GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דלית רומם: אין קריטריונים של גיל ובהחלט נבדק הצורך המקצועי במכשיר כזה או אחר.
דלית רומם: יכול להיות שמי שבדק את הפנייה יכול להיות שהוא חשב לנכון שתינוק בן 3 חודשים יכול להיות בעגלה.
קריאה: ובן שנתיים?
דלית רומם: אני לא יודעת כרגע.
דלית רומם: אני לא נכנסת למשהו ספציפי כי אני לא יודעת.
דלית רומם: אני רק אומרת שאין שום קריטריון שמנחה את הדברים האלה והקריטריונים שמנחים הם קריטריונים מקצועיים.
דלית רומם: זה לגבי לוחות זמנים.
דלית רומם: לגבי 75%, גם לי אין את התשובה לגבי מה שאתה אומר.
שלומית אבינח: מה לגבי סדים?
דלית רומם: צודק מיכאל ואתם צודקים באמירתכם.
דלית רומם: הדרך לשנות קריטריונים היא דרך סל הבריאות, אנחנו מאוד נשמח.
דפנה אזרזר: אני לא מבינה, היא הגיעה לפה כדי להגיד לי שאני צודקת או כדי לשנות?
דלית רומם: אין דרך אחרת להגדיל את התקציב.
דפנה אזרזר: דלית, עם כל הכבוד, את באת לפה לא כדי להגיד שאנחנו צודקים אלא כדי שתעזרי לנו לשנות.
דוד אזולאי: דפנה, יש לי בקשה אליך.
דוד אזולאי: תנו לה לסיים ואני אאפשר לכם לשאול שאלות בקצרה.
דלית רומם: עוד שני דברים.
דלית רומם: לגבי המענה הטלפוני שדיברו עליו ואנחנו מודעים לזה.
דלית רומם: בהנחיית המנכ"ל ובהובלת המנכ"ל יש עכשיו מרכז שנקרא "קול הבריאות".
שלומית אבינח: לוועדה לפניות הציבור מגיעות מלא פניות.
שלומית אבינח: המענה ב"קול הבריאות" לא עונה.
שלומית אבינח: הגיעו אלינו לפחות 10 פניות.
דלית רומם: תעבירו את זה לפניות הציבור ואנחנו נבדוק את זה.
דלית רומם: אני יודעת שהיחידה שלי כבר נכנסה ל"קול הבריאות".
דלית רומם: אני יכולה להגיד לך שיש לנו מחויבות לענות בלוח זמנים.
דלית רומם: אם הפניה דחופה אנחנו צריכים להשיב באותו יום.
דלית רומם: עושים עלינו סקר ואני יכולה להגיד לך שאנחנו עומדים בלוחות הזמנים האלה מתוך הסקר.
דלית רומם: אם יש לך דברים אחרים את יכולה להפנות אותם.
יהודה דורון: מה לגבי ה-25%.
דלית רומם: אמרתי שאני לא יודעת אבל אני בהחלט אצדד בשינוי כזה או אחר.
דלית רומם: שוב, זה נושא תקציבי שצריך לראות איך פותרים אותו.
יהודה דורון: אבל מי עשה אותו?
דוד אזולאי: אני ביקשתי.
דוד אזולאי: אני אתן לכם לשאול שאלות.
דוד אזולאי: הדו-שיח הזה לא יקדם אותנו לשום מקום.
דלית רומם: כמו שאמרת, אתה תבדוק את זה דרך הוועדות ודרך הלשכה המשפטית במשרד הבריאות, האם מה שהאדון אומר נכון או לא.
דלית רומם: לי את תשובה כרגע לזה.
דלית רומם: אני בהחלט אשמח להפחית את ההשתתפות העצמית לפחות ל-10% אבל גם זה דורש - - -
דוד אזולאי: אני רוצה לשאול.
דוד אזולאי: אחרי ישיבה כזאת האם גברתי מדווחת לממונים עליה את כל הפרטים שעלו כאן?
דלית רומם: אני מחויבת.
דוד אזולאי: באיזה רמה הדיווח?
דוד אזולאי: כשאת מדברת על הממונים עליך, באיזה רמת דיווח?
דלית רומם: ברמה מפורטות של הדברים שהועלו פה.
דלית רומם: זה מגיע עד המנכ"ל.
דוד אזולאי: אני יכול להיות סמוך ובטוח שאחרי ישיבה כזאת, לוקח יום יומיים במה שהמנכ"ל מתעדכן במה שהיה פה?
דלית רומם: יומיים שלושה, אני מניחה שכן.
שלומית אבינח: טפסים שלא עודכנו.
דוד אזולאי: עלו פה כמה נושאים.
דוד אזולאי: בתחילת הדיון הצגתי פה נתונים ואני אשמח מאוד אם תעדכני אותנו לגבי הנתונים האלה.
דוד אזולאי: הנתונים האלה מראים משהו לא תקין במערכת.
דלית רומם: אני מסתכלת על 2009.
דלית רומם: מתוך 2,000 פניות אושרו 1,600 ונופקו 1,300.
דלית רומם: כשאני מסתכלת מה קרה עם כל הפניות.
דלית רומם: אנחנו משתדלים לעשות מעקב מה קורה הלאה.
דלית רומם: יש לנו מחויבות לבדוק למה אזרח שאושר לו לא רכש את המכשיר.
דלית רומם: כל פניה כזאת אמורה להיבדק.
דלית רומם: אם יש בעיה שהיא בעיה סוציאלית וחוסר יכולת להשתתף במימון, אנחנו מבקשים מהעובדת הסוציאלית אצלנו לבדוק את זה ולהעביר את זה אלינו לבדיקה חוזרת.
דלית רומם: אם אזרח רוצה כסא מסוים ב-20,000 שקלים - - -
דוד אזולאי: אנחנו מדברים על הנורמה.
דוד אזולאי: מי שיקנה מרצדס שיקנה.
דוד אזולאי: אני מדבר על נורמה שמקובלת על כולם.
דלית רומם: הנתונים שיש לי הם קצת יותר מפורטים.
דלית רומם: מכל מיני סיבות, החלטת המטופל או דברים אחרים של פטירות ודברים כאלה, 257 פניות בוטלו.
דלית רומם: זאת אומרת שהיו אמנם 2,000 פניות אבל 257 בוטלו.
דלית רומם: לגבי השנה הזאת רשום לי ש-100 פניות טרם הסתיימו מסיבה כלשהי.
דפנה אזרזר: חסר טופס, לא מילאו כמו שצריך.
דלית רומם: יכול להיות.
דוד אזולאי: מה לגבי הנושא של הטופסולוגיה שעלה כאן?
דוד אזולאי: אתם לא חושבים לשנות את הטפסים האלה?
דוד אזולאי: מבוגרים וילדים זה לא אותו דבר.
דלית רומם: אני לא יכולה כרגע להתייחס לנושא של ילדים ומבוגרים אלא לטפסים ככלל.
דלית רומם: כמו שאמרתי, אנחנו פועלים רבות לשיפור השירות.
דלית רומם: אנחנו הכנו השנה המון טפסים חדשים, שבסופו של דבר הם טפסים שבאים לסייע לאיש המקצוע לתת את המידע.
דוד אזולאי: צריך לחשוב גם על הפונה.
דלית רומם: מה?
דוד אזולאי: להקל עליו.
דלית רומם: הפונה לא מגיש את הטפסים.
דלית רומם: מי שממלא את הטפסים זה איש המקצוע.
דוד אזולאי: זה לא מה שהבנתי פה מהאנשים שיושבים סביב השולחן.
דוד אזולאי: חלק גדול של הטפסים - - -
דלית רומם: אני מצטערת לומר שמי שצריך למלא את הטפסים זה איש המקצוע ולא המטופל.
דוד אזולאי: זה לא מה שהבנתי פה מהאנשים.
דוד אזולאי: הבנתי ויתקנו אותי אם אני טועה.
דוד אזולאי: אני הבנתי מהנוכחים כאן שהם עצמם צריכים למלא את הטפסים.
חיה גרשוני: יש דברים שבאמת איש מקצוע צריך למלא אבל בנוסחאות מסוימות.
חיה גרשוני: איש מקצוע עוסק במקצועו והוא לא יודע איזה נוסח צריך לבריאות, איזה נוסח צריך לתחבורה ואיזה נוסח צריך לביטוח לאומי.
חיה גרשוני: כהורים אנחנו צריכים לאסוף את המידע, להעביר אותו, לשנות ניסוחים ולאסוף את כל הטפסים.
חיה גרשוני: אם אתם הייתם עומדים ישירות מול אנשי המקצוע ומשאירים את ההורים בחוץ לעשות את העבודה שלהם, יכול להיות שגם היה יותר קל לקבל מאיש המקצוע את האינפורמציה המדויקת שאתם רוצים - - -
דלית רומם: הילדים שלך במסגרת?
חיה גרשוני: יש לי שתי ילדות עם PDD בשילוב יחידני.
חיה גרשוני: כל דבר שצריך, צריך מרופא אחר, מידע אחר, נוסח אחר לכל גוף.
דלית רומם: אני מסכימה ולא מסכימה.
דלית רומם: אנחנו פועלים להסדרת נושא הטפסים.
דלית רומם: אנחנו מעדיפים לקבל את זה מגורם אחד.
דלית רומם: אנחנו מעדיפים לקבל את זה מהגורם המטפל או בקופת החולים או בבית הספר.
דלית רומם: אנחנו גם פועלים למתן אפשרות להעברת הטפסים באופן מקוון כדי להקל על כל מי שזה יכול להקל עליו.
קריאה: השאלה האם אתם יכולים לעמוד ישירות מול הרופא המטפל ולא להעסיק את ההורים.
דלית רומם: אנחנו בוחנים את זה.
דלית רומם: אנחנו בוחנים את זה ובהחלט נשמח שנגיע לזה.
דלית רומם: אני לא רוצה להבטיח.
דלית רומם: אנחנו בהחלט רוצים שכמה שפחות עומס ייפול על האזרח עצמו.
דוד אזולאי: יש לי בקשה מכולכם.
דוד אזולאי: תוכלו לשאול שאלות אבל בקצרה.
דוד אזולאי: שלומית, ביקשת להוסיף משהו?
שלומית אבינח: כמנהלת ועדה ערכתי בירור במחלקת המחקר ומ-2007 לא התקיים דיון בנושא.
שלומית אבינח: זה דיון ראשוני וממנו צריך ללמוד.
שלומית אבינח: חלילה, אני לא תוקפת.
שלומית אבינח: אנחנו יודעים שגם בהגדלת קצבת ילד נכה בביטוח לאומי וגם זה שזימנו ילדים כל שנתיים לוועדות.
שלומית אבינח: אנחנו מצליחים להזיז דברים ולא הכול כסף ולא הכול תקציב ולא צריך להפיל על ההורים.
שלומית אבינח: אני חושבת שצריך להיות פה שינוי חשיבה.
שלומית אבינח: כל דבר לוקח זמן אבל יש דברים שאפשר לעשות מיידי מהיום למחר.
שלומית אבינח: איך שאני מכירה את המנכ"ל ואני מעריכה אותו כי התשובות שלו מדהימות, גם במהירות, גם בתגובה וגם בשינוי.
שלומית אבינח: המנכ"ל שינה בהמון נושאים.
שלומית אבינח: דוד, אני חושבת שאולי נעשה ישיבה עם המנכ"ל.
דוד אזולאי: נעשה כמו שעשינו בביטוח לאומי.
דוד אזולאי: קיימנו כמה דיונים ולאחר מכן כדיון מסכם הזמנו לפה את המנכ"ל.
דוד אזולאי: לא סתם שאלתי האם אחרי דיון כזה מעדכנים את המנכ"ל.
דוד אזולאי: יש לי הערכה רבה גם למנכ"ל משרד הבריאות וגם למנכ"לים אחרים.
דוד אזולאי: העומס על המנכ"לים מאוד גדול.
דוד אזולאי: מי שמכיר את המערכת יודע שהעומס על המנכ"לים הוא גדול.
דוד אזולאי: לצערי הרב, יכול להיות שתוך כדי הדברים בוחרים.
דוד אזולאי: לא מפני שהוא לא רוצה ולא מפני שזה לא הגיע אליו – אנחנו מכירים איך המערכות האלה עובדות.
דוד אזולאי: נעשה כפי שעשינו עם הביטוח הלאומי כי יש סדרה של נושאים שקשורים למשרד הבריאות.
דוד אזולאי: נביא אותו לפה שישמע את הדברים גם מכלי ראשון.
דוד אזולאי: אני מאמין שברגע שהוא יהיה פה וישמע את הדברים מכלי ראשון, זה אחרת.
יהודה דורון: אני רוצה לשאול שאלה.
יהודה דורון: "ועדת השישה" החליטה גם על סעיף תקציבי מיוחד לנושא של ציוד עזר לנכים.
יהודה דורון: זאת אומרת, זה לא ציוד שבתוך התקציב של משרד הבריאות אלא תקצוב מיוחד לנושא ציוד עזר לנכים וזה מופיע ב"ועדת השישה".
יהודה דורון: אני רוצה לדעת אם היה שינוי כשמישהו פתאום החליט שלא מתקצבים את זה במיוחד אלא מעבירים תקציב למשרד הבריאות כללי ואז יש לנו את הבעיה.
יהודה דורון: תבדקו את זה ותראי.
יהודה דורון: בנוסף, דובר פה על זה שנכה יכול לשדרג את העגלה ליותר טוב אבל הוא מוסיף מכיסו.
יהודה דורון: כאשר נכה משדרג את הציוד שהוא רוצה, שיהיה לילד שלו יותר טוב או לבוגר יותר טוב, משרד הבריאות נותן לו תשובה: שדרגת, אני לא מתקן לך.
יהודה דורון: יש את הכלל שאומר שמשרד הבריאות גם מתקן ציוד לאחר תקופה.
יהודה דורון: כאשר אתה משדרג אומרים לך שלא מתקנים.
עילית שמואלי: יש לי כמה שאלות שמופנות ישירות למשרד הבריאות ושמאוד מפריעות לי.
עילית שמואלי: כמו ששלומית אמרה, בבקשה לא להחזיר אותנו לעניין של תחפשו את הכסף.
עילית שמואלי: נמאס, אני לא אחזור ואשכב פה בכבישים ולחפש פה את הכסף.
עילית שמואלי: זה לא התפקיד שלי, לא של דפנה, לא של אילנית, לא של אבנר ולא של אף אחד.
עילית שמואלי: התפקיד שלנו זה להיות אימהות ולגדל אותם.
עילית שמואלי: אני לא צריכה לחפש את הכסף.
עילית שמואלי: בשביל זה יש אנשים במשרד הבריאות, ביחד עם הכנסת, והתפקיד שלהם זה למצוא את התקציב.
עילית שמואלי: לא קיבלתי תשובה לגבי העזרים השיקומיים.
עילית שמואלי: הבאתי מכתב רופא שמצד אחד אומר לי: את אמא נהדרת, הבאת לילדה שלך את הציוד הכי טוב שמינף אותה לשמים ביכולותיה השיקומיות.
עילית שמואלי: אבל אמרת לי: תחפשו כסף בסל.
דלית רומם: לא אמרתי שתביאו.
דוד אזולאי: שתפעלו.
עילית שמואלי: אני אומרת לך שהעניין הזה של לפעול הוא נחמד, הוא יפה, הוא סיסמה מאוד יפה, ההורים איתנו ביחד – לא.
עילית שמואלי: כמו ששלומית אמרה וכמו שאני מכירה הרבה מאוד מערכות אחרות שלפחות מנסות, זה קצת לקחת את כל הסל הגדול הזה שיש במשרד הבריאות ולבדוק אם יש שם דברים שהם סתם.
עילית שמואלי: לפני חמישים שנה הם היו שימושיים והיום הם פחות ואפשר להזרים את ה-2 מיליון לפה לשם.
עילית שמואלי: הדבר היחיד שאני שואלת והוא מאוד חשוב: עמותת אהב"ה מאוד מאוד מתמצית בכל מה שקשור לילדים נכים על כל סוגי הנכויות.
עילית שמואלי: אני, דפנה ויוליה מנהלות ימים ולילות.
עילית שמואלי: עד 1 בלילה אנחנו שורפות אחת את השנייה.
עילית שמואלי: אתמול ב-3 בבוקר ראיתי את התגובות שלנו בפייסבוק.
עילית שמואלי: איך יכול להיות שמתקיים דיון עם ארגוני נכים אבל הארגון שמטפל הכי ברצינות וההורים הכי קשובים בתקשורת הוא לא שייך, הוא לא מופיע.
עילית שמואלי: אם אבנר לא קיבל מסמך, מי צריך לקבל מסמך?
עילית שמואלי: אם רוצים באמת להתייחס ברצינות לעניין האבזור לילדים נכים ברמות השיקומיות, כולל מחשבים, כולל תקשורת תומכת – בבית הספר של הבת שלי יש גם תקשורת תומכת כי אנחנו נקראים CP עם מוגבלויות שלא עלינו.
עילית שמואלי: אבל חבר'ה, מה קרה?
עילית שמואלי: ארגון אהב"ה לא רלוונטי?
דלית רומם: את פונה אלי בתור - - -
עילית שמואלי: אני פונה אליך בתור אחת שאומרת למנכ"ל: בבקשה, בדיון הבא ארגון אהב"ה.
עילית שמואלי: כמו ששלומית שתיבדל לחיים ארוכים וחבר הכנסת שתמיד יהיו לנו לעזר, עמותת אהב"ה נמצאת בלקסיקון ובתוך הרשימות ובאינטרנט.
דוד אזולאי: אני חושב שההערה הזאת במקומה.
דוד אזולאי: אני חושב שצריך להביא את זה לידיעת הנוגעים בדבר.
דוד אזולאי: כאשר מקיימים דיונים הנוגעים לנכים בכלל, מן הראוי להזמין את ארגוני הנכים לאותם דיונים כדי שיביעו את עמדתם.
דלית רומם: היו מארגוני הנכים.
יהודה דורון: לא היו.
עילית שמואלי: אם את מדברת על 2007 אולי באמת היו.
עילית שמואלי: את יודעת כמה ילדים נולדו מ-2007 עד 2011?
יהודה דורון: לא היו, יושבים פה כולם.
עילית שמואלי: אני מכירה את יהודה דורון מ-1999 מהמאבק הראשון וגם את נעמי מורביה ולא היינו בשום מקום.
דוד אזולאי: זאת הערה שתילקח בחשבון והיא דרישה מוצדקת.
דוד אזולאי: אם משנת 2009 אין קריטריונים זה טעם לפגם.
דלית רומם: סך הכול 2009 זה לפני שנתיים.
דלית רומם: אנחנו בדקנו ב-2009 את כל הקריטריונים למכשירי שיקום.
דפנה אזרזר: אז איך לא נכנסו עמידונים, איך לא נכנסו הליכונים, סדים.
דפנה אזרזר: מה נכנס?
עילית שמואלי: האבא הזה צריך לשלם 18,000 שקלים, 2,000 שקלים כל חודש רק על הסדים של הילדים שלו כי הוא לא עושה צעדים?
עילית שמואלי: את יודעת שיש ילדים בבית הספר של הבת שלי שההורים לא משלמים כי הם לא יכולים.
עילית שמואלי: זה לא נורמאלי.
דוד אזולאי: עלה גם נושא המחשוב וגם על כך לא קיבלנו תשובה אם יש סיוע של משרד הבריאות.
דפנה אזרזר: היא אמרה שאין.
דלית רומם: אנחנו פועלים הרבה מאוד.
דלית רומם: אני פניתי והגשתי הצעה לסל הבריאות.
דלית רומם: זאת הדרך שלי.
דפנה אזרזר: מה לגבי סדים לילדים שלא הולכים?
דלית רומם: שוב, אנחנו לא יכולים להגיש באותה שנה אלפי פניות.
דפנה אזרזר: אז נחכה עוד 20 שנה כדי שהכול ייכלל.
יוליה בן משה: יש לי שתי אמירות.
יוליה בן משה: דלית, אליך ואליכם.
יוליה בן משה: אי-אפשר לשפר שירות מבלי להעמיד את הלקוח במרכז.
יוליה בן משה: הלקוח זה הילד וההורה.
יוליה בן משה: אחרי שאנשי המקצוע אצלי שלחו את לביא למות, היום אנשי המקצוע, אחרי שלמדתי מדעי המוח באים אלי ואמרו לי: מה את רוצה, אנחנו נמלא.
יוליה בן משה: הגיע הזמן להפסיק את הפטרונות מול ההורים.
יוליה בן משה: בין ההורים ישנם רופאים, יועצים ארגוניים, עורכי דין.
עילית שמואלי: והורים טובים.
יוליה בן משה: לא התכוונתי לפגוע באף אחד.
עילית שמואלי: מעבר להכול, הורים טובים.
יוליה בן משה: הגיע הזמן לערב אותנו בתהליכי קבלת ההחלטות.
יוליה בן משה: אתם משפרים טפסים?
יוליה בן משה: קחו קבוצת מיקוד של הורים ותשאלו אותם האם הטפסים האלה עוברים?
יוליה בן משה: בטפסים כיום יש חלק שההורה ממלא, האחות הקהילתית, העובדת הסוציאלית והרופא.
יוליה בן משה: תנו לי, אני אבוא לקבוצת מיקוד ואני אתן לך פידבק כיועצת ארגונית חינם.
יוליה בן משה: חינם אני אתן שירות כיועצת ארגונית.
שלומית אבינח: גם ביטוח לאומי שינו טפסים בעקבות הדיונים שלנו.
יוליה בן משה: אם משרד החינוך ביישום של ועדת דורנר מזמין הורים לשבת איתם, מה קרה?
יוליה בן משה: משרד הבריאות לא יכול?
יוליה בן משה: די עם הפטרונות הזאת.
יוליה בן משה: עובדי משרד הבריאות לא חסינים בפני מה שקרה לי עם לביא או לכל אחד אחר.
יוליה בן משה: די, זאת רולטה מספיק ומספיק עם זה.
יוליה בן משה: מספיק להגיד לי: אנחנו משפרים שירות אבל אנחנו מתעסקים בספקים.
יוליה בן משה: אין לי בעיה עם הספקים.
יוליה בן משה: כמה ספקים יש? שלושה?
יוליה בן משה: ארבעה?
יוליה בן משה: לא עלתה מילה אחת נגד הספקים.
יוליה בן משה: הספקים שלי שזה "גל קל" נוסעים איתי עד ארצות הברית כשאני צריכה כשהעגלה מתפרקת לי.
יוליה בן משה: זה אחד.
יוליה בן משה: שניים.
יוליה בן משה: נעמי סטוצנר, מייסדת בית איזי שפירא זכתה להיות יקירת רעננה.
יוליה בן משה: ב-16.1 היא התראיינה ב"מעריב" ואמרה: משרד הבריאות פשט את הרגל, משרד החינוך ברגל.
יוליה בן משה: אם לא תהיה מנהיגות נכונה אנחנו בסכנה".
יוליה בן משה: אני מציעה לכם להזמין אותה לדיון עם המנכ"ל.
יוליה בן משה: אני בטוחה שהם ישמחו להגיע.
יוליה בן משה: דרושה מנהיגות, לא פקידות בעניין הזה.
דפנה אזרזר: אני לא קיבלתי התייחסות לנושא של מיטה לילדים עם פיגור, שהיא מיטה שלא צריכה לעלות ולרדת אלא היא פשוט לול גדול ענק לילד גדול.
דפנה אזרזר: למה משרד הבריאות לא משתתף בדבר כזה?
דוד אזולאי: אני אעשה רגע פסק זמן בשאלות ואבקש מנציג משרד האוצר להגיב לדברים שנאמרו כאן.
רועי כפיר: אני מאגף התקציבים.
רועי כפיר: סך הכול הדברים נאמרו על-ידי נציגות משרד הבריאות.
רועי כפיר: משרד הבריאות הוא המשרד המקצועי והוא זה שיודע לקבוע את סדר העדיפויות והדחיפויות של השירותים השונים שהוא מספק וגם שמספקים גורמים מתוקצבים אחרים במערכת.
רועי כפיר: באמת במסגרת התקציב שנקבע בתוספות של כך וכך מיליונים משנה לשנה, משרד הבריאות קובע את סדר העדיפויות וכמו שאמרו פה, בשנים האחרונות הוא בהחלט שם בסדרי עדיפויות גם מכשירי שיקום וניידות וגם את שיפור השירות.
רועי כפיר: איפה שמדובר בשירותים שהם שירותים שמשרד הבריאות מספק מכוח חוק ביטוח בריאות ממלכתי, מה שנקרא התוספת השלישית לחוק, הרחבה של שירותים נעשית דרך ועדת הסל.
רועי כפיר: באמת כך זה נעשה, לפחות בשנתיים האחרונות.
רועי כפיר: איפה שמדובר בפעילויות שהן באחריות המשרד כמשרד מטה, במקרה הזה שיפור השירות, הדברים נעשים בתוספת התקציב משנה לשנה בהתאם לסדרי עדיפויות.
רועי כפיר: אנחנו לא המשרד המקצועי ומשרד הבריאות הוא זה שאומר מה הדברים הדחופים.
רועי כפיר: אני מתרשם שלפחות חלק גדול מהנושאים שעלו פה נמצאים בסדרי העדיפויות שלו.
רועי כפיר: יכול להיות שחלק מהדברים שהמשרד מבצע בשנה האחרונה, יכול להיות שהם עוד לא באו לידי ביטוי עד הסוף בשטח.
דוד אזולאי: אדוני נציג האוצר, האם דיון כזה בסופו של יום עושה עליכם רושם בקבלת ההחלטות?
רועי כפיר: אני ארחיב קצת על דרך העבודה.
רועי כפיר: אמרתי שלמשרד הבריאות יש סדרי עדיפויות ואנחנו נותנים לו מסגרת תקציב והוא קובע לבד את החלוקה.
רועי כפיר: ברור שאנחנו כמשרד האוצר, בעלי התפקידים הרלוונטיים שעובדים עם משרד הבריאות, יש לנו אפשרות להעריך האם סדרי העדיפויות סבירים.
רועי כפיר: הנושא מוכר לנו ובוודאי אני מכיר אותו עכשיו יותר בעקבות הישיבה הזאת.
רועי כפיר: משרד הבריאות בא עם נושאים כאלה לוועדת הסל והיא אישרה הרחבה של שירותים בתחום הזה.
רועי כפיר: אני חושב שכל הגורמים הנוגעים בדבר מכירים את החשיבות של הנושא.
אדר שץ: אני עובדת במשרד הבריאות באגף התקציבים ואני רפרנטית, בין היתר, למכשירי ניידות.
אדר שץ: בהמשך למה שרועי אמר.
אדר שץ: התקציב לנושא הזה הוא יותר מ-100 מיליון שקלים.
אדר שץ: צריך להבין שב-6-7 השנים האחרונות היתה הכפלה של התקציב הזה.
אדר שץ: אנחנו מדברים כמעט על הכפלה של התקציב ב- 6-7 שנים.
דוד אזולאי: כמה גדלה האוכלוסייה הזאת?
אדר שץ: לא פי שניים.
אדר שץ: כל שנה אנחנו עושים מאמצים מאוד גדולים להרחיב את התקציב, גם לצורך שדרוג טכנולוגי וגם בגלל גידול האוכלוסייה וגידול בביקושים.
אדר שץ: ב-2011, כמו שדלית אמרה, היה גידול של כ-15% בתקציב בגלל נושא מכשירי השמיעה.
אדר שץ: כמו שרועי אמר, בסופו של דבר זה עניין של תעדוף פנימי אצלנו, גם של משא ומתן מול משרד האוצר.
אדר שץ: אנחנו עושים את המאמצים ואפשר לראות את זה במספרים.
שלומית אבינח: ב-2010 לא היה ביצוע מלא של התקציב.
אדר שץ: נכון, אבל זה עניינים קטנים.
אדר שץ: אם תסתכלו על 2011 אז אנחנו ביצענו 2 מיליון מעל התקציב וזה בא על חשבון נושאים אחרים במשרד הבריאות מתוך תיעדוף.
אדר שץ: ב-2012 התקציב עלה מעל 10 מיליון.
יפה ציונית: הוכפל ביחס למה?
עילית שמואלי: אני לא מבינה איך יש יותר תקציב ולא נכנסים יותר קריטריונים.
עילית שמואלי: דוד, אתה יכול לשאול את השאלה?
עילית שמואלי: כי אני לא הבנתי דבר אחד.
עילית שמואלי: אני אדם שלא מבין בכסף, מבינה בלהיות אמא.
עילית שמואלי: איך הוכפל התקציב, לא הוכפלה הכמות המבקשת אבל אנחנו לא מצליחים לקבל יותר עזרה.
עילית שמואלי: מה קורה פה?
אדר שץ: אני לא יודעת בדיוק להגיד לך איך זה נחלק כי כל שנה יש שינויים אחרים.
עילית שמואלי: לא חייבת להיות איזושהי שקיפות כשאתם עובדים מול האוצר ולוקחים כסף.
עילית שמואלי: כשאני רוצה לקבל כסף אתם דורשים ממני האם אמא של השקיפות.
אדר שץ: המידע קיים פשוט אני לא יודעת להגיד לך עכשיו מה קרה כל שנה.
דוד אזולאי: אחת המסקנות שאני מגיע מהדיון הזה היא שצריך לעשות הפרדה.
דוד אזולאי: מתוך 30,000 ילדים נכים יש סדר גודל - - -
יפה ציונית: 30,000 ילדים מקבלים קצבת ילד נכה.
יפה ציונית: יש 300,000 ילדים נכים.
דוד אזולאי: בתוך ה-30,000 האלה יש קבוצה שהם נכים קשים ביותר.
דוד אזולאי: האם צריך לחשוב על איזה מנגנון שיפריד אותם ויקל קצת על אותם הורים שבלאו הכי המעמסה עליהם גדולה מאוד.
דוד אזולאי: אולי זאת התרומה שלכם, במסגרת פישוט ההליכים שאני מדבר עליהם, לקחת את אותה קבוצה ולהפריד אותה מה-30,000.
דוד אזולאי: זה לא שאני מקל ראש ב-30,000 האלה, חלילה וחס, אבל לגבי ה-4,000 האלה, זאת אוכלוסייה מיוחדת שצריך לתת את הדעת איך אנחנו מסייעים להם בכל המערכות.
דוד אזולאי: אני חושב שבעניין הזה, גם אתם כמשרד הבריאות וגם משרד האוצר צריכים לחשוב ולהיות מקוריים בנושא הזה ולחשוב על רעיון איך מסייעים למשפחות האלה.
דפנה אזרזר: שאלתי לגבי המיטות ולא קיבלתי תשובה.
אבנר עורקבי: לפני כמה שבועות דיברתי איתך ועם גברת דלית רומם.
אבנר עורקבי: היא אמרה לי שהם עושים דיון בנוגע למיטות של הילדים הנכים.
אבנר עורקבי: לכן ישבתי וחיכיתי לאיזו בשורה.
אבנר עורקבי: חשבתי שישנה איזו בשורה שאני אוכל לשמוח היום שיש אפשרות שילדים מיוחדים יקבלו את המיטות המיוחדות שלנו.
אבנר עורקבי: זה אחד הפרויקטים של העמותה שלנו, שאנחנו רוצים שתהיינה מיטות מיוחדות לילדים נכים.
אבנר עורקבי: לכן אני מבקש שתהיה תשובה על זה.
אבנר עורקבי: אני יודע שכבוד היושב ראש עומד לזמן את כבוד המנכ"ל של משרד הבריאות.
אבנר עורקבי: אני לא רוצה לטרטר אותו הרבה פעמים לפה.
אבנר עורקבי: ישנם מגוון של נושאים שקיימים במשרד הבריאות.
אבנר עורקבי: לא מדובר רק על מגוון של עזרים רפואיים.
אבנר עורקבי: ישנו נושא של המרב"ד, נושא של ניידות.
אבנר עורקבי: מרב"ד זה גם בנושא של ילדים נכים.
אבנר עורקבי: אנחנו מדברים על ניידות של ילדים נכים.
אבנר עורקבי: אם אנחנו מזמנים את המנכ"ל, אולי נזמן אותו בהתמקדות בנושא של עזרים רפואיים.
שלומית אבינח: הוא צריך לשבת פה 8 שעות.
אבנר עורקבי: אני רוצה למקד את זה בעזרים רפואיים ואחר-כך להתחיל לנסות לבדוק את הנושא של המרב"ד שגם זה נושא כאוב.
דוד אזולאי: אבנר, כשנזמן את המנכ"ל, שלומית בוודאי תמצא את הדרך להתקשר אליכם ולחשוב ביחד.
דוד אזולאי: עדיף לקחת נושא אחד ולהתמקד בו מאשר 10 נושאים.
דוד אזולאי: אני לא יכול להביא את המנכ"ל כל שבוע.
דוד אזולאי: בפעם שאני מביא אותו, אני רוצה להתמקד בדברים החשובים ביותר.
עילית שמואלי: אני חושבת שכבוד היושב ראש אמר דבר נכון.
עילית שמואלי: הרי 4,800 ילדים שעליהם דיברת, הם כבר דיי מקוטלגים וכבר יודעים מי הם.
עילית שמואלי: זה לשלוף ולהחליט שבאמת הולכים למשהו.
עילית שמואלי: לא אמרתי שרק בזה, אבל אם כבר, אז באמת להתחיל.
עילית שמואלי: אנחנו כבר כל-כך בתוך כל זה, אז קצת חשיבה.
דוד אזולאי: אין לי ספק שהעניין הזה נלקח לתשומת לבם של הנוגעים בדבר כי באמת זאת לא בעיה לשלוף אותם.
דוד אזולאי: הם נמצאים אצלכם ואפשר לשלוף אותם ולקבל החלטה מערכתית שהילדים האלה זקוקים לטיפול מיוחד.
דוד אזולאי: זה לא רק הילדים, אלא להקל על המשפחות שלהם.
דוד אזולאי: זאת כל המגמה בבקשה הזאת.
דוד אזולאי: אם אני אבקש לכולם, אני יודע שמראש לא תעמדו בזה.
דוד אזולאי: כשמדובר על סדר גודל של 5,000 ילדים כאלה, ואנחנו מקווים ומתפללים שהמספר הזה לא יגדל.
דוד אזולאי: זאת מציאות החיים ועם זה צריך כרגע להתמודד.
דוד אזולאי: לגבי המחשוב הייתי מבקש לשמוע תשובה ברורה בנושא הזה.
דוד אזולאי: לצערי הרב, על שולחני כרגע מונח מקרה של בחור שעבר תקופה קשה וכל התקשורת שלו עם הסביבה זה באמצעות אותו מכשיר.
דוד אזולאי: הבחור הזה חולה במחלת ALS ובלי זה הוא מנותק מהעולם.
דוד אזולאי: המכשיר שהיה לו כבר התיישן.
דוד אזולאי: המשפחה פנתה אלי כשכן כדי שאעזור להם.
דוד אזולאי: ההוצאה היא גדולה, מדובר על הוצאה של 100,000 שקלים.
דוד אזולאי: אני לא יודע מי הגורם שאפשר לפנות אליו.
דוד אזולאי: אולי לפנות לאותם אנשים טובי לב, שלבם וכיסם תמיד פתוח.
דוד אזולאי: האם גורמי הממשלה השונים נותנים על-כך את הדעת ויש איזה סיוע לקבוצות האלה?
דלית רומם: כמנהלת היחידה אני פועלת רבות להכנסת טכנולוגיות חדשות.
דלית רומם: אני לא מכירה דרך אחרת והגשתי את הבקשה.
דלית רומם: אני רואה זאת כשליחות שלי.
דלית רומם: אני לא מכירה דרך להכניס טכנולוגיה בצורה אחרת.
דלית רומם: אני כן יכולה לומר לגבי תקשורת חלופית, כי גם לי יש קשר עם הביטוח הלאומי, שיש משהו שאפשר להיעזר בהם.
דלית רומם: השאלה, האם היפנו את אותו ילד אליהם?
דוד אזולאי: אני לא מדבר על מקרה ספציפי.
דוד אזולאי: אני אסתדר, תאמיני לי, בעזרת השם, נמצא את הדרך.
דוד אזולאי: אני שואל באופן כללי, האם יש אצלכם במערכת או בביטוח הלאומי יש איזה גורם שמסייע לאותם אנשים שזקוקים למחשבים.
דלית רומם: לא.
נעמי מורביה: מה שלא הולך בעמותות ותרומות לא הולך בשום דבר.
אילנית סבן: המחשב הזה גם מתאים לילדים אילמים וכדומה.
אילנית סבן: זה לא ספציפית לאוטיסטים, זה מחשב שיכול לסייע להרבה מהאוכלוסייה של הילדים הנכים.
דוד אזולאי: אני מודה שאני לא ידעתי עד שלא ראיתי מה המשמעות של העניין.
דוד אזולאי: זה פשוט הדבר היחיד שמחבר אותו עם הסביבה, אפילו עם ההורים.
דוד אזולאי: אין משהו אחר שפועל אצלו.
דוד אזולאי: לא קיבלנו תשובה לגבי המיטות.
דלית רומם: זה לא רק מיטות, זה עוד הרבה דברים.
דפנה אזרזר: זה מיטה לישון.
דפנה אזרזר: אם אתם מממנים מיטה לילד שהוא לא עם פיגור קשה, אז למה לילד עם פיגור קשה לא מממנים מיטה?
דפנה אזרזר: זה משהו שכבר ממומן.
דלית רומם: מה זה נקרא לילד עם פיגור קשה לא נותנים מיטה?
דפנה אזרזר: ילד שצריך לול, הוא לא יכול לשכב במיטת בית חולים.
דלית רומם: יש כל מיני טכנולוגיות - - -
דפנה אזרזר: אז איפה הוא יישן?
דלית רומם: אנחנו לא נפתור בעיות כאלה בשולחן.
דלית רומם: את רוצה שאני אתן לך עצה פרטנית, אני אתן לך אחרי זה עצה פרטנית.
דלית רומם: לגבי קריטריונים, תקציב ומכשיר – לכל מכשיר יש קריטריונים, כמו שיהודה דורון אמר.
דלית רומם: יכול להיות שיש עוד אנשים שיוכלו ליהנות מכסא ממונע אבל הם לא בתוך הקריטריונים היום.
דלית רומם: אנחנו יכולים לבחון את הדרך להרחבת קריטריונים במסגרת כל הדברים.
דוד אזולאי: מתי נגעתם בקריטריונים האלה בפעם האחרונה?
דלית רומם: אני אומרת שוב פעם.
דלית רומם: באופן יסודי, בשותפות עם נציגי נכים - - -
דפנה אזרזר: איזה נציגי נכים?
דוד אזולאי: רבותיי, שמענו את הטענה הזאת פעם אחת, הם ייקחו את זה לתשומת ליבם.
דוד אזולאי: בכל זאת אני רוצה לשמוע תשובה.
דלית רומם: היתה ועדה שדנה בנושא הזה בפעם האחרונה בשנת 2009 והיו מעורבים בו כל הגורמים.
דלית רומם: היום אנחנו גם עושים איזו בדיקה של מדיניות המשרד בתוך הקריטריונים המקצועיים.
דלית רומם: שוב, אני לא יודעת אם נצליח להגיע להרחבה כזאת או אחרת.
יהודה דורון: אני מבקש שהארגונים יהיו שותפים.
יהודה דורון: הארגונים לא שותפים, אני אומר את זה מפורשות.
יהודה דורון: פורום הארגונים לא שותף.
דוד אזולאי: שמעתי, תודה.
מיכאל אלכסנדר: אני יודע שמכון לואיס אוסר חד משמעית על שדרוג.
דלית רומם: אני צריכה לבדוק את הנושא הזה, אני לא יכולה לענות לך.
מיכאל אלכסנדר: אנחנו ספקים, אנחנו בתחום של המכשור.
מיכאל אלכסנדר: מכון לואיס עוסק בנושא של תותבות, הנעלה.
מיכאל אלכסנדר: אנחנו קיבלנו הנחייה ברורה שאוי ואבוי למי שמשדרג.
מיכאל אלכסנדר: אם אני מייצר מכשיר מסוים לפציינט אבל יש אפשרות לעשות את זה עם רכיב כזה או אחר שהוא משוכלל יותר אבל איננו ממומן, חל עלי איסור לחלוטין להכניס את הרכיב הזה ולקבל איזה סכום כסף מהמטופל.
יהודה דורון: אם אפשר לקבל יותר טוב, אז למה?
עילית שמואלי: אדוני היושב ראש, אני מבקשת התייחסות שלהם ואני מבקשת שזה יירשם בפרוטוקול, העניין של הבדיקה של פיזיותרפיסטיות שמטפלות בתי הספר בילדים וזה חלק מהשעות שלהן, אבל בשעות העבודה הנוספות שלהן הן עובדות במשרד הבריאות כפיזיותרפיסטיות מחוזיות.
עילית שמואלי: הן לא מוכנות בשום מצב לתת לי כסא יותר טוב כי הן צריכות קודם לדאוג לאינטרס המשני שלהן או הראשי שלהן, אני לא יודעת מי משלם יותר משכורת.
עילית שמואלי: פה גם צריך לתת את הדעת.
נעמי מורביה: יש פה ניגוד אינטרסים מובנה.
דוד אזולאי: אני רוצה להבין, עובדות סוציאליות שעובדות - - -
עילית שמואלי: לא.
עילית שמואלי: פיזיותרפיסטית של הבת שלי שעובדת בבית ספר יובלים.