GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אזולאי: רבותיי, אני חושב, אחד הדברים שצריכים להגיע למסקנה מהדיונים האלה זה כמה שפחות מגע של האזרח.
מירי כהן: יותר טוב.
מירי כהן: יותר טוב לכולם.
מירי כהן: גם למד"א, גם לקופות וגם לאזרח.
דוד אזולאי: אני אומר, אחת המסקנות שצריך להגיע אליה מהדיון הזה ומהדיונים הקודמים זה כמה שפחות מגע של האזרח מול מד"א, מול כל גורם אחר שהוא אמור, כי הנושא הכספי הוא נושא שנוגע, בסופו של דבר, לכל אחד ואחד מאיתנו.
דוד אזולאי: אני אומר, כאן , שהוא בעצם אמור לרכז את הנושא הזה, חשוב מאד שאתם תמשיכו לטפל בעניין הזה.
דוד אזולאי: אני חייב להגיד לכם גם מילה טובה ואני אומר בעניין הזה, נכון שבתחילת הדיון פה נשמעו דברים קשים, ואנחנו לא נעבור על כך לסדר היום.
דוד אזולאי: אבל יחד עם זה, אי אפשר להגיד שלא נעשה שום דבר.
מירי כהן: נעשו הרבה דברים.
דוד אזולאי: נעשו דברים, אולי לא מספיק.
דוד אזולאי: יש פה את החלק של מד"א, שלדעתי בוודאי שהוא צריך לקחת את הנושא הזה בידיים ולראות איך פותרים את הבעיות האלה, ולא להשאיר אותם.
דוד אזולאי: אם יש היום את אותה ועדה שגבירתי מדברת עליה, אני חושב שמן הראוי שאנשי קופת חולים - - -
מירי כהן: לא, בוודאי, אין ספק.
דוד אזולאי: שיהיו שותפים לזה.
מירי כהן: בכל המהלך הקודם היו שותפים.
דוד אזולאי: אני גם מציע שגם משרד האוצר, לגבי מד"א, ואני מבין את הבעיה הכאובה שלהם שהם בצדק אומרים: אנחנו בעצם נותנים שירות.
דוד אזולאי: קובעים לנו מחירים, אבל אנחנו למעשה לא מקבלים שום תקציב משום גורם.
דוד אזולאי: זאת בעיה.
דוד אזולאי: אני לא מתיימר כרגע לפתור אותה.
דוד אזולאי: אבל היא בעיה שצריכה, ואני אומר פה: רבותיי, אתם צריכים לעשות לעצמכם את יחסי הציבור שלכם במסגרת חברי הכנסת להביא את העניין לידיעתם.
דוד אזולאי: תאמינו לי שיש פה חברי כנסת שהם רוצים, אולי לא תמיד אנחנו יודעים.
דוד אזולאי: יש דברים שאנחנו, עד שאתה לא יושב על שולחן הדיונים לא מכירים את הדברים האלה.
דוד אזולאי: אז מן הראוי, תשתפו את חברי הכנסת.
דוד אזולאי: הנה, פה עלתה דווקא מ בעיה ואנחנו יושבים פה מטפלים בהמון המון מקרים.
דוד אזולאי: יושבים פה חברי, יעידו על כך.
דוד אזולאי: שמעתם פעם את המקרה הזה של אנשים שמפונים לבית חולים פסיכיאטרי?
דוד אזולאי: לא שמענו דבר כזה.
דוד אזולאי: אין ספק שזה נושא שמחייב טיפול.
דוד אזולאי: אותו מסכן צריכים לפנות אותו לבית חולים, ואחר כך אומרים לו: לא, בית חולים פסיכיאטרי, והוא עוד צריך לממן.
דוד אזולאי: בטח הוא גם יממן פעמיים: פעם אחת לבית חולים, פעם שניה לבית החולים הפסיכיאטרי.
דוד אזולאי: זו התוצאה.
מירי כהן: חבר הכנסת אזולאי, רק הערה, הטיוטה של הנוהל החדש שאנחנו רוצים להרחיב אותו, להוציא את זה, היא קיימת.
מירי כהן: אני לא הצגתי אותה ולא מציגה אותה מכיוון שעדיין אפילו לא הצגנו אותה לקופות.
מירי כהן: אבל היא קיימת והיא נמצאת אצלי כאן.
דוד אזולאי: אני מבחינתי אתן לכם זמן של חודשיים, שאני חושב שזה זמן סביר.
מירי כהן: אני מדברת על הצעה ראשונה.
דוד אזולאי: אנחנו נקיים - - -
מירי כהן: ההצעה מוכנה.
דוד אזולאי: תיראו, אני מבטיח לכם נאמנה, אנחנו בתוך חודשיים נקיים דיון חוזר כדי לשמוע עדכונים.
דוד אזולאי: גם ממד"א, גם מקופות חולים, גם מ, כדי לדעת איפה הדברים עומדים.
דוד אזולאי: נושא של הרשות לשיקום האסיר, או בכלל האסירים – אני מקבל את הדברים שלך שהנושא אכן יטופל, שיימצא איזה שהוא סידור.
אלי בין: בחודשיים הבאים, בישיבה הבאה אני אציג לך את זה.
דוד אזולאי: אני לא מוטרד מהאסירים.
דוד אזולאי: האסירים נמצאים במסגרת, המסגרת מחייבת, זה השב"ס.
דוד אזולאי: אבל האסירים המשוחררים קחו בחשבון זה אסיר שהשתחרר.
דוד אזולאי: אנחנו לא יודעים כמה זמן הוא משוחרר.
דוד אזולאי: אנחנו לא יודעים מה מצבו הכלכלי.
דוד אזולאי: חשוב מאד שתהיו מודעים.
אלי בין: אני אתייחס לזה בישיבה הבאה, אדוני.
דוד אזולאי: בשביל זה יש לכם את הרשות לשיקום האסיר.
דוד אזולאי: כדאי מאד שתיקחו את זה לתשומת לבכם.
דוד אזולאי: דבר נוסף שהייתי מבקש מאנשי מד"א, וזה אתם יוצאים בשעה טובה למכרזים לגבי אותן חברות גביה.
דוד אזולאי: אנא מכם, אני חושב שחייבים שאותם אנשים שהתעללו, במירכאות, באותם אזרחים בתקופה הזאת, תיקחו את זה בחשבון.
דוד אזולאי: אלה אנשים שאין להם רגישות לציבור, אסור שיעבדו עם ציבור.
דוד אזולאי: אסור שיעבדו עם ציבור, עם כל הכבוד.
דוד אזולאי: צריך למצוא את הדרך, לא יעלה על הדעת לתת להם עכשיו פרס שהם יכולים להתמודד במכרזים האלה.
דוד אזולאי: אדם שאין לו רגישות ציבורית, לא יכול להמשיך ולטפל בציבור.
דוד אזולאי: עוד דבר שהייתי מבקש בסיכום הדיון זה פעולות טובות – צריכים לפרסם אותם, להביא לידיעת הציבור.
מירי כהן: כשנצא למבצע זה יפורסם.
דוד אזולאי: אז חשוב מאד.
דוד אזולאי: ההערה שקיבלתי כאן שעל המעטפות, לגבי נושא השפות, שהעלתה כאן מנהלת הועדה.
מירי כהן: רעיון מצויין.
דוד אזולאי: שזאת ההזדמנות באמת להגיד לה תודה רבה.
דוד אזולאי: באמת, איך אומרים?
דוד אזולאי: יותר טוב ממני היא עושה את העבודה, אז על כך - - -
מירי כהן: אני מצטרפת אישית.
דוד אזולאי: אז בכל אופן, אני בהחלט מקבל את ההערה שצריך למצוא פתרון לאותם אנשים שיש להם בעיות עם השפה העברית.
דוד אזולאי: אבל הרעיון הזה של לכתוב על המעטפה בכמה שפות שאם השפה לא ברורה, תכתבו לנו.
דוד אזולאי: אז אני מציע שתמצאו את המנגנון לתת מענה לנושא הזה.
מירי כהן: לא, הוא מדבר על המבצע.
מירי כהן: טפסים אתה צודק.
מירי כהן: זה נאמר.
מירי כהן: באמבולנס זה קיים.
מירי כהן: ברחוב הוא מקבל את זה בכמה שפות.
דוד אזולאי: רבותיי, לגבי המקרים הפרטניים שעלו כאן, של אדון עמדי, ושל הבחור עם ההוצאה לפועל, אני מאמין שהדברים הללו, תקבלו פניה מסודרת ואני אבקש את ההתייחסות שלכם לגבי ילדים עם אפילפסיה.
דוד אזולאי: באמת, הנושא הזה עלה אצלי בועדה.
אלי בין: יש הסדר בנושא הזה אדוני.
אלי בין: המקרה המדובר אני לא בטוח, אבל מבדיקה ראשונית שלנו זה לא היה מדובר, המקרה לא היה מדובר על מקרה של אפילפסיה.
שלומית אבינח: זה ילד חולה בגיל - - -
דוד אזולאי: לא, הוא ילד חולה.
אלי בין: זה שהוא חולה באפילפסיה זה נכון.
אלי בין: אף אחד לא מערער על זה.
אלי בין: הבעיה האחרת היא שהמקרה שהאמבולנס הוזנק אליו - - -
מירי כהן: לא בגין אפילפסיה.
אלי בין: הוא לא היה מקרה של אפילפסיה.
אלי בין: היה קוצר נשימה, אבל מפאת צנעת הפרט וזה, אנחנו לא ניכנס גם לשמות.
דוד אזולאי: רבותיי, לסיכום הדיון הזה אני רוצה להודות למנכ"ל מד"א.
דוד אזולאי: להודות פה לכל החברים, במיוחד לאזרחים הטובים שבאו עד לפה על חשבונם.
דוד אזולאי: הזמן שלהם, הכסף שלהם, שירבו אזרחים כמוכם שבאים לפה ומוכנים להגיד את הדברים בצורה גלויה.
דוד אזולאי: מירי, אני מבקש ממך, תודה רבה גם לך.
דוד אזולאי: אני רואה שאת עושה עבודה, אבל אנחנו לרשותך בעניין הזה.
דוד אזולאי: אני פותח את דיון הועדה לפניות הצבור בכל מה שנוגע לתשלום החובות על ידי חברות הגבייה וזה במסגרת יום השלטון המקומי בכנסת.
דוד אזולאי: היום אפשר לומר שכמעט כל הוועדות מקיימות דיון בנושאים של השלטון המקומי ואנחנו, כוועדה לפניות הצבור החלטנו לבחור בנושא גביית החובות על ידי חברות הגבייה, חובות לשלטון המקומי באמצעות חברות הגבייה.
דוד אזולאי: ישנן היום הרבה מאד חברות גבייה שעוסקות בנושא הזה של גביית חובות.
דוד אזולאי: מה שקורה הוא שהרשויות המקומיות נדרשות להתייעל ולעשות תכניות הבראה ובמסגרת אותה התייעלות הן נדרשות להעמיק את הגבייה ולפעמים העמקת הגבייה יש לה שני פירושים; האחד הוא לגבות והשני הוא "לקבור את האנשים עמוק עמוק".
דוד אזולאי: אז אותן חברות, למעשה הרשויות המקומיות, למעשה העבירו את זה לחברות הגבייה שיטפלו, כל חברת גבייה יש לה, כמובן, חוזה מול הרשות המקומית ואין ספק בדבר אחד שאני יודע ואני מכיר את זה עוד מעברי כסגן שר הפנים:
דוד אזולאי: רשויות מקומיות שלקחו חברות גבייה אכן הקטינו את הגבייה ואין להתעלם מכך שזה שיפר את הקופה של הרשות המקומית.
דוד אזולאי: אף אחד לא יכול להגיד בענין זה שזה לא נעשה, כי זה נעשה ויש פה רק דברים מסויימים שאנחנו נדגיש אותם.
דוד אזולאי: פעם, אזרח, אם היתה לו בעיה של תשלום ארנונה, חוב שהצטבר לו או חניות או כל מיני דברים, ידע שהוא ניגש לעיריה ובעיריה, או שהעבירו את זה לאיזושהי ועדה או שעזרו לו, היום מפנים אותו, ראש העיר, המערכת המוניציפאלית אומרת לו: זה לא אנחנו, זה חברת הגבייה.
דוד אזולאי: חברת הגבייה אומרת לו: שמע, אנחנו רק עושים מה שהעיריה אומרת וכך נוצר מצב שבעצם האזרח המסכן, משלם טבין ותקילין.
דוד אזולאי: עכשיו חברות הגבייה, יש פערים בין חברות הגבייה, ואני רוצה שהציבור ידע, חברות הגבייה גובות את הכסף, לא כל מה שהן גובות מגיע לרשות המקומית אלא שזה תלוי בסיכום של הרשות המקומית עם חברת הגבייה, היא קובעת אתה אחוז מסוים שאותו היא צריכה לקבל ומה שמעבר לזה שייך לחברת הגבייה.
דוד אזולאי: אני לא רוצה להיכנס לנושא הזה דווקא אבל, חלק מן הדברים שאני הייתי חשוף אליהם הוא שאותן חברות גבייה, לא תמיד יש להן שעות קבלת קהל, ואם יש שעות קבלת קהל אז הן עמוסות מאד, לא תמיד הן יודעות לתת מענה לצבור שנמצא באותו מקום ואני קיבלתי תלונות קשות ביותר, על חברות מסויימות, שמתנהגות בצורה ברוטאלית כלפי החייבים, אם זה להגיע ביום, בלילה, נקישות בעוצמה על הדלתות ותוך הפחדה ואיומים, לקיחת רכוש, גרימת נזק שאחר כך אין מי שיפצה את האזרח.
דוד אזולאי: האזרח משלם ובכל זאת חייבים מקבלים הודעות ואחר כך לוקח כל כך הרבה זמן עד שחברות הגבייה עונות ואחרי שהן עונות אז מקבלים כזה חשבון מנופח.
דוד אזולאי: רבותי, אני חושב שבענין הזה גם השלטון המקומי, גם חברות הגבייה וגם משרד הפנים צריכים לעשות סדר.
דוד אזולאי: אני יודע שיש חוזר מנכ"ל בנושא של חברות הגבייה וזה יצא נדמה לי ב- 2003 ועם כל הכבוד אנחנו גם יודעים את הדוח של מבקר המדינה אחרי חוזר המנכ"ל הזה והוא מעיד שם, מדבר על דברים קשים שלא בדיוק מיושמים.
דוד אזולאי: השאלה היא האם משרד הפנים אכן עוקב אחרי כל החוזים מול חברות הגבייה?
דוד אזולאי: האם הוא בודק שאכן הדברים מיושמים?
דוד אזולאי: איפה חלקו של האזרח הקטן ?
דוד אזולאי: איפה האזרח הקטן שנדרש לשלם פי כמה וכמה מן הסכום המקורי שנדרש לשלם?
דוד אזולאי: יש משפחות שכורעות תחת העומס הכלכלי שלהן, אין מי שיסתכל עליהן והן לא מסוגלות לשלם.
דוד אזולאי: אז נכון שצריך לשלם ארנונה, נכון שצריך לשלם את דוח החניה, נכון שצריך לשלם את חוב המים אבל, מישהו צריך גם להאזין להן ולשמוע את המצוקה שלהן.
דוד אזולאי: היה ראוי שאיזו עובדת סוציאלית ממחלקת הרווחה תהיה בקשר עם אותן חברות גבייה, כדי להתחשב במשפחות, לפרוש את זה לתשלומים, לבוא לקראת אותן משפחות, אלה הדברים שאנחנו נצטרך היום לדון בהם.
דוד אזולאי: יושבים נציגים של חברות הגבייה.
דוד אזולאי: יושבים פה נציגי משרד הפנים, השלטון המקומי, אני אאפשר גם לתושבים שפנו אלינו בכתב, אזרחים הגונים שבאו לפה על חשבון הזמן שלהם, באו לכאן כדי להגיד את הדברים ואני אאפשר לכולם להתבטא.
יהודה דרורי: הייתי אחד המתלוננים ואני רואה את אחת הבעיות שלא הזכרת והבעיה העיקרית היא שאין לי שום אפשרות לפנות לבית משפט על מנת לעצור מהלך שחברת הגבייה התחילה נגדי.
יהודה דרורי: זאת אומרת לכל אדם היום, הרי יש חוק ההוצאה לפועל במדינה, יש חוק ההוצאה לפועל ועל פיו הוא יכול להגיש התנגדות ואז אני מנמק את עצמי ואז מסתבר שהצד השני לא כל כך צודק.
יהודה דרורי: לי אין שום אפשרות להתנגד.
דוד אזולאי: אתה עומד מול חברת הגבייה ואתה אתה במשא ומתן.
יהודה דרורי: מול חברת הגבייה, מול המועצה המקומית, מול הרשות המוניציפאלית.
יהודה דרורי: יש היום בתי משפט לעניינים מוניציפאליים שהשופט שם מקבל את המשכורת מן העיריה והוא כמובן שופט תמיד לטובת העיריה ואני אומר את זה בלב מלא בלי שום ענין.
יהודה דרורי: לא נתקלתי באדם - - -
סלעית קולר: בבית משפט לענינים מקומיים השופט מקבל את המשכורת מן העיריה.
סלעית קולר: זה עדיין לא אומר שהוא שופט כל הזמן לטובת העיריה.
דוד אזולאי: לא, לא, אני לא אכנס לזה.
דוד אזולאי: האם זה בכל הרשויות המקומיות?
אורית מלמד: בבית משפט לעניינים מקומיים.
אורית מלמד: רק דבר אחד.
אורית מלמד: יש בית משפט לעניינים מקומיים, יש בית משפט מנהלי שהוא אחראי על פעולות האכיפה של הרשות ואפשר לפנות אליו רק שההליכים האלה הם כמובן יקרים ומצריכים עורך דין.
יהודה דרורי: פניתי לבית משפט לעניינים מנהליים,
דוד אזולאי: סליחה, אדוני, נציגי משרד הפנים, האם אתם מכירים את הדבר הזה?
אורית מלמד: כן, יש בית משפט לעניינים מקומיים שהוא דן בעניינים מסויימים על פי חוק בתי המשפט.
אורית מלמד: המעמד של בית משפט לעניינים מקומיים הוא כמו בית משפט שלום.
דוד אזולאי: האם הוא אזורי לכמה רשויות או לכל רשות מקומית.
אורית מלמד: אני לא חושבת שלכל רשות מקומית יש - - -
דוד אזולאי: האם זה איזורי?
אורית מלמד: כן זה צמוד לבית משפט שלום.
יהודה דרורי: אזורי, אזורי, מה שקורה הוא שבאמת בתי המשפט האלה, כמו שאמרתי, השופט לא שייך למשרד המשפטים, מי שנותן לו את המשכורת זה העיריה וכמובן שהנטיה הטבעית שלו היא לטובת העיריה.
יהודה דרורי: הייתי ארבע פעמים בבתי המשפט מקומיים ובארבעה מקרים, לא חשוב מה, הוא שפט לטובת העיריה והטענה שלי היתה טענה משפטית שעליה הוא אמר: אני לא יכול להתייחס לזה.
יהודה דרורי: קיבלתי למשל, דוח חניה מלפני חמש עשרה שנה ואמרתי לו: בית המשפט העליון קבע שכל שלש שנים העיריה צריכה להוכיח שהיא הודיעה לי על ידי מכתב רשום והוא אומר:
יהודה דרורי: אני לא יכול לשפוט בנושא הזה, אני לא יכול להחליט בנושא הזה, אני לא יכול להחליט בנושא התיישנות.
יהודה דרורי: אתה שומע את זה משופט ואתה אומר: אין לי שום דבר.
יהודה דרורי: יום אחד החלטתי לקחת, אחרי שהצטברו אצלי כל מיני דברים, כי היתה לי חברה והיו לי הרבה נהגים שהסתובבו קיבלו דוחות חניה, הצטברו אצלי איזה עשרים ושבעה דוחות חניה לעירית תל אביב.
יהודה דרורי: היא הגישה נגדי צו עיקול על תשעת אלפים, עשרת אלפים שקל ואני פניתי לבית משפט, לבית המשפט המחוזי וערערתי על עירית תל אביב וזכיתי.
יהודה דרורי: וזכיתי בגלל דבר אחד פשוט, העיריות אפילו לא מקיימות את פקודת מסים גבייה.
יהודה דרורי: קודם כל, פקודת מסים גבייה זו פקודת מסים, זו לא פקודת קנסות אלא פקודת מסים אז הזכות של העיריה לקחת קנסות מבוססת על איזו הוראה ששר האוצר נתן שהוא לא יכול לתת.
יהודה דרורי: דרך אגב, פקודת מסים גבייה, לידיעתך, כבוד חבר הכנסת ויושב ראש הוועדה, נוצרה ב-1929, היא אפילו לא מדברת על ישובים אלא על כפרים והיא מדברת על המוכתר של הכפר ולא על ראש העיר, עד כדי כך החוק הזה מיושן ולא התחדש.
יהודה דרורי: יש בינתיים במדינה חוקי הוצאה לפועל שאפשר היה להכפיף אליהם את כל הנושאים האלה, כי הם נותנים את הזכות של האזרח לבוא ולהגיד: אני מתנגד או משהו כמו:
יהודה דרורי: מכוניתי לא היתה שם אבל הענין הוא שאין לי שום דרך לפנות לאיזשהו גורם במדינה אם משהו לא בסדר בקשר לדוחות החניה והדבר הזה הוא החמור ביותר.
יהודה דרורי: אני בא הביתה ועל הדלת תלוי דבר כזה שאומר: אנחנו באים, אנחנו נבוא לפרוץ לך את הבית כי אתה חייב לנו כסף, לא כתוב אפילו למה, מי, למי לפנות ומה יש, יש רק איזה פלאלפון של אחד בשם ניסים ששם את הפתק.
יהודה דרורי: מתקשר לניסים - - -
דוד אזולאי: האם זו החברה שגובה?
יהודה דרורי: זה, כן, אז הוא אומר לי: כתוב למעלה כפר סבא.
יהודה דרורי: אמרתי: בסדר, התקשרתי לכפר סבא, אמרו לי: לא, זו החברה.
יהודה דרורי: אמרתי: בסדר, איך קוראים לחברה?
יהודה דרורי: אפילו השם של החברה לא מצויין על זה, חברת הגבייה – השם איננו.
יהודה דרורי: החברה קראו לה "שוער", התקשרתי לחברת "שוער" אמרתי: אני חולק עליכם, שלחתם לי את זה, על מה אתם מדברים בכלל?
יהודה דרורי: הם אומרים: ב- 1998 חנית ברחוב זה וזה בכפר סבא, היית חייב חמישים שקל ולא שילמת, אמרתי: אז 1,700 שקל אני צריך עכשיו לשלם לכם?
יהודה דרורי: אמרו: כן, אתה חייב לשלם לנו.
יהודה דרורי: אמרתי: רגע אחד, תוכיחו לי ששלחתם לי לפי פסק דין של בית המשפט העליון, תוכיחו.
יהודה דרורי: אמרו לי: המחלקה המשפטית שלנו תחזור אליך.
יהודה דרורי: עד היום היא לא חזרה ועבר כבר הרבה זמן וזה לא חשוב כי אין להם את האינפורמציה הזאת, הם לא יכולים להשיג אותה אבל הם יבואו לפרוץ לי הביתה והצורה שבה אני עומד להתייחס לזה היא להתייחס אם יבואו בכח, אני אתייחס אליהם בכח.
יהודה דרורי: פנה אלי הבחור ואמר לי: תדע לך, אנחנו הולכים לפרוץ לך מחר הביתה.
יהודה דרורי: אמרתי: מי שיפרוץ יקבל כדור.
יהודה דרורי: אז הם מיד הודיעו למשטרה שיש לי נשק ואני הולך לירות בהם.
יהודה דרורי: באה אלי המשטרה.
יהודה דרורי: אמרתי להם: כן, יש לי פה כדורסל, הייתי זורק עליהם את הכדורסל.
יהודה דרורי: האם אמרתי איזה כדור?
יהודה דרורי: רק אמרתי להתחכם.
יהודה דרורי: הם מתחכמים - אני אתחכם אבל זה לא הפתרון, הפתרון הוא משפטי.
יהודה דרורי: כתוב בפקודת מסים גביה שהגובה היחידי שמותר לו להיות צריך להיות מאושר גם על ידי שר המשפטים וגם על ידי שר הפנים, שניהם צריכים לאשר את גובה המס.
יהודה דרורי: איפה?
יהודה דרורי: פה יש הודעה של הגובה עם איזה קשקוש ביד, אפילו השם שלו איננו, ואין בשום מקום, לא כתוב מיהו ומהו והעיריה אומרת: זה לא עניינכם את מי אישרו לנו.
יהודה דרורי: העיריה היחידה, דרך אגב, העיריה היחידה שכן מקיימת את זה ואצלה הכל רשום היא עירית תל אביב והיא עושה את זה בגלל שעירית תל אביב בענין העשרים ושבעה הפסידה נגדי במשפט.
יהודה דרורי: על הבסיס שמה שהיא עשתה לא היה חוקי מבחינת בית המשפט כי בית המשפט המחוזי מסתכל: איזו חתימה, מי חתם, למה חתם אז הם הכריחו את העיריה.
יהודה דרורי: אני רוצה להגיד, אני 'עושה צרות' מקצועי, אני זה שגרמתי לכביש 6 לשלם 30 מליון שקל חזרה לאזרחים.
יהודה דרורי: הלכתי נגדם למשפט על גבייה לא חוקית, על כל הדברים שהם עשו ובית המשפט קבע שהם לקחו מן הציבור 30 מליון יותר, ובגלל זה לא משלמים על הצד הדרומי, האזרחים לא משלמים.
יהודה דרורי: הבעיה המרכזית היא שהגופים השולטים פשוט מצפצפים על החוק, אפילו את החוק הקיים הם לא מקיימים אז למה הם מצפים ממני שאני אקיים את החוק?
יהודה דרורי: וזו הנקודה החשובה שצריכה לצאת מן הועדה הזו, קריאה לשר המשפטים, ליועצים המשפטיים של משרד הפנים, לשפר את החוק, לעשות אותו חוק הרבה יותר מובן, עם יותר אפשרויות לאזרח להביע את דעתו או את התנגדותו או שיהיה איזשהו 'צינור' לצאת כי היום יש מבוי סתום.
יהודה דרורי: יבואו לשבור לי את הדלת.
יהודה דרורי: טוב, אז אני מחכה שם עם אלה ומי שינסה להיכנס אלי הביתה יחטוף את זה בראש, אני אלך אחר כך ואחר כך יעמידו אותי למשפט על זה אבל אני אצא זכאי במשפט – מדוע?
יהודה דרורי: כי מי שניסה להתפרץ אלי הביתה ניסה להתפרץ בניגוד לחוק, כי החוק לא מאפשר לו לעשות את זה.
יהודה דרורי: פקודת מסים גביה לא מאפשרת לו לעשות את זה אם הוא לא הציג את כל הנקודות.
יהודה דרורי: אני העברתי קודם לאדוני דרך מירב, לפני מספר ימים, ניתוח משפטי שעשו בלשכת עורכי הדין, בשאלה מה צריך לעשות לפני שבאים לעקל, יש איזה עשרה צעדים שמעקל חייב לעשות אותם לפי פקודת מסים גביה.
יהודה דרורי: הם לא עושים, אף אחד מהם, חוץ מאשר לתלות הודעה על הדלת "אנחנו נבוא אליך".
דוד אזולאי: תודה רבה אדוני, מודה לך.
דוד אזולאי: בהחלט אשתמש בידע שלך בנושא הזה.
דוד אזולאי: נפנה אליך אחרי הישיבה הזו, אני באמת מוכן להשתמש בידע הרב שצברת, לאמץ את ההצעה של אדוני הגורמים הנוגעים לדבר על מנת לתקן את הנושא זה.
דוד אזולאי: אני בזמנו טיפלתי והגשתי חקיקה פרטית אבל לצערי הרבה זה נתקע וכרגע אני מחדש את כל החקיקה בנושא הזה, לפני שאגיש את החקיקה אתייעץ אתך בנושא הזה.
יהודה דרורי: תודה רבה.
דניאל בן ששון: ברשותך אדוני, יו"ר הועדה, - - -
דוד אזולאי: מאיפה אדוני?
דניאל בן ששון: אני מאשדוד, תפקידי שם הוא רכז שירות אזרחי אבל באתי בדמות האזרח הקטן.
דניאל בן ששון: אני רוצה לדבר על חברת "מילגם", זו חברת הגבייה של העיריה בענין הארנונה.
דניאל בן ששון: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות בקצרה.
דניאל בן ששון: השירות: האזרח הקטן לא צריך את החברה ביומיום, הוא משלם באמצעות האשראי או בהוראת קבע לבנק.
דניאל בן ששון: פעם בשנה או פעמיים הוא צריך לבוא להגיש בקשת הנחה - אם מגיעה לו – בדרך כלל אלו משפחות ברוכות ילדים, כל אחד לפי מספר ההטבות שיש לו.
דניאל בן ששון: ואז, כשהוא מגיע, יש אמנם שעות קבלה יחסית רחבות, משמונה עד שש בערב אבל כשהוא מגיע, יש תשע עמדות, כשהייתי בפעם האחרונה, עמדה אחת פעילה, שלושים איש בתור, "מה קורה?" "אנחנו עכשיו בהחלפת משמרות".
דניאל בן ששון: לא אמרו 'הפסקת צהרים' אלא אמרו "החלפת משמרות" ועמדה אחת פעילה.
דניאל בן ששון: טוב, הזמן שלנו, רבע שעה אפשר להבין החלפת משמרות, עשרים דקות, עובר הזמן והם עדיין בהחלפת משמרות, זה דבר שמשמש כי, אנשים מתפרצים, אנשים מדברים,
דוד אזולאי: במשרדי החברה?
דניאל בן ששון: בסיטי, בבנין - - -
דוד אזולאי: האם זה בתוך הרשות המקומית או מחוץ?
דניאל בן ששון: זה בתוך הרשות המקומית.
דוד אזולאי: בנין של הרשות המקומית!?
דניאל בן ששון: אני חושב שכן.
דניאל בן ששון: למעשה, כשאני בא ומציג את זה בפני חברים וידידים אני שומע את זה 'מקיר לקיר', כולם באותה טענה וכולם באותו ענין של השאלה: מה קורה עם חברת "מילגם" בענין הזה של השירות הלקוי.
דניאל בן ששון: כבר כשמדברים על הענין שהם באים ופונים כדי לבקש חוב שנשלח פה מתייחסים לנקודה שאולי האדון הקודם הזכיר עם חברה אחרת אבל פה קורה אותו דבר: הם שולחים הודעה ראשונה, אתה עוד לא מספיק לקבל אותה - תוך יומיים משולש הסכום, יש לי פה מכתב של משפחת גטן מאשדוד, הם שכנים שלי לבנין, הם קיבלו את המכתב הראשון על 26 שקלים בגלל שהם חייבים ארנונה שטרם שולמה.
דניאל בן ששון: עם קבלת המכתב הם התקשרו כדי לברר מה קורה.
דניאל בן ששון: התברר שהסכום עלה מ-26 ל-165 שקל, והם אומרים: לא קיבלנו מכתב אז אומרים: המכתב בדרך אליכם.
דוד אזולאי: החוב שלהם היה 26 שקלים!?
דניאל בן ששון: לא, היה להם חוב ארנונה שלא שולם ובעקבות זה הם לקחו דמי אכיפה, דמי אכיפה 26 ₪.
דוד אזולאי: ה-165 ₪ הם גם דמי אכיפה!?
דניאל בן ששון: כן, הפקידה אמרה: דמי אכיפה הם 165, זה הסכום שבהתראה שבידה וזה "בדרך אליהם", כשהם אומרים שרק עכשיו הם קיבלו את המכתב הראשון ובשביל זה הם התקשרו, כדי לסדר את זה.
דניאל בן ששון: זה משהו שהוצף ולדעתי יש – כמו שאמרתי, האזרח לא צריך אותם ביומיום אלא פעם בשנה או כשהוא מגיע כבר איזה ענין אז יש מן הענין ויש מן החובה שלהם, והם בעצם חייבים את זה מוסרית, לבוא ו'ליישר קו' ולראות איך האזרח הקטן לא יהיה זה שיוצא בסוף הזה שסובל.
דניאל בן ששון: גם ככה, מגישים הנחות, זה בסדר שהם נותנים הנחות אבל הגישה והשירות לקויים לפי כל קנה מידה.
דוד אזולאי: עורך הדין דב אבן-אור, את מי אדוני מייצג?
דב אבן-אור: עמותה שנקראת "שורת האזרחים", אני אעשה את זה קצר כי אני בדרך לדיון בוועדה לביקורת המדינה ולכן אנסה לתמצת.
דב אבן-אור: קודם כל אני רוצה להגיד בצורה חדה ומפורשת שגבייה מינהלית באמצעות גופים פרטיים היא הליך לא חוקי.
דב אבן-אור: בגין כך הגשתי בג"ץ לפני שנתיים, שמספרו 10040/09, בג"ץ משום מה נמנע לדון לגופו של ענין כי היה תלוי ועומד ערעור מטעם עירית חדרה נגד רשות הנמלים.
דב אבן-אור: בסופו של דבר בית המשפט העליון שדן בערעור הזה שמספרו 8370/08 לא דן בנושא הזה ואז חזרתי ובִּקשתי מבג"ץ שידון וכמובן, מי שמכיר יודע שבבג"ץ, 'סיימתי את תפקידי קמתי ממקומי' בקיצור, הנושא הזה תלוי ועומד.
דב אבן-אור: יש לי מכתבים מלשכת היועץ המשפטי לממשלה וממשרד הפנים שבהם הם טוענים, לא טוענים אלא מודיעים כי "הם לא יעשו שום הליך באמצעות גבייה פרטית כל עוד המחוקק לא אמר את דברו" למה הם אומרים את זה?
דב אבן-אור: מכיוון שבשנת 2000 היה בג"ץ שנקרא אליעזר נגד עירית חיפה, 9470/00 שבו היועץ המשפטי דאז ושר הפנים דאז התחייבו לבג"ץ שכל עוד המחוקק לא אמר את דברו בנושא של גבייה פרטית לא תיעשה גבייה פרטית.
דב אבן-אור: למרות זאת, כל הרשויות במדינה למיטב ידיעתי משתמשות בגובים פרטיים כאשר למעשה, אם אנחנו מתמצתים את זה אז לפנינו הפרטה של כח שלטוני.
דב אבן-אור: המחוקק מעולם לא יסכים, הוא לא הסכים וקשה לי להאמין שהוא יסכים להפריט כח שלטוני.
דב אבן-אור: באף מקום בעולם, באף מדינה מתוקנת, אין מצב כזה של גבייה שלטונית באמצעות גובים פרטיים.
דב אבן-אור: לגבי הנושא של גבייה מנהלית, אני גם חלוק על הלגיטימיות של הגבייה המנהלית וגם בנושא הזה הוגש בג"ץ מכיוון שהשימוש בסעיף 4 לפקודת המסים לא מתייחס לענין הזה אבל לא פה ולא זה המקום לדבר על זה.
דב אבן-אור: לגבי הנושא של מערכת ההוצאה לפועל, רק כדי לשבר את האוזן, שני דברים שהם חמורים ביותר: לפני שלש או ארבע שנים רשם הוצאה לפועל - שהיום הוא שופט בית משפט שלום בירושלים, נמרוד פלקס, קבע שמחשב הרשות לאכיפה וגבייה מזייף בין 30%-40% כנגד חייבים כלומר, לטובת זוכים.
דב אבן-אור: משום מה מערכת המשפט, מערכת החוק מתעלמת מזה לגמרי.
דב אבן-אור: ללשכת ההוצאה לפועל יש תוכנה שמפעילה את כל לשכות ההוצאה לפועל.
דב אבן-אור: התוכנה הזו היא מזייפת כלומר, היא לא מראה - - -
דובר: תסביר, אני לא הבנתי.
דב אבן-אור: התוכנה הזו היא מזוייפת - - -
דובר: מזייפת.
דב אבן-אור: היא לא מזייפת היא מזוייפת ואני אגיד למה, כי מי שהכין אותה, עד כמה שאני יודע, חברת טלידור או חברת נס טכנולוגיות "שתלה" דברים שאסור לעשות אותם.
דב אבן-אור: התוצאה היא שרשם ההוצאה לפועל נמרוד פלקס קבע שהתוכנה מזייפת לטובת החייבים בין 30%-40%.
דב אבן-אור: אני טוען שגם השימוש בתוכנה הזו הוא לא נכון אבל לא זה המקום מכיוון שיש שם פרשנות לא נכונה של סעיף 5 לחוק מסויים אבל אני לא רוצה להעלות את הנושא הזה.
דב אבן-אור: די בכך, במה שאותו רשם קבע, כדי שמערכת ההוצאה לפועל היתה חייבת לתקן או לשנות את התוכנה כך שאותו הדבר לא יקרה.
דב אבן-אור: זה לא קורה.
דב אבן-אור: אני לא רוצה להאריך כי צריך להיות בדיון מבקר המדינה בנושא שהוא לא פחות חשוב ויש לו השלכה גם לכאן לגבי הגוף שעתיד לקום ולבקר את פרקליטות המדינה.
יהודה דרורי: דרך אגב כבודו, גם בכביש 6 קבעו שההוצאה לפועל "זייפה", המחשב שלה זייף לרעת הציבור בסכומים של מליונים.
יהודה דרורי: בסכומים של מליונים.
יהודה דרורי: לכן קבעו שכביש 6 יחזיר לצבור את הכסף.
דב אבן-אור: אני יכול להגיד לך רק דבר אחד, שכביש 6 מחייב את כל הנהגים בניגוד לחוק כי מי שיודע, ישנה תוספת לחוק כביש האגרה ושם כתוב בדיוק המידרוג של הקנסות כלומר, ישנו קנס ראשון, קנס שני וקנס שלישי.
דב אבן-אור: החברה שמפעילה את כביש 6 לא עושה שימוש נכון במידרוג הזה אלא מחייבת לפי מידרוג הרבה יותר גבוה ופה יש דבר שהוא פי כמה יותר חמור.
דב אבן-אור: אם תשימו לב בחוק אין מושג, אין הגדרה למושג נסיעה.
דב אבן-אור: מה הם עושים?
דב אבן-אור: הרי כל אדם סביר מבין שנסיעה היא כאשר אדם נכנס לנקודת מוצא מסויימת בכביש ויוצא מנקודה; נכנסתי בהרצליה יצאתי בבאר שבע או לפני זה אז זו הנסיעה אבל, מה הם עושים, כאשר מטילים את הקנסות על כל מקטע, יוצא שאם נסעת שבעה או שמונה קטעים אתה מקבל שבעה או שמנוה קנסות וזה דבר חמור ביותר.
יהודה דרורי: כבוד חבר הכנסת, כבוד יושב הראש, אני רק רוצה להפנות שימת לבך למשהו שהוא אמר שהוא מאד חשוב, אי אפשר להפריט קנס, קנס הוא זכותו של הריבון, רק הריבון יכול להטיל קנס, אחד הדברים שעמדו נגד כביש 6 במשפט שהיה נגדי - זה נמשך שמונה ישיבות גדולות, אני טענתי שחברה פרטית לא יכולה להטיל עלי קנס, מה זאת אומרת היא מטילה עלי קנס?
יהודה דרורי: מי אתם שאתם תטילו עלי קנס?
יהודה דרורי: האם אתם הריבון?
יהודה דרורי: ואם תשימו לב אין היום את המילה 'קנס' אצל כביש 6, כתוב 'הוצאות מיוחדות'.
יהודה דרורי: זה מה שהם כותבים, הם לא יכולים לכתוב 'קנס' ואילו פה, חברות פרטיות מטילות עלי קנסות וזה ביזוי כזה של החוק במדינה שאין דבר כדוגמתו ועכשיו שמעת גם מן האדון הזה, ממש ביזוי של החוק.
נתנאל מור יוסף: שמי נתנאל מור יוסף, אני מתגורר באשדוד והאמת היא ששנים אני שותף לתושבים האלה שנכווים ויוצאים עם מפח נפש מן המושג הזה שנקרא "מילגם".
נתנאל מור יוסף: בחודש האחרון נקלעתי למצוקה שממש לא יכולתי עוד, הגעתי למילגם, וכמו שהוא ציין יש שעות נרחבות לרווחת הציבור אבל מה, הסיפור כולו, התשובות הן אפילו לא מינימום.
נתנאל מור יוסף: בשעה שתים עשרה הגעתי לשם, לאחר דיון ממושך עם "יובלים", שכביכול "יובלים" - כמו שכבוד יושב הראש ציין, הם מפנים אותך עם הטענה ש"זה לא קשור אלינו" וגם "מילגם" אומרים: "זה לא קשור אלינו, זה קשור ל"יובלים".
נתנאל מור יוסף: הגעתי לנקודה שיש לי פטור מלא מארנונה ובעקבות זה אני רוצה להסדיר את ההנחה.