GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמואל בן יעקב: כל הזמן רק מאיימים.
שמואל בן יעקב: לא כותבים: יש לך אופציה אם יש לך נסיבות מסויימות, תכתוב.
אורי מקלב: אין אופציה כזאת?
שמואל בן יעקב: אין אופציה כזאת במכתבים.
שמואל בן יעקב: למה לא?
שמואל בן יעקב: חבר'ה, אנחנו אנשים- - -
אורי מקלב: אין אופציה מסודרת, אין איזה שלב.
שמואל בן יעקב: יש.
שמואל בן יעקב: הם מבטלים.
שמואל בן יעקב: אתה תבטל, אתה תבדוק.
שמואל בן יעקב: ואם הם מבטלים, חבר'ה, זו אפליה לחלק לבטל ולחלק לא.
שמואל בן יעקב: אתה חייב להודיע לכולם מה האופציות.
שמואל בן יעקב: אתם עושים אפליה בזה שאתם לא מודיעים לאנשים את האופציות שעומדות לרשותם.
שמואל בן יעקב: בבקשה.
דוד אזולאי: מר רפאל צבי.
דוד אזולאי: רפאל, אתה הפנית לנו מכתב על כך שהיתה לך תאונה בשנת 2003 ורק באפריל 2010 נדרשת לשלם.
צבי רפאל: נכון.
צבי רפאל: אני לא זוכר מה היה, כמה היה הפינוי בזמנו.
צבי רפאל: זה הגיע ל – 3,100 שקל.
צבי רפאל: לפני שבוע לקחתי וסגרתי את זה.
דוד אזולאי: בכמה בסוף סגרת?
צבי רפאל: 2,350 שקל.
דוד אזולאי: כמה היה התשלום הראשוני?
צבי רפאל: כמה היה הפינוי ב – 2003 אין לי מושג.
אורי מקלב: איפה לאיפה זה היה?
צבי רפאל: מהר נוף לשערי צדק.
דוד אזולאי: מי היה צריך לשלם את זה?
צבי רפאל: חברת הביטוח, או מישהו.
צבי רפאל: לא ידעתי מזה, לא קיבלתי מכתב במשך השנים.
צבי רפאל: הטענה שלי זה לא רק זה.
דוד אזולאי: פינו אותך, בעצם רק אחרי הרבה שנים קיבלת פניה ממד"א.
צבי רפאל: אבל הטענה שלי זה לא רק הפניה, זה שאני קיבלתי, ביקשתי דו"ח לנפגע.
צבי רפאל: זה לקח בערך 4 חודשים.
צבי רפאל: זה קפץ מ – 1,100 שקל ל – 3,100 שקל.
צבי רפאל: ב – 4 חודשים.
דוד אזולאי: עכשיו רק אני מבין למה יש כל כך הרבה עורכי דין במדינה.
דוד אזולאי: צריך גם להתפרנס.
צבי רפאל: וגם המשרד עורכי דין, אני כן אייצג את השם שלו – שי ארז בתל אביב, לא מוכן לדבר.
צבי רפאל: אין, הוא לא מוכן להרים את הטלפון, לא מוכן שום דבר.
דוד אזולאי: תודה רבה אדוני, אני מודה לך שבאת לועדה שלנו.
דוד אזולאי: אני אבקש, אסתר סושנסקי, שהיא נציגת עמותת "כן – לקידום זכויות הזקנים".
אסתר סושנסקי: אני מתנדבת בעמותה.
אסתר סושנסקי: אנחנו עמותה ארצית, ללא רווח.
אסתר סושנסקי: מקבלים את הפניות מכל הארץ.
אסתר סושנסקי: יש פה, מונחות לפני פניות מחיפה, באר שבע, ירושלים, בת ים, כל הערים.
אסתר סושנסקי: מדובר בקשישים.
אסתר סושנסקי: דוגמה אחת: קשישה שקיבלה את שירות מד"א ב – 2007 בדצמבר, ואז לא קיבלה אף פעם הודעת תשלום, שום דבר, חיוב תשלום.
אסתר סושנסקי: כעבור 4 שנים קיבלה ישירות התרעה אחרונה לפני ביצוע עיקול.
אסתר סושנסקי: קרן החוב – 378 שקלים.
אסתר סושנסקי: הוצאות גביה – בסביבות 700 שקל.
אסתר סושנסקי: היא אף פעם לא קיבלה את הקרן, בעצם, בקשה לתשלום הקרן.
אסתר סושנסקי: אני התקשרתי גם לעו"ד, משרד עורכי דין שי ארז.
אסתר סושנסקי: דיברתי עם עו"ד מירה, אני חושבת.
אסתר סושנסקי: היא הסכימה לוותר על 200 שקל, אבל 800 שהיא תשלם הקשישה.
אסתר סושנסקי: היא לא מוכנה לשלם 800 שקל מקצבת זקנה עם השלמת הכנסה.
דוד אזולאי: קודם כל תגידי תודה רבה שהסכימו לדבר איתך.
דוד אזולאי: שמעת פה שבדרך כלל אפילו לא הסכימו לדבר איתם.
דוד אזולאי: אז תגידי תודה רבה על זה שהסכימו לדבר איתך.
אסתר סושנסקי: אגב, הקשישה כתבה מספר מכתבים למשרד עורכי דין, ולא ענו לה.
אסתר סושנסקי: לא נענתה בכלל.
אסתר סושנסקי: עכשיו, יש כמה פניות של אנשים שפשוט נופלים ברחוב בגלל איזה שהיא מחלה, אירוע מוחי, חס ושלום, משהו כזה.
אסתר סושנסקי: למשל: בן אדם בבאר שבע לפני שבועיים נפל ברחוב ואיבד הכרה.
אסתר סושנסקי: אנשים מהרחוב הזמינו לו אמבולנס, נתנו לו זריקה במקום, בלי אשפוז.
אסתר סושנסקי: הוא הרגיש יותר טוב.
אסתר סושנסקי: שאלו: אתה רוצה את האשפוז בבית חולים?
אסתר סושנסקי: הוא אמר: לא.
אסתר סושנסקי: החתימו אותו שהוא לא רוצה.
אסתר סושנסקי: אתמול קיבל את השובר תשלום – 750 שקל ממד"א.
אורי מקלב: ללא פינוי, ללא פינוי.
דוד אזולאי: זה ללא פינוי.
מירי כהן: הוא פנה, הוא פנה.
מירי כהן: הוא פנה ולא אושפז.
אסתר סושנסקי: לא, הוא לא פונה.
אסתר סושנסקי: הוא לא פונה.
קריאה: מפחדים להתאשפז, את לא מבינה?
דוד אזולאי: רגע, הוא קיבל זריקה והוא לא פונה.
אסתר סושנסקי: הוא טוען שקיבל זריקה במקום, כי הוא היה חסר הכרה.
אורי מקלב: גם אם היו מודדים לו רק דופק הוא גם היה משלם.
אסתר סושנסקי: הוא היה מחוסר הכרה.
אסתר סושנסקי: קיבל זריקה.
אסתר סושנסקי: אישה אחרת, שגם נפלה ברחוב, קשישה מירושלים.
אסתר סושנסקי: אנשים הזמינו לה אמבולנס.
אסתר סושנסקי: הביאו אותה לבית חולים.
אסתר סושנסקי: היתה שם 10 שעות בבית חולים, משעה 1 עד 11 בלילה, שוחררה וקופת חולים לא מוכנה לשלם עבור האמבולנס, כי היא לא היתה מאושפזת.
אסתר סושנסקי: ועוד מספר פניות כאלה.
דוד אזולאי: אני מציע, אנחנו יכולים לשבת פה שעות ולשמוע.
דוד אזולאי: אני פשוט רוצה מדגם מכל דבר, ושמענו את המדגם שלך.
דוד אזולאי: בבקשה, אמנון דניאלי, נציג הרשות לשיקום האסיר.
אמנון דניאל: אני ממונה פניות ציבור של רשות שיקום האסיר ובכלל.
אמנון דניאל: עוד כשהייתי פה בכנסת בפניות ציבור, ... כמה תשלומי חובות של אנשים שחייבים למד"א.
אמנון דניאל: אבל כשמדובר באסירים, נניח אסיר היה מכור לסמים ואירוע כלשהו, ואז הגיע אמבולנס, לא בידיעתו ופינה אותו, אז ישב 5, 6 שנים בבית סוהר.
אמנון דניאל: ואז אני מגיע ואני מתקשר לכל מיני גורמים, לכל הגורמים בארץ, אין לי בעיה איתם.
אמנון דניאל: כשאתה מתקשר לבנק אתה שומע בנק ואתה נבהל, כשאתה מתקשר למד"א, אתה אומר: מד"א שלנו.
אמנון דניאל: דווקא מד"א לא מסייעים.
אמנון דניאל: זה פשוט לא להאמין.
אמנון דניאל: פניתי פעם ועוד פעם ועוד פעם.
אמנון דניאל: וישב שם איזה בחור שהוא התחיל להתלונן לבן אדם: למה הוא הגיע, למה הוא עשה.
אמנון דניאל: אפילו תשמע, מ – 300 שקל איך זה יכול להגיע ל – 2,000 שקל?
אמנון דניאל: איך זה יכול להגיע ל – 2,500 שקל?
אמנון דניאל: עכשיו, הבן אדם אסיר משוקם, בוא תפרוס לו.
אמנון דניאל: לא, כלום, שום דבר.
אמנון דניאל: כשאתה פונה לבנק הוא מוכר לך את החוב.
דוד אזולאי: למי פנית?
דוד אזולאי: פנית לעורכי דין או למד"א?
אמנון דניאל: ללשכת המנכ"ל.
אמנון דניאל: מחלקת גביה.
אמנון דניאל: תראה, אני אומר את האמת.
אלי בין: למחלקת הגביה או ללשכת המנכ"ל?
אמנון דניאל: לשכת מנכ"ל שם הפנו אותי למחלקת גביה.
אמנון דניאל: אני בהתנהלות שלי אני עוקף את העורכי דין, כי היום יש להם בשפע תעסוקה.
אמנון דניאל: אם תיקח את האותיות: ש – פ – ע זה גם היפוך מילה של משהו אחר.
אמנון דניאל: אז אני פונה ישירות למנכ"לים, למנהלים, ליושבי ראש, ככה אני פותר את הבעיה.
אמנון דניאל: אני חושב שאני פונה למד"א אז קצת, קצת איתנו, אנחנו אותו מוסד.
אמנון דניאל: לא יתכן שיד אחת נותנת ויד שניה גודעת.
אמנון דניאל: באים לשקם בן אדם, אז את החובות שלו, אז אני מראש לא מתעסק עם מד"א.
אמנון דניאל: לא מתעסק עם מד"א.
אמנון דניאל: יש לי תיקים כאלה, לא מתעסק.
אמנון דניאל: למה להתעסק?
אמנון דניאל: יש שמה בחור שעונה לי בצורה של לא רוצה להגיד איך.
אמנון דניאל: לא באים "לקראת" בשום פנים.
דוד אזולאי: יש פה עוד מישהו מהאזרחים שפנה?
יבגניה מנס: גם טיפול אישי שלי, חוץ מזה שאני מתנדבת ב – "כן לזקן" יש לי סיפור.
יבגניה מנס: בשנה שעברה ביוני לא הייתי בירושלים, הייתי מחוץ לירושלים, ברחובות, התקשרו אלי לנייד ואמרו: אנחנו משי עזר, יש לך חוב למד"א 850, משהו כזה, שקל.
יבגניה מנס: תשלמי מיד כי אנחנו סוגרים לך חשבון.
יבגניה מנס: אני יודעת שאין לי חובות.
יבגניה מנס: אני תמיד, הזמנתי אמבולנס לאבא לפני 3 שנים, ביוני 2008, בדצמבר אבא נפטר.
יבגניה מנס: אמרתי הוא כבר כמעט 3 שנים בקבר.
יבגניה מנס: מה פתאום?
יבגניה מנס: אני יודעת שאני שילמתי תמיד.
יבגניה מנס: לא, יש לך חוב, אני אבדוק בגביה.
יבגניה מנס: חזרה אלי: כן, יש לך חוב, תשלמי מיד.
יבגניה מנס: אני אמרתי: אבל אני לא קיבלתי שום דבר, לא התרעה, לא תזכורת, איך אני אשלם?
יבגניה מנס: אין לי שום דבר ביד.
יבגניה מנס: אנחנו שלחנו לאבא, אנחנו שלחנו לך.
יבגניה מנס: אמרתי: אבא שלי ואני, אנחנו גרנו באותה דירה, באותה כתובת, לא שינו מספר טלפון, לא שינו כתובת, לא שינו דירה, לא קיבלנו שום דבר.
יבגניה מנס: אין שום הוכחה.
יבגניה מנס: אני חסרת ישע.
יבגניה מנס: אין לי שום הוכחה שהם שלחו ואני לא קיבלתי.
יבגניה מנס: מי?
יבגניה מנס: הדואר אשם?
יבגניה מנס: לא יכול להיות.
יבגניה מנס: תמיד אני מקבלת כל מה שמגיע אלי דרך הדואר אני מקבלת.
יבגניה מנס: בקיצור, אני אמרתי: אין לי חוב.
יבגניה מנס: חזרתי לירושלים, למחרת בבוקר, ואני שמרתי, היה לי אישור מקופת חולים, אבא היה מאושפז, שאני קיבלתי החזר.
יבגניה מנס: רצתי עם הניירות האלה, רצתי למד"א ל – מ.ג.
יבגניה מנס: התברר ששם שיפוצים ומצאו מקום מצויין לשירות לקוחות, הר חוצבים.
יבגניה מנס: מ – מ.ג.
יבגניה מנס: אני רצתי, בלי רכב, עם אוטובוסים להר חוצבים.
יבגניה מנס: מצאתי שם.
יבגניה מנס: הבאתי מסמכים, אמרתי: תשמעו, אין לי חוב, תסתכלו.
יבגניה מנס: איזה פקידה אמרה: כן, כן, את צודקת, אבל אין מנהלת חשבונות, אנחנו נטפל בזה, היא צילמה הכל.
יבגניה מנס: משי עזר מתקשרים אלי, מתקשרים יום, יומיים, אמרתי: יש לי, ומשי עזר המזכירה אמרה לי: את יכולה לפקסס לי?
יבגניה מנס: אני אמרתי: כן.
יבגניה מנס: רצתי לדואר, פקססתי, ומאז אני לא שומעת על שי עזר.
יבגניה מנס: מאותו יום.
יבגניה מנס: במד"א אני מתקשרת, שואלת: מה עם העניינים שלי?
יבגניה מנס: מנהלת חשבונות עסוקה, היא לא נמצאת.
יבגניה מנס: אנחנו נטפל, אנחנו נטפל.
יבגניה מנס: בקיצור, בעוד שבועיים רצתי עוד פעם להר חוצבים.
יבגניה מנס: תפשתי את המנהלת חשבונות, והיא אמרה לי: אני פעם ראשונה שומעת על המקרה הזה.
יבגניה מנס: אני אמרתי: אבל אני השארתי הכל.
יבגניה מנס: אני התקשרתי אלף פעמים, הייתי פה.
יבגניה מנס: בקיצור, היא לקחה את הניירות שלי, היא ראתה שאני שילמתי, שאין לי חוב, ביטלה לי החוב.
יבגניה מנס: אבל למה אני שמרתי, זה לא סוף הסיפור, למה אני שמרתי את הניירות האלה?
יבגניה מנס: כי ב – 2008 כשאני הזמנתי אמבולנס, שילמתי, קיבלתי החזר ואחרי חודשיים בערך אני הזמנתי עוד פעם אמבולנס לאבא.
יבגניה מנס: ובדרך כלל אני ביקשתי תמיד בתוך האמבולנס ביקשתי חיוב לתשלום.
יבגניה מנס: אל תשלחו לי בדואר, תנו לי ביד.
יבגניה מנס: באותו מקרה לא היו להם טפסים האלה ואמרו שאנחנו נשלח לך בדואר ובעוד שבוע אני מקבלת בדואר.
יבגניה מנס: אני אפילו לא מסתכלת מה זה, רצה ומשלמת.
יבגניה מנס: שילמתי ואחרי שבועיים קיבלתי תשלום שלישי.
דוד אזולאי: על אותו פינוי שהיה?
יבגניה מנס: עכשיו אני אספר.
יבגניה מנס: תשלום שלישי.
יבגניה מנס: ואני התחלתי להסתכל והתברר שהתשלום השני היה על הקודם שאני כבר שילמתי.
יבגניה מנס: פעמיים.
יבגניה מנס: רצתי, זה היה ב – 2008.
יבגניה מנס: רצתי למד"א עוד פעם, הבאתי את כל המסמכים שכבר שילמתי.
יבגניה מנס: ועל התשלום השני הם כתבו, יש לי פה הכל, שמו חותמת וכתבו שזה יהיה על החשבון, כאילו, פעם השנייה שאני הזמנתי אמבולנס.
יבגניה מנס: אמרתי: הכל בסדר?
יבגניה מנס: כן.
יבגניה מנס: הכל מסודר, אין לך חוב.
יבגניה מנס: אבל הרגשתי שזה לא הסוף.
יבגניה מנס: שמרתי מסמכים אלה, יש לי הכל.
יבגניה מנס: זה הסיפור עם מד"א ואני אומרת: למה אחרי 3 שנים, לא שיניתי מספר טלפון, לא שיניתי בית.
יבגניה מנס: אבא היה גר איתי.
יבגניה מנס: לא לאבא, לא לי, לא קיבלנו כלום.
דוד אזולאי: תודה רבה גברת.
יבגניה מנס: אני רוצה רק הצעה שלי.
דוד אזולאי: משפט סיכום בבקשה.
יבגניה מנס: אם צריכים, חוץ, מקרן לשלם סכומים כל כך גבוהים, למה אי אפשר לשלוח התרעה בדואר רשום, שיהיה לבן אדם איזה הוכחה שהוא קיבל?
דוד אזולאי: תודה רבה, אני מודה לך גבירתי.
דוד אזולאי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.
ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, אני שומע דברים ששמענו כבר לפני שנים בועדה לפניות הציבור, ואני חושב שהבעיה היא בעיה מבנית.
ישראל אייכלר: היושב ראש הזכיר את הבעיה המרכזית שיש התחשבנות בין האזרח לבין מד"א, דבר שבקופות החולים בבתי החולים כבר סודר שאדם מקבל טופס ובית החולים בדרך כלל מתחשבן עם הקופת חולים.
ישראל אייכלר: רוב המקרים, אני מבין, או לפחות מחצית מהפינויים שמד"א עושה, זה כבר קורה היום, תגידו לי אם אני טועה, שאם הוא מאושפז בבית החולים, בית החולים כבר מתחשבן עם מד"א.
מירי כהן: קופת חולים ומד"א מתחשבנות.
מירי כהן: הוא לא צריך לשלם.
ישראל אייכלר: האזרח לא צריך להיות באמצע.
מירי כהן: הוא רק מעביר את הקבלה.
ישראל אייכלר: צריך להעביר קבלה, זה כמו שהוא צריך להעביר טופס 17 לצורכי דברים אחרים, הוא מעביר את זה.
ישראל אייכלר: אז 50 אחוז מהבעיה כבר נפתרה.
ישראל אייכלר: אני גם שמח לשמוע ממנהל מד"א, אלי בין, שהתקנות שבמס הכנסה שנכנסו, שהעורכי דין לא יוכלו לעשות עושק ושוד, כמו שעושים בכביש 6 ובמקומות אחרים, וכמו החשבונות ששמענו פה, אני מבין, אדוני היושב ראש, שזה כבר הוצג, והם כבר עובדים לפי התקנון של 22 שקל או 15 שקל, מחירים סבירים.
ישראל אייכלר: הבעיה שנותרה היא, שתי בעיות: 1 – כאשר האדם לא מאושפז, הגב, כהן יודעת בדיוק על מה אני מדבר, כי ביקשתי בועדת העבודה להעביר את זה, ונקווה שזה יעבור, שלא יהיה דבר כזה שאדם מזמינים לו אמבולנס, והרופא, או הפרמדיק נותן לו טיפול של מדידת לחץ דם, כפי שאומר הרב מקלב, הוא כבר מחויב ב – 700 או 800 שקל.
ישראל אייכלר: זה שוד שצריך להפסיק אותו מיד.
ישראל אייכלר: צריך להיות תעריף של 100 שקל, או 150 שקל, כמה שנותנים על ביקור רופא, משהו כזה.
ישראל אייכלר: אם הוא לא הועבר, הוא לא פוּנה, אז אין שום סיבה שמד"א תיקח מחיר של פינוי.
ישראל אייכלר: זה דבר אחד שחייבים לתקן.
ישראל אייכלר: זה יפתור גם, שוב, עוד 25 אחוז, או 30 אחוז מהבעיה.
ישראל אייכלר: העניין האחרון, אני מקווה מאד שגם יבוא העניין הזה של הצעת החוק, שגם אדם שלא אושפז, אלא שהיתה הצדקה לפינויו על ידי רופא או פרמדיק שאמר שהוא, או רופא, שחייב בדיקה בחדר מיון, גם אם יתברר שברוך השם אין לו התקף לב ואין לו אירוע מוחי ועשו לו CT והוא חוזר הביתה, גם הדבר הזה שיהיה ממומן על ידי המדינה, לא פחות מאשר אדם מאושפז, כי בכך יש הצלת נפשות.
ישראל אייכלר: ככה ייוותר מצב שרק אולי 10 אחוז של פינויים שיצטרכו להיות בקשר בין מד"א לבין האזרח.
ישראל אייכלר: גם שם הייתי מאד ממליץ ואני רואה פה במרכז המחקר שקופות החולים מוכנים לזה, להפסיק את הקשר הישיר בין מד"א, בפרט עורכי דינם, לבין האזרח.
ישראל אייכלר: דרך קופות החולים.
ישראל אייכלר: לכל אזרח יש היום קופת חולים.
ישראל אייכלר: אז קופת חולים תחייב את האיש בסכום מסוים כמו שהוא מחייב אותו ב – 100 שקל של הטיפול כשהוא לא פונה, הוא יחייב אותו ב – 50 אחוז האלה כאשר הוא פונה ולא מקרה של התקף לב, חשד להתקף לב, או חשד לאירוע מוחי.
ישראל אייכלר: אני חושב שבכך גם מד"א תצא יותר בכבוד.
ישראל אייכלר: אני מאד מצטער שמד"א היתה כל השנים דמות מאד אהודה בציבור, שפתאום בגלל העורי דין האלה יצא שם לא טוב למד"א.
ישראל אייכלר: כך, על ידי זה שננתק את הקשר הכספי בין האזרח לבין מד"א, אז השם הטוב של מד"א יחזור לקדמותו.
דוד אזולאי: תודה רבה הרב אייכלר.
דוד אזולאי: חבר הכנסת, הרב אורי מקלב.
דוד אזולאי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהודות לו על כך שהוא בעצם היה הנחשון הראשון לנושא הזה של התשלומים.
דוד אזולאי: אמרתי את זה בפתיחת דברי, למעשה הוא קיים כאן, חבר הכנסת מקלב קיים כאן שלוש ישיבות
שלומית אבינח: ארבע ישיבות.
דוד אזולאי: אז 4 ישיבות שנתקיימו על ידי חבר הכנסת הרב אורי מקלב ואנחנו בסך הכל ממשיכים את אותם דיונים שהתחיל בהם ועל כך ראוי לתודה וברכה על פעילות טובה למען האזרח.
נתנאל עמדי: כבודו, מה יהיה איתי?
נתנאל עמדי: שבמקום 350 שילמתי 2,560?
נתנאל עמדי: מה יהיה איתי?
נתנאל עמדי: אני לא יכול לוותר על הכסף הזה.
דוד אזולאי: אדוני, אני שמעתי אותך,
נתנאל עמדי: לא היה לי מה לאכול אני שילמתי כסף.
דוד אזולאי: אנחנו שמענו אותך, לקחנו את הניירות.
נתנאל עמדי: הכל סגור.
דוד אזולאי: הוא השאיר את הניירות, נצלם אותם.
דוד אזולאי: אני מעביר אותם למד"א והם יתנו לנו את התשובה, לא לך.
דוד אזולאי: אנחנו נעביר לך את התשובה.
אורי מקלב: אדוני היו"ר, חברַי חברי הכנסת, קודם כל אני רציתי לפתוח בדברי תודה אליך.
אורי מקלב: לא שמעתי את דברי הפתיחה שלך, אבל רציתי להודות לך שעל אף מספר הישיבות שאתה ראית שכבר נידונו בנושא הזה ואתה ממשיך בעקביות ובנחישות לדון בדברים האלה, ואתה לא מתייאש.
אורי מקלב: כתוב בחלום פרעה, שהוא לא ידע את הפתרון שלו, אז יוסף פתר לו את זה, למה הוא ראה שיבולים ולמה הוא ראה פרות, אבל הוא ענה לו: בגלל הישנות החלום פעמיים, סימן שנכון הוא הדבר, גם ממהר ה' לעשותו.
אורי מקלב: כיוון שפעמיים ראית אותו דבר, גם שיבולים.
אורי מקלב: רבותיי, חברי ממגן דוד אדום, ישיבה שישית בנידון.
אורי מקלב: אתם צריכים כבר להגיע שאמת הוא הדבר.
אורי מקלב: סוף כל סוף צריך להפנים.
אורי מקלב: להפנים שזה לא סתם תלונות של מקרה כזה או מקרה אחר.
אורי מקלב: יש כאן בעיה מערכתית עמוקה בהתנהגות של מגן דוד אדום, וכולנו מעריצים של מגן דוד אדום, כולנו יודעים את החשיבות.
אורי מקלב: אתם אולי מתוך כל הדברים הציבוריים שאנחנו מתעסקים איתם הוא הדבר הערכי ביותר.
אורי מקלב: אנחנו עכשיו חוזרים בדיון ועדת הכלכלה שבראשותו של הרב אייכלר בדיון מהיר על הפסקות חשמל של חברת החשמל ציינו, על אף הפסקות החשמל ציינו את היחס ואת הגישה החיובית כלפי אזרחים לחברת חשמל.
אורי מקלב: ושמה זה לא תמיד פיקוח נפש.
אורי מקלב: מהירות, והתגובה, והנכונות.
אורי מקלב: יש בעיות.
אורי מקלב: אנחנו כאן מדברים על משהו מהותי ואנחנו מצפים שהדיסק, או התקליט ייתפס אצלכם ויתהפך אצלכם.
אורי מקלב: זה אנחנו מרגישים.
אורי מקלב: בתור ידידים אנחנו אומרים את זה.
אורי מקלב: וכולם, אני כיוונתי בדברי לכל ...
אורי מקלב: אנשים שלא מחפשים את רעתכם.
אורי מקלב: הם לא מחפשים.
אורי מקלב: הם מעריכים מאד את מה שאתם עושים.
אורי מקלב: אבל, כפי שנאמר, נראה היום, חלק מהאנשים נראה להם שמגן דוד אדום עסוקים יותר בתדמית מאשר בהצלת נפשות, אלא בגבית כספים.
אורי מקלב: היום יש לא מעט אנשים כשהם נופלים, הם מיד: רק לא האמבולנס, האמבולנס.
אורי מקלב: הם נהיים חולים ומרגישים לא טוב מהאמבולנס, מהחשבון שיגיע אליהם, מהמכתבים של העורך דין.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על אנשים שנמצאים, אתם מתעסקים עם אנשים האלה שהגיעו לשעות הכי קשות, בדקות הכי קשות לחיים שלהם, בין אם זה נגמר בטוב, וחס וחלילה זה נגמר לא טוב, וגם זה נגמר חודשים רבים.
אורי מקלב: בדקות הכי קשות שפחות שולטות על עצמם אתה רואה אנשים: לא, לא אמבולנס.
אורי מקלב: המחיר, אני לא יכול לעמוד בזה.
אורי מקלב: אני לא אכנס, גם בגלל שהזמן קצר, לכל מגוון הנושאים שאנחנו דיברנו פה והעלינו פה.
אורי מקלב: לחלקם יש התקדמות.
אורי מקלב: ואני רוצה לציין לך, ואני קצת אופטימי בגלל שאני רואה ... ישיבה שישית, יותר אנשים מגיעים.
אורי מקלב: החשיפה התקשורתית היא יותר רבה.
אורי מקלב: לא זוכר עוד דיון בועדה שיש פולואפ כזה עוד לפני ...
אורי מקלב: בדרגים יותר חשובים.
אורי מקלב: ואני רואה כאן את מנכ"ל מגן דוד אדום, ואני חושב שזה לברכה שאתה נמצא פה.
אורי מקלב: לא בכל הדיונים זכינו שתהיה פה, ולא שמעת את האנשים בעצמם.
אורי מקלב: שלחת אנשים טובים.
אורי מקלב: היית צריך להביא לכאן את העורכי דין שמתעסקים בגביה מול האנשים, שישמעו פעם את זה.
אורי מקלב: שישמעו מה האנשים עוברים.
אורי מקלב: המפגש הראשון שיש לאנשים עם החשבון, עם ה – 2,000, עם ה – 3,000 שקל, פעם ראשונה זה כבר מכתב של עורך דין.
אורי מקלב: איפה הייתם קודם?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לקבל התקפת לב רק מזה.
אורי מקלב: ואני חושב, יכול להיות שיש אנשים זה, אולי זה באמת להביא עוד פינויים.
אורי מקלב: המצב הוא, המפגש הראשון של אנשים זה עם המכתב.
אורי מקלב: אם ידעו את הכתובת, אם העורך דין ידע את הכתובת, למה אתם לא ידעתם?
אורי מקלב: אנחנו מתעסקים עם מערכות ציבוריות.
אורי מקלב: יש אפשרות להגיע לכתובות של אנשים לאו דווקא על ידי עורך דין.
אורי מקלב: יש פעולות פשוטות, אנחנו דיברנו על כך, מגן דוד אדום יכול בעצמו לנהל מערכת גביה עוד טרום גביה משפטית ושל עורכי דין, ולהגיע לכתובת הנכונה, במיוחד לאנשים כאלה שחלקם לא חזרו הביתה, חלק גדול לא חזרו הביתה מאז שפינו אותם, זה כבר לא הכתובת, ... הבחור שניסה להתאבד.
אורי מקלב: אנשים שכבר לא חיים והיורשים מקבלים אחרי כמה שנים.
אורי מקלב: יותר מידי פעמים אנחנו בכנסת דנים בנושאים של מגן דוד אדום, בנושאים של החובות.
אורי מקלב: הבעיה בהתרשמות שלי, אני לא אאריך ואכנס לכל הפרטים, לא יכול להיות שאי אפשר להגיע.
אורי מקלב: אנחנו מצאנו כמה וכמה פתרונות.
אורי מקלב: לפתרונות האלה,שלכאורה היו צריכים מגן דוד, הראשונים לברך על כך, ההתנגדות בתוך הועדות, קודם כל החובות היו של מגן דוד אדום.
אורי מקלב: אני פה אחזור כמה שאני מעריך אתכם, כמה שאני אוהב אתכם על כל רגע, אבל צריכים גם לשמוע את הביקורת.
אורי מקלב: ממשרדי העורכי דין הכי גדולים בארץ הביאו פה את העורכי דין שלהם ועמדו על רגליים אחוריות להסביר שאי אפשר היום לבטל קנסות ולהגיע לאיזה פריסה ומחיקת חובות ולתת ל רשימת החייבים, מכיוון שזה צנעת הפרט?
אורי מקלב: מי היה צריך להעלות את זה?
אורי מקלב: היה צריך להעלות את זה משרד המשפטים, היו צריכים להעלות את זה קופות החולים, יכול להיות משרד הבריאות.
אורי מקלב: אתם חייבים לכם כסף, מוצאים פתרון שאפשר לפתור את זה על ידי קופת חולים.
אורי מקלב: עומדים כאן קופות החולים, שהם אמורים לשלם את כל הכסף.
אורי מקלב: המבצע היה שרשימות החייבים יועברו לקופות החולים.
אורי מקלב: קופות החולים יראו, ימפו מי אנחנו נשלם.
אורי מקלב: מדובר על מיליוני שקלים שהיה אמור לעלות לקופת חולים, הם הראשונים שעמדו ואמרו: כן.
אורי מקלב: מי עמד פה, הגזבר אמר: לא.
אורי מקלב: ההרגשה שחלק מהריביות והקנסות הם חלק מובנה בתוך ההכנסות של מגן דוד אדום לא משתחררת מאיתנו.
אורי מקלב: קשה לכם אולי להשתחרר מהעניין הזה.
אורי מקלב: אני מבין שאתם עומדים אולי בפני בעיות כלכליות, אבל לא על חשבון, לא על הגב של המסכנים האלה.
אורי מקלב: לא יכול להיות מצב כ- 300 מיליון שקל הציבור חייב למגן דוד אדום.
אורי מקלב: 300 מיליון, מתוכם 150 זה ריביות וקנסות ומכתבים מעורך דין.
אורי מקלב: זה דבר שהוא לא מתקבל.
ישראל אייכלר: יש עוד חברה, או גוף ציבורי שיש דבר כזה בו?
אורי מקלב: אין דבר כזה, לא בסדרי גודל של 500 שמדובר בתעריפים יקרים.
אורי מקלב: אדם שלא הזמין, לא רצה, הזמינו לו אמבולנס.
אורי מקלב: מדדו לו דופק, מדדו לחץ דם.
אורי מקלב: אבל גם אנחנו עומדים לסדר את זה, אנחנו עומדים מ – 2007 – 2009 ועדיין לא מסודר.
אורי מקלב: ההסדר הזה עם קופת חולים שאנחנו כל כך מברכים עליו הוא צולע.
אורי מקלב: הוא עוד עם בעיות קשות מאד, שהקופות חולים נתקלות, ומול מי?
אורי מקלב: מול מגן דוד אדום.
אורי מקלב: אני ישבתי וסידרתי ותיווכתי בין הרשות לגביית חובות של המדינה, לבין מגן דוד אדום, שהסכימו לקבל אותם תחת חסותם.
אורי מקלב: דהיינו, רשות לגביית חובות לוקחת את התעריפים שלהם הרבה הרבה יותר זולים מתעריפים של עורכי דין פרטיים שהגוף לוקח.
אורי מקלב: יש תעריפים שאנחנו כאן מבקרים אותם בועדות הכנסת.
אורי מקלב: הממשלה, חייבנו את הממשלה לעבוד, גם הממשלה חייבים כסף, משרדי ממשלה, עובדים דרך הרשות.
אורי מקלב: הם אומרים לי: לא עידכנו, אין רצון.
אורי מקלב: זה התשובה שלהם.
אורי מקלב: הם באים, אני יודע שיש לכם טענות שהם רוצים מכם יותר תעריף גבוה ממה שלוקחים מהממשלה, אבל יותר נמוך מהעורכי דין הפרטיים.
אורי מקלב: יותר גבוהות.
אורי מקלב: לא מוכנים ככה, לא מוכנים ככה.
אורי מקלב: אבל אני שומע מהם.
אורי מקלב: אין רצון.
אורי מקלב: אני אומר לכם, הבקשה שלי היא אחת, ובזה אני אסיים, אני יכול להרחיב במגוון הנושאים שאנחנו טיפלנו בהם, אבל אני אומר דבר אחד: תחליפו, תחליפו את הדיסקט.
אורי מקלב: תבואו, טוב שאתה נמצא פה אדוני המנכ"ל, לא שלא שלחת אנשים טובים.
אורי מקלב: אתם חייבים להחליף את כל הגישה ואת כל ההתנהלות בגבית החובות.
אורי מקלב: הדבר הזה הוא באמת בגדר שערורייה.
דוד אזולאי: אני מודה לך אדוני.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האמת אני חושבת שחברי היקר אורי, חבר הכנסת אורי מקלב אמר, אנחנו באמת השתתפנו ביחד בישיבות.
דוד אזולאי: אתם יותר ותיקים ממני בנושא הזה.
דוד אזולאי: ועשיתם, אני אומר.
דוד אזולאי: התוצאות שלכם באמת מעידות על כך שמשהו נעשה.
דוד אזולאי: אולי יש פה דבר - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רק מקווה מאד, אדוני היושב ראש, שאתה לא תצטרך להיות ותיק בתחום הזה ונפתור את הבעיות מהר מאד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הכל נאמר פה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פשוט רוצה להגיד לך, אלי, באמת כמו שאמר אורי, טוב שאתה נמצא כאן, אבל כשמדובר על קרן, חוב של הקרן 150 מיליון יש פה שתי אפשרויות: 1 – זה שהגביה שלך עובדת גרוע מאד ופשוט אתם לא יודעים לעשות גביה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 2 – זה שנוח לכם לא לגבות בזמן ואחרי זה לקבל פי 4, פי 5.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו תראה, אני אומרת את המשפט הזה ואני אמשיך להגיד אותו בכל מקום: איפה שאין ערכים באים החוקים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרבה פעמים באים ואומרים שהכנסת מחוקקת חוקים שהם נורא קיצוניים והם לא מתאימים, לא יודעת מה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו שומעים הרבה מאד ביקורת על החקיקה שיש בכנסת, אבל הרי הניסיונות שיש כאן זה שאתם תפתרו את זה לבד, ובסופו של דבר לא יהיה מנוס אלא א – לפתוח את השוק לתחרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יהיה יותר מד"א לבד, ואתה יודע שאני עובדת בנושא הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהמונופול של מד"א זה אחת הבעיות הקשות מאד שיש במדינת ישראל, ואת המונופול הזה צריך לחסל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: או שאתם מתנהגים כגוף שהוא באמת גוף למען האזרחים, או ששכחתם לרגע מה התפקיד שלכם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה יודע שאני גם לא מזמן שילמתי, היתה לי תאונת דרכים, היתה לי תאונת דרכים ושילמתי 500 שקל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התברר, דרך אגב, שחברי כנסת לא משלמים, אבל אני שילמתי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שילמתי מהר כי פחדתי - - -
קריאה: למה חברי כנסת לא משלמים?
מירי כהן: אנחנו לא מכירים את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני, דרך אגב, אמרתי לו,
קריאה: זה שוחד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה שוחד.
דוד אזולאי: עכשיו יש כותרת לדיון הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב מאד, אני שמחה שאני אומרת את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תשמעו, אני שמחה - - -
אורי מקלב: החוק הראשון נבטל את זה שחבר כנסת לא משלם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שמחה שאני אומרת את זה.
מיקי דור: אין חוק כזה.
מיקי דור: אני אומר את זה באחריות, כי אני מאשר החזרים.
דוד אזולאי: רבותיי, רבותיי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שמחה שעשיתי כותרת ל"הארץ".
דוד אזולאי: קודם כל יש עכשיו כותרת, ודבר שני, אם עד עכשיו זה היה, עכשיו זה כבר לא יהיה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא איכפת לי ובלבד שיחזיר, כי הוא כבר הבטיח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה סתם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אגיד לך אבל למה אני אומרת את זה, לא בגלל שבעצם אני מקטרת שהח"כים לא צריכים לשלם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באמת, יכול להיות שבאמת אין סיבה שאנחנו לא נשלם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שיש סיבה שנהיה כמו כל האזרחים.
דוד אזולאי: שנהיה בריאים ולא נשלם.
אורי מקלב: היא סיפרה לי את זה, אמרתי לה: לפני חודש וחצי, את הבת שלי, חודשיים, פינו 3 ימים אחרי לידה מבית החלמה שהיא היתה לבית חולים.
אורי מקלב: אמרו לה: רק מגן דוד אדום.
אורי מקלב: אמרתי לה שסיפרו לי את זה שמתי לב איך שאני אמרתי: אל תשכחו לשלם את זה.
אורי מקלב: והלכה מיד שילמה את זה חצי, קופת חולים 350 שקל.
אורי מקלב: זה היה 700 שקל ממעלה החמישה.
אורי מקלב: מיד שילמו את זה מחשבון שלי מיד, שלא יהיה בעיה.
אורי מקלב: אנחנו כבר ידענו מה לעשות.
מירי כהן: ילדים של חברי כנסת לא פטורים - - -
אורי מקלב: לא פטורים, גם חברי כנסת לא פטורים.
דוד אזולאי: לא, לא, רק זה, הדיונים עושים את שלהם.
אורי מקלב: אנחנו שילמנו.
אורי מקלב: מיד אני אומר, מיד תשלמו שלא תחשבו רגע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד, אלי, שלא יהיה מנוס אלא, אני עוד פעם חוזרת על זה, להפסיק עם המונופול שנקרא: מגן דוד אדום.
קריאה: שמעתי שחבר הכנסת מקלב אמר לך שתעלי את זה שוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני אעלה את זה שוב.
דוד אזולאי: רבותיי, זה לא הנושא שעומד על הפרק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, לא, זה ממש הנושא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בדיוק הנושא.
אלי בין: זה לא הנושא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני אחזק את מה שאמר אורי מקלב.