GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אזולאי: חבר הכנסת הרב אורי מקלב, יושב ראש הוועדה הקודם שטיפל בעניין הזה בזמנו, תחכים אותנו בנושא הזה.
אורי מקלב: תודה רבה חברים, שהשם יברך אותך על עצם קיום הדיון.
אורי מקלב: יש המשכיות גם בבית הזה.
אורי מקלב: הדבר הזה הוא באג'נדה של כולנו, ואתה גם ידוע בתור אחד כזה שהצלת חיי אדם השקעה בחיי אדם.
אורי מקלב: באתי לחזק גם את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שעומדת מאחורי היום הזה כאן בכנסת מתוך הזדהות, וכפי שהיא עושה את כל הדברים בלהט גדול ובנמרצות גדולה.
אורי מקלב: ואנחנו באים לחזק אותך בעניין הזה והד"ר שלנו שבעניין הזה תלמיד החכים אותנו מבחינה מקצועית.
אורי מקלב: הבעיות ידועות אבל אני דווקא חושב, שהיום בחודש האחרון היינו עדים לכך על ערך חיי אדם.
אורי מקלב: אנחנו שוחררנו.
אורי מקלב: לשחרר מישהו אחד נפש אחד אנחנו יודעים כמה אנחנו עושים מאמצים, נלחמים בשביל נפש אחת, והכול התאחד תחת הנושא הזה.
אורי מקלב: זה נכון בכל חברה מתוקנת קל וחומר זה נכון בערכים של העם היהודי.
אורי מקלב: בנושא הזה אנחנו באמת עדים, שמצד אחד אנחנו עושים מאמצים מאוד גדולים, משקיעים וגם מתפתחים כדי להציל כל פג ממשקל הכי נמוך, שיכול להיות.
אורי מקלב: אנחנו גם יודעים וזה מה שאנחנו באים להתריע, שאנחנו חושבים שגם ההמשך והטיפול צריך להיות באותה מידה, שאנחנו עושים מאמצים.
אורי מקלב: כדי, גם להקים נפש אחת וגם אחרי זה להציל נפש אחת וזה של כל ההיבטים גם בנושא בית החולים עצמו המחסור שיש ברופאים ואחיות אנחנו צריכים לצפות את פני העתיד.
אורי מקלב: המחסור כבר היום.
אורי מקלב: כבר היום אומרים שיש מחסור ברופאים צעירים ופחות בהתמחות.
אורי מקלב: אני לא יודע בכלל מה יהיה עם המתמחים, אבל ודאי כבר אז, עוד לפני שהייתה בעיה של המתמחים, בנושא הזה היו רק שני מתמחים.
אורי מקלב: אנחנו אז צריכים לתת תמריצים בנושא הזה.
אורי מקלב: צריך לקדם את הנושא הזה.
אורי מקלב: בדברים האלה הם לא יכולים להיות מייד, זה דברים שצריך השקעה, וצריך עכשיו להחליט בשביל הטווח הארוך.
אורי מקלב: אנחנו יודעים, לא פעם אנחנו שומעים על סגירת פגיות בגלל זיהומים.
אורי מקלב: אין ספק שזה קורה גם בגלל מחסור בכוח אדם ומחסור במשאבים.
אורי מקלב: זה לא שחס וחלילה אנחנו מייצרים יותר חיידקים, אולי הפוך.
אורי מקלב: גם הועדה שלך אדוני היו"ר היא המיוחדת בכך, זה הציבור.
אורי מקלב: הקשיים שיש להורים בגלל המחסור בכוח אדם.
אורי מקלב: משחררים את הפגים הרבה יותר מוקדם אולי ממה שצריך, ואז מי שמקבל את זה זה ההורה.
אורי מקלב: וכשההורים נמצאים בזה, מעבר לחוסר המיומנות שלהם, זה משפיע על כל החיים.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שמלווים פג הרבה הרבה הרבה זמן, בין בקשיים הביורוקרטים שיש לא מעט.
אורי מקלב: אנחנו בועדה, אני רוצה לספר לך אדוני היו"ר, הזדעז
אורי מקלב: ענו רק על מקרה אחד להצלת פג, שהיו צריכים להטיס אותו לחוץ לארץ.
אורי מקלב: אני אקח מקרה קיצון - - -
קריאה: זה עלה בישיבה אחרת, בנושא אחר.
קריאה: אבל התוודענו לכל - - -
אורי מקלב: אני ראיתי שגם כתבת את זה, ואני באמת מודה לך.
אורי מקלב: כתבת את זה באחת מהמסקנות, שצריך לדאוג גם בנושא הזה.
אורי מקלב: צריך להיות תקן, צריך להיות נוהל בעניין הזה.
אורי מקלב: התברר שהתעכבו ולא התאימו העברת פג במטוס בלי התאמה על מעביר פשוט שלא היה.
אורי מקלב: העבירו אותו רק עם בטריות ולא עם החשמל המתאים בגלל שלא היה מתאם לחשמל.
אורי מקלב: הילד הגיע לאירופה, המדינה הטיסה אותו קופת החולים זו לא הייתה הטסה פרטית רק של ההורה, שהחליט נסעו לצרפת.
אורי מקלב: אם אני לא טועה הילד הזה נפטר.
אורי מקלב: כן נפטר לא נפטר מזה, אבל אין ספק שהוא התעכב עוד בשדה תעופה.
אורי מקלב: דברים בירוקראטיים שלמים בגלל שאין נוהל מסודר.
אורי מקלב: ואנחנו כעת בועדה ניסינו לפתור אפילו נושא כזה.
אורי מקלב: קל וחומר בן בנו של קל וחומר שיש הרבה דברים עוד גם בארץ כמה דברים שיש.
אורי מקלב: גם נושא האמצעים.
אורי מקלב: הקלות יותר בתוך קופות החולים, בתוך כל האישורים שהם צריכים לקבל.
אורי מקלב: אם זה טיפולים בפיזיותרפיה או כל הנושאים.
אורי מקלב: הקדמת תורים.
אורי מקלב: ילד פג הוא משהו אחר, הוא לא יכול להיות ברגיל.
אורי מקלב: צריך לתת להם קדימות בכל.
אורי מקלב: הוא הקדים את הזמן שלו אנחנו צריכים גם בהתאם להקדים לו את הטיפולים.
אורי מקלב: אני באמת רוצה לחזק את עמותת להב, את ההורים האלה שמשקיעים מתוך הזדהות.
אורי מקלב: היום הזה נעשה גם בשבילכם, שתוכלו להמשיך ובאמת לקדם את הנושאים האלה.
אורי מקלב: אני אמרתי ליו"ר והוא נתן לי עכשיו זכות דיבור בגלל, שבאיזשהו מקום יש לי בעיה גדולה, שהרב פינקל ראש ישיבה נפטר, והלוויה יצאה כבר.
אורי מקלב: אז אני באיזשהו שלב אצטרך לעזוב אתכם, אני מתנצל מראש.
דוד אזולאי: ישר כוח, שתלך לשמחות.
דוד אזולאי: חברת כנסת רחל אדטו, בבקשה.
רחל אדטו: היום אנחנו מהבוקר באמת דנים על דברים, ואנחנו, חלק מהאנשים פה כבר שומעים את הדברים בפעם השלישית, על הבעיות ועל המחסור ועל כוח אדם וכוח אדם סיעודי וכדומה.
רחל אדטו: אני רוצה רק להגיב על דבר שאתה אמרת, שאתה רואה אותו בתור אחד הדברים היותר חשובים, שזה נושא צביעת הכסף.
רחל אדטו: כדי להבהיר את העניין איך נעשה תגמול היום, יש קו מאוד היסטורי של תגמול.
רחל אדטו: משקל קילו שבע מאות חמישים.
רחל אדטו: עד קילו שבע מאות חמישים בית החולים מקבל מאה שישים ותשעה אלף שקלים, בתנאי שהתינוק הזה חי שבעים ושתיים שעות.
רחל אדטו: קילו שבע מאות שישים בית החולים מקבל כמו לידה רגילה, אחד עשרה אלף.
רחל אדטו: עכשיו, ההבדל בין קילו שבע מאות וחמישים לקילו שבע מאות שישים הוא לא משמעותי, ואותן צרות של קילו שבע מאות חמישים יכולות להיות בקילו שבע מאות שישים וכן להיפך.
רחל אדטו: כלומר, הקו הוא קו היסטורי.
רחל אדטו: אין מצב שכשאתה מכניס לקופת בית חולים כסף, אתה יכול להגיד לבית חולים כל הכסף שנכנס מפגים הולך לפגיה, לא ייתכן, כי אתה לא עושה את זה בקרדיולוגיה.
רחל אדטו: אתה לא אומר, כל הכסף של הצנתורים הולך למחלקה הקרדיולוגית או כל הכסף של ניתוחי כיס מרה הולך למחלקה כירורגית.
רחל אדטו: בית חולים לא יכול לתפקד ככה, כי בכסף של הפגים, של המאה שישים ותשעה אלף שקלים, מטפלים בקילו שבע מאות חמישים ובקילו שבע מאות שמונים שיכול להיות - - -
הערה: המנכ"ל אמר שישנו שם את התכניות.
רחל אדטו: אמר מה שאמר המנכ"ל, אני עכשיו אומרת את מה שאני אומרת.
רחל אדטו: לכן, הכסף של הקילו שבע מאות משתמשים בכסף של המאה שישים ותשעה אלף שקלים מטפלים גם בקילו שבע מאות שמונים, שהרבה פעמים הוא יכול להיות הרבה יותר חולה, והוא ישכב הרבה יותר זמן בבית חולים מאשר קילו שבע מאות חמישים.
רחל אדטו: לכן, הנושא של צביעת כסף צריך להשתנות, התפיסה צריכה להיות אחרת.
קריאה: צריך לצבוע אותו שהוא יכול לשמש גם את אלו שמעל קילו שבע מאות חמישים.
רחל אדטו: סליחה, אני עכשיו מדברת.
רחל אדטו: יש לי זכות.
רחל אדטו: ויו"ר הועדה לא היה כל הבוקר, ומאחר והוא אמר את מה שהוא אמר אני רוצה להגיב על מה שהוא אמר.
רחל אדטו: וזכותי המלאה.
רחל אדטו: ואני גם יודעת את מה שאני אומרת, יש בעיה קצת כי אני יודעת פשוט מה שאני אומרת ולכן, הנקודה כרגע היא בנושא צביעת הכסף, היא לא כל כך עמידה על נושא צביעת הכסף, כי אם על שינוי השיטה.
רחל אדטו: ושינוי השיטה הוא בהחלט דבר שנכון לעשות גם לטובת הפגיות.
רחל אדטו: גם לגבי מוטיבציה של בתי חולים להרחיב פגיות ולהכניס כוח אדם לפגיות.
רחל אדטו: כי ברגע שאתה תדע שאתה מתגמל אחרת, לא רק לפי משקל מוחלט אלא לפי שבוע ההיריון, לפי משך האשפוז, לפי סיבוכים נוספים אם הילד הזה גם פג וגם - - -
דוד אזולאי: כל הקריטריונים האלה לא קיימים היום?
רחל אדטו: הם לא קיימים היום.
רחל אדטו: היום יש לך מספר אחד קוראים לו קילו שבע מאות חמישים.
רחל אדטו: לא משנה אם קילו שבע מאות חמישים נולד בשבוע שלושים ושבע של ההיריון, הוא יכול להיות אישה שסבלה מאיזה רעלת הריון קשה וילדה בשבוע שלושים ושבע, שהילד מאוד בשל ומאוד בריא ושוקל קילו שבע מאות וחמישים ובית החולים מקבל מאה שישים ותשעה אלף שקלים לעומת, ילד ששקל קילו שבע מאות שמונים והוא חולה כי יש לו מום לב, והוא נולד עם זיהום וכל מיני דברים.
רחל אדטו: לכן, מה שאתה אמרת על צביעת הכסף צריך לשנות את המשפט, לשנות את שיטת התגמול ולכן, זאת הנקודה שינוי שיטת התגמול.
דוד אזולאי: יכול להיות שבית חולים, אנחנו מכירים את זה בהרבה תחומים בחיים, בית חולים נמצא במצוקה ויש לו הכנסה מסוימת, למה שלא יעביר אותה למקום אחר?
דוד אזולאי: אבל, כשיהיה איזה חלק מהכסף הוא צבוע לפי קריטריון כזה או אחר, אני חושב שזה מחייב את המערכת לנהוג באחריות ולהשתמש עם הכסף לייעוד שלו.
רחל אדטו: גם אז תגידו באותה מידה, תראה בית חולים אלף, כל בתי חולים הם גירעוניים.
רחל אדטו: עכשיו, תגיד לי לשיטתך זו תגיד גם כן כל הכספים שהולכים על צינורים ילכו רק למחלקה קרדיולוגית כי לשמה נועד הכסף.
רחל אדטו: לכן, אני אומרת קשה מאוד לצבוע כסף לכיוון אחד.
אורי מקלב: אבל אם זה מספיק רווחי, אבל זה לא פוגע בלקוחות שלהם, לחולים.
אורי מקלב: נניח שזה יהיה באמת רק לפגים גם מעל קילו שבע מאות חמישים, ושהם מעל זה עד שני קילו, לא משנה מה, שצריך טיפול ארוך.
אורי מקלב: דהיינו, הכסף הזה שמיועד לפגיה לא ילך באופן כללי לכל הבית חולים אלא ילך לטיפול בתינוקות האלה, שנולדו בתת משקל גם אם זה עבר בקילו שבע מאות חמישים.
אורי מקלב: יכול להיות, שבמקרה הזה זה עדיין מעמיד את מה שאמרת, שהכסף הצבוע הזה נשאר לטפל בתינוקות שהם נולדו במשקל נמוך, גם אם זה מעל קילו שבע מאות חמישים, אבל לא למחלקות אחרות, לא לדברים אחרים לכן, יש לנו גם תמריץ לעבוד.
דוד אזולאי: אני רוצה אולי להגיד לחברת כנסת אדטו, ברשויות המקומיות להבדיל הייתה תקופה, שבתי הספר הכלליים שבתו וגם בתי הספר של הרשויות המקומיות היו שובתים.
דוד אזולאי: והציבור לא הבין, אבל אין שביתת מורים.
דוד אזולאי: מה התברר?
דוד אזולאי: שהרשות המקומית הייתה גירעונית.
דוד אזולאי: היו מקבלים את הכסף, עם הכסף הזה הם השתמשו לצרכים אחרים במקום לצרכי החינוך, ואז המורים לא קיבלו שכר והשביתו את המערכת.
דוד אזולאי: עד שעשינו שמה חקיקה מיוחדת והחקיקה הזו היא בעצם צביעת כסף, שהוא היה מיועד אך ורק לחינוך.
דוד אזולאי: והיום הרשויות המקומיות לא יכולות להשתמש בכסף הזה לדברים אחרים.
דוד אזולאי: אז אני אומר, להבדיל על אותו משקל, גם פה אולי לא כל הכסף, אולי לאותה מחלקה שיטפלו בכל הפגים במשקל הזה או במשקל אחר.
דוד אזולאי: ולא בטוח שזה יפתור את הבעיה אבל לפחות זה יכול למזער את הנזק שקיים היום במערכת.
דוד אזולאי: זאת ההתרשמות שלי ממה שאני לפחות, מהחומר המקדים שקראתי, זו ההתרשמות שלי.
מנשה דלל: אני יו"ר עמותת להב למען הפגים בישראל.
מנשה דלל: עמותת להב מייצגת כעשרה אחוז מכלל הילודים בישראל בשנה.
מנשה דלל: זה שישה עשר אלף פגים, שנולדים אצלנו במחוזותינו.
מנשה דלל: עמותה שנוסדה על ידי הורים לפגים למען המשפחות ולמען הפגים.
מנשה דלל: אני לא אחזור על מה שתיכף אתם תשמעו מהפורום המאוד רחב.
מנשה דלל: ראשית אני מברך את חברי הועדה, חברת הכנסת אדטו רצה איתנו מהבוקר, ואני מודה לה על תשומת הלב.
מנשה דלל: אין ספק אדוני, שלנוכח הגישה שאתה מביא וחבר הכנסת מקלב אתם מגיעים מהמקום הנכון ובעזרתכם, וזה הזמן לתיקון, כמובן חברת הכנסת לוי לא נמצאת כאן, יקירת ההורים לפגים על פועלה ארוך הטווח.
מנשה דלל: אחרי הקרדיטים אדוני, אני ברשותך, אנחנו מדברים על אוכלוסיה שהיא אוכלוסיה מוחלשת, היא אוכלוסיה שקופה, היא אוכלוסיה שטרודה בחוויה המטלטלת של הפגות.
מנשה דלל: ואם לא ברור, מדובר על ההורים לפגים.
מנשה דלל: אני מודה שבמסגרת שיעורי הבית שעשיתי לקראת הדיון, אדוני, עברתי על הפרוטוקול של הועדה הזאת משנה שעברה, וכשראיתי מה, על מה דובר מה היו ההחלטות מה היו ההבנות וההסכמות לעומת המציאות, שהיום אנחנו פוגשים, שהיא הרבה יותר חמורה.
מנשה דלל: אדוני בוודאי יודע, הפגיות קורסות בעצם רגעים אלה.
מנשה דלל: יולדות, ואני בכוונה משתמש במונח, משונעות, אומרים להן "גברתי הפגייה תפוסה, מחלקת ההיריון בסיכון תפוסה, את לא תלדי כאן, את תלדי איפה שיש מקום" שזה לפעמים גם מרחק רב ממקום המגורים.
מנשה דלל: לאחר שקראתי וראיתי את הפערים בין מה שדובר לפני שנה ואת מה שנעשה בשנה הזאת, הרגשתי כעס.
מנשה דלל: וכשעבר הכעס הרגשתי עלבון.
מנשה דלל: כאב לפג.
מנשה דלל: אני אב לפג לפני שאני יו"ר העמותה, היו החלטות.
מנשה דלל: נאמרו דברים בטעם.
מנשה דלל: הבית הזה הקדיש ממשאביו ומזמנו.
מנשה דלל: חברת הכנסת לוי, באדיקות, מקפידה לא להוריד את הנושא מסדר היום.
מנשה דלל: ובכל זאת, הגורמים שאמורים לבצע מתעלמים.
מנשה דלל: אנחנו כולנו שקופים, אדוני,
מנשה דלל: למצוקה במהלך השהות בפגיה.
מנשה דלל: אנחנו מדברים על הטיפול בקהילה, כי הפגות היא לא נגמרת בעת השחרור מהפגייה, היא מלווה את הפג.
מנשה דלל: מבחינת הפרוטוקול של שנה שעברה, זה כאנקדוטה, עלו מספר רעיונות.
מנשה דלל: בין היתר מאוד יצירתיים של חברת הכנסת לוי כאלה שיכולים לתת פיתרון לבעיות, שאדוני נגע בהם.
מנשה דלל: פיתרון משולב בשפתית, בוא ותתמרץ את הרופא את אותו ניאונטולוג, שהיום זה מקצוע שנמצא בחסר וקשה מאוד לעודד את המתמחים הצעירים לבוא ולהתמחות במקצוע.
מנשה דלל: הזה תן לו את האפשרות לצאת ולהתפרנס במקצועו, במקצוע הניאונטולוגיה, גם בקהילה כמו הקולגות שלו, שמתמחים במקצועות אחרים.
מנשה דלל: פתרת שתי בעיות.
מנשה דלל: משכת כוח אדם צעיר לתחום הניאונטולוגיה ונתת מענה לטיפול בפג בקהילה.
מנשה דלל: אותו ניאונטולוג לאחר השעות שלו בפגיה בבית החולים, יוכל לבוא וגם להתפרנס וגם לעשות שירות גדול באמצעות טיפול בפגיה.
מנשה דלל: המשמעות היא, שאני כהורה לפג אם אני צריך לקבל את חיסון הrsv, ואם אני צריך לקבל טיפול של תזונאית וקלינאית תקשורת אני לא רץ ומתרוצץ עם הפג הקטן שלי, שחשוף לזיהומים.
מנשה דלל: הכול במקום אחד, וזה יהיה בפיזור ארצי פיזור גיאוגרפי, וזה יכול להיות לטעמינו בסניפי טיפות חלב בשיתוף פעולה איתם, או בסניפים ייעודיים.
מנשה דלל: אבל הפתרונות הונחו לפני שנה על השולחן.
מנשה דלל: אני ממשיך איתך אדוני ואחר כך אתם תעשו כאן בוועדה את הבדיקה.
מנשה דלל: עקומות גדילה.
מנשה דלל: האם הושמו?
מנשה דלל: אותם עקומות גדילה, שלא מדברות על המשקלים של הפגים, ובטיפות חלב לא הכירו אותם.
מנשה דלל: מדיניות הקדמת תורים לפגים בקופות החולים, זה קטסטרופה היום.
מנשה דלל: אתה מנסה כאב להזמין תור לפיזיותרפיסטית, ואתה מקבל טווחים של חדשים בין טיפול לטיפול.
מנשה דלל: לא עשינו בזה שום דבר.
מנשה דלל: אני במקום לפתור בעיה, אני יושב בעיניים קמלות, כאב ורואה את הבעיה מעצימה אצלי בבית.
מנשה דלל: תקן אחיות בפגים, תקן רופאים בפגיות.
מנשה דלל: נושאים שמוכרים לאדוני, ואני לא אשחית את זמנה של הועדה.
מנשה דלל: צביעת התקציב, שוב אני אומר, וחברת הכנסת אדטו איננה כאן.
מנשה דלל: אני פשוט הולך לכוונת האנשים הטובים שישבו בבית הזה וחוקקו.
מנשה דלל: ב2004 יזם חבר הכנסת לשעבר אורון את הנושא הזה של מענק יולדת בתיקון לחוק הביטוח הלאומי, ובדברי ההסבר, אדוני וזה יהיה מאוד קצר: "מנהלי מחלקות לטיפול נמרץ ילדים בבתי החולים, סבורים כי המענק החלקי הניתן כיום עובר ל2004 גורם לתמותת פגים כתוצאה מטיפול לקוי.
מנשה דלל: ולמקרים רבים של פגיעות בלתי הפיכות" לשונו של חבר הכנסת אורון דאז, ואני לא מוסיף עליהם.
מנשה דלל: אני מקווה, שאנחנו נצא בסיומו של היום המאוד מאוד מיוחד הזה, שבו הבית הזה מציין את יום הפג, עם איזושהי בשורה.
מנשה דלל: גם בנושא הארכת חופשת לידה ליולדות בדגש על אותם הורים, שהילד שלהם מאושפז.
מנשה דלל: שוב, פרי עבודה מאוד אדוקה ומסורה של חברת הכנסת לוי, שמצאנו אותה בשר מבשרינו וחלק מאיתנו.
מנשה דלל: דובר בשנה שעברה על הכללת שירותי פסיכולוגיה להורים.
מנשה דלל: אדוני, אני מספר לך מהחוויה האישית שלי, אני כיו"ר עמותה, שוב עמותה של מתנדבים.
מנשה דלל: אז אנחנו עושים ככל יכולתנו, מגיע גם לביקורים בפגיות, וכשאני מגיע לביקורים בפגיות אצל הקולגות המכובדים, שיושבים כאן, בדרך כלל עושים לי סיבוב בפגיה.
מנשה דלל: ומי שלא חווה מציאות של פגיה יתקשה קצת להכיר את הריחות והצלילים.
מנשה דלל: זה מוניטורים, זה צפצופים, זה ביפים וזה אותי מחזיר אחורה, מחזיר אחורה.
מנשה דלל: ובשיחה עם אחד ממנהלי הפגיות הוא אומר לי, מה אתה מתפלא?
מנשה דלל: הורים לפגים מאופיינים כנפגעי פוסט טראומה.
מנשה דלל: לא פחות ולא יותר.
מנשה דלל: זה בדיוק כמו אותם חיילים שנפגעים וכו' נדרש לזה מענה, אדוני.
מנשה דלל: זה הונח על שולחן הועדה לפני שנה.
מנשה דלל: אני אשמח אם אדוני יצא גם עם איזושהי אמירה, שהיא בשורה בנושא הזה.
מנשה דלל: דיברנו על מדיניות העריסות, הובלנו באמצעות חברת הכנסת לוי והבית הזה שינוי מדהים, וארקיע נענתה.
מנשה דלל: אל על לצערי לא סופרים אותנו, כמו שאמרתי אוכלוסיה שקופה.
מנשה דלל: הם הצהירו, עדיין אין שינוי מדיניות ופה אני מסיים בנושא הזה.
דוד אזולאי: עושים את זה, אורלי.
דוד אזולאי: תביאי הצעה לסדר יום, יבואו אלייך ואז תגידי להם: "תתנו".
אורלי לוי אבקסיס: אולי צריך לשבח בתקשורת את ארקיע, ואז תראה את אל על ישר, אנחנו גם.
מנשה דלל: האור שמהווה.
מנשה דלל: צריך אולי הפיתרון כמו שמציע היו"ר.
מנשה דלל: וברשותך אדוני, נושא שנחשפנו אליו, ואני ארצה קצת להרחיב עליו במגבלות הזמן כמובן, כי יש לנו כאן הורים לפגים.
דוד אזולאי: הייתי מאוד רוצה לעבור בשלב זה להורים
מנשה דלל: לפרוטוקול רק, הנושא הוא אפליית פגים בביטוח, שזאת היא תופעה, שאנחנו עלינו עליה במהלך השנתיים האחרונות במסגרת הפעילות בלהב.
מנשה דלל: מדובר, כמו שציינה בפתיח חברת הכנסת לוי, על סירוב מוחלט של חברות הביטוח להתעסק עם פגים.
מנשה דלל: ולא בגלל שהפג הוא עם ליקוי או עם איזושהו כשל בעקבות הפגות.
מנשה דלל: מכתבי הדחייה הפורמאליים, שיוצאים ברוב חוצפתן של חברות הביטוח, שמי שרוצה להתווכח, הן מרוויחות מספיק או לא מרוויחות מספיק, כותבות: "הנ"ל לא מתקבל לכיסוי ביטוחים, מחמת פגות" בלבד.
מנשה דלל: ואדוני, אני אשמח אם תאפשר לאחר סבב ל מטעמינו, לאחד מהאנשים היקרים, שעושה את העבודה בהתנדבות, מייצג אותנו בסיפור הזה.
מנשה דלל: אנחנו ביקשנו לדיון גם נציגות של משרד האוצר של המפקח על הביטוח.
שלומית אבינח: אני רוצה להבהיר, לגבי הדיון הבקשה הגיע באיחור.
שלומית אבינח: אמרנו, שזה לא מכובד לעשות את זה.
שלומית אבינח: במידה ותרצו, נעשה דיון רק על ביטוח.
מנשה דלל: לגיטימי לחלוטין.
מנשה דלל: שוב אדוני ברשותך, בסיום הסבב ומאוד חשוב לשמוע את ההורים, אנחנו נרצה להדגיש ולהרחיב מעט יותר.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי רק תיקון אחד לגבי מה שאמרה חברת הכנסת אדטו, שלא נהוג ולא צובעים כספים.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי בדיקות סקר שמיעה, הכסף הוא צבוע.
אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר להעביר אותו, בתי החולים לא יכולים לנייד אותו.
קריאה: זה גם בזכות הועדה לפניות הציבור.
אורלי לוי אבקסיס: צריך להגיד כל הכבוד.
אורלי לוי אבקסיס: וצריך להודות לכם.
אורלי לוי אבקסיס: ואם אנחנו נצא מפה בעניין הזה, ואנחנו יודעים שבמשרד הבריאות יש עכשיו נכונות לצבוע את הכסף הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אז אני יודעת, רחל אדטו הייתה באמת מנהלת בית חולים, וחשוב לה החופש של הניוד של הכספים.
אורלי לוי אבקסיס: האינטרס שלנו פה הוא הפגים.
אורלי לוי אבקסיס: כל נושא בפני עצמו, גם אם הוא לגיטימי, יגיע אלינו, אנחנו ננסה לתקן אותו.
אורלי לוי אבקסיס: אבל ככה אנחנו לא מתקנים, לא את הפגים ולא את המטרה שלשמה אנחנו מעבירים את הכסף, למקום אחר.
אורלי לוי אבקסיס: כל נושא צריך למצוא את התקצוב שלו.
אורלי לוי אבקסיס: אז כמו שעשינו עם הסקר שמיעה אנחנו נעשה גם עם זה.
דוד אזולאי: תודה אורלי.
דוד אזולאי: כן, אחד ההורים.
ישי לוי: אני גם חבר בעמותת להב.
ישי לוי: הבת שלי כבר גדולה, ובאמת אני היום לא חווה הרבה בעיות איתה.
ישי לוי: אבל אני מגיע בכל שבוע לבקר בפגיות, ואני פוגש את ההורים, ואני פוגש את המצוקות של ההורים, והם מדברים על דברים מאוד מאוד קשים והתמודדויות, ומנשה הזכיר את הצורך בפסיכולוג, שאנחנו העלינו כבר בשנים הקודמות.
ישי לוי: אני רציתי לדבר, כל היום שאנחנו דיברנו על המצוקה הזו של הרופאים והאחיות, אני מרגיש שזה כמו ביצה ותרנגולת.
ישי לוי: זאת אומרת, לא באים לעסוק במקצוע הזה בגלל שהעבודה היא כל כך קשה והתמורה היא יחסית נמוכה, ואז הדבר הזה הולך ונהיה חמור יותר.
ישי לוי: ואנחנו חווים חוויה, שעד שאין משבר קטסטרופלי, שבאמת מתים ונסגרים פגיות בגלל כל מיני סיבות כאלה ואחרות, ונסגרים.
ישי לוי: לא לא מתמלאים, נסגרים לחלוטין.
ישי לוי: והפגייה כרגע לחודש ימים אולי תהיה סגורה, אז אין טיפול שהוא, אני אגיד את זה מעשי, אנחנו שומעים הרבה מילים.
ישי לוי: אנחנו מקווים לצאת מפה גם עם בשורות לעתיד.
ישי לוי: אבל בינתיים זה רק מילים, שאנחנו שומעים אותם כבר הרבה מאוד שנים.
ישי לוי: אני דיברנו בדיון הקודם על השחיקה של האחיות.
ישי לוי: עמותת להב עוזרת ומנסה, תורמת כסף בשביל סדנאות להתמודדות עם שחיקה ולחץ של אחיות.
ישי לוי: והמשאבים שלנו מוגבלים.
ישי לוי: אני כבר כמה שנים מנסה לראות איך אפשר לגרום לכך, שהמדינה תתקצב את העמותה.
ישי לוי: והתשובה שקיבלנו עד היום, שאנחנו מתקצבים רק עמותות שהן מצילות חיים.
ישי לוי: אז אני חושב, שאנחנו גם כן בפעילות שלנו, מצילים חיים.
ישי לוי: אם אנחנו עוזרים לאחיות, ואם אנחנו עוזרים לפגיות בציוד, שאנחנו תורמים.
ישי לוי: ואני חושב, שמן הראוי היה, ואני לא יודע אם זה תפקיד הועדה הזו או ועדה אחרת, ואני אשמח לשמוע את ההמלצות שלכם, איך אנחנו גורמים לזה שהעמותה תהיה מתוקצבת על ידי המדינה, ותוכל להמשיך לעזור גם בעוד הרבה שנים, ובאיכות הרבה יותר גבוהה?
ישי לוי: זאת אומרת, דיברנו קודם על צורך בציוד בפגיות, שהם צריכים לבקש טובה ממנהלי בתי החולים.
ישי לוי: אנחנו לא רק שנשמח, אנחנו נרגיש גאווה גדולה אם היה לנו את הכסף הזה.
ישי לוי: אנחנו מקבלים היום לפעמים מרשם העיזבונות סכומים מסוימים, ואת כל הכסף הזה אנחנו תורמים להורים ולפגיות.
ישי לוי: זה מה שרציתי להגיד.
דוד אזולאי: שלומי נקש, בבקשה.
שלומי נקש: צהריים טובים לחברי הועדה.
שלומי נקש: אני שלומי, אב לפגה בת שמונה ימים, היא נולדה בשבוע עשרים ושמונה במשקל קילו עשרים.
שלומי נקש: אני הוכחה לזה שלא יודעים למה זה קורה.
שלומי נקש: זה יכול לקרות באמצע, ביום רגיל.
שלומי נקש: אשתי אחות, אז אנחנו חווים את החוויה קצת אחרת.
שלומי נקש: אני רוצה להתייחס לדברים של מנשה---
דוד אזולאי: רק תשלים לי, באיזה פגיה אתם?
דוד אזולאי: סליחה אדוני, משקל שבוע ופגיה, אלה השאלות המתבקשות.
שלומי נקש: אנחנו בפגית תל השומר.
שלומי נקש: אני רוצה לציין, שבאמת נושא הפוסט טראומה של ההורים הוא נושא עקרוני.
דוד אזולאי: זו לידה ראשונה אצלך?
שלומי נקש: לידה ראשונה, הריון תקין.
שלומי נקש: יום בהיר אחד היא החליטה שהיא רוצה לצאת.
שלומי נקש: היא יצאה.
שלומי נקש: אני רוצה להתייחס קצת לנושא של האחיות בפגיה, ואיך ההורים חווים את הנושא הזה.
שלומי נקש: אני, החוויה עדיין טרייה אצלי.
שלומי נקש: אני חושב שרוב ההורים, ככה ממה שאני התרשמתי, הסרט הוא מאפיין אותם.
שלומי נקש: אם לא מורידים אותו עד שיוצאים מהתחנה הזאת היא שקוראים לה פגיה.
שלומי נקש: אשתי אחות אז אנחנו חווים את התהליך קצת אחרת.
שלומי נקש: קל לנו להתחבר לעולם המושגים.
שלומי נקש: אשתי עוד עבדה בתל השומר, אנחנו מכירים את בית החולים, הוא קרוב גם לבית.
שלומי נקש: זה מאוד נוח, אבל זה לא פשוט להורים, שנפגשים עם הממסד ברפואי פתאום.
שלומי נקש: בעיקר לאור המחסור, תשומת הלב של האחיות באופן טבעי מופנית לכיוון הפגים.
שלומי נקש: ההורים לא מקבלים את היחס שלהם.
שלומי נקש: הם לא יודעים מה מצב הפג, והם צריכים למשוך את האחות כדי לשלוף איזה שבריר מידע פשוט.
שלומי נקש: ואתה באמת מרגיש שאתה לוקח איזה טיפול מפג אחר.
שלומי נקש: עומס בלתי רגיל.
שלומי נקש: זה נראה יומרני ומגעיל בצורה הזאת, בשיטת מי שחזק מנצח.
שלומי נקש: מי שמגיע יותר לפגיה, מי ששואל יותר שאלות.
שלומי נקש: אפילו ברמה הבסיסית, בשתים עשרה בצהריים צריך להכין אוכל.
שלומי נקש: אתה לא מקבל את המידע הזה, אז אם אתה לא בא ומכין את המנות כמו שצריך, אם אתה לא דוחף, אז אתה לא מקבל את המידע.
שלומי נקש: הקבלה לפגיה, באמת פגית תל השומר היא נפלאה, אני בטוח שכל הפגיות כאלה.
שלומי נקש: הצוות עושה מעל ומעבר למען ההורים, אבל המשאבים שלהם מוגבלים.
שלומי נקש: תהליך כניסה לפגיה, אתה בא ואתה שוחה.
שלומי נקש: פשוט שוחה.
שלומי נקש: לא באים ומסבירים לך, אולי במקרה הטוב אחרי יומיים שלושה.
שלומי נקש: יש עובדת סוציאלית, אבל על חמישים או שישים, אני לא מכיר את מספר הפגים בפגיה.
שלומי נקש: היא הגיעה אלינו, היא דיברה איתנו שעה.
שלומי נקש: אנו גם במקרה חווים את התהליך, נראה לי בצורה הכי פחות קשה.
שלומי נקש: גם את העובדת סוציאלית אנחנו מכירים כי היא אמא של חברה של...
שלומי נקש: אבל גם אם היא פוגשת אותך שעה אתה לא יודע מה קורה עם הפג יום יום.
שלומי נקש: אתה לא יודע מה הולך לעבור מחר, איזה בדיקה, האם התשובה תחזור מחר או בעוד שלושה ימים, מה האפשרויות.
שלומי נקש: אין את הזמן הזה לדבר עם ההורים.
שלומי נקש: אנחנו, עוד שוב, מכירים את התחום.
שלומי נקש: אז אשתי מבררת, קוראה.
שלומי נקש: גם אני מעיין בספרות.
שלומי נקש: תוך שבוע נהינו מומחים לפגים, מה שבכלל לא חשבנו שיקרה.
שלומי נקש: אז זה מה שהיה לי להגיד, לעלות את המצוקה של ההורים.
שלומי נקש: אני בטוח שהורים אחרים טיפה יותר חלשים חווים את זה בצורה הרבה יותר קשה.
דוד אזולאי: אני מודה לך ומאחל לך שתגדל אותה בבריאות ובנחת.
דוד אזולאי: רבותי, אני מאוד מאוד מתנצל על שאני נאלץ לעזוב את הישיבה, אבל מראש דיברתי עם חברת הכנסת אורלי אבוקסיס, שהיא תמלא את מקומי.
דוד אזולאי: ויש דברים, שאנחנו סיכמנו ואני מאמין שהיא תגיד אותם בדברי הסיכום.
דוד אזולאי: אבל, יש לי רק בקשה אחת העורך דין שמלווה, אני אטיל עליך עוד משימה ברשות האגודה, מה שקורה לפעמים, יש רצון טוב.
דוד אזולאי: גם לכם גם לנו.
דוד אזולאי: כולם רוצים לפעול, כולם רוצים לעשות, אבל לכל אחד יש את המגבלות שלו, שאחד הדברים החשובים, מה לעשות, בבית הזה זה חקיקה.
דוד אזולאי: שום דבר לא הולך בלי חקיקה.
דוד אזולאי: גם אם רוצים לקדם רעיון, אז צריך לחוקק חוק, ואז אתה בא למשא ומתן עם הממשלה ואתה אומר, תרד מהחקיקה אנחנו נטפל בבעיה.
דוד אזולאי: ואני חושב, שזה המקרה הקלאסי, שלפעמים צריך להכין חקיקה כדי לאלץ את הממשלה לפתור בעיה.
דוד אזולאי: לכן, אני מרשה לעצמי לפנות אליך ולבקש ממך, אם ישנם דברים, רעיונות בנושא הזה לחקיקה, אנא ממך תכין לנו אפילו טיוטה של רעיון.
דוד אזולאי: יש פה מחלקה משפטית של הועדה ואורלי יכולה להעיד, אנחנו שנינו כרגע ממש באמצע של הובלת חקיקה פרטית באיזשהו נושא חשוב, ובשלב מסוים הממשלה גררה רגליים, ופתאום קיימנו ישיבה, ומתברר שכרגע יש לנו כבר חוק.
דוד אזולאי: אנחנו כבר הולכים להביא אותו.
דוד אזולאי: זה דוגמה קלאסית.
דוד אזולאי: לכן, אני אומר, אדוני יחשוב על איזה רעיון.
עודד יחיאל: זה נראה כמו הצעת חוק שהכנתי, הוא כבר בדיון בועדת העבודה והרווחה ואני אשמח לתרום - - -
דוד אזולאי: גם חקיקה זה הליך ארוך, זה לא מהיום למחר.
דוד אזולאי: אבל בוא, צריך להתחיל באיזשהו מהלך.
דוד אזולאי: עצם החקיקה מציפה את הבעיה.
מנשה דלל: אדוני, פניה אישית, אתה מסייע לחברת הכנסת לוי ולנו - - -
דוד אזולאי: היא מסייעת לי.
מנשה דלל: עוד פעם אתם תחליטו ביניכם אבל אנא ממך תידרש לנושא הזה.
מנשה דלל: זאת זכות.
דוד אזולאי: יש לנו נושא אחד משותף ואנחנו, לא אכפת לי לקחת עכשיו את הנושא השני, בלאו הכי אין לנו הרבה מה לעשות פה.
דוד אזולאי: חילופי יו"ר – היו"ר אורלי לוי אבקסיס
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך אדוני כבוד היו"ר.
אורלי לוי אבקסיס: דעו לכם, שיש לו היום יום חשוב מאוד, יש להם עכשיו ביקור בקבר רחל.
קריאה: הילולה בקבר רחל.
אורלי לוי אבקסיס: בכל זאת הוא מצא את הזמן, גם כדי להיות כאן, גם כדי לפתוח את הישיבה והוא משך את הזמן הרבה מעבר למה שהוא הבטיח, כך שאנחנו בהחלט מודים לו.
רותי פרוינד: אני מנהלת מחלקת בקרה של בתי החולים במשרד הבריאות.
רותי פרוינד: לפני כחצי שנה, אני חושבת, ערכנו ביקורות פתע בחמש פגיות בארץ.
אורלי לוי אבקסיס: במסגרת הוועדה המיוחדת?
רותי פרוינד: לא.
רותי פרוינד: בעקבות תלונה שהגיעה לשולחנינו על אחת מהפגיות, דווקא בירושלים, משהו שהדאיג אותנו, החלטנו לעשות בקרת פתע ולבדוק האם זה נכון.
רותי פרוינד: הגענו גם לתל-השומר, היינו שלוש אחיות, ודווקא שם מצאנו, שהיחס בין אחות למטופל זה אחות לשתי פגים.
רותי פרוינד: התשתיות נפלאות, יש להם שם את כל הציוד, המוניטורים הכי מתקדמים.
רותי פרוינד: לפני חצי שנה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יכול להיות, שהיו עכשיו יותר לידות.
רותי פרוינד: של פגים?
קריאה: עכשיו זו תקופה שיש יותר לידות.