
אבנר עורקבי: אין לי אינטרס ל"דרך הלב", אני מודה ל"דרך הלב" שאני יכול לצאת כשאני צריך לצאת לטיפולים.
אבנר עורקבי: זה ממש גועל נפש, שהבנאדם אומר לי שיש לי אינטרס בחברת "דרך הלב".
אבנר עורקבי: אני רוצה להתנייד ולא מעניינת אותי "דרך הלב", מעניין אותי לנסוע.
אבנר עורקבי: למה אני צריך להתווכח איתו כדי שהוא ייתן להם את הרישיון, כשהם צריכים את הרישיון?
אבנר עורקבי: תחילה אמרו להם שהם חייבים 30 כלי רכב, בלי 30 כלי רכב אין להם רישיון.
אבנר עורקבי: אמרתי להם: "חבר'ה זו החברה היחידה שמשכירה כלי רכב לנכים ומוכנה, תעזרו לנו, אל תעזור להם, תעזרו לנו הנכים".
אבנר עורקבי: לא, הם אומרים לי "יש לך אינטרס".
נעמי מורביה: זה הדבר הכי קל, להאשים באינטרסים.
שלומית אבינח: הוא היה צריך להיות בישיבה, זה ממש לא בסדר שהוא לא פה.
נמרוד הגלילי: צהריים הטובים כבוד היושב ראש ולכול הנוכחים.
נמרוד הגלילי: ראשית אני רוצה לציין שהצורך ברכב לאדם נכה ברור מאליו ואין עוררין על כך.
נמרוד הגלילי: אדם שיש לו בעיות ניידות וכשאין לו את הרכב הקבוע שלו או שהוא לא חי באופן קבוע בארץ והוא רוצה להגיע ממקום למקום, אין על כך עוררין שהוא צריך.
נמרוד הגלילי: על זה כולנו מסכימים.
נמרוד הגלילי: נכון שיש חוק שמחייב את חברות השכרת הרכב והליסינג להעמיד שני כלי רכב לנסיעה, שני כלי רכב להסעה.
נמרוד הגלילי: אני יכול לציין דבר אחד שבמרבית החברות יש היום את כלי הרכב.
נמרוד הגלילי: כלומר אם תפנה אליהם תקבל תשובה ותקבל מענה.
נמרוד הגלילי: אלא מה הבעיה?
נמרוד הגלילי: הבעיה שהחוק הוא מאוד כללי ולא אומר מה צריך להיות ברכב, איזה רכב, מה בדיוק ואיך.
נמרוד הגלילי: לכן יש תקנות שאמורות להסדיר את החוק.
נמרוד הגלילי: היינו בלא מעט דיונים עם משרד התחבורה, עם נציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות, עם נציגים מארגון הנכים שהיו בישיבות.
נמרוד הגלילי: דבר אחרון שניתן לומר על ארגון חברות השכרת הרכב, שאנחנו ניסינו לטרפד את הנושא הזה, כולל האפשרות שהייתה בסוף בסוף בדיון נוסף שהיה אחרי דיון אחד בוועדת המשנה, אפשרות שעלתה שאדם עם מוגבלות יוכל גם לנהוג ברכב שמשמש להסעת אדם נכה.
נמרוד הגלילי: אותה דרישה לא הייתה מראש בנוסח של התקנות, זה עלה ולא התנגדנו לעניין זה.
נמרוד הגלילי: הנוסח הסופי של התקנות הועבר לכנסת ב- 18 לספטמבר 2011.
נמרוד הגלילי: צריך להתקיים דיון פורמאלי לחלוטין.
נמרוד הגלילי: אני מאמין שהן תאושרנה.
דוד אזולאי: אני רוצה להבין, מבחינת
דוד אזולאי: כם כארגון חברות השכרה אין מניעה להכניס את כלי הרכב האלה הנדרשים?
נמרוד הגלילי: כן.
נמרוד הגלילי: רק שצריך את התקנות כדי שיהיה ברור מה צריך להיות בכל רכב.
נמרוד הגלילי: אין שום מניעה.
דוד אזולאי: ברגע שיאושרו התקנות בחינת
דוד אזולאי: כם אין מניעה?
נמרוד הגלילי: אין מניעה.
דוד אזולאי: אתה אומר שכרגע התקנות לפני אישור.
נמרוד הגלילי: הנוסח הוסכם.
נמרוד הגלילי: היה מפגש רחב במשרד התחבורה עם נציגי משרד המשפטים, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, ארגוני הנכים, משרד התחבורה ואנחנו גם.
נמרוד הגלילי: הנוסח הוסכם ואין חילוקי דעות על הנוסח.
נמרוד הגלילי: הנוסח הועבר לכנסת.
שלומית אבינח: אמרו לי מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות שמ- 18 בספטמבר לא יכלו לקבוע דיון.
שלומית אבינח: אף אחד לא יכול לזרז את זה?
עירית שביב שני: אני מנציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות.
עירית שביב שני: אני הבנתי מהנציג שלנו שמטפל בנושא התקנות, שביקשו הבהרות ממשרד התחבורה ומחכים להבהרות.
עירית שביב שני: הבנתי שהיועץ המשפטי של הוועדה ביקש הבהרות.
דוד אזולאי: פנינו ותיאמנו עם הנציג של יוסי נזרי ממונה הסעים ומוניות.
דוד אזולאי: סוכם שהוא יבוא לדיון הזה.
דוד אזולאי: לצערי הרב הוא לא הופיע ואני לא רואה סיבה שהוא לא הופיע.
חוה ראובני: אני לא יודעת.
חוה ראובני: אני לא ממונה עליו.
חוה ראובני: אני קיבלתי הודעה על הדיון הזה אתמול ונערכתי, זה נושא שאני לא עוסקת בו, נערכתי ללמוד את הנושא כי מי שמלווה אצלנו את העניין בלשכה המשפטית לא היה פנוי להיכנס לזה.
חוה ראובני: מדוע מר נזרי בחר לא להגיע?
חוה ראובני: - אני לא יודעת.
נמרוד הגלילי: אני רוצה לציין כי הזכרת את מר יוסי נזרי, הרבה בזכות הלחץ שאנחנו הפעלנו החברה של ניר כהן שיושב כאן והוא חבר אצלנו בארגון, יקבל את הרישיון.
נמרוד הגלילי: עבדנו קשה מאוד כדי שהם יקבלו את הרישיון כי הם לא עמדו בתנאים של 30 כלי רכב.
נמרוד הגלילי: על פי הצו לחברת ההשכרה חייב שיהיו לה 30 כלי רכב, זה המינימום.
עירית שביב שני: אבל למפקח על התעבורה יש סמכות לאשר חריגות ולכן - - -
נמרוד הגלילי: לכן זה אושר, רק לקח זמן רב מדי.
דוד אזולאי: כלומר לחברה היחידה שהייתה האפשרות למעשה גם לה אין.
עירית שביב שני: לה יש.
עירית שביב שני: היא קיבלה.
דוד אזולאי: ניר אולי תגיד לנו לפני שניתן את רשות הדיבור למשרד התחבורה.
ניר כהן: אני הבעלים ומנכ"ל של חברת "דרך הלב" המספקת שירותי רכב חלופי כחלק מהפעילות במשך כארבע שנים.
ניר כהן: רכב חלופי בענף הביטוח - אם נגנב הרכב או שהאדם עובר סוג של תאונה והוא צריך לקבל בענף הביטוח רכב חלופי.
ניר כהן: אנחנו עשינו לכך כתב שירות ומנוי וסיפקנו כלי רכב חלופיים.
שלומית אבינח: כמה כלי רכב?
ניר כהן: יש לנו מספיק כלי רכב, הבעיה שלנו היא הפוכה, כלי הרכב עומדים יותר מדי זמן, אבל מיד אגע בזה.
ניר כהן: הצורך להקמת חברת השכרה, עוד לפני התהליך כשדיברתי עם נמרוד וניסנו לקבל את הרישיון, נבעה מכך שאדם שנגנב לו הרכב מקבל את הכסף מחברת הביטוח מהר מאוד, תוך חודש, אבל מהרגע שהוא קיבל את הרכב ועד שהוא יכול להכניס את המפתח ולסובב אותו, לוקח מינימום שישה שבועות ומקסימום גם שנה.
ניר כהן: בזמן הזה, מבקשים מאיתנו להשכיר את הרכב, אבל לא הסכמנו להשכיר כלי רכב ללא קבלת רישיון ממשרד התחבורה.
ניר כהן: פנינו אליהם ונמרוד ליווה אותנו מטעם הארגון, לקח הרבה מאוד זמן, חלק בגלל המשרד וחלק בגללנו.
ניר כהן: לשמחתי, לפני כשלושה חודשים, קיבלנו את הרישיון.
ניר כהן: ביצענו רכישה מאוד גדולה, בכמה מיליוני שקלים, לרכישת כלי רכב.
ניר כהן: נכון להיום, יש לנו גם כלי רכב פרטיים המאובזרים במנגנונים, גם וואנים, שזה "עקב אכילס" של חברות ההשכרה.
ניר כהן: אני אומר את זה כאן בריש גלי, יש בעיה עם כלי רכב מאובזרים, גם להסעת נכים ולנהיגה עצמית של הנכה.
ניר כהן: אדם מוגבל בניידות, יכולים להעיד כאן החברים, לא רוצה שיסיעו אותו, הוא רוצה את החופש שלו ושל משפחתו, לנהוג כמו כל אחד מאיתנו, החופש הזה זה דבר שלא ניתן לתאר בכלל.
ניר כהן: פנו אלינו מחברות ההשכרה השונות, יצרנו כבר קשרים, עדיין לא בחוזים, אבל קשרים עם "אדלן", "הרץ" ו"אוויס", קיבלנו כבר מהן פניות מתיירים שרוצים להגיע לארץ שלנו.
ניר כהן: חלקם כבר קיבלו כלי רכב.
ניר כהן: הם היו מאוד מרוצים ואפשר לראות כאן את מכתבי התודה שלהם וחלקם בעתיד יקבלו כלי רכב.
ניר כהן: אני לא יודע אם אחרי שיאושרו התקנות, חברות ההשכרה יחזיקו בצי הרכב שלהן מספר כלי רכב, כפי שאומרות התקנות, שהן מאוד מחייבות, אני אומר לכם שזה לא יקרה.
ניר כהן: מבחינתנו, מפגישות שעשינו עם כל חברות ההשכרה, נמרוד דאג לזה ועוזר לנו בעניין, כל הזמנה של תייר מחו"ל שיכנס לסניפים בחו"ל של חברות השכרה בינלאומיות יוכל לבצע שם הזמנה ולקבל את הרכב כאן דרכנו, זה עובד בפועל.
ניר כהן: אני אביע את החשש שלי באופן גלוי, אנחנו השקענו די הרבה וזה לא בגלל שקמתי יום אחד ואמרתי "בואו נפתח חברת השכרה לנכים".
דוד אזולאי: יש דרישה?
ניר כהן: יש דרישה, אבל נכון לעכשיו הדרישה מאוד קטנה בגלל החשיפה שלנו.
ניר כהן: אף אחד בעולם לא יודע עלינו, חוץ מחברות האבזור.
ניר כהן: בארץ חתמנו על הסכם עם חברת "הפניקס", שאנשים מוגבלי ניידות שרכבם מבוטח ב"פניקס", יקבלו במקרה של תאונה, רכב חלופי שלנו.
ניר כהן: זה עדיין קטן מדי, מעט מדי - - - -
שלומית אבינח: רכבי הנכים מבוטחים רק ב"פניקס"?
ניר כהן: אמרתי, שאנשים שכלי הרכב שלהם מבוטחים ב"פניקס", יוכלו לקבל מאיתנו באמצעות ה"פניקס", רכב חלופי במקרה של תאונה, בזמן שרכבם נמצא במוסך.
ניר כהן: עדיין אין הסדר, למקרה של אובדן מוחלט ולא למקרה של גניבה, כי שם אין להם עדיין פתרון.
נעמי מורביה: מה החסם עם "מנורה"?
ניר כהן: אין חסם עם "מנורה".
ניר כהן: רוב התיק שמתנהל ב"מנורה", בעצם זה סוכן ביטוח אחד מאוד גדול, גל ברסון, שקונה להם מנוי לרכב חלופי אצלנו, כך שיש להם פתרון של רכב חלופי בעניין הזה.
דוד אזולאי: למעשה, היום כל חברות ההשכרה משתמשות בכם?
ניר כהן: עדיין לא משתמשות, עדיין אין לנו הסכמים איתן.
ניר כהן: אני מניח, שכשתצאנה התקנות זה ידחוף אותן לחתום איתנו על ההסכמים.
דוד אזולאי: כמה כלי רכב יש לכם?
ניר כהן: קרוב ל- 20.
ניר כהן: כרגע, שני שליש מהצי עומד ואני מקווה שהוא לא יעמוד הרבה מאוד זמן, כי אז נצטרך לסגור את החברה, היות ומהפן הכלכלי לא נוכל להחזיק - - -
דוד אזולאי: 20 כלי רכב מתוך כמה?
ניר כהן: אין לנו כלי רכב רגילים.
ניר כהן: ביקשנו ממשרד התחבורה רישיון, אנחנו חברת השכרה רק למוגבלי ניידות, אין לנו אף רכב אחר.
ניר כהן: אחרי שקנינו את המכוניות וראינו שהן עומדות, על מנת למזער את הנזק או לעזור לנו עד שיהיו מספיק דרישות, הגשנו בקשה להשכיר לאנשים רגילים כלי רכב שעדיין לא מאובזרים, כדי לממן את הפעילות הזאת, או מה שנקרא "סבסוד צולב" של העניין הזה.
ניר כהן: משרד התחבורה לא אישר וזה חבל, כי זה היה יכול לעזור לנו מאוד להישאר עם הראש מעל המים.
אבנר עורקבי: זה לא קשור למשרד התחבורה.
ניר כהן: אמרנו שכרגע יש לנו כלי רכב פרטיים, שעדיין לא מאובזרים - - -
אורי מקלב: מה הסיבה להתנגדות של משרד התחבורה, משפטית?
ניר כהן: אני לא יודע.
ניר כהן: יש לנו כרגע כלי רכב המיועדים לציבור מוגבלי ניידות, הם עומדים.
ניר כהן: אמרנו שכדי שתהייה לנו סוג של הכנסה, שוב אנחנו לא חברת "אוויס" או "אדלן" עם עשרות אלפי כלי רכב, אנחנו מבקשים בסך הכול לאשר חמישה-שישה כלי רכב, שזה כלום, כדי שנוכל להשכירם לאנשים רגילים.
ניר כהן: זה היה יכול מאוד לעזור לנו בתזרים מזומנים על מנת שלא נקרוס, אני אומר את האמת.
ניר כהן: אני מניח שאם לא תהייה פעילות בחברת ההשכרה הייעודית לנכים - - -
נעמי מורביה: פניתם לחברות האבזור של רכבי הנכים?
ניר כהן: כן.
ניר כהן: חברות האבזור הם לא פקטור, הן לא מממנות, הן יכולות רק להפנות.
דוד אזולאי: זו חברה ייעודית, הוא בנוי על זה, ברגע שאין השכרה הוא - - - -
ניר כהן: לא ממנים ולא נותנים לאף אחד רכב - - -
שלומית אבינח: ניר סליחה, זה לא ברור, גם אני לא מבינה.
שלומית אבינח: אתה אמרת, שיש לך 20 כלי רכב.
ניר כהן: נכון, רכשנו 20 כלי רכב.
שלומית אבינח: כולם מאובזרים לנכים?
ניר כהן: לא.
ניר כהן: כרגע חמישה לא מאובזרים לנכים, הם ממתינים למטה ולא עושים כלום.
שלומית אבינח: את החמישה האלה, אתם מבקשים להשכיר לשוק הכללי כמו חברת "אוויס" או "אלדן"?
ניר כהן: נכון מאוד.
שלומית אבינח: ולא מאשרים לכם?
ניר כהן: נכון, עדיין לא מאשרים, זה היה מאוד עוזר.
דוד אזולאי: למה לא מאפשרים לכם, מהי הסיבה?
ניר כהן: לטענתם, אם אנחנו רוצים להשכיר לא רק לנכים אלא גם לאנשים רגילים, נהיה חייבים לעמוד במינימום של 30 כלי רכב.
ניר כהן: אנחנו ודאי לא נרכוש עכשיו, מעבר למה שכבר קיים.
ניר כהן: אם נתחיל לקבל הזמנות דרך הפעילות של חברות ההשכרה הבינלאומיות, עם קצת תיירות פנים וקצת חברות האבזור, אני מניח שחמשת כלי הרכב האלה, יאובזרו מהר מאוד ולא נצטרך להשכיר אותם לאנשים אחרים.
דוד אזולאי: נשמע את נציגת משרד התחבורה.
חוה ראובני: אדוני היושב ראש, אני מוגבלת במה שאני יכולה להשיב, מכיוון שאני באה מהזווית המשפטית.
חוה ראובני: אין לי אלא להצטרף לצערם של מנהלת הוועדה והיושב ראש, שמר יוסי נזרי לא הגיע.
חוה ראובני: כל מה שאני יכולה לעשות, זה לשער.
חוה ראובני: אחד הכללים לקבלת רישיון לחברת השכרה, זה צו פיקוח וזה חוק במדינת ישראל.
חוה ראובני: אסור להשכיר רכב, אלא אם יש רישיון ואסור למשרד התחבורה לתת רישיון, אלא אם החברות עומדות בתנאים, שנקבעו בחקיקה הזאת על ידי השרים.
דוד אזולאי: לנכים או בכלל?
חוה ראובני: בכלל, זה נכון לגבי כל חברת השכרה.
חוה ראובני: כיועצת משפטית, גם אם בהקשר הספציפי הזה זה נשמע קצת מקומם, אני מאוד שמחה על הזהירות הרבה שמפעיל הדרג המקצועי, לפני שהוא עושה חריגה מהקריטריונים הקבועים בחוק.
חוה ראובני: בסופו של דבר, השר הוא המחוקק ולא הפקיד שיושב מול בקשת המבקש: "תעשה לי חריגה, אתה הפקיד שיש לו סמכות".
חוה ראובני: אני שמחה על זהירות כזו, אני שמחה שלא רצים לעשות את זה מהר, אחרת הפקיד הופך להיות המחוקק ואומר: "זה נורא נחמד מה שהשר קבע, אני חושב שזה לא מוצדק, אני עושה אחרת".
חוה ראובני: לכן זה צריך הצדקה.
חוה ראובני: לדעתי, מצב שחברת השכרה שמיועדת להשכיר רכבי נכים, עם עלות גבוהה מאוד וביקוש מאוד ממוקד ומן הסתם גם מוגבל, הוא חיוני מאוד אבל מוגבל, לכן נכון ללכת לקראתה ואני שמחה שזה אכן קרה.
חוה ראובני: אני לא ליוויתי את התהליך ואני לא יודעת כמה זמן זה קרה ואיך זה התנהל, אבל אני שמחה שזה קרה.
חוה ראובני: יחד עם זאת, ברגע שאישרו להם "חריג" כחברת השכרה לצרכי נכים, אתה לא יכול לעשות חריג על חריג.
חוה ראובני: מצד אחד, היא תהיה חברת השכרה לנכים ולכן נקל לה בתנאים, מצד שני היא תתפקד גם כחברת השכרה רגילה וזה לאחוז בחבל בשני קצותיו.
דוד אזולאי: בינתיים, החברה היחידה שיכולה להשכיר רכב לנכים זו אותה חברה.
דוד אזולאי: הם מבקשים מכם שלגבי החמישה כלי רכב שעדיין לא מיועדים לנכים, תאפשרו להם להתקיים.
חוה ראובני: יש כאן מצב של רישיון, אולם גם אין לנו שום יכולת לעקוב אחרי זה.