GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: היום לתת סמכות לאנשים שכל הראות שלהם רק מסחרית, אנחנו נצטרך לחשוב יותר מכמה פעמים כדי לתת להם את הסמכות הזאת.
אורי מקלב: תראה איזה שימוש לרעה יש למעשה בסמכות שניתנה - - -
דוד אזולאי: נושא הרפורמות לצערי הרב, יש בו דברים שאזרחים בסופו של יום סובלים.
דוד אזולאי: אתה יודע שזאת מדיניות, ולהגיד לך שזה טוב?
דוד אזולאי: אני גם מסכים שזה לא טוב, כל מדיניות ההפרטה.
דוד אזולאי: אני מקווה שהדבר הזה במשך הזמן ייפסק.
גיל יעקב: ובאמת בהקשר הזה, חשובה פה המעורבות של משרד התחבורה.
גיל יעקב: אדוני, מנכ"ל משרד התחבורה, יש לך פה משימה רצינית, אולי אפילו להעיר קצת כמה אנשים שישנים בעמידה.
גיל יעקב: לא יכול להיות שהרגולטור, אתם בעצם אמורים להגן על האינטרס שלנו לא על האינטרס של חברה פרטית.
גיל יעקב: ואם יש הסכם שהוא בעייתי, אם יש חקיקה שהיא בעייתית, התפקיד שלכם הוא לשנות אותה באופן מידיי.
גיל יעקב: לא יכול להיות שמערכת התחבורה הציבורית בעצם הנוסעים בה יהיו איזה שהוא מזומן עבור חברה אחרת.
גיל יעקב: אנחנו גם מזומן בקנסות וגם מזומן בזה שמכריחים אותנו לנסוע דרך הרכבת הקלה.
דוד אזולאי: ימימה פרץ, מ-"כן לזקן".
ימימה פרץ-גבאי: כמובן, אלה שדיברו לפני ביטאו בהחלט את דעתי על כל העניין.
ימימה פרץ-גבאי: אם זה לא היה כל כך עצוב, הייתי אומרת שהפכנו לעיר חלמאית.
ימימה פרץ-גבאי: כל הסיפור הזה עם הרכבת הקלה זה חלמאות שבחלמאות.
ימימה פרץ-גבאי: תחבורה, נסיעה שהייתה אמורה לקחת, נניח מאזור דרום העיר לתחנה המרכזית, הייתה אמורה לקחת 20 דקות, היום זה לוקח שעה עד שעה וחצי, בפרט בשעות השיא של התחבורה.
ימימה פרץ-גבאי: זה לא יכול להיות שזקן או ילד שהם חסרי אונים, יהיו נתונים לנהג שיעצור בדרך, ברחוב אגריפס, שעה וחצי.
ימימה פרץ-גבאי: מתל אביב לירושלים פחות משעה.
ימימה פרץ-גבאי: מהתחנה המרכזית לאזור הדרום – שעה וחצי.
ימימה פרץ-גבאי: זה לא מתקבל על הדעת, זה רק חלמאות.
ימימה פרץ-גבאי: וחוץ מזה, חלק גדול מהתושבים, מהאוכלוסייה של ירושלים, אינה יכולה להנות מתחבורה ציבורית סדירה.
ימימה פרץ-גבאי: דיברתי עם הרבה אנשים.
ימימה פרץ-גבאי: אז או שנניח יש שכונות בירושלים כמו קריית משה, אפילו אם נדבר על כך שרוצים לבוא לתיאטרון.
ימימה פרץ-גבאי: רוצים לבטל מינוי לתיאטרון מפני שלוקח להם שעות להגיע בזמן להצגה, וזה במקרה הטוב, של אדם שיכול להרשות לעצמו ללכת לראות הצגה.
ימימה פרץ-גבאי: אבל אנשים זקנים, שצריכים ללכת לקופת חולים, שלא יכולים לעמוד ברכבת בצפיפות הזאת, שלא מגיעים ולא יודעים איך להסתדר עם זה.
ימימה פרץ-גבאי: יש כאלה שלא רוצים להתבזות ולא עולים על הרכבת.
ימימה פרץ-גבאי: והבעיה היא בכלל שיש שכונות כמו קריית יובל, אזור הדרום, המושבה הגרמנית, טלביה, מזרח תלפיות וכל אלה, שאין להם תחבורה.
דוד אזולאי: אבל גברתי, היום מי שלא רוצה לנסוע ברכבת הקלה, אין לו אפשרות אחרת, רק במונית ספישל.
ימימה פרץ-גבאי: אין לו אפשרות.
ימימה פרץ-גבאי: מונית.
ימימה פרץ-גבאי: אז יש כאלה שיכולים להרשות.
ימימה פרץ-גבאי: אני כבר הפסקתי להשתמש באוטובוס, אז אני לוקחת מונית.
ימימה פרץ-גבאי: אבל מה עם הזקן שלא יכול להרשות לעצמו מונית?
ימימה פרץ-גבאי: יש כאלה שמבקשים לקנות עכשיו מכוניות, שזה יכביד עוד, זה מה ששמעתי גם כן.
ימימה פרץ-גבאי: קונים מכוניות כדי להתגבר על הבעיה התחבורתית בירושלים.
ימימה פרץ-גבאי: מספיק מתעללים באוכלוסייה של העיר הזאת והגיע הזמן לשים לכך סוף.
ימימה פרץ-גבאי: זה לא יתכן.
ימימה פרץ-גבאי: צריך להקים, כמו שהציעו כאן, שיהיה משהו תחרותי ואז אני רוצה לראות אותם.
ימימה פרץ-גבאי: וחוץ מזה, סיטיפס, אנחנו נמצאים במדינה עברית.
ימימה פרץ-גבאי: למה לתחבורה קלה, עירונית, צריך לקרוא בשם לועזי?
אורי מקלב: איזה שם את מציעה שהם יקראו?
אורי מקלב: אני עוד לא מצאתי שם שכל כך הולם אותם, כמו השם הזה.
אורי מקלב: כמו שאמרת, שמים פס אחד.
דוד אזולאי: רז איתן ממגמה ירוקה.
רז איתן קוקס: שלום.
רז איתן קוקס: אני רוצה להתחבר לכל מה שאמרו פה, שאני באמת מסכימה עם כל מילה.
רז איתן קוקס: עוד משהו לגבי אנשים מבוגרים.
רז איתן קוקס: הנחה לקשישים, אני לא יודעת אם קיימת או לא.
רז איתן קוקס: חברת הכנסת מקלב הבנתי שאמר שאפשר לקנות כרטיס ב-3.30 שקלים.
רז איתן קוקס: אבל אני באופן אישי ניסיתי לעזור לקשישה למצוא את הכרטיס הזה במכונה המסובכת, ופשוט לא הצלחתי.
רז איתן קוקס: אז יש כאן בעיה מאד משמעותית עם המידע במכונות, עם המידע בתחנות.
דוד אזולאי: כנראה שצריך איזו שהיא השכלה אקדמאית כדי לדעת להפעיל את המכשיר הזה.
רז איתן קוקס: זה הרבה מעבר לזה.
רז איתן קוקס: אני לא יודעת.
רז איתן קוקס: אי אפשר לדרוש, הפקחים לא יכולים לדרוש מהאנשים לבוא עם כרטיס, כשהאנשים לא מצליחים בכלל לקנות אותו.
אורי מקלב: מדינת ישראל מאפשרת מכשיר שמדבר, או בכל אופן כותב בלועזית.
אורי מקלב: מכשיר התיקוף עצמו הוא מכשיר שהוא גם לא בעברית.
אורי מקלב: אתה צריך לגעת בצבעים, אתה צריך לראות בדיוק באותה שנייה, צריך לדעת שאדום זה ככה וירוק זה ככה.
רז איתן קוקס: מעבר לעניין של המידע עצמו, נסעתי כבר כמה פעמים והרבה מאד מכשירים היו מקולקלים ואנשים לא יכלו לקנות כרטיס.
רז איתן קוקס: ויוצא שאנשים פספסו את הרכבת רק בגלל שהם חששו מהקנסות, התחילו לרוץ בין מכשיר אחד לשני ופשוט בתחנה שיש בה ארבעה מכשירים, שלושה מקולקלים.
רז איתן קוקס: זה לא הגיוני שאנשים יעמדו בתור כזה.
רז איתן קוקס: ובטח כשהתדירות היא לא כל כך גבוהה כמו שהבטיחו.
רז איתן קוקס: הייתי באמת רוצה, אם תוכלו בבקשה, חברי הכנסת, לשאול כאן בצורה מפורשת את משרד התחבורה ואת סיטיפס, מדוע התדירויות הן לא כמו שהבטיחו ולמה אין מספיק קרונות כמו שהבטיחו.
רז איתן קוקס: הרי ברור שברגע שיהיה את הפיגוע הראשון, אז אנחנו ניזכר להגיד שהעומסים ברכבת הם לא הגיוניים.
רז איתן קוקס: מעבר לזה, בעיית האיחורים היא בעיה מאד מאד קשה ובאופן כללי, השירות הוא מאד גרוע.
רז איתן קוקס: עכשיו, בעיקר בגלל שהתדירויות הן כל כך נמוכות, חשוב מאד שקווי האוטובוס שמזינים את הרכבת הקלה, יהיו מסונכרנים עם הרכבת עצמה, כך שאנשים לא יצטרכו להמתין כל כך הרבה זמן בתחנה.
רז איתן קוקס: וחשוב שמשרד התחבורה ישים לב לעניין הזה ויבדוק ויוודא שבאמת הסנכרון הוא סנכרון מלא.
רז איתן קוקס: ועוד עניין, שעל פי הרכבת הקלה שעת שיא ערב מסתיימת בשעה 16:30 ולא כל כך ברור לי מה קורה עם כל אותם אנשים שמסיימים לעבוד בשעה חמש, שש או שבע בערב, איך הם אמורים להגיע הביתה במהירות סבירה.
דוד אזולאי: אני מאד מודה לך.
דוד אזולאי: שרון צ'רקסקי, בבקשה.
שרון צ'רקסקי: שמי שרון צ'רקסקי, אני מייצגת את ועד ההורים של בית ספר יפה נוף שבשכונת בית הכרם בירושלים.
שרון צ'רקסקי: בית הספר שלנו נמצא על שדרות הרצל והרכבת הקלה בעצם חוצה אותו, עוברת ליד.
שרון צ'רקסקי: יש בעצם שלוש בעיות בטיחות, ואני מנצלת את ההזדמנות שכל הגורמים הרלבנטיים נמצאים פה.
שרון צ'רקסקי: שלוש בעיות בטיחות שלא ברור לי למה הן לא נפתרות, זה נראה לי פתרון כל כך פשוט.
שרון צ'רקסקי: בעיה ראשונה היא בעיית תזמון הרמזורים.
שרון צ'רקסקי: בעצם היום יש מצב שילד מתחיל לחצות את הכביש, נעמד באי תנועה.
שרון צ'רקסקי: אם יש רכבת קלה שבאה מדרום לצפון, יש לו שתי שניות לחלוף, לחצות את הכביש.
שרון צ'רקסקי: אני עמדתי היום עם סטופר ומדדתי את הדבר הזה.
שרון צ'רקסקי: זה נראה לי דבר לא הגיוני בעליל.
שרון צ'רקסקי: בכל המקרים האחרים זה בסדר, אבל במקרה הזה, הספציפי, כשהרכבת עומדת בצד שמאל, זאת אומרת שהיא עומדת מדרום לצפון ברמזור ויש לה עדיפות, יש לו שתי שניות לחצות את הכביש.
שרון צ'רקסקי: לא נשמע לי הגיוני.
שרון צ'רקסקי: נופל משהו מהתיק והוא מתכופף להרים, מישהו חטף למישהו משהו, זה פשוט לא סביר.
שרון צ'רקסקי: זאת בעיה אחת.
שרון צ'רקסקי: בעיה שנייה זו בעיה של אי התנועה עצמו.
שרון צ'רקסקי: יש שם גידור מינימאלי.
שרון צ'רקסקי: אני ראיתי היום 20 ילדים עומדים באי התנועה הזה.
שרון צ'רקסקי: שוב פעם, אני לא צריכה להסביר לכם.
שרון צ'רקסקי: אני מניחה שלכולם פה יש ילדים, או לחלק יש ילדים.
שרון צ'רקסקי: מספיק שמשהו קורה, ילד יכול להיפלט אל המסילה.
שרון צ'רקסקי: אני חושבת שצריך לשים שם גדר, שמאפשרת השתלבות לא בצורה כל כך מידית, אלא השתלבות מפותלת, כדי שהוא לא ייכנס לכביש, לא ייכנס לאזור של הרכבת הקלה.
שרון צ'רקסקי: והדבר השלישי, בבית ספר יפה נוף לומדים כ-500 תלמידים.
שרון צ'רקסקי: בשעה 13:30 – 300 תלמידים שועטים.
שרון צ'רקסקי: לא הולכים הליכה קלה, שועטים החוצה מבית הספר.
שרון צ'רקסקי: יש רק חמש גדרות שמפרידים, חמש יחידות של הגדר שמפרידות בין בית הספר לבין המסילה.
שרון צ'רקסקי: זה פשוט לא הגיוני.
שרון צ'רקסקי: אנחנו פנינו גם לחברת סיטיפס, שכמובן התעלמה מאיתנו לחלוטין וגם פנינו לעיריית ירושלים.
שרון צ'רקסקי: לא ברור לי למה לא מוסיפים שם גדר.
דוד אזולאי: מהפנייה שלכם לעיריית ירושלים – קיבלתם איזו שהיא תגובה?
שרון צ'רקסקי: לא.
שרון צ'רקסקי: היה נציג מטעם העירייה.
שרון צ'רקסקי: אמר שאנחנו צודקים ואני מחכה כבר למעלה מחצי שנה לטיפול בעניין הזה.
שרון צ'רקסקי: אני לא מבינה למה אני צריכה לפנות לחבר הכנסת מקלב - - -
דוד אזולאי: אני שומע עכשיו מהוועדה שגם אנחנו קיבלנו את הפנייה שלכם והעברנו אותה ועדיין לא קיבלנו תשובה.
דוד אזולאי: מירב, כחברת מועצת עיריית ירושלים - - -
מירב כהן: יש פה נציגים מהעירייה.
מירב כהן: יש פה גם את זוהר זולר - - -
דוד אזולאי: הוא גם כן חבר מועצת עיריית ירושלים?
מירב כהן: לא, לא, זוהר זולר עובד עם מנכ"ל עיריית ירושלים, וקובי בר טוב, ראש אגף תושי"ה, ועידו, שאחראי על פניות הציבור בעירייה.
קובי ממליה: אנחנו מכירים את התלונה.
קובי ממליה: ההסדר בשטח לא בוצע על פי התכנית המאושרת על ידי העירייה.
קובי ממליה: הוצאנו פיקוח עליון, היה נציג בשטח, יצא מהנדס, יצא דו"ח לסיטיפס מה צריך לתקן, ואנחנו ממתינים שסיטיפס תתקן את זה.
קובי ממליה: אנחנו מניחים שאם היא לא תתקן את זה בתקופה הקרובה אנחנו נפעיל אכיפה.
דוד אזולאי: אני קודם כל מעריך את זה שאתה באמת מתייחס לנושא ושאתם מודעים לכך, זה בסדר.
דוד אזולאי: אני רק מאד מקווה שהדברים האלה לא יבוצעו אחרי שחס ושלום יקרה אסון, כי אז כולם יכנסו ללחץ וכולם יבצעו מידית את הדברים.
דוד אזולאי: למה לחכות?
דוד אזולאי: אתם מודעים לבעיה, הבעיה קיימת.
דוד אזולאי: יושבים פה נציגים של עיריית ירושלים, נציגי משרד התחבורה, נציגי סיטיפס – אנא מכם, קחו יזמה מחר בבוקר ותפתרו את הבעיות.
דוד אזולאי: תעזבו את הפיקוח עכשיו, כל הדברים האלה.
דוד אזולאי: מדברים פה על פיקוח נפש.
דוד אזולאי: 500 ילדים שיוצאים בשעה 13:00, כאשר יושבת פה מישהי ממערכת החינוך שם ומכירה את הדברים, אז בבקשה, לתשומת ליבכם.
גיל יעקב: אולי הגיע הזמן לתת דו"חות לסיטיפס, לא?
גיל יעקב: כלפי הנוסעים יש אפס סבלנות, אבל כלפי סיטיפס, על כל המחדלים, לא ראינו עוד אף דו"ח כספי שניתן.
דוד אזולאי: טוב, תראו, אני מקווה שבנושא הזה, אני מקווה מאד מאד שחס ושלום עד סוף שנת הלימודים לא יקרה שום דבר, ואנחנו מתפללים לכך שגם לא יקרה.
מירב כהן: דרך אגב, בעניין הדו"חות, לא מזמן חברת סיטיפס קיבלה אישור OEC, ועכשיו אפשר לתת לה דו"חות, בניגוד לעבר.
דוד אזולאי: עוד משהו גברתי?
שרון צ'רקסקי: אני שואלת למה ממחר בבוקר לא יכולים להציב גדר כמו שצריך, בשביל מה צריך לחכות?
שרון צ'רקסקי: אני יכולה למצוא איש מקצוע מחר בבוקר.
דוד אזולאי: אני אמרתי את הדברים האלה ויושבים פה נציגים של עיריית ירושלים, יושבים פה כל הנציגים הנוגעים בדבר.
דוד אזולאי: אני מאד מקווה ואני מבקש שתעדכני אותנו שהנושא הזה יטופל מיד, ולא לחכות, לפני שיקרה חס ושלום אסון, ואז כולם ירוצו לשם.
שרון צ'רקסקי: זה בית ספר יסודי, אני רוצה להזכיר, זה ילדים ממש קטנים.
דוד אזולאי: זה לא משנה.
דוד אזולאי: עצם העובדה שאת מעלה טענה כזאת וכשמדובר בכזאת מאסה של ילדים, אי אפשר להתעלם מכך, ואני בדברי הסיכום אתייחס לדברים האלה.
שרון צ'רקסקי: תודה רבה.
דוד אזולאי: תודה רבה גברתי, אני מאד מודה לך.
דוד אזולאי: שלומית, מנהלת הוועדה, רצית להגיד משהו.
שלומית אבינח: לפני שהמנכ"ל ידבר, אני ניהלתי פה ויכוח, לא ויכוח, זה לגבי המענה של פניות ציבור לוועדה וזה מתחבר למה שאת דיברת.
שלומית אבינח: אנחנו כוועדה לפניות הציבור מקבלים פניות.
שלומית אבינח: אני מכהנת בתפקידי כ-15 שנה.
שלומית אבינח: מעולם לא נתקלתי במענה כזה לפניות ציבור.
שלומית אבינח: על זה דיברנו, כלומר הייתה בעיה של משרד התחבורה שלא ענו והעניין סודר.
שלומית אבינח: יתרה מכך, אנחנו מקבלים, אני שולחת במקביל לסיטיפס ולמשרד התחבורה.
שלומית אבינח: משרד התחבורה עונה בתשובה סטנדרטית, וזה בסדר, והאזרח מקבל אותה.
שלומית אבינח: אבל זה לא בסמכות משרד התחבורה לענות במיוחד על ביטול קנסות – אם בוטל הקנס או לא בוטל הקנס.
שלומית אבינח: כל הפניות וכל השיחות, אין מענה.
שלומית אבינח: גם אתמול לפני הדיון פנינו לשי אייזנברג, לסמנכ"ל, פנינו למנכ"ל ושי ענה שהפונים נענו.
שלומית אבינח: יש פה מקרה שהעברתי עכשיו למנכ"ל, של אזרח שפנה לביטול הקנס.
שלומית אבינח: האזרח מתקשר אלי, וזה במסגרת התשובות של סיטיפס שהאזרח נענה.
שלומית אבינח: האזרח לא קיבל מענה לביתו, ועד היום הוא לא קיבל תשובה.
שלומית אבינח: אני מבחינתי, האזרחים לא שקרנים, לא רמאים, אין להם אינטרס להגיד שהם לא קיבלו תשובה, אם הם קיבלו תשובה.
שלומית אבינח: יש פה עניין של מדיניות שלדעתי צריכה להשתנות.
שלומית אבינח: זה גם מתחבר.
שלומית אבינח: אנחנו גם שלחנו את הפניה של בית ספר יפה נוף ולא קיבלנו תשובה.
שלומית אבינח: עכשיו, גם אם סיטיפס אמרה שהאזרח נענה – אני לא יודעת מה התשובה.
שלומית אבינח: אני לא יודעת אם העניין סודר או לא סודר.
שלומית אבינח: צריך להיות מענה, ולא מדובר פה בסודיות ולא בצנעת הפרט ושום טיעון לא יכול להיות הגיוני שהוועדה לא זוכה למענה.
שלומית אבינח: עד כאן.
דוד אזולאי: תודה שלומית.
דוד אזולאי: רבותי, יש פה דוברים רבים שמבקשים לדבר בנושא הזה.
דוד אזולאי: אני אאפשר להם אחר כך.
דוד אזולאי: אני רק רוצה לאפשר קודם כל לנציגי משרד התחבורה.
דוד אזולאי: אדוני ממלא מקום המנכ"ל, בבקשה.
דוד אזולאי: שמעת כאן את הדברים, אני חושב שהדברים הם מאד מאד קשים.
דוד אזולאי: אני מניח שגם אתם מודעים, גם אתם מקבלים פניות והשאלה הנשאלת אדוני, מה אנחנו עושים כדי לתקן את המצב הזה, מפני שלא למצב הזה אתם התכוונתם, כשהחליטו על הרכבת הקלה בירושלים.
עוזי יצחקי: בוקר טוב לכולם, תודה רבה על ההזדמנות להגיד את הדברים.
עוזי יצחקי: אני רוצה לברך את כבוד יושב ראש הוועדה ואת חבר הכנסת אורי מקלב וגם את מנהלת הוועדה על הדיון הזה.
עוזי יצחקי: אנחנו רואים בנושא הזה נושא מאד חשוב, אחד מהנושאים החשובים ביותר שהיום משרד התחבורה מטפל בהם, הנושא של קידום ועידוד התחבורה הציבורית במדינת ישראל.
עוזי יצחקי: גם בעניין של שיפור השירות, גם במתן עידוד, גם בכספים, גם בתקציבים, גם בהשקעות, גם בסובסידיה.
עוזי יצחקי: הרכבת הקלה בירושלים הוא מיזם חשוב, היסטורי ולכן אני פה כבר אומר בפתח דברי, אנחנו לא ניתן לו להתמסמס.
עוזי יצחקי: אנחנו נטפל בכל הדברים שעלו פה וכל הדברים יקבלו מענה, כי הפרויקט הזה חשוב לנו מאד.
עוזי יצחקי: אנחנו עכשיו גם רוצים להרחיב את הפרויקט הזה בירושלים.
עוזי יצחקי: התחלנו כבר לחפור ולקדם את פרויקט הרכבת התחתית והקלה בתל אביב.
עוזי יצחקי: גם בחיפה יש את קידום פרויקט המטרונית, שזו גם מערכת להסעת המונים, ולכן אנחנו רוצים שפריצת הדרך הזאת, ברכבת הקלה בירושלים, תהיה פתח להצלחות של התחבורה הציבורית לעידוד וקידום התחבורה הציבורית.
עוזי יצחקי: צריך גם להסתכל, אני גם אתייחס בקצרה גם לדברים בהמשך, אבל צריך להסתכל על התמונה הכוללת.
עוזי יצחקי: סך הכל מדובר בפרויקט חשוב, בפרויקט שיש לו הצלחה מבחינת העיר, מבחינת מרכז העיר.
עוזי יצחקי: מרכז העיר קם לחיים, ואני חושב שחברת מועצת העיר המכובדת שנמצאת פה ראתה את זה.
עוזי יצחקי: ראינו את זה גם בחג האחרון, העיר הזאת זכתה לביקורים ומכרז העיר חי, מה שלא היה שנים.
עוזי יצחקי: אז גם מבחינת זיהום אוויר, גם הדו"חות של המשרד להגנת הסביבה שאנחנו רואים אותם מעת לעת.
עוזי יצחקי: בהחלט יש פה קידום של פרויקט ירוק, מערכת הסעת המונים ואנחנו גם נרצה לראות את שביעות הרצון של הקהל.
עוזי יצחקי: זה מיזם מהפכני.
עוזי יצחקי: יש פה חבלי לידה ומחלות ילדות ובעיקר שינוי של הרגלים.
עוזי יצחקי: צריך לזכור את זה, כבוד יושב ראש הוועדה וחברי הכנסת, זה שינוי של ההרגלים.
עוזי יצחקי: זו מערכת הסעה המונית שלא הייתה ונתנו פה דוגמאות של "אגד" ושל אוטובוסים ושל רכבת ישראל.
עוזי יצחקי: זה משהו אחר לגמרי.
עוזי יצחקי: זה מערכת הסעה המונית שכולם עולים.
עוזי יצחקי: אין שום עיכובים וגם הציבור צריך להפנים את הדבר הזה.
עוזי יצחקי: אם אנחנו מדברים על זה שאנחנו רוצים להיות כמו אירופה ורוצים להרגיש באירופה, אז גם אנחנו צריכים לשנות הרגלים וגם לשנות פאזה בעניין הזה.
עוזי יצחקי: אני חוזר ואומר, אנחנו לא מנותקים, אנחנו גם מקבלים את הפניות.
עוזי יצחקי: אנחנו יושבים עם הגורמים, אנחנו שומעים את הרחשים בציבור, אנחנו נפגשים עם כל מי שצריך.
גיל יעקב: אתם נוסעים בתחבורה הציבורית?
עוזי יצחקי: ואנחנו גם נוסעים בתחבורה הציבורית, כן, אנחנו גם נוסעים בתחבורה הציבורית.
עוזי יצחקי: ואני פה מצהיר ואומר שכל הנושאים מטופלים ברמה שלי וברמה של שר התחבורה ישראל כץ, כמו שהוא טיפל וחשוב לו הרכבת, חברת רכבת ישראל, ואתם ראיתם איך הוא טיפל בזה באופן אישי, וברמת השירות לציבור במשרדי הרישוי ובנמלי הים ובאוטובוסים וברפורמות של התחבורה הציבורית בתל אביב.
עוזי יצחקי: גם הדבר הזה מטופל ברמת שר התחבורה ואנחנו ניתן מענה לכל הדברים.
עוזי יצחקי: אכן יש מספר תקלות וליקויים בנושא מערכת הכרטוס, בנושא ההסברה, בנושא של הקנסות, בטיפול בערר של הקנסות וגם בהתנהלות הפקחים.
עוזי יצחקי: יש מספר פעולות שכבר בוצעו.
עוזי יצחקי: גם אתמול הייתה פעימה נוספת בעניין של השיפור ועוד מעט הנציגים של החברה וגם מנהל אגף בכיר לתחבורה ציבורית במשרד התחבורה, מר יהודה אלבז שנמצא פה, יתנו את המידע הזה ואנחנו חושבים ובטוחים שהעסק הזה ישתפר וישתפר מהר.
עוזי יצחקי: העניין של הפיקוח והעניין של הבקרה, ושוב אני חוזר ואומר, ברגע שמפעילים מערכות הסעה המוניות והעלייה היא עלייה חופשית וללא שום עיכובים וללא צורך לעבור דרך נהג ודרך כרטיסן ודרך דלת כזאת צרה או אחרת, אלא באים ועולים ונוסעים, אז גם פה צריך להיות בהחלט מעקב, פיקוח ובקרה.
עוזי יצחקי: אבל אני מסכים ומצהיר על זה שאנחנו נדאג שהמעקב והבקרה באמת יהיו בצורה מכובדת, לא להשפיל אנשים.
עוזי יצחקי: להגיע למצב ששמענו אנשים בוכים ואנשים מפוחדים זה לא מקובל וזה לא יהיה, ואני פה מצהיר ואומר שזה לא יהיה, אנחנו נטפל בדברים האלה.
דוד אזולאי: מי מפעיל את הפקחים?
עוזי יצחקי: החברה המפעילה את הפקחים, עוד מעט אני אתן לחברה להסביר מה הם עשו גם בעניין הזה של פקחים, אבל בהחלט נעשו פעולות.
אורי מקלב: אבל למה אתה חושב שלהתרגל לזה, והמעבר הזה שהוא מעבר דרמטי, נניח שנקבל את כל מה שאתה אומר, צריך להיות על חשבון האזרחים ולא על חשבון החברה?
אורי מקלב: נניח אני אקבל את מה שאתה אומר שזה תהליך.
אורי מקלב: למה לא יצאתם מנקודת הנחה ומסקנה שאת התהליך הזה מי שצריך לספוג, את כל הבעיות בלהתרגל, ליישם אותו ולהטמיע אותו, זה צריך להיות על הגב של האזרחים ולא על הגב של החברה?
אורי מקלב: למה מהרגע הראשון אנחנו, האזרחים, צריכים לקבל כזאת אכיפה דרקונית ואגרסיבית?
אורי מקלב: זאת כל השאלה שלהם.
אורי מקלב: אי עמידה בלוח הזמנים, אי עמידה בבטיחות, מכשירים לא תקינים לאורך כל המקומות, לא מכשיר אחד.
אורי מקלב: זה לא דבר שקורה פעם אחת, לא מכשיר אחד לא תקין אלא שלושה מכשירים בבת אחרים לא תקינים.
עוזי יצחקי: אני ציינתי את הבעיות במערכת הכרטוס, ועוד מעט נשמע - - -
אורי מקלב: מכשירים לא חכמים, אני לא מבין איך יכול להיות שבשנת 2012 - - -
עוזי יצחקי: הדברים האלה בתהליך תיקון.
אורי מקלב: איך נתתם להביא כאלה מכשירים.
עוזי יצחקי: זה חלק ממחלות ילדות, חבלי לידה שאנחנו נתקן אותם.
עידו נווה: זה לא חבלי לידה.
דוד אזולאי: רבותי, אפשרתי לכם להתבטא, אנא מכם, תאפשרו לי לנהל את הדיון.
דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, אני קודם כל שמח על כך שאתם מודעים לבעיות, מכירים את הבעיות וטוב שאתם מתייחסים ולא מנסים לטמון את החוק ולהגיד לא קיים, לא ידענו וכו'.
דוד אזולאי: זה כבר, מודים באשמה.
דוד אזולאי: ולכן, אנחנו לא רוצים כרגע, אין לי ציפיות, אני מודה.
דוד אזולאי: אין לי ציפיות שאתה תקום כרגע ותגיד אנחנו נפתור את הבעיות האלה.
דוד אזולאי: אבל יש לי ציפייה אחת ואני אגיד לך מה היא.
דוד אזולאי: הציפייה היא שמכאן תצא הודעה מטעם משרד התחבורה, שכל הנושאים שעלו ייבדקו תוך זמן X.
דוד אזולאי: תוך תקופה של חודש, חודשיים.
דוד אזולאי: תלמדו את הנושאים, כי הרי בסך הכל כל היושבים כאן, מסביב לשולחן הזה, יש להם מטרה אחת – לשפר, לייעל ולתת את השירות הטוב ביותר לציבור.
דוד אזולאי: על זה אין ויכוח פה בבית הזה.
דוד אזולאי: גם חברת סיטיפס, גם אתם משרד התחבורה, גם "אגד", גם אנחנו האזרחים.
דוד אזולאי: לכן, מה שאני מבקש ממך אדוני, שמענו את הבעיות.
דוד אזולאי: הבעיות הן קשות, הבעיות הן כואבות.
דוד אזולאי: הציבור סובל ואני מציע לך ודרך אגב התכוונתי לעשות את זה אך בשל האילוצים ביטלתי את זה, אבל אני אחזור על הרעיון הזה.
דוד אזולאי: אני חשבתי פשוט להתייצב באחד הימים בסיטיפס ולנסוע כאזרח מן המניין, כדי לחשוב את מה שהאזרחים חשים.
דוד אזולאי: אבל חשבנו שהדברים ישתנו ולכן ביטלנו את הדברים האלה, אבל נעשה את זה בעזרת השם.
אורי מקלב: אל תשכח שחבר כנסת נוסע בחינם ברכבת הקלה.
דוד אזולאי: אני מוכן לשלם.
דוד אזולאי: בשביל התענוג הזה אני מוכן לשלם.
אורי מקלב: אתה עשוי לשלם 180 שקלים, אל תשכח ואת הריזיקה הזאת תיקח בחשבון.
דוד אזולאי: לכן עוזי, אני מבקש ממך, ויושב פה גם מר יהודה אלבז שכבר השתתף באחד הדיונים פה ואני מכיר גם את היכולות שלו.
דוד אזולאי: רבותי, בואו ניקח את הנושא הזה לידיים.
דוד אזולאי: הוא חשוב לכולנו וחייב לבוא שינוי.
דוד אזולאי: וככל שאנחנו מתקרבים לקיץ, מספר הנוסעים ילך ויגדל, הוא לא ילך ויקטן.
דוד אזולאי: כי היום אנחנו בתקופת שגרה, אבל באוגוסט אנחנו יודעים מה קורה בעיר הקודש ירושלים.
דוד אזולאי: לכן, חייבים להיערך לעניין הזה והאמת, תאמין לי, אני רוצה לקיים דיון כדי לבוא ולהגיד לכם יישר כוח על כל השיפורים ועל כל העשייה שעשיתם בנושא.
דוד אזולאי: זה מה שאני רוצה.
דוד אזולאי: אין עניין פה לקיים דיונים ולבקר את המערכות.
דוד אזולאי: זה לא מה שאנחנו רוצים.
דוד אזולאי: אנחנו רוצים לתת שירות טוב ויעיל לציבור.
עוזי יצחקי: אני מקבל את הדברים.
עוזי יצחקי: אנחנו נעשה את מה שהטלת עלינו.
עוזי יצחקי: אני רוצה לשמוע ולהשמיע מטעם החברה ומטעם משרד התחבורה, על מספר פעולות שכבר נעשו.
עוזי יצחקי: אז ברשותך.
דוד אזולאי: אני חייב רק לציין פה למי שלא מכיר.
דוד אזולאי: יש לי ניסיון טוב עם עוזי יצחקי.
דוד אזולאי: היה לנו פה דיון בקשר למקרים אחרים של האוטיסטים והנכים, ובאמת קיבלנו מענה מידי.
דוד אזולאי: כלומר אני מכיר ביכולות שלך ואני יודע שאתם מסוגלים ואני מאמין שגם פה נצא עם בשורה.
דוד אזולאי: אני מאד מודה לכם.
דוד אזולאי: יהודה, אתה רוצה להתייחס לנושא?
יהודה אלבז: אני יכול, אבל אולי כדאי לתת להם.
דוד אזולאי: אין בעיה, אני אתן, רק רציתי לשאול - - -
אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לסמנכ"ל, כי הדבר הזה, כל הבעיות בהתנהלות עם הרכבת הקלה זה תוספת לבעיות עם הרב קו, שגם התושבים מתמודדים פעמיים.
אורי מקלב: הנוסעים בתחבורה הציבורית צריכים להתמודד עם שתי בעיות היום.
אורי מקלב: שברב קו עצמו יש בעיות - - -
דוד אזולאי: חבר הכנסת מקלב, פה מדובר על בעיות מערכתיות שעלו פה ואני מניח - - -
אורי מקלב: אבל הרב קו הוא חלק מהמערכת הזאת.
אורי מקלב: אנשים נוסעים, אסור לך לשכוח שאתה מבקש מכל אחד לתקף, איך אמרת – עולים בבת אחת וכל אחד צריך לתקף את המכשיר.
אורי מקלב: זה מכשיר אחד שנמצא בצד.
אורי מקלב: זה לא שאתה אומר להם ככה.
אורי מקלב: באופן מובנה היום, כמעט כל הנסיעות היום בתחבורה הציבורית בירושלים, לוקחות הרבה יותר זמן ממה שנלקח לפני כל השינויים, לפני כל הרפורמה, וזה משמעותי.
אורי מקלב: הרבה יותר זמן.
אורי מקלב: אז מה יוצא לאזרחים מהרפורמה?
דוד אזולאי: נציג חברת סיטיפס.
אורי מקלב: הנוסעים שואלים מה יוצא לי מהרפורמה כשבשורה התחתונה ובדקה האחרונה, בדקה הסופית הם מגיעים כל יום, לוקח להם יותר זמן.
אורי מקלב: הם היו רגילים לנסוע מקצה לקצה כך וכך זמן 30 דקות, היום לוקח להם 42 דקות, 43, ולא פחות.
אורי מקלב: לא קורה להם וזה כך לכל אורך היום, בלילה.
דוד אזולאי: שי איזנברג, קודם כל אני מבקש ממך, אתה הסמנכ"ל אני מבין, אז אני מבקש ממך להעביר את מחאתנו למנכ"ל, שזו פעם שנייה שאנחנו מזמינים אותו ולא מכבודו לבוא אלינו.
דוד אזולאי: יש לנו גם אפשרות, בדרכים אחרות, לאלץ אותו לבוא לכאן.
דוד אזולאי: אני חושב שזה לא ראוי וזה לא מכובד, עם כל הכבוד וההערכה שאתה מגיע לפה ואתה מוכן להתמודד, אבל אני חושב שזה לא ראוי שמנכ"ל שמוזמן לאחת מוועדות הכנסת, לא מופיע בה.
דוד אזולאי: מבחינתנו זה לא ראוי ואני אומר את הדברים בלשון מאד מאד עדינה.
שי אייזנברג: ראשית בוקר טוב.
שי אייזנברג: בשם המנכ"ל אני יכול להגיד לך, הדיון הזה נקבע בהתראה מאד קצרה.
שי אייזנברג: יש לנו גם דיון מחר בכנסת.
שי אייזנברג: הוא היה מאד רוצה להשתתף בדיון הזה, לצערנו גם הוא יש לו מחויבויות קודמות.
שי אייזנברג: אנחנו איך שהוא חברה קטנה שצריכה להתחלק על הרבה משימות.
שי אייזנברג: אני פה, אני מתואם איתו - - -
אורי מקלב: אותו זמן שממלא מקום מנכ"ל משרד התחבורה קיבל את ההזמנה לדיון, ונראה לי שמנכ"ל משרד התחבורה יותר גדול מהחברה הזאת, אבל בסדר.
אורי מקלב: יש לו עוד הרבה משימות וגם יהודה נמצא פה, למי שיודע כמה משימות יש להם.
שי אייזנברג: אין פה שום אמירה אישית, כוונה אישית או זה.
שי אייזנברג: אנחנו התכוננו עם המנכ"ל, המסרים הם מסרים ואני עדיין אעביר לו את המסר.
דוד אזולאי: לקחנו לתשומת ליבנו ואני מקווה שגם אתם תיקחו לתשומת ליבכם.
שי אייזנברג: אז זה לא שאני לא אעביר לא את המסר.
דוד אזולאי: תודה, אוקי, זה לא הנושא.
שי אייזנברג: יפה.
שי אייזנברג: עכשיו אני אנסה באמת קצת להתייחס.
שי אייזנברג: סך הכל נאמרו פה לא מעט דברים, ניסיתי גם לרשום לעצמי נקודות.
שי אייזנברג: אני חייב לומר שגם חלק מהדברים זה לא שבאתי לפה ושמעתי לראשונה איזו שהיא טענה כזאת או אחרת, כך שבפירוש הן מוכרות לנו ואני אנסה באמת להתייחס למה עשינו ומה אנחנו עושים.
שי אייזנברג: עדיין, ברשותכם, סך הכל לא כל יום יש דיון שכל כולו סיטיפס או איזו שהיא חברה.
שי אייזנברג: ברשותכם אני אבקש שתי דקות לתת את התמונה היותר רחבה, ואני גם אתייחס בהמשך לסוגיות עצמן.
שי אייזנברג: אז כמו שכולם יודעים יצאנו לדרך איך שהוא לפני שמונה חודשים.
שי אייזנברג: יצאנו במקום אחד, אנחנו היום במקום לגמרי אחר.
שי אייזנברג: זה רכבת ראשונה, רכבת קלה ראשונה בישראל, בירושלים ובכלל בישראל.
שי אייזנברג: זו מערכת ראשונה שהיא מערכת פתוחה לחלוטין, זה לא דבר שקיים כרגע במדינת ישראל ויש לה מאפיינים מאד מאד ספציפיים, כך שההשוואה הזאת – רכבת ישראל, "אגד" – הרבה פעמים היא לא השוואה רלבנטית.
שי אייזנברג: יצאנו לדרך עם אפשרות להפעיל 14 רכבות, עם נסיעה לאורך הקו מקצה לקצה מעל 80 דקות.
שי אייזנברג: היום אנחנו עם תדירות של 12 דקות של רכבות בשעות השיא, והיום אנחנו נמצאים עם - - -
קריאה: שש דקות.
שי אייזנברג: לא, יצאנו לדרך עם 12 דקות והיום אנחנו נמצאים עם 21 רכבות על הקו בשעת שיא, עם 48 דקות מקצה לקצה ועם תדירות בשעות השיא של 6 דקות.
שי אייזנברג: היעד הסופי הוא 4.5 דקות בשעות השיא.
אורי מקלב: ומקצה לקצה?
שי אייזנברג: 42 דקות.
שי אייזנברג: כך שקיצרנו מ-85 ל-48.
שי אייזנברג: יש לנו עוד איזו שהיא דרך לעשות ואנחנו מאד מקווים שנעשה אותו וגם בהקדם.
שי אייזנברג: אבל בואו נראה שבאמת נעשו פה דברים ויש שיפור והשיפור הזה - - -
רז איתן קוקס: איך אתם מגדירים את שעות השיא רק, לא הבנתי?
רז איתן קוקס: עד 16:30 או משהו אחר?
שי אייזנברג: שעות השיא זה לא מה שאנחנו מגדירים, זה מוגדר בהסכם.
שי אייזנברג: זה שעות שיא בוקר, זה בין שבע בבוקר לתשע בבוקר.
שי אייזנברג: כרגע הרחבנו את שעות השיא לבקשת משרד התחבורה משש וחצי עד תשע וחצי.
דוד אזולאי: מה הן שעות השיא בהגדרה שלכם בשעות אחר הצהריים?
שי אייזנברג: בשעות אחר הצהריים זה כמו שציינה הבחורה, משלוש עד ארבע וחצי.
רז איתן קוקס: ארבע וחצי?
רז איתן קוקס: אנשים מפסיקים לעבוד?
שי אייזנברג: הרכבת גם לא מפסיקה לעבוד אחרי ארבע וחצי.
שי אייזנברג: הרכבת משנה את תדירותה.