GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אזולאי: יושבים פה אנשים שהטריחו את עצמם לבוא לועדה, ואני יודע שאני אתן להם לדבר כרגע, אין לי ספק מה הם יגידו.
דוד אזולאי: אין לי בכך שום ספק.
דוד אזולאי: אם תירצו אני מוכן לתת להם לדבר כדי שתשמעו אותם ותבינו על מה מדובר.
דוד אזולאי: אבל הדברים חוזרים על עצמם.
דוד אזולאי: אין לי בזה שום ספק.
דוד אזולאי: זה הקנסות, זה הכרטיסים, זה החוסר יחס של הפקחים, כל הדברים הללו ביחד.
קריאה: גם הזמן שלוקח - - -
דוד אזולאי: הקושי של הזה, זה נושא בפני עצמו, גבירתי, זה הנושא בפני עצמו שאני מתכוון לקיים על זה דיון, על משך הזמן שאנשים נאלצים לנסוע ממקום אחד למקום שני, שזה לוקח להם כל כך הרבה זמן.
דוד אזולאי: זה וודאי אתם לא התכוונתם לכך.
דוד אזולאי: בוודאי שהתכוונתם להתייעל, אבל אני מדבר מבחינת עובדות.
דוד אזולאי: כרגע המצב הקיים הוא שמי שנסע פעם נסיעה של רבע שעה, היום הוא נוסע יותר משעה כדי להגיע ליעד שלו.
דוד אזולאי: אני מציע לכם, רבותיי, תרדו קצת ממרומי האולימפוס.
דוד אזולאי: תעזבו רגע את המכוניות שלכם, תעלו גם אתם על הרכבת, תעשו נסיעות.
שלמה כץ: אנחנו לא באולימפוס, אנחנו נמצאים בשטח עם האנשים בקווים, נוסעים.
שלמה כץ: תאמינו לי, גם אנחנו יודעים מה קורה.
שלמה כץ: אנחנו צריכים לתת לכם תשובות.
שלמה כץ: אבל להניח שאנחנו באולימפוס זה לא - - -
דוד אזולאי: תראה, להגיד לי - - -
אורי מקלב: אם זה היה זכות שלא הייתם יודעים.
אורי מקלב: זה שאתם יודעים וזה ממשיך, זה הרבה יותר גרוע.
שלמה כץ: לא משנה מה אני אגיד, זה לא יהיה לזכותנו.
שלמה כץ: שום דבר שנגיד לא יהיה לזכותנו.
דוד אזולאי: אני מוכן לקבל שיש חבלי לידה ועד שקולטים ועד שמכניסים את הדברים האלה.
דוד אזולאי: אבל עד כמה?
דוד אזולאי: בינתיים גם האזרח משלם ביוקר.
דוד אזולאי: משלם בזמן, משלם בכסף, משלם בקנסות.
דוד אזולאי: רבותיי, די, תעשו לזה סוף.
דוד אזולאי: למה צריך תמיד כל כך הרבה ישיבות בנושא הזה?
דוד אזולאי: אני בדיון הקודם ביקשתי ופניתי ואמרתי ככה: א' – ביקשתי לבדוק אפשרות להפחית את הקנסות מ – 180 שקל.
דוד אזולאי: אני חושב שהסכום מוגזם לכל הדעות.
דוד אזולאי: אדם שחונה בחניה בצורה לא חוקית לא מקבל 180 שקל קנס.
דוד אזולאי: מקבל 100 שקל קנס.
דוד אזולאי: למה פה 180 שקל?
דוד אזולאי: טעה, לא ידע, מה?
דוד אזולאי: כולם בחזקת עבריינים?
דוד אזולאי: בוא נלך הפוך, אולי כולם בחזקת זכאים וטועים ולא יודעים?
שלמה כץ: הרעיון הוא שמי שטעה לא צריך לקבל קנס בכלל.
שלמה כץ: מי שלא טעה ורימה – צריך לקבל 180 שקל.
דוד אזולאי: שיקבל 360.
דוד אזולאי: למה 180?
שלמה כץ: מאה אחוז, נכון.
שלמה כץ: בגלל זה אנחנו אומרים - - -
רביב סובל: אבל בשביל זה יש ועדות שמבררות את הטענות.
רביב סובל: לפני.
רביב סובל: זה שבן אדם קיבל - - -
דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה להמשיך.
ימימה גבאי: איך זה יכול להיות ששכונות שלמות בירושלים הפסידו את האפשרות לנסוע מצד אחד לתחנה ...
ימימה גבאי: איך אפשר דבר כזה?
דוד אזולאי: אנחנו ביקשנו הנפקת, רבותיי, ביקשתי הנפקת רב קו משפחתי, גם זה עדיין לא יצא לפועל.
דוד אזולאי: לאפשר הנחה בכרטיס אנונימי ולא רק בכרטיס רב קווי מזוהה, גם את זה ביקשתי.
ימימה גבאי: אתה לא ציינת את הזמן ששכונות שלמות בירושלים לא יכולות לנסוע באותו אחד ונזקקות לתחבורה ברכבת - - -
דוד אזולאי: אני מודיע לך שאתמול אחרי הצהרים היה זמן מסוים שהרכבת לא עבדה.
דוד אזולאי: אתה יודע מזה?
דוד אזולאי: אתם יודעים מזה?
דוד אזולאי: אתה יודע איזה תקלה היתה?
דוד אזולאי: אתה יודע אנשים כמה זמן חיכו?
דוד אזולאי: זה רק לידיעתכם.
ימימה גבאי: לא רק זה, כשאני צריכה לנסוע מתל אביב זה לוקח לי שעה, ומתחנה מרכזית לטלביה לוקח לי שעה וחצי.
ימימה גבאי: איך זה יכול להיות דבר כזה?
דוד אזולאי: רבותיי, אני שומע ואני מבין את הכאב הרב שלך גבירתי, אבל הגיע הזמן, רבותיי, אנחנו עדיין בתקופת חורף, עדיין לא הגיעו התיירים, המסה הגדולה של תיירים מהארץ ומחוץ לארץ.
דוד אזולאי: עדיין לא נמצאים בעונת הקיץ, שכל עמך ישראל מגיע לירושלים, והלוואי שיגיעו לירושלים, רבותיי, אם היום המצב הוא כזה, אני מאד מאד דואג מה יקרה בעונת הקיץ ובחגים הבאים עלינו לטובה ועל כל עם ישראל.
דוד אזולאי: אני מציע לכם לשנס מותניים.
אורי מקלב: לא ראית סרטון של ערוץ 2, ערוץ 10 איך נותנים דו"ח לתיירת שעלתה לרכבת להגיע ל"יד ושם".
אורי מקלב: מביש את מדינת ישראל שככה עושים, ככה מקבלים תיירים ששילמו, ששלמה כרטיס וכן תפעלה, לא תפעלה, תיירת.
אורי מקלב: זה מה שעשיתם.
אורי מקלב: זה אנחנו מקבלים את אלה שבאים ל"יד ושם" בסרטון שמוצג לפני כולם.
דוד אזולאי: רבותיי, נציגי משרדי ממשלה.
דוד אזולאי: בבקשה, עמית אשכנזי, בבקשה אדוני.
עמית אשכנזי: אני רק רוצה לדווח לועדה בקצרה, בהמשך לדיון הקודם שבו השתתפנו.
עמית אשכנזי: אני כרגע מטפל רק בהיבטי פרטיות.
עמית אשכנזי: ההיבטים הצרכניים האחרים זה לא במנדט שלנו.
עמית אשכנזי: אני רוצה לדווח לועדה על שלושה דברים שאנחנו עושים: 1 – גם בעקבות העלאת הנושא הזה לדיון בועדת הכלכלה במסגרת חקיקת אותו תיקון שמסדיר את הרב קו מקצה לקצה.
עמית אשכנזי: אנחנו המשכנו מהלך שהתחלנו בו בעבר, והוצאנו פיקוחים לחברות התחבורה הציבורית לגבי היבטי אבטחת המידע של מפעילי התחבורה הציבורית.
עמית אשכנזי: בשלב ראשון הוצאנו שאלונים.
עמית אשכנזי: אנחנו כרגע עוברים את החברות.
עמית אשכנזי: אנחנו היינו בחברה אחת בשבוע שעבר.
עמית אשכנזי: כמו שנאמר לנו בצורה תמציתית, עולה להם אוטובוס אחד יותר מכל הכאב ראש הזה.
עמית אשכנזי: אנחנו מקווים שנגלה שהדברים יטופלו כראוי.
עמית אשכנזי: הדבר השני – גם בעקבות דיון שהתקיים בשבוע שעבר בועדת הכלכלה, הוצאנו הנחיה לתקופת הביניים עד שיתוקן החוק בנושא כרטיס חכם, ...
עמית אשכנזי: הזאת מתואמת עם משרד התחבורה.
עמית אשכנזי: היא עוסקת במה מותר לעשות במידע שנצבר בפרוייקט הרב קו.
עמית אשכנזי: היא מדברת על היבטי הבטחת המידע לטווח הביניים והיא מדברת גם על הטפסים שעליהם לקוחות צריכים, והיא מציפה לדיון את הנושא שאנחנו מדברים עליו די הרבה, אותו רב קו אנונימי.
עמית אשכנזי: כולל השאלה של רב קו אנונימי עם זכאויות, אבל זה נושא שהוא בדיון בין משרד המשפטים למשרד התחבורה.
עמית אשכנזי: זה מה שיש לי לעדכן בשלב זה.
דוד אזולאי: אני מאד מודה לך, אדוני.
דוד אזולאי: טוב שאתם יושבים פה, וטוב שאתם שומעים ורגישים לרחשי הלב.
דוד אזולאי: עורכת פולק, בבקשה.
דוד אזולאי: מהמועצה לשלום הילד.
כרמית פולק: כל הנושא של הפרטיות באמת נדון בועדת כלכלה וועדת הכנסת והולכים לקראת איזה שהם הסדרים, בכל אופן זאת התקווה.
כרמית פולק: אני רציתי רק להתייחס לדברים שאמר הנציג של סיטיפס.
כרמית פולק: אני לא אפרט, אבל גם קיבלנו פניה שעוסקת בשני ילדים, בגילאי 13 ו – 15 שהורדו מהרכבת.
כרמית פולק: אדוני אמר שאתם משתמשים בשיטה של בית הלל, אבל הדברים שהפקחית אומרת, חוסר הפעלת שיקול דעת זה בהחלט גישה של בית שמאי.
כרמית פולק: אנחנו בסך הכל מבקשים שתהיה איזה שהיא הפעלת שיקול דעת.
כרמית פולק: לא יתכן ששני ילדים בגילאי 13 ו – 15 שיש להם כרטיסים, והם שילמו, אחד אומרים לו שזה לא תקף, מורידים אותו באמצע הדרך, בגבעה הצרפתית.
כרמית פולק: הילד לא יודע איך להגיע לבית שלו, זה פעם ראשונה.
כרמית פולק: את אחיו לא מורידים מהרכבת, כי עסוקים בלתת לו דו"ח של 180 שקלים.
כרמית פולק: הוא ממשיך לתחנות נוספות בהמשך הדרך, שני ילדים קטנים, שניהם התקשרו בהיסטריה.
כרמית פולק: ילד אחד בכלל קיבל דו"ח, או.
כרמית פולק: קיי?
כרמית פולק: הוא בן 15, הוא קיבל דו"ח.
כרמית פולק: הוא תיאר את הסיטואציה בצורה מאד מאיימת, בצורה מאד מפחידה.
כרמית פולק: אני אומרת: בואו תנהגו באמת כמו שאתם אומרים, בצורה של בית הלל, בצורה של הפעלה של שיקול דעת.
כרמית פולק: שיקול דעת.
רביב סובל: אני לא מכיר את פרטי המקרה אז קצת קשה לי להגיד אם,
כרמית פולק: לא, היא פנתה אליכם.
כרמית פולק: היא פנתה אליכם כרגיל כמו הפרוצדורה.
רביב סובל: זה עדיין לא אומר שאני - - -
כרמית פולק: לא משנה, זה לא משנה.
כרמית פולק: אני אומרת, בוא תסתכל על - - -
רביב סובל: אז אני לא יכול להגיד לך אם היה, מה היה שיקול הדעת שהיו אמורים להפעיל.
כרמית פולק: אבל היא בעצמה אמרה שאין שיקול דעת.
דוד אזולאי: סליחה, במקום להגיד: תנו לנו לבדוק את הנושא הזה אתה עכשיו מתווכח איתה.
רביב סובל: אני לא מתווכח.
רביב סובל: אמרתי לה: אני לא מכיר את פרטי ... זה הכל.
כרמית פולק: לא, אין בעיה, אבל היא אמרה שאין שיקול דעת.
שלומית אבינח: על סמך מה הוא מקבל דו"ח?
שלומית אבינח: אין לו תעודת זהות.
שלומית אבינח: איך הוא מקבל דו"ח?
קריאה: הלוא יש להם את המספר זהות כי הם לקחו אותו בניגוד - - -
כרמית פולק: לא, אבל השאלה שלי: היא אמרה, הפקחית שלך אמרה שאין הפעלת שיקול דעת, אז כנראה שלא הופעל שיקול דעת.
רביב סובל: גם לפקח חניה אין שיקול דעת כשהוא נדרש לתת קנס חניה.
רביב סובל: הוא נותן את הקנס, לאחר מכן יש ועדת ערר למי שרוצה.
דוד אזולאי: להבדיל, פה מדובר באדם חי מהלך.
רביב סובל: זה לא משנה.
כרמית פולק: זה ילד.
כרמית פולק: זה ילד בן 13.
סלעית קולר: וערר הוא של גוף ציבורי שיש עליו פיקוח של מבקר המדינה וכל מיני גופים אחרים.
סלעית קולר: זה מוסדר במסגרת כללים.
סלעית קולר: אנחנו לא אוהבים לשלם קנסות, אבל בהחלט יש איזה שהיא מערכת על הקנסות.
סלעית קולר: במקרה שלכם אתם חברה פרטית שאתם תחליטו, או לא תחליטו אם אני צריך לשלם קנס.
סלעית קולר: יש לי בעיה עם כל המנגנון.
שלמה כץ: לא, אבל גם הם מפוקחים.
שלמה כץ: הם מפוקחים באותה מידה.
סלעית קולר: לא, הם לא מפוקחים באותה מידה.
שלמה כץ: התשובה היא: כן.
סלעית קולר: וזאת בדיוק הבעיה.
שלמה כץ: חברה מסובסדת מפוקחת על ידי מבקר המדינה.
סלעית קולר: הם לא מפוקחים באותה מידה על המנגנון שלהם, לא כי לא צריך, אלא כי לא בנו את המנגנון שיעשה את הערעור באופן שוויוני ושווה בכל המקומות.
שלמה כץ: הערת על זה שלא מפוקחים.
רביב סובל: למה?
רביב סובל: על סמך מה את אומרת את זה?
שלמה כץ: מפוקחים כמו כל אחד אחר.
סלעית קולר: על סמך מה אני מדברת?
סלעית קולר: על סמך התלונות.
שלמה כץ: אני עוד לא ראיתי אף תלונה על מישהו שכבר עבר את תהליך הערעור ועוד מגיש תלונה על - - -
סלעית קולר: את צודקת.
סלעית קולר: אנשים מתלוננים סתם.
סלעית קולר: אנשים סתם.
סלעית קולר: 25 אחוז, כמה זה היה מתוך הזה?
רביב סובל: אם אנחנו מסתכלים על המספרים את תיראי שחצי אחוז מהאנשים מקבלים קנס ומתוכם זה, אז אנחנו מדברים על עשירית אחוז מהאנשים שקיבלו קנסות.
רביב סובל: יש להם טענות.
רביב סובל: אני מניח שחלקן צודקות ויבטלו להם וחלקם לא.
רביב סובל: אבל בוא ניכנס לפרופורציות על כמה נוסעים ברכבת וכמה בהחלט יש אירועים שהם - - -
דוד אזולאי: למה נותנים דו"ח?
דוד אזולאי: למה נותנים דו"ח לילד?
קריאה: ילד בן 15 ...
קריאה: מספר תעודת זהות.
רביב סובל: אם ילד, גם אם הוא בן 15 לא שילם, אז אין סיבה שהוא ייסע ברכבת.
סלעית קולר: אבל הוא שילם.
קריאה: אסור שיהיה את המספר תעודת זהות שלו.
רביב סובל: לא, זה לא, גם ילדים בני 15 יכולים - - -
קריאה: הטענה היתה שהנסיעה לא - - -
דוד אזולאי: גבירתי מהמועצה לשלום הילד, האם יכולים לתת דו"חות לילדים?
כרמית פולק: השאלה אם יש להם נהלים בנושאים האלה.
שלמה כץ: מה עשית כשגילית ילד באוטובוס בלי כרטיסיה?
שלמה כץ: הורידו.
שלמה כץ: מה עשו?
שלמה כץ: עשו אותו דבר.
שלמה כץ: מה עושים עם ילד שתופסים אותו לוקח לחמנייה מסופר ויוצא החוצה?
שלמה כץ: אפשר לטעון: ילד בן 15 רעב, אוכל תיקח ממנו?
שלמה כץ: לא היית מעלה על דעתך לשאול שאלה על מישהו שלא שילם על שירות בשום מקום אחר, למעט בעניין הזה.
קריאה: אני מסכימה איתך שאנשים צריכים לשלם.
קריאה: עדיין שיקול הדעת במצבים כאלה - - -
שלמה כץ: אז אמרתי לך, השאלה מה - - -
דוד אזולאי: אין פה ויכוח.
דוד אזולאי: אין פה ויכוח שצריכים לשלם.
דוד אזולאי: אין פה ויכוח שעבריינים צריך לקנוס אותם.
דוד אזולאי: אין ויכוח על זה.
דוד אזולאי: אני מדבר על אותם אנשים - - -
שלמה כץ: השאלה עכשיו איפה אפשר לברר, איפה ראוי לברר האם הבן אדם, המקרה שכרגע נדון הוא מקרה של אדם תמים או מקרה של עבריין.
שלמה כץ: ספק אם אפשר לבצע את הבירור הזה בשטח על ידי פקח.
דוד אזולאי: רבותיי, רבותיי, אני מבקש.
דוד אזולאי: מה קרה כאן?
קריאה: זה עניין של הגבלת שיקול דעת.
ימימה גבאי: צריך לשים פקח שיש לו שיקול דעת.
ימימה גבאי: שהוא לא נולד אתמול.
ימימה גבאי: שהוא יכול להבין.
דוד אזולאי: הפקחים פועלים על פי הנחיות.
דוד אזולאי: לי אין טענות לפקחים.
דוד אזולאי: זה מה שאומרים להם, זה מה שהם עושים.
שלמה כץ: את מבינה איזה תלונות יהיו לך אם אני אתן שיקול דעת לפקחים?
סלעית קולר: אני מסכימה איתך.
סלעית קולר: רגע, מה שאני חושבת שצריך לעשות זה כמו שעושים עכשיו ברשות המים לעניין אמות המידה וכמו שעושים בחשמל לעניין אמות המידה של איך אותם ארגונים צריכים לעבוד במסגרת הזאת ולהסדיר את הזכויות של הצרכנים ואת החובה שלהם, ואת הזכות שלהם, כי אמות המידה מגדירות חובות לא פחות מזכויות.
סלעית קולר: צריך לשבת עם משרד התחבורה, עם ארגוני צרכנים, עם לא משנה איזה שהוא הרכב, לקבוע בתוך החקיקה אותו חוק שאתם - - -
סלעית קולר: את האמות מידה, להכניס את זה למחייב את הארגונים לעבוד.
שלמה כץ: זה בסדר גמור.
סלעית קולר: יושבים גם עם התאגידים.
סלעית קולר: זה לא שיושבים איתם ואומרים: הם, מה שהם אומרים אנחנו לא מעניין אותנו.
סלעית קולר: ואז אולי חלק מהבעיות האלה יצומצמו.
שלמה כץ: עכשיו, כמו שאת יודעת, הליך החקיקה, אין מה לעשות שהליך החקיקה הוא הליך פתוח לגמרי.
שלמה כץ: בועדת הכלכלה, איפה שמתבצע הליך החקיקה, יש יותר נציגים של גופים צרכניים מאשר נציגי ממשלה.
שלמה כץ: אז אני לא חושב שקולם שם לא נשמע ואני לא חושב שחברי הכנסת לא נותנים את דעתם להיבטים הצרכניים.
סלעית קולר: אבל בינתיים עובר זמן.
סלעית קולר: אתם הפעלתם את המערכת לפני ששמתם את הבלמים.
שלמה כץ: בסופו של יום, למערכת הזאת ובטח כשאני מסתכל על המספרים, יש הרבה יותר יתרונות מחסרונות.
שלמה כץ: בחסרונות צריכים לטפל.
שלמה כץ: לטפל ברצינות.
שלמה כץ: לכן אם הייתי דוחה את הפעלת המערכת עד שהכל היה מוכן ומושלם, כנראה שלא היינו נמצאים היום איפה שאנחנו נמצאים.
שלמה כץ: כנראה שהירידה בשימוש בתחבורה ציבורית לא היתה נבלמת כפי שנבלמה.
שלמה כץ: אז לא יכול להיות כשמספרים מדברים משהו אחד, ובסוף את לוקחת את המיעוט ומניחה זה.
שלמה כץ: אנחנו לא עכשיו, כל רגע זה עבודתנו.
שלמה כץ: אנחנו יושבים, וקיבלנו את ההערה בפעם הקודמת, לדוגמא, למרות שהיא נאמרה כמובן בצעקות ושאגות עלינו, אבל מה זה משנה?
שלמה כץ: כי על פקידי הממשלה אפשר לצעוק, אין שום בעיה עם זה.
שלמה כץ: מהחברים מהגנה על הילד, המועצה לשלום הילד, ומיד התכנסו כל גופי הממשלה לטכס עצה איך לתת פתרון הכי זריז, ויהיה איזה שהוא פתרון לסיפור הזה.
שלמה כץ: אבל בסופו של דבר זה לא שאנחנו ממש אטומים.
שלמה כץ: כל יום אנחנו יושבים, מנסים לפתור את הבעיות.
שלמה כץ: יושבים אנשי מקצוע, את מבינה?
שלמה כץ: בכל יום מנסים לפתור את הכשלים האלה.
שלמה כץ: אבל מפה ולצייר את המערכת כאילו היא מערכת נחשלת, להבנתי אתם גורמים נזק לעניין שאותו אתם מייצגים.
דוד אזולאי: אני לא מסכים איתך.
דוד אזולאי: אני חושב שהדיונים האלה מציפים את הבעיות.
שלמה כץ: אני לא נגד הדיונים.
שלמה כץ: אני אומר: הדיונים הם בסדר.
ימימה גבאי: אפשר לתת שיקול דעת למפקחים שלא יצטרכו את הפרוצדורה ללכת ...
ימימה גבאי: כל היום מפקח רואה שילד בן 13, 15, לא מורידים אותו באמצע הדרך.
דוד אזולאי: אבל צריך לחשוב גם על אותו ילד שיכול לנסוע ולא לשלם, ואנחנו פותחים פה פתח לדבר לא מוסרי ולא חינוכי.
ימימה גבאי: אבל הוא שומע מה יש לו להגיד.
שלמה כץ: הוא שומע.
שלמה כץ: את מניחה שהוא לא שומע, ובסוף כשהוא נותן לו דו"ח אז הוא שומע ומנסה להבין.
שלמה כץ: אם הוא יכול לברר באותו רגע מה קרה אז או שהוא נותן או שהוא לא נותן.
שלמה כץ: לא כל - - -
ימימה גבאי: זה מה שאני מתכוונת.
שלמה כץ: מה שאני אומר ואפשר לשאול פה את החברים, לא כל מפגש של פקח עם לקוח או עם נוסע, נגמר בדו"ח.
שלמה כץ: רוב המפגשים כנראה נגמרים שלא בדו"ח.
שלמה כץ: כשהאלה שבסופו של דבר הפקח החליט או שנעברה עבירה, או שאין לו דרך לברר את האמת לאשורה, אין לו דרך פשוט באותו רגע, אז הוא בא ואומר ומאפשר ובעצם מנחה, או מציע לפונה: אתה יכול להתלונן.
שלמה כץ: זה מה שהעידה הפקחית, מה שאנחנו צריכים עכשיו רק לוודא עוד שהמעגל נסגר - - -
ימימה גבאי: שיורידו אותו באמצע הרחוב In the middle of nowhere, מה זה הדבר הזה?
שלמה כץ: את היית מוכנה שייכנס ילד לעסק שלך, ייקח מוצר בלי לשלם עליו?
שלמה כץ: למה את מוכנה שזה יקרה בתחבורה ציבורית?
ימימה גבאי: אני מבררת אם יש לי שיקול דעת ואני רואה מה האמת.
דוד אזולאי: טוב, רבותיי, תודה.
דוד אזולאי: אדוני נציג משרד החינוך.
דודו לוי: אין לי מה להוסיף.
דודו לוי: עו"ד עמית אשכנזי תמצת יפה את מה שכתבה לך גם המנכ"לית שלנו.
דוד אזולאי: תיראו רבותיי, אני מודיע כאן ואני אומר את זה לך אדוני נציג משרד התחבורה, נציגי חברת סיטיפס, אגד, אין ספק שכוונותיכם טובות ואפילו רצויות, אבל בשטח זה נראה אחרת לגמרי.
דוד אזולאי: על זה אין ויכוח בינינו.
דוד אזולאי: יש אולי ויכוח על כמויות הקנסות, על גודל הקנסות, על צורת ההתנהגות, אבל יש בעיה ואי אפשר לטמון את הראש בחול ולהגיד: עוברים לסדר היום.
דוד אזולאי: לכן גם פניתי לשר התחבורה וביקשתי ... סדרה של נושאים.
דוד אזולאי: אני אבקש ממך שהמכתב הזה יועבר.
דוד אזולאי: אנחנו כוועדה נקיים דיון מעקב נוסף.
דוד אזולאי: אני מאד מקווה שנעשה את זה לפני הפגרה, שזה אומר בסוף חודש מרץ, ואם זה לא יצא לפועל בסוף חודש מרץ, אני מבטיח לכם נאמנה שזה יהיה בתחילת מאי, בעזרת ה', נוכל לקיים דיון נוסף, כאשר עד אז אני מקווה גם לעשות שני דברים בשם חברי הועדה: האחד – שינוי חקיקה לגבי גובה הקנסות, מפני שפה אנחנו יכולים לדבר, זה לא יעזור מפני שזאת החלטה, זו חקיקה שקיימת.
דוד אזולאי: צריך לשנות אותה.
דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת שאזרח שבשלב זה שאנחנו נמצאים וכל המערכת הזאת היא מערכת ניסיונית, שיקבל קנס של 180 שקל.
דוד אזולאי: אם אדם שחונה בחניה לא חוקית, אז הוא משלם 100 שקל קנס, ואדם שעולה על הרכבת צריך לשלם 180 שקל, זה לא מוצדק.
דוד אזולאי: דבר נוסף שאני רוצה גם לשנות בחקיקה זה לא לאפשר הורדה של נוסעים באמצע הדרך.
דוד אזולאי: שמע, מכל מיני סיבות שמורידים אותו לתחנה אחרת, לך תחפש את החברים שלך, גם זה לא יעלה על הדעת.
דוד אזולאי: שני הדברים האלה, ואני פה אומר, חייבת להיות חקיקה, כי אחרת אתם מצדכם, בינתיים, עד שאנחנו מתקדמים עם הדברים האלה, אני חושב שיש דברים שאתם כבר יכולים לעשות מיד וזה להורות לפקחים שלכם, רבותיי, לגלות קצת יותר יחס לאזרחים.
דוד אזולאי: נכון שאתם צריכים למלא את תפקידכם, אבל איך אומרים?
דוד אזולאי: יש אפשרות לגבות קנס, ויש אפשרות לגבות קנס.
דוד אזולאי: בדרכי נועם ולא - - -
רביב סובל: מה שעינת ציינה, אנחנו משתדלים לעשות את זה בדרכי נועם.
רביב סובל: אני חייב להגיד לך שאם הועדה היתה יוצאת לסיור ברחבי העולם ורואה איך פקחים מתנהגים במערכות אחרות.
דוד אזולאי: אני חי ב – ד' אמות במדינה קטנה שלי, עזוב אותי מכל העולם.
דוד אזולאי: אנחנו עם ישראל, רחמנים בני רחמנים.
דוד אזולאי: אנחנו לא גויים.
דוד אזולאי: שמה האכזריות נמצאת.
דוד אזולאי: אצלי – לא.
רביב סובל: אנחנו משתדלים בהחלט לעבוד, כמו שאתה מציין, בצורה כמה שיותר, נקרא לזה, מנומסת, בסיטואציות לא פשוטות.
רביב סובל: מצד שני – אנחנו ניקח לתשומת לב - - -
דוד אזולאי: רבותיי, אנא מכם.
דוד אזולאי: רק רגע, מישהו פה ברשות דיבור.
רביב סובל: אני אומר עוד פעם, צריך גם לשים בפרופורציות את כמות התלונות, ויש תמיד ובכל מערכת, גם כאשר אנחנו נעשה כל מאמץ, יהיו כאלה אנשים שיחושו שלא בצדק ניתן להם אותו קנס ויהיו טענות.
רביב סובל: המשימה שלנו היא גם, אני מסכים, למזער את כמות הטענות, אבל גם ...
רביב סובל: לברר בצורה הוגנת את התלונות על מנת לתת להם מענה.
רביב סובל: מבחינה זאת צריך לזכור, מדובר במערכת תחבורה ציבורית פתוחה כשהמטרה היא לאפשר זרימה כמה שיותר מהירה של אנשים לרכבת על מנת שמערכת התחבורה הציבורית תהיה יעילה ומהירה יותר.
רביב סובל: כך שֶאל מול האינטרס הציבורי של לאפשר למרבית האוכלוסייה ליהנות משירותים של תחבורה ציבורית יעילה יותר, יש גם מצד שני, אנשים שנפגעים במידה מסויימת מזה שיש גם קנסות ומערכת של פיקוח ובקרה שהיא יותר, נקרא לזה, הדוקה מאשר אם היתה פה מערכת סגורה.
שלומית אבינח: ...
שלומית אבינח: יכולים לקבל הוראה פנימית שלכם, עד שיהיה חוק, לא להוריד נוסעים באמצע הרחוב?
רביב סובל: אני מודה שאני לא מצליח להבין את ההיגיון בכך שנוסע שאין לו כרטיס לא יורד מהרכבת אם הוא לא מזדהה.
רביב סובל: אם הוא מקבל קנס – הוא לא מורד מהרכבת.
שלומית אבינח: אבל אמרו שכן.
רביב סובל: אני לא יודע, עוד פעם, אני לא מתייחס לאירוע הספציפי הזה.
עינת ארוך: אין לו תעודה מזהה או במקרים - - -
רביב סובל: שהוא מסרב לקבל את הקנס.
עינת ארוך: מסרב לקבל קנס, מורידים אותם מהרכבת ומזמינים משטרה מכיוון - - -
דוד אזולאי: גם אם הוא ילד?
דוד אזולאי: סליחה, גם אם הוא ילד?
רביב סובל: גם אם הוא ילד.
רביב סובל: גם לילדים אין זכות לנסוע ללא תשלום.
ימימה גבאי: גם אם הוא קשיש בן 90?
רביב סובל: אני לא מדמיין מצבים של קשיש בן 90 - - -
שלמה כץ: אם קשיש בן 90 בלי כרטיס בקולנוע?
שלמה כץ: מה היית מצפה שיתנו לא לראות את סוף הסרט?
דוד אזולאי: אני אגיד לך, שלמה, בקולנוע זה פשוט לעמוד בקופה ולקנות כרטיס.
דוד אזולאי: פה זה מסובך.
שלמה כץ: תיכף נראה, תיכף נראה - - -
ימימה גבאי: אני רוצה לשאול אם נכנסת למכתב על משך הנסיעה ברחוב אגריפס בירושלים?
שלמה כץ: אז אמרנו, משך הנסיעה.
ימימה גבאי: זה שערורייה שאין דוגמתה ואני מבקשת לפתור את הבעיה הזאת.
דוד אזולאי: רבותיי, יש לנו עוד ישיבה ואנחנו בלחץ של זמן.
דוד אזולאי: אני מבקש, קודם כל, משפט קצר ביקשת.
רביב סובל: רק בסוגיה הזאת של הורדת ילדים, אני חייב לציין, יש אצלנו גם כן הנחיות פנימיות שניתנו לפקחים: לא מורידים אף ילד באמצע שועפט באמצע הלילה.
רביב סובל: גם אנחנו מפעילים שיקול דעת למרות שיש לנו את הזכות ואת הסמכות להוריד, איפה, מתי, כמה ולמה.
כרמית פולק: אבל הנה, הילד ירד בגבעה הצרפתית.
כרמית פולק: מבחינתו זה אותו פחד.
רביב סובל: עוד פעם, אני לא מכיר את המקרה הספציפי, אם תעבירי לי - - -
כרמית פולק: היא שלחה לכם.
רביב סובל: אז אוכל להתייחס לזה.
דוד אזולאי: אני חושב שצריכה להיות איזה שהיא הנחיה לגלות יתר רגישות במיוחד כשמדובר על ילדים במקומות רגישים.
דוד אזולאי: אנחנו בכל זאת חיים בעיר מעורבת.
דוד אזולאי: להוריד ילד בגבעה הצרפתית או ברכס שועפט, על יד שועפט שמה, יש שם חומר למחשבה ולא צריך הרבה אמירות בנושא הזה.
דוד אזולאי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור.
דוד אזולאי: הנושא העומד על סדר היום, פניות ציבור בנושא העומס במחסום כביש 443, זהו כביש שהפך להיות כביש ראשי ורבים מהעולים לירושלים מעדיפים לנסוע היום בכביש זה.
דוד אזולאי: קיימנו מספר דיונים בנושא זה, היום זה הדיון השלישי או הרביעי.
דוד אזולאי: מיד נשמע התייחסויות לנושא.
דוד אזולאי: אני מבקש לקבל בברכה, את תלמידי כיתה יב' מתיכון רוטנברג רמת השרון, ברוכים הבאים.
דוד אזולאי: אני מקווה שהנושא הזה יעניין אתכם, אם תהיינה לכם שאלות תוך כדי דיון אשמח לשמוע.
דוד אזולאי: קחו בחשבון שהדיון הזה מועבר בשידור ישיר.
דוד אזולאי: אחת הבעיות שעלו בדיון הקודם, בין היתר, זה נושא של הכניסה למועצה המקומית גבעת זאב.
דוד אזולאי: הבנתי שהיה איזה מפגש והיו סיכומים.
דוד אזולאי: אני מבקש לשמוע מראש המועצה על הסיכומים האלה.
דוד אזולאי: אדוני לפי הנתונים שקיבלתי מהשר לביטחון פנים יש משהו שאינו ברור או המטעה, לגבי התקנים במעבר עופר.
דוד אזולאי: נתייחס לזה בהמשך, תחילה נתחיל עם גבעת זאב ולאחר מכן נעבור לנושא מעבר עופר.
דוד אזולאי: בבקשה, אדוני ראש המועצה.
יוסי אברהמי: ברשותכם, רוצה לפתוח ולומר, יישר כוח לכל העוסקים במלאכה.
דוד אזולאי: אתה יכול להגיד ליושב הראש הקודם, שהתחיל במלאכה, אני רק הצטרפתי בסוף.
יוסי אברהמי: כל העוסקים, זה כמובן היושב ראש הקודם.
דוד אזולאי: מגיע לו הקרדיט, כי הוא היה בין היוזמים.
יוסי אברהמי: יישר כוח מיוחד.
יוסי אברהמי: אין ספק שמבחינתו המהלך שהובלתם יחד איתנו ועם כל הגורמים הקל על התושבים באופן מהיר.
יוסי אברהמי: כרגע המעבר פתוח.
יוסי אברהמי: לצערי ישנה בעיה שהמועצה אמורה לממן את זה ויש לנו קושי גדול.
יוסי אברהמי: אני הבאתי את הנושא הזה בזמנו.
יוסי אברהמי: לעת הזאת המעבר פתוח.
יוסי אברהמי: מבחינתי יש לנו עוד בעיה שאנחנו אמורים לפתור אותה יחד עם מפקד מחוז עוטף ירושלים לגבי היציאה לתל אביב.
יוסי אברהמי: כרגע המעבר נפתח לכיוון ירושלים לבאים מתל אביב לגבעת זאב - כאמור המעבר פתוח.
יוסי אברהמי: לאלה האומרים לצאת מהישוב יש כביש סלול של משרד השיכון ומע"צ, אמורים לפתור גם את הנושא הזה.
יוסי אברהמי: אני מקווה שבעזרתכם וגם בעזרת מפקד מחוז עוטף, נוכל להגיע להסכם בעניין הזה.
דוד אזולאי: מה מעכב את הפתיחה?
יוסי אברהמי: ממה שהבנתי ממע"צ ומקמ"ט התחבורה במשרד התחבורה, יש כרגע בעיה עם סטאטוס הכביש.
יוסי אברהמי: הכביש קיים, הוא נמצא בפועל - - -
אורי מקלב: הוא צריך לעבור מתחת או מעל כביש 443?
יוסי אברהמי: לא.
יוסי אברהמי: זה כביש סלול מהיציאה מ- 443 שמאלה עד למחלף בית חורון.
יוסי אברהמי: אמורים להסדיר את העניין, מבחינת תנועה ואישור של מפקד המחוז.
דוד אזולאי: תכף נשמע התייחסות, מה מעכב את הפתיחה.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, לא רק שהוא מקל על התושבים, בעצם זה גם מקל על העומס במחסום עצמו.
אורי מקלב: כיום כשהם יוצאים מכיוון תל אביב, הם עוברים דרך מחסום עופר, זה מגדיל את הנפח במחסום.
אורי מקלב: כשהם ייצאו ישירות לתל אביב, מערבה יותר הם לא יצטרכו לעבור במחסום וזה יקל גם על המחסום.
ריכאד חרב: זה לא מקל.
אורי מקלב: למה לא מקל?
ריכאד חרב: כי כשהוא יוצא לתל אביב הוא יוצא בכניסה הראשית של גבעת זאב, פונה שמאלה וכך הוא לא נפגש במחסום.
יוסי אברהמי: אנחנו מדברים על היציאה מ- 443.
אורי מקלב: הוא יוצא לכיוון כביש 443 – זה היתרון, הוא מקצר את הדרך לאנשים, כך שבמקום לנסוע דרך גבעת זאב, הכניסה הראשית היא גבעת זאב, לעלות שוב לכביש עילי.
אורי מקלב: זה מה שאומר יושב ראש המועצה, ההפעלה כמובן גם בכניסה, מי שמגיע מתל אביב יש לו כניסה ישירה לגבעת זאב ויש לו גם יציאה ישירה לתל אביב.
אורי מקלב: הבידוק אצלו כשהוא יוצא, במחסום עצמו ואחר כך במכבים.
אורי מקלב: תמיד הוא יעבור גם אם דרך מבוא חורון.
דוד אזולאי: הייתי מבקש לשמוע מנציג משרד התחבורה מה מעכב את פתיחת המעבר מגבעת זאב לכביש 443.
ישראל אפריאט: כמו שהבנתם עד עכשיו הסוגיה שבערה לא הייתה בכלל פתיחת היציאה ל- 443.
ישראל אפריאט: קודם כל אנחנו שמחים.
דוד אזולאי: אני עדיין לא התייחסתי לכביש 443.
דוד אזולאי: אתייחס לנושא.
דוד אזולאי: גם אני משתמש בכביש הזה ויש לי מה לומר, דווקא דברים טובים.
ישראל אפריאט: הפעולה העיקרית שנעשתה הייתה ראשית לפתוח.
ישראל אפריאט: כעת זה פתוח, הצומת מוסדרת ואפשר לפנות ימינה וימינה מתל אביב.
ישראל אפריאט: 50% מהבעיה למעשה נפתרה.
ישראל אפריאט: כדי לפתוח או לבנות כביש בישראל צריך לבדוק כדאיות ואם בכלל קיים צורך ולא משיקול של כי אנחנו רוצים או יש - - -
יוסי אברהמי: סליחה שאני מפריע לך ישראל, הכביש קיים.
ישראל אפריאט: אני יודע, הכביש הקיים הוא כביש שנפרץ, ועד כמה שאני בדקתי, יכול להיות שאני לא בקי כי פעלנו קודם על הפתיחה, צריך לבדוק את הסטאטוס של הכביש מבחינה סטטוטורית כי זה משמעותי.
ישראל אפריאט: זו יכולה להיות אדמה פרטית, יכול להיות שזה על אדמות מדינה, יכול להיות שצריך לעבור תהליך מסוים.
ישראל אפריאט: פעם שנייה צריך שתהייה תב"ע (תכנית ערים) בתוקף.
ישראל אפריאט: יש הליך תכנוני שצריך לבצע אותו.
דוד אזולאי: אדוני, הפרוצדורה הזאת מוכרת לנו ובוודאי שאין לי צפיות שבדיון יבשר הזה אדוני 'מחר פותחים את הכביש'.
דוד אזולאי: המטרה של הדיון היא שאתם תתחילו בהליך הזה, ברור שתעבור תקופה ואנחנו נבדוק את ההתקדמות.
ישראל אפריאט: כדי להתחיל בהליך כזה, קודם כל צריך לבדוק כדאיות.
ישראל אפריאט: אחרי שפתחנו אי אפשר עכשיו לסתור נוהל.
ישראל אפריאט: יש לבדוק בכלל כמה יוצאים עוד לפני שנכנס לתהליך שהמשאבים של המדינה יבוזבזו על משהו שבכלל לא יגיע בקצה לפתיחה.
ישראל אפריאט: צריך לבדוק את העניין, לבצע ספירות נוהל ולבדוק כדאיות.
ישראל אפריאט: ניתן לדבר הזה לעבוד קצת כי רק כשאתה פותח לתקופה מסוימת, כבישים זה כמו מים, לאט הפיזור של התנועות לוקח זמן.