GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עילית שמואלי: היא פיזיותרפיסטית ראשית של משרד הבריאות במחוז הצפון והיא זאת שמפנה אליהם את המפרטים, את הבקשות לכיסאות הגלגלים, איזה סוג.
עילית שמואלי: גם אם אני רוצה משהו יותר טוב ואני בטוחה שהוא יותר טוב, היא בסוף מגישה את מה שמשרד הבריאות אומר לה לעשות.
עילית שמואלי: היא לא יכולה לשרת שני אינטרסים.
עילית שמואלי: אין מצב שהיא יכולה להגיד למשרד הבריאות: אני אעשה ככה.
עילית שמואלי: אני לא מאמינה שמישהו יכול להיות מלאך ולהגיד לעצמו: אני אפעל נגד האינטרס של המעסיק הזה או המעסיק הזה.
עילית שמואלי: הניגוד הזה חייב להיפסק.
עילית שמואלי: אם היא פיזיותרפיסטית במשרד הבריאות, היא לא יכולה לעבוד במשרד החינוך.
עילית שמואלי: זה לא יכול להיות כך.
דוד אזולאי: דלית, את מכירה את הנושא הזה?
דלית רומם: אני מוכנה להשיב על זה.
דלית רומם: קודם כל, אני רוצה להבהיר פה הבהרה: כל הגורמים שממליצים למשרד הבריאות הם אנשי מקצוע שיש להם תעודות הרשאה והם מחויבים בהוראת חוזר מנהל להמליץ עבור זכאי משרד הבריאות בהתאם לנוהלי משרד הבריאות.
דלית רומם: אי-אפשר להמליץ על מה שלא קיים בסל.
קריאה: אבל אפשר לקחת את מה שיותר זול.
דלית רומם: יש פה הפרדה מלאכותית.
דלית רומם: מכיוון שזה נושא שלא באחריות קופות החולים, להבדיל מתרופות, למשל, זה נושא שיש בו הפרדה מלאכותית אבל הגורמים הממליצים והגורמים המאשרים הם היינו הך.
דלית רומם: זאת אומרת שכל גורם ממליץ הוא חייב להיות איש מקצוע שממליץ בהתאם להנחיות משרד הבריאות.
דלית רומם: משמעות הדבר שאי-אפשר להמליץ על משהו שמראש לא יאשרו.
דלית רומם: זה דבר אחד.
דלית רומם: לגבי הנושא האישי והספציפי שתואר פה - - -
דוד אזולאי: היא מייצגת את משרד הבריאות - - -
דלית רומם: כל גורם ממליץ מייצג את משרד הבריאות באשר הוא, זה לא משנה.
דלית רומם: כל גורם ממליץ באשר הוא מייצג את משרד הבריאות כשהוא הגיש את ההמלצה למשרד הבריאות.
נעמי מורביה: התשובה שלך נכונה.
נעמי מורביה: אז היא לא יכולה להיות מועסקת גם על-ידי משרד החינוך.
דוד אזולאי: אני חושב שהעניין הזה שווה בדיקה.
דוד אזולאי: לא יכול להיות שאותה פיזיות
דוד אזולאי: רפיסטית – יש פה ניגוד עניינים מובהק.
דלית רומם: אין פה ניגוד עניינים.
דלית רומם: קודם כל אין לי שום בעיה שאותה גברת במקרה הספציפי הזה לא תמליץ לבת שלה.
עילית שמואלי: אבל למה צריך את הבת שלי?
עילית שמואלי: יש כאלה 200 ילדים.
דוד אזולאי: זה מקרה שעלה פה, יכול להיות שיש מקרים נוספים.
דלית רומם: נבדוק את זה משפטית.
דלית רומם: אני אומרת חד-משמעית, כל הגורמים הממליצים הם מחויבים לעבוד בהתאם לנוהלי משרד הבריאות.
דלית רומם: הם חייבים לייצג את האינטרסים של משרד הבריאות.
דוד אזולאי: יש לי בקשה אליך בעניין הזה.
דוד אזולאי: אני חושב שזה שווה בדיקה.
דוד אזולאי: אם אכן יש ניגוד עניינים צריכה לצאת הוראה ברורה בנושא הזה, שלא יהיה ניגוד עניינים.
דוד אזולאי: רבותיי, אני חייב לסכם את הדיון.
יפה ציונית: נמשיך לשלם כל 8 חודשים 18,000 שקל או שיש משרד שיכול לממן?
דוד אזולאי: אני אתייחס לזה.
דוד אזולאי: זה שינוי קריטריונים וצריך לחשוב איך עושים את זה.
דוד אזולאי: רבותיי, אני אסכם את הדיון הזה ותסלחו לי אם הסיכום לא יהיה לפי חשיבות העניינים.
דוד אזולאי: השתדלתי להקיף את הנושאים שעלו כאן.
דוד אזולאי: דבר ראשון זה שינוי של הטופסולוגיה, שתהיה טופסולוגיה מתאימה.
דוד אזולאי: צמצום הטפסים והפרדה בין הטפסים לילדים למבוגרים.
דוד אזולאי: לעניות דעתי, הבעיות הן שונות.
דוד אזולאי: אני מציע למשרד הבריאות לבדוק אפשרות לרכז את הפניות במקום אחד ולא לטרטר את ההורים למספר תחנות אלא שתהיה תחנה אחת ששם הם יקבלו מענה.
דוד אזולאי: אם בתחנה הזאת אין מענה, לשחרר את ההורה מההתרוצצות הזאת ולהגיד לו: תבוא בעוד יום או יומיים או תרים טלפון ולשחרר אותו מההתרוצצות מאחד לשני וממחלקה אחת למחלקת אחרת.
דוד אזולאי: רשימת האביזרים, כפי ששמעתי כאן, היא רשימה ארכאית ולא מעודכנת.
דוד אזולאי: חשוב מאוד לשבת ולראות איך משנים את זה.
דוד אזולאי: כמובן, ופה אני עומד על-כך, שכל החלטה וכל שינוי שייעשה יתבצע בשיתוף פעולה עם ארגוני הנכים השונים.
דוד אזולאי: אין יותר טוב מהם שמכירים את הנושא.
דוד אזולאי: עם כל הכבוד לאלה שנמצאים ומקבלים את ההחלטות, אבל הם מכירים את הנושא יותר טוב מכל אחד.
דוד אזולאי: גם אם הם לא מכירים, כדאי לשמוע עוד דעה.
דוד אזולאי: הוועדה הזאת תקיים דיון נוסף עם המנכ"ל.
דוד אזולאי: מנהלת הוועדה תשב עם ארגוני הנכים ונקבע נושא אחד או שניים שהם נושאים חשובים והם בסמכותו של המנכ"ל.
דוד אזולאי: הוא יהיה מוכן ויוכל לענות.
דוד אזולאי: דבר נוסף שהתגלה פה זה הקריטריונים לבלאי של הציוד הרפואי.
דוד אזולאי: כנראה שהקריטריונים לא השתנו הרבה שנים וחשוב לקחת את זה בחשבון ולקבוע איזה קריטריונים קבועים מה אורך החיים של אותם אביזרים שמשתמשים בהם.
דוד אזולאי: לגבי נושא המחשוב.
דוד אזולאי: דלית, אני מבין אותך אבל - - -
אבנר עורקבי: אולי משרד הרווחה שנמצא פה יכול לתת תשובה לעניין המחשבים.
גליה ניב: ככלל, משרד הרווחה לא אחראי לציוד שיקומי של אנשים שגרים בקהילה.
אבנר עורקבי: יש שיקום?
אבנר עורקבי: אנחנו יודעים, כבודו, שיש שיקום במשרד הרווחה, נכון?
גליה ניב: אני מפקחת באגף השיקום.
גליה ניב: משרד הרווחה, בהגדרה, לא אחראי על ציוד שיקומי של אנשים שגרים בקהילה.
גליה ניב: יש הפרדה מאוד ברורה.
גליה ניב: אגב, זאת בלי אבחנה בין ילדים למבוגרים.
גליה ניב: נעשתה אבחנה מאוד מאוד ברורה כאשר כל מי שגר בקהילה, משרד הבריאות אחראי למימון הציוד השיקומי באשר הוא.
גליה ניב: אנשים שגרים במסגרות חוץ ביתיות, אם מדובר במסגרות חוץ ביתיות קהילתיות כמו הוסטלים, דירות בקהילה וכו', משרד הבריאות אחראי.
גליה ניב: אם מדובר במסגרות פנימייתיות, משרד הרווחה מממן את זה באמצעים שקיימים ברשותו שהם לא מאוד גדולים לצורך העניין הזה.
דוד אזולאי: לגבי המענה הטלפוני.
דוד אזולאי: זאת בעיה שחוזרת על עצמה, לצערי הרב.
דוד אזולאי: פה אני לא אומר רק לגבי משרד הבריאות, משרד הרווחה או ביטוח לאומי.
דוד אזולאי: אני חייב לציין שבכל דיון שקיימתי כאן, הנושא של המענה הטלפוני הוא נושא כאוב שחוזר ועולה.
דוד אזולאי: המצב הזה חייב להשתנות.
דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת שאדם צריך להשקיע כל-כך הרבה זמן בשביל שיחת טלפון.
דוד אזולאי: פעם זאת היתה הדרך הקלה ביותר והיום זה קשה.
דוד אזולאי: אני חושב שצריך להיות מענה טלפוני אנושי ולא באמצעות מכשירי הקלטה.
דוד אזולאי: היום זה מענה קולי ולא אנושי.
דלית רומם: "קול הבריאות" זה מענה אנושי.
שלומית אבינח: אפשר לדעת מה הטלפון?
שלומית אבינח: אני רוצה לנסות.
עילית שמואלי: זה עד שעה 11:00.
דוד אזולאי: רבותיי, יש בעיה, בואו לא נתעלם ממנה.
דוד אזולאי: גם את דיברת על זה.
דלית רומם: היום יש מענה ב"קול הבריאות" בכוכבית 5400.
דלית רומם: שם עונים כל הזמן.
דלית רומם: הפניות מועברות ישירות ללשכה.
שלומית אבינח: אבל האזרח לא מקבל מענה.
דלית רומם: אצלנו, ביחידה שלי, אני יכולה להגיד לך שיש לנו מחויבות לענות.
שלומית אבינח: אבל אזרח שמתקשר לא מקבל מענה מיידי לבעיה שלו.
דלית רומם: אז הוא מקבל את זה תוך 24 שעות.
עילית שמואלי: את יודעת מה קורה אז?
עילית שמואלי: ההורה לחוץ והוא מניע את האוטו כמו ביטוח לאומי והוא נוסע מהר לסניף כי פה לא יודעים לתת לו תשובות.
דוד אזולאי: אני אבקש מכם.
דוד אזולאי: זה נושא חדש שעכשיו אני שומע שהם עשו אותו.
דוד אזולאי: אנא מכם, עדכנו אותנו.
דוד אזולאי: אני מבקש שתעדכנו אותנו.
דוד אזולאי: יכול להיות שלא ניסיתם עד היום.
דוד אזולאי: יכול להיות שזה שכלול והוא באמת נותן מענה.
דוד אזולאי: אדרבה ואדרבה.
עילית שמואלי: כבוד היושב ראש, תכניס לקריטריונים את עניין ניגוד העניינים.
עילית שמואלי: הוא מאוד משמעותי לרכישות של הילדים ולאבזור.
דוד אזולאי: אני תכף אתייחס לזה.
דוד אזולאי: אני גם רוצה לפנות ולהגיד: חשוב לפרסם במרוכז באתר האינטרנט את כל הזכאויות של ילדים נכים במשרד הבריאות.
דוד אזולאי: כלומר, אם יש זכויות לאותם ילדים, למה האמא הזאת צריכה לנהל ויכוח דין ודברים, זכאית או לא זכאית?
דוד אזולאי: זאת שקיפות.
דוד אזולאי: נגמר העידן הזה שלזה נותנים כי הוא יודע לבקש וההוא לא יודע לבקש ולכן נדלג עליו.
דוד אזולאי: נגמר העידן הזה.
דוד אזולאי: אנחנו נמצאים בעידן חדש, בעידן האינטרנט.
דוד אזולאי: אנא מכם, מי שמגיע לו, תפרסמו ותגידו: אלה הקריטריונים וזה מה שמגיע לך.
דוד אזולאי: אם לא מגיע לו, אז הוא לפחות לא יתאמץ, לא ישלה את עצמו לחפש את זה.
דוד אזולאי: לגבי הנגשת לשכות הבריאות.
דוד אזולאי: אני שומע פה טענות שחלק מלשכות הריאות אינן נגישות.
דוד אזולאי: אנחנו נמצאים במדינת ישראל ואני יודע שהנושא הזה עולה לעיתים קרובות בדיוני הכנסת.
דוד אזולאי: מן הראוי שמשרד כמו משרד הבריאות יהיה דוגמה ומופת לכל משרדי הממשלה בנושא הזה.
דוד אזולאי: כשאני אומר משרד הבריאות אני מתכוון גם לביטוח הלאומי.
דוד אזולאי: אלה המשרדים הכי קלאסיים שהם אמורים לתת את השירות לאותה קבוצה שזקוקה לדרכי גישה.
קריאה: מילה אחת על מה שאתה אומר.
קריאה: לשכת הבריאות המחוזית של ירושלים היא המקום הכי לא נגיש לנכים.
קריאה: אתה יודע למה לא מעבירים אותם?
קריאה: רצו להעביר אותם לתלפיות, לגבעת שאול, עם חנייה, עם מעלית, אבל זה קרוב לשוק ונוח להם לקניות.
דוד אזולאי: באמת, אני לא מקבל.
דוד אזולאי: למה להוציא לעז?
דוד אזולאי: אני לא מטפל בזה, תודה.
דוד אזולאי: רבותיי, נושא נוסף שאני חושב שחשוב שהדבר הזה יתבצע וכמה שיותר מהר, זה להפריד בין הילדים הנכים הקשים ביותר, אותם 5,000 נכים שאנחנו מדברים עליהם, לבין שאר 30,000 הילדים שהם נכים פחות קשים.
דוד אזולאי: אני חושב שתהיה פה הפרדה.
דוד אזולאי: במקרה הזה מן הראוי לתת את הדעת על-כך שזה צריך להיות משהו שבאמת מקל על העומס הנפשי והפיזי של אותם הורים.
דוד אזולאי: כשאני שומע את ההורים האלה, אני פשוט מצדיע להם.
דוד אזולאי: אנשים שנותנים את הנשמה בשביל הילדים.
דוד אזולאי: אם אנחנו יכולים לתרום ולו במעט כדי להקל על הסבל שלהם, אנחנו צריכים לעשות את זה כמה שיותר מהר.
דוד אזולאי: לגבי נושא ניגוד העניינים שעלה כאן.
דוד אזולאי: אני אבקש ממך תשובה אלינו ישירות.
דוד אזולאי: אנחנו גם נפנה למנכ"ל בעניין הזה אבל אני אבקש שאם יש לך תשובה תעבירי לנו.
דוד אזולאי: אני אודה לכם על-כך.
יהודה דורון: לא דיברנו על ה-25%.
יהודה דורון: ועדת השישה קבעה שרק 10%, אם המצב הכלכלי של אותו אדם הוא באמת טוב.
יהודה דורון: קודם כל, לא משלמים בכלל, אבל אם יש מישהו שהוא מיליונר אז זה 10% ולא 25%.
דוד אזולאי: אתה אומר שכרגע זה 25%.
יהודה דורון: הם לוקחים 25% בניגוד להסכם.
דוד אזולאי: בעניין הזה אנחנו נפנה בכתב למנכ"ל משרד הבריאות ונבקש הבהרות לנושא הזה.
דוד אזולאי: זה מכתב שייצא מאיתנו.
דפנה אזרזר: מה עם המיטות והסדים?
דוד אזולאי: במסגרת הדיון עם המנכ"ל נעלה את הנושא הזה.
דוד אזולאי: דלית, אני רוצה להודות לך.
דוד אזולאי: אני יודע שלא קל לשבת פה.
דוד אזולאי: בסופו של יום הציבור יודע שאתם מקבלי ההחלטות.
דוד אזולאי: יחד עם זאת, טוב שאתם באים לפה וטוב שאתם שומעים.
דוד אזולאי: אני מקווה שאתם גם עושים שליחותכם נאמנה.
דוד אזולאי: כשאני אומר שליחותכם נאמנה, זה לא ליצור קריטריונים, זה להעביר את זה למקבלי ההחלטות בדרג הבכיר ביותר כדי שידעו מה הסבל של האנשים האלה.
דוד אזולאי: כשיושב פה אבא שגר בישוב נאחף, שהוא צריך לעבור את כל הטרטורים.
דוד אזולאי: הוא צריך לעבור מנאחף לכרמיאל, מכרמיאל לצפת, מצפת לעכו, כדי להגיע ולפתור את כל הבעיות שלו.
דוד אזולאי: רבותיי, לא ליוויתי אותו אף פעם אבל אני בטוח שהוא עובר שבעה מדורי גיהינום.
דלית רומם: אני חייבת להגיד שאי-אפשר להיות בתפקיד כזה, לא רק אני אלא כל העובדים אצלנו, בלי שיהיה לך את הרצון ואת הנתינה.
דוד אזולאי: אין ספק, אני מסכים איתך.
דוד אזולאי: אני יודע שאתם עושים עבודת קודש ואין לי שום ספק בכך.
דוד אזולאי: יחד עם זה, כשאת שומעת – יכול להיות שאתם עושים אבל זה לא עובר הלאה.
דוד אזולאי: הצורך כל-כך גדול עד שזה לא עובר.
דוד אזולאי: אז אם צריך לשפר דברים מדי פעם, אולי נגיע לתוצאות חיוביות.
דפנה אזרזר: יש עוד דבר: למה אין חריגים בכל הנושא הזה?
דפנה אזרזר: למה אין ועדת חריגים?
דפנה אזרזר: אם היא אומרת שאין השתתפות וזה מקרה באמת מוקצן, למה לא נותנים אפשרות להורים להגיע לוועדה שישתתף בה רופא, שישתתף בה מישהו מטעם משרד הבריאות?
דפנה אזרזר: בכל כלל יש יוצא מן הכלל.
דוד אזולאי: טענה נכונה וצודקת.
דוד אזולאי: חבל שאת אומרת את זה עכשיו.
אילנית סבן: אני רוצה להגיד לך שדפנה ובעלה ישנים עם הילד במיטה.
אילנית סבן: כל אחד מגן עליו מצד אחר כי אין לו יכולת לישון במיטה אחרת.
אילנית סבן: הם שומרים על הילד, הוא ישן איתם במיטה.
אילנית סבן: זה נורמאלי לילד במצב כזה, לישון עם אישה בהריון ועם אבא שלו?
אילנית סבן: ממש לא.
עילית שמואלי: אותו דבר עם הבת שלי.
עילית שמואלי: אני ובעלי לא ישנים יחד כבר 15 שנה.
עילית שמואלי: אני ישנה עם הבת שלי ובעלי ישן עם הבת שלי כי אני לא יכולה לרכוש את המיטה שהופכת אותה ומזיזים אותה באמצע הלילה.
אילנית סבן: 12,000 שקל למיטה.
אילנית סבן: מי יכול לממן את הדברים האלה בכלל?
יוסף נאסרי: לי יש רצפה שאני ישן עליה.
יוסף נאסרי: אני גר בבית של 50 מ"ר ועדיין אין לי פיתרון של משרד השיכון.
עילית שמואלי: הדבר הכי גדול שעלה מהוועדה הזאת זה העניין שארגוני הנכים לא ישבו על שינוי הקריטריונים.
אבנר עורקבי: ישבו עם ארגוני נכים וירטואליים.
דוד אזולאי: שמעתי את הדברים האלה.
דוד אזולאי: אני חושב שמי שצריך לקבל את ההחלטות יודע על כך.
דוד אזולאי: אני מאמין שזה יבוא לידי ביטוי.
דוד אזולאי: אם זה לא יקרה ואתם בכל זאת שומעים, אנחנו פה.
עילית שמואלי: אנחנו סומכים עליך לדיונים הבאים כי ככה זה תמיד עזר לנו.
דוד אזולאי: אני מודה לכם, תודה רבה הישיבה נעולה.
דוד אזולאי: אני פותח את הדיון של הועדה לפניות הציבור.
דוד אזולאי: על סדר היום זה נושא של גביית תשלומים על ידי מד"א מהאזרחים.
דוד אזולאי: זה הנושא שאנחנו נתמקד בו היום.
דוד אזולאי: אני מקדם בברכה את כל האורחים שנמצאים כאן.
דוד אזולאי: נמצא איתנו פה גם מנכ"ל מד"א וחברי, אלי יפה הסגן וממונה של מחוז ירושלים והאזור.
אלי יפה: לא, לא, הדרכה והסברה.
דוד אזולאי: הדרכה והסברה וכל האורחים הנכבדים שנמצאים כאן, אז ברכת ברוכים הבאים.
דוד אזולאי: יש פה נציגים של ?
דוד אזולאי: ומשרד האוצר?
דוד אזולאי: נציגי קופות חולים נמצאים כאן?
דוד אזולאי: איזה קופת חולים אדוני מייצג?
יאיר לטי: מאוחדת.
קרן: מכבי.
הלל דשן: כללית.
דוד אזולאי: רבותיי, אני פותח את הדיון הזה, אני קצת ברשותכם, קצת היסטוריה לפני שנעבור לסדר היום.
דוד אזולאי: הנושא הזה הוא לא ביוזמתי.
דוד אזולאי: הנושא הזה כבר נידון בועדה הזאת כבר בשנת 2007 על ידי חברת הכנסת סופה לנדבר.
דוד אזולאי: לאחר מכן, ב – 2009 חבר הכנסת אורי מקלב שקיים 4 דיונים: ביוני 2009, בדצמבר 2009 וביוני 2010 ובדצמבר 2010.
דוד אזולאי: כלומר שאורי מקלב למעשה, חבר הכנסת אורי מקלב, שהיה יושב ראש הועדה, טיפל בנושא הזה.
דוד אזולאי: אני הגעתי לכאן ושוב אנחנו מוצפים בפניות, בעיקר בפניות של אזרחים רבים שטוענים שהם משלמים עבור שירות של מד"א.
דוד אזולאי: חלקם הגדול זה אנשים שאו שלא היו צריכים לשלם, או שלא ידעו שצריכים לשלם.
דוד אזולאי: כתוצאה מזה, אחרי תקופה ארוכה, הם קיבלו הודעה שבה נאמר להם שהם צברו חוב.
דוד אזולאי: אני מדבר על תקופה של שנתיים, שלוש, אם לא יותר מזה.
דוד אזולאי: יש לי פה מלאי של מכתבים, אבל אני אקראי רק חלק קטן ביותר ממה שקיבלתי בימים האחרונים בעקבות פניות של אזרחים רבים בנושא הזה.
דוד אזולאי: אני אביא רק מדגם של הפניות האלה.
דוד אזולאי: יש פה מכתב שהגיע אלי על ידי מר צבי רפאל, והוא כותב שהיתה לו תאונה בשנת 2003.
דוד אזולאי: עד אפריל 2010 לא קיבל שום פניה.
דוד אזולאי: כמובן ב – 2010 הוא קיבל פניה ואז הוא בעצם, הוא לא קיבל רק את הקרן, אלא את כל מה שקשור בכך.
דוד אזולאי: פונה נוסף בשם אמנון דניאל כותב לי שישנם בעלי חובות למד"א, ונתקלתי בזה במספר מקומות בכלל וברשות לשיקום האסיר בפרט.
דוד אזולאי: ומד"א לא באו לקראתם.
דוד אזולאי: פונה נוסף שכותב לי כאן, לא אפרט יותר, גונן תומר, שהוא אומר שבמהלך שנת 2009 הוא חש ברע והוא פונה למרפאה.
דוד אזולאי: לאחר כשנה וחצי קיבל מסמך דרישה מ, עם חיוב של דמי גביה ועוד תוספת, מבלי שקיבלתי כל מסמך קודם לכן.
דוד אזולאי: יש מכתב נוסף של עמותת "כן לזקן" שגם הם כותבים כאן שבמקרים רבים זה התרעות ללא עיקול.
דוד אזולאי: המחיר הושלש, כולל שכר טרחת עורך דין.
דוד אזולאי: כל אלה הבאתי פשוט מדגם קטן ביותר של פניות של הציבור אלינו.
דוד אזולאי: וכאן אני רוצה רק להביא לידיעתם של אנשי מד"א: ישנה תקנת מסים חדשה, שאני לא יודע אם אתם מודעים לה, אבל אם לא – כדאי שתאמצו את זה.
דוד אזולאי: זו תקנה שתוקננה בועדת חוקה.
דוד אזולאי: התקנה הזאת מדברת על מחירון שקבעו לגבי אותם חייבים ולא שכל קובע לעצמו את המחיר והוא מוציא.
דוד אזולאי: אז אני, ברשותכם, נמצא פה לפני התקנון: לשלוח דרישה ראשונה בכתב – 15 שקלים.
דוד אזולאי: משלוח דרישה ראשונה בכתב בדואר רשום – 22 שקלים.
דוד אזולאי: אחר כך: משלוח של דרישה נוספת בכתב היא 15.
דוד אזולאי: דרישה נוספת ב – 22.
דוד אזולאי: בקיצור, כדאי מאד לאמץ את המסמך הזה.
דוד אזולאי: זה בעצם מחייב את כל החברות שעוסקות בהוצאה לפועל.
דוד אזולאי: זה מחייב אותם.
דוד אזולאי: מתי זה נכנס לתוקף?
אלי בין: אנחנו הכנסנו את זה, אדוני היושב ראש, ב – 11.5.2011 כבר החלנו את זה על מגן דוד אדום.
קריאה: מיד כשזה התפרסם.
אלי בין: כשאנחנו את סעיפים 9 ו – 10 קיימנו דיון, יחד עם היועצים המשפטיים של מגן דוד אדום, שיושב פה ד"ר גונטובניק, שהוא מלווה את התהליך הזה גם של הגביה, וגם של כל הנושאים המשפטיים במד"א.
אלי בין: אנחנו בתהליך של 9 ו – 10: הובלה והוצאת מעוקלים, והובלה והוצאת מעוקלים שנדרשו לצורך הוצאתם משאית וסבלים שאילו תעריפים מאד מאד, אבל לא רק התעריפים הגבוהים פה הפריעו לנו, גם עצם ההליך.
אלי בין: אנחנו למעשה החלטנו שאנחנו לא מחילים אותם במגן דוד אדום, רק באישור מיוחד.
דוד אזולאי: ברשותך, בוא נעשה סדר בדברים.
דוד אזולאי: אני מיד יאפשר לך ותוכל להגיב לדברים האלה.
דוד אזולאי: אני רוצה בראש ובראשונה קודם כל לשמוע חלק מהאזרחים שהגיעו אלינו לכאן, שאני באמת, ובוא, אני רוצה שנעמיד את הדברים בפרופורציות הנכונות.
דוד אזולאי: בדיון הזה אין כוונה לתקוף את מד"א ואין כוונה לפגוע בשירות שאתם נותנים, אבל אני רוצה שתדע, אנחנו פה תפקידנו אחד ויחיד, זה להיות פה ועזר לאותם אזרחים רבים הנזקקים לשירותי מד"א.
דוד אזולאי: זאת המטרה של הדיון הזה.
דוד אזולאי: הגיע הזמן שנעשה גם בנושא הזה סדר.
דוד אזולאי: כאשר אדם מאושפז בבית חולים, אנחנו לא מכירים מצב שאותו אזרח עומד ומתחשבן מול בית החולים.
דוד אזולאי: אותו אזרח צריך, אחרי שאושפז, בית החולים מנהל דין ודברים מול קופת חולים שהוא חבר בה, תמורת טופס 17, פרוצדורה שכל אחד מאיתנו מכיר אותה.
דוד אזולאי: במד"א המצב הוא לא כך.
דוד אזולאי: במד"א המצב הוא שאותו חולה שפּוּנה לבית החולים, אני מדבר כרגע במקרה הטוב, שהוא קיבל את החשבון תשלום מיד לאחר שהוא פּוּנה, אז הוא צריך ללכת לבדוק אם הוא זכאי או לא זכאי.
דוד אזולאי: אם הוא זכאי – הוא צריך קודם כל לשלם.
שלומית אבינח: לא, לא, זה שוּנה.
דוד אזולאי: קודם היה ההסדר הזה שהוא היה צריך לשלם.
דוד אזולאי: עם זה הוא היה רץ לקופת חולים לקבל החזר.
דוד אזולאי: לשמחתי הרבה, לאחר דיון בועדה הנוהל הזה שוּנה והיום הדבר הזה לא קיים, אלא יש, קופת חולים היא הגורם שאמור להתחשבן מול זה.
דוד אזולאי: בקיצור מה שאני רוצה להגיד: לצערי הרב הנושא הזה עדיין לא הגיע למצב שאנחנו רוצים שיהיה.
דוד אזולאי: אני אבקש, יש פה אורח עמדי.
דוד אזולאי: בבקשה אדוני, אתה ביקשת לבוא לפה לועדה והגעת מרחוק ולכן אני רוצה לתת לך להיות ראשון הדוברים.
נתנאל עמדי: אני הייתי גר בגבעת שאול ואוטו דרס אותי.
נתנאל עמדי: זרק אותי וברח.
דוד אזולאי: מה זה?
נתנאל עמדי: אוטו פגע בי וברח לפני 10 שנים.
נתנאל עמדי: אנשים צלצלו למגן דוד באו לקחו אותי לבית חולים.
נתנאל עמדי: בבית חולים קיבלתי טיפול טוב, יפה, באתי הביתה.
נתנאל עמדי: אחרי 7 שנים אני מקבל מכתב שאני חייב להם, למגן דוד.
נתנאל עמדי: העורך דין כותב לי.
נתנאל עמדי: הם שלחו את כל הניירות האלה לגבעת שאול.
נתנאל עמדי: אני עברתי מגבעת שאול לרמת אשכול.
נתנאל עמדי: עד שיום אחד מישהו טלפן לי: עמדי נתנאל, יש לך פה אצלנו איזה מתנה צריכים להביא לך.
נתנאל עמדי: מה הכתובת שלך?
נתנאל עמדי: אמרתי: הכתובת זה וזה, וזה.
נתנאל עמדי: אז הם שולחים לי מכתבים מהעורך דין מגן דוד, פה ושם, הלכתי פה, הלכתי פה, עד שהגיע להוצאה לפועל.
נתנאל עמדי: הוצאה לפועל ביקש ממני 2,560.
דוד אזולאי: כמה פעמים הם הובילו אותך באמבולנס?
נתנאל עמדי: פעם אחת.
נתנאל עמדי: 2,500 עד עכשיו.
נתנאל עמדי: עכשיו, זה לא הסיפור, זה לא כל הסיפור.
דוד אזולאי: פעם אחת רק הובילו אותך באמבולנס?
נתנאל עמדי: כן.
נתנאל עמדי: אמבולנס אני לא הזמנתי.
דוד אזולאי: היית בתאונת דרכים.
דוד אזולאי: וכמה נתבקשת לשלם?
נתנאל עמדי: עכשיו ביקשו ממני 2,560.
נתנאל עמדי: אחרי הוצאות ברמלה, ולא יכולים להגיע לרמלה, לפה, רק למגן דוד.
נתנאל עמדי: אמרתי: אני אב שכול.
נתנאל עמדי: מה אתה אב שכול?
נתנאל עמדי: מה קרה?
נתנאל עמדי: אמרתי: מה קרה?
נתנאל עמדי: בגלל זה שאת יושבת פה בזכותי ובזכות הבן שלי.
נתנאל עמדי: לא, עשרות טלפונים עשו פה ושם.
נתנאל עמדי: כל המכתבים האלה.
נתנאל עמדי: בסוף אני מטלפון לעו"ד.
נתנאל עמדי: העורך דין מטלפן, אני מוכן לשלם, בסדר.
נתנאל עמדי: אני אשלח לך התחייבות, תכתוב, תשלח לי.
נתנאל עמדי: אחרי עוד חודשיים, 4 חודשים, עוד פעם: 2,500.
נתנאל עמדי: אמרתי: אני מוכן לשלם מה שאני חייב.
נתנאל עמדי: לא, אתה צריך לשלם ככה, 2,560.
נתנאל עמדי: אני הולך לשופרסל לקבל אוכל, לא נותנים לי.
נתנאל עמדי: הנה, כל הכרטיסים פה עד עכשיו.
נתנאל עמדי: עכשיו אני הולך לסופרמרקט לקבל אוכל, לקבל בסופר עם הכרטיס אשראי, לא נותנים לי.
נתנאל עמדי: קיבלו את ה – 2,560 שילמתי.
נתנאל עמדי: אלפי פעמים טלפנתי ל שישלח לי ביטול, או תשלח לי כספים שאני שילמתי.
נתנאל עמדי: שילמתי 2,560 בסדר.
נתנאל עמדי: שילמתי.
נתנאל עמדי: ותשחררו אותי.
נתנאל עמדי: אני חי ממשכורת מביטוח לאומי.
נתנאל עמדי: אני אב שכול.
נתנאל עמדי: ביטוח לאומי משלם לי משכורת.
נתנאל עמדי: גם כן משכורת לא נותנים לתת לי.
נתנאל עמדי: בינתיים אנחנו נותנים לך 600 שקל.
נתנאל עמדי: אחר כך היה דיון בטלביזיה.
נתנאל עמדי: משרד הרווחה בא: כן, מה קרה?
נתנאל עמדי: מה יש?
נתנאל עמדי: מה זה?
נתנאל עמדי: אמרתי: ככה וככה וככה.
נתנאל עמדי: הנה, הנה, אז הוא אומר: בסדר.
נתנאל עמדי: אנחנו מטפלים בזה, אנחנו עושים ככה, אנחנו עושים, ולא עשו כלום.
נתנאל עמדי: מישהו בא מהעירייה, העירייה אמרתי זה ככה וככה, וככה.
נתנאל עמדי: אני הייתי עד פה בתוך הגבס.
נתנאל עמדי: בסדר.
נתנאל עמדי: אנחנו מטפלים בזה, בסדר.
נתנאל עמדי: אחר כך עוד פעם, העורך דין כותב מכתב, כותב מכתב עד שנמאס לי.
נתנאל עמדי: אמר: אתה צריך לשלם 2,500 שקל.
נתנאל עמדי: אמרתי: אני לא יכול להוריד, אני ככה, אני חי מביטוח לאומי, אז מה אתם רוצים ממני?
נתנאל עמדי: לקחת אוכל לא נותנים לי.
נתנאל עמדי: הלכתי לבנק לקבל כסף – לא נותנים.
נתנאל עמדי: כל הדלתות היו סגורות.
דוד אזולאי: עיקלו לך את כל החשבונות?
נתנאל עמדי: הכל.
נתנאל עמדי: דיברתי עם העורך דין, אמר: אתה צריך לשלם.
נתנאל עמדי: אני משלם, אין לי ברירה.
נתנאל עמדי: אני רוצה אוכל.
נתנאל עמדי: לא? נתתי לו שילמתי 2,560 לעורך דין.
נתנאל עמדי: עד עכשיו אלף פעמים ...
נתנאל עמדי: לא שולח לא ביטול ולא קבלה.
נתנאל עמדי: לא קיבלתי.
נתנאל עמדי: עד עכשיו אני נותן לכם את הכרטיסים שלי.
דוד אזולאי: איפה שילמת את הכסף?
דוד אזולאי: בדואר?
נתנאל עמדי: בטח שילמתי.
דוד אזולאי: אני שואל רק: איפה שילמת?
דוד אזולאי: בבנק?
נתנאל עמדי: שילמתי 2,500.
נתנאל עמדי: לעורך דין.
נתנאל עמדי: הנה.
נתנאל עמדי: 4 תשלומים.
דוד אזולאי: רגע, אדוני, תרשה לי רגע, אני אשאל אותך שאלה: אתה בסוף בסוף שילמת 2,500 שקל.
נתנאל עמדי: לא קיבלתי ביטול.
דוד אזולאי: אני שואל אותך אדוני: כמה שילמת בסוף?
דוד אזולאי: 2,500 שקל?
דוד אזולאי: איפה שילמת?
נתנאל עמדי: בתל אביב.
דוד אזולאי: בתל אביב הוא שילם את הכסף, או שאתה קיבלת שובר והחתמת אותו?
נתנאל עמדי: לא, אני נתתי להם כרטיס אשראי.
דוד אזולאי: כרטיס אשראי.
דוד אזולאי: אחר כך פנית, ביקשת שיבטלו לך את החוב שיתנו לך קבלה, לא קיבלת שום קבלה?
נתנאל עמדי: לא, עד עכשיו.
דוד אזולאי: עד עכשיו לא.
דוד אזולאי: עדיין יש עיקולים על החשבונות שלך?
נתנאל עמדי: עד עכשיו יש.
דוד אזולאי: זה מה שרציתי לשמוע.
קריאה: מתי היה התשלום?
דוד אזולאי: התשלום היה מזמן הוא אומר לך.
נתנאל עמדי: אני צריך את הכסף שלי בחזרה.
דוד אזולאי: לפני כמה זמן שילמת?
נתנאל עמדי: לפני 4 חודשים.
נתנאל עמדי: שלושה חודשים.
דוד אזולאי: 4 חודשים.
שלומית אבינח: הוא שכר והעורך דין טיפל לו בכל העניינים.
נתנאל עמדי: 4 תשלומים, כל פעם 600 שקל.
נתנאל עמדי: 1,000 שקל.
שלומית אבינח: העורך דין טיפל לו, הוא שכר בשביל - - -
נתנאל עמדי: אני רוצה את הכסף שלי בחזרה.
נתנאל עמדי: זה המשכורת שלי, אני אב שכול.
נתנאל עמדי: בקושי אני חי.
דוד אזולאי: אדוני, אתה לא צריך את התלוש משכורת שלך.
דוד אזולאי: תעביר לו את הכל, יצלמו את זה, נעביר את זה הלאה.
נתנאל עמדי: אבל עכשיו שישלח לי קבלה.
דוד אזולאי: אדוני, אל תדאג.
דוד אזולאי: אנחנו נטפל בעניין שלך.
דוד אזולאי: אני פשוט רציתי שישמעו דוגמה של אזרח.
נתנאל עמדי: תודה רבה.
דוד אזולאי: יעקב נמצא כאן?
דוד אזולאי: שמואל בבקשה.
שמואל בן יעקב: שלום, שמוליק בן יעקב, האגודה לזכויות החולה.
שמואל בן יעקב: פנה אלינו אמא של פונה.
שמואל בן יעקב: הסיפור הוא כזה: ב – 2008 הילד ניסה להתאבד, ואז הזמינו מד"א, פינו אותו טיפול נמרץ בבית חולים.
שמואל בן יעקב: שכב כחודש, ואחר כך הוא לא חזר לדירה שלו, כי הוא גר בדירה שכורה, חזר לבית הוריו.
שמואל בן יעקב: כנראה מד"א שלחו מכתבים לדירה השכורה שלו, וכמובן אף אחד לא ענה.
שמואל בן יעקב: אני לא צריך להגיד לכם באיזה תהליך הוא היה במשך כל התקופה הזאת.
שמואל בן יעקב: לפני כשנה הוא שינה את הכתובת שלו לבית הוריו, ואז כנראה חברת הגביה איתרה אותו, שלחה מכתב התראה.
שמואל בן יעקב: כלומר, הם קיבלו מכתב התראה לפני מספר חודשים.
שמואל בן יעקב: היא קיבלה, פנתה לקופה.
שמואל בן יעקב: הקופה הלאומית במקרה הזה, אמרה: אנחנו משלמים רק את הקרן.
שמואל בן יעקב: או.
שמואל בן יעקב: קיי.
שמואל בן יעקב: אמרה למד"א: אני משלמת רק את הקרן וביקשה לבטל את החוב בטענה: לא ידעתי, לא יכולתי לדעת.
שמואל בן יעקב: אני לא אשמה.
שמואל בן יעקב: פה אני אומר את הטענות שיש לנו למד"א.
שמואל בן יעקב: אנחנו כן חושבים שחייבים להתחשב במקרים מיוחדים.
שמואל בן יעקב: לא כולם רעים.
שמואל בן יעקב: לא כולם לא משלמים בכוונה.
שמואל בן יעקב: הטענות שיש לנו נגד מד"א, אני אישית התקשרתי למוקד של עורכת , פרח לי שמה, אתם בטח יודעים את שמה, ושום דבר.
שמואל בן יעקב: אין שום אפשרות לערער.
שמואל בן יעקב: אתה חייב לשלם, אם לא – יהיה עיקול על חשבונך, אנחנו לא צריכים הוצאה לפועל.
שמואל בן יעקב: זכותנו, פקודת המסים, אני לא אכנס לסעיפים.
דוד אזולאי: מי ניהל את המשא ומתן מול מד"א?
שמואל בן יעקב: אני.
דוד אזולאי: אתה בעצמך?
שמואל בן יעקב: כן, כן.
קריאה: לא מול מד"א, סליחה.
שמואל בן יעקב: מול העורכת דין שמייצגת את מד"א.
שמואל בן יעקב: תשמע, היא שלחה את המכתב.
נתנאל עמדי: ועוד שלקח ממני גם - - -
שמואל בן יעקב: עכשיו, אתה דיברת על תעריף של 15, 20 שקל.
שמואל בן יעקב: אני מקריא מהציטוט: 365.74 שקל הקרן.
שמואל בן יעקב: 812 שקל שכר טרחה עמלת גביה.
שמואל בן יעקב: חבר'ה, זה עושק.
שמואל בן יעקב: אין לי מילה אחרת.
שמואל בן יעקב: אני מכיר את הנושא.
שמואל בן יעקב: אני עבדתי עם בתי חולים בנושאי גביה.
שמואל בן יעקב: שילמנו לחברת גביה פחות, קצת יותר מרבע.
שמואל בן יעקב: 812 שקל בעיני, אני אומר פה על הבמה הזאת, זה עושק שמד"א עושה לאזרחים.
שמואל בן יעקב: לא יכול להיות שלוקחים כזה תעריף מאזרח שלא שילם והיה לו את כל ההסברים שבעולם, וגם אם לא היו לו הסברים, אני לא יודע איך מד"א החליט על התעריף הזה.
שמואל בן יעקב: בעיני, מה שאתה יכול לעשות, לחייב אותם בדיוק לפעול לפי מה שאמרת קודם.
שמואל בן יעקב: בעיה שניה – לא מודיעים לבן אדם בכלל שיש אופציה לערער.
שמואל בן יעקב: תגידו לבן אדם: אתה רוצה?
שמואל בן יעקב: תכתוב מכתב לכתובת.