GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמיר פרץ: אבל אסור בשום פנים ואופן להשלים עם העובדה שהמצב הזה יישאר על כנו.
עמיר פרץ: אני רוצה להתנצל בפני כל החברים כאן, כי יש פה הרבה מאד כינוסים, הרבה מאד ועדות ואנחנו נאלצים לקפוץ מאולם לאולם.
עמיר פרץ: אז אני מתנצל שאני צריך לעזוב עוד מעט ואני מאחל לכם שיהיה לכם את הכוחות להמשיך לנהל את המאבק האישי שלכם, אבל כל הכבוד שיש לכם עוד טיפה כוח לבוא גם לכנסת לדבר בשם כולם.
עמיר פרץ: אתם לא מקבלים שום תמורה על כך שאתם באים, נחשפים.
עמיר פרץ: לא פשוט.
עמיר פרץ: כל משפחה שמסכימה להיחשף זה כבר גבורה בפני עצמה.
עמיר פרץ: וודאי משפחה שמסכימה לבוא הנה ולחשוף את הכאב העז שלה כדי לשבור את הלבבות הנצורים, כדי שכל זאת כולנו נצליח להיות מאוחדים כדי לקדם את העניין.
דוד אזולאי: תודה רבה אדוני, חבר הכנסת עמיר פרץ, אני מודה לך, למרות שאתה לא חבר ועדה מצאת לנכון לבוא להשתתף.
דוד אזולאי: יישר כוח.
דוד אזולאי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות בהקשר למה שאמר כאן חבר הכנסת עמיר פרץ על החשיפה.
דוד אזולאי: אני רוצה להביא לידיעת הציבור, אנחנו כרגע, הדיון הזה הוא דיון משודר ואני פונה לציבור הרחב שצופה בנו כרגע ורוצה להשתתף בדיון הזה, יכול לפקסס ל – 6408931 – 02, או במייל לועדה לפניות הציבור.
דוד אזולאי: אפשר לפנות אלינו אפילו תוך כדי דיור לשלוח ולהורים, אני מביא לידיעתם שתדעו שהדיון הזה משודר.
דוד אזולאי: חברת הכנסת יוליה שמלוב, בבקשה.
דוד אזולאי: ברקוביץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, אנחנו בעצם לא מדברים על הבעיה המאד מאד אקוטית שכרגע אתה דן בה, אלא אנחנו מדברים על מוסד ביטוח לאומי באופן כללי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להזכיר פה לחלק מהאנשים, שאולי לא יודעים, בחצי שנה, שנה אחרונה אני מקדמת רפורמה בביטוח לאומי כי אני חושבת שהמוסד הזה הוא פגע רע בחברה הישראלית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההתנהגות האכזרית כלפי הציבור במדינת ישראל אין לה אח ורע ולכן בתוך הרפורמה שאני מנסה לקדם ויש לי עצומה ואני רוצה להגיד שיש תמיכה מאד מאד גדולה בציבור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חלק מהנושאים אכן, אחד הנושאים שם זה גם הטיפול והעזרה לילדים נכים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שקורה עד היום בכנסת שאנחנו כל פעם רואים טלאי על טלאי, מישהו בא, מביא איזה שהיא חקיקה קטנה על ביטוח לאומי ומנסים איכשהו, בקטן, כי זה קשה חור גדול ובור ענק שאף אחד לא מעיז לבוא ולקחת את זה בכללי, אבל אני הגעתי למסקנה שאם לא תהיה רפורמה ואנחנו לא נדחף לשינוי מהותי בתוך החוק הזה שהוא קיים, דרך אגב, משנת 50', אנחנו בשנת 2011, אין קשר בין מה שהחוק הזה הוקם, נכתב בזמנו, לבין מה שקורה היום ואני רוצה להגיד בעקבות גם מה שעשיתי, אתם שמתם לב קצת בערוץ 2, לאחרונה הראו בחדשות, אצל חיים ריבלין, הוא עושה כל פעם סדרה על פרק מסוים בטיפול של ביטוח לאומי, וגם היה, דרך אגב, על ילדים נכים שאני פשוט, כשאני ראיתי את זה, אני לא יודעת, אני חושבת שבאמת אף אחד לא יכול להישאר אדיש לאכזריות הנוראית הזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רציתי להגיד שאני הגשתי הצעת חוק, על אף שאני מנסה לעשות את הרפורמה, בגלל שזה משהו שצריך באמת להשקיע בו הרבה, והנושא הספציפי הזה הוא מאד דורש טיפול מאד מהיר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגשתי הצעת חוק, אדוני, מה שאמרת: "תפשת מרובה לא תפשת", אני מסתכלת על זה קצת אחרת, לאפשרות לטפל, גמלה וכסף למשפחה שמטפלת במישהו סיעודי בבית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין שום, שום הצדקה שאם יש אב או אם שהפסיקו לעבוד ונמצאים בבית, שהם לא יקבלו את אותו הסכום שמקבל בן אדם סיעודי במדינת ישראל ואנחנו מעבירים את זה לעובדים זרים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאלה אומרים לי: רק 12,000.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומרת שיש כאלה כבר 12,000.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין סיבה שאב או אם שפשוט עוזבים את הכל כדי לטפל בילדים שלהם לא יקבלו את הכסף הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני דיברתי גם אז, אדוני, חבר הכנסת אורי מקלב, שהיה לי ניסיון אישי לגבי עובד זר סיעודי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאנחנו מדברים על הוצאה של 7,000, 8,000 שקל בחודש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי יכול לעמוד בהוצאה כזאת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אם בן אדם מרוויח 30,000 שקל קשה לו לעמוד בהוצאה כזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: על אחת כמה וכמה משפחות שפשוט עוזבים, מאבדים את כל חייהם למען הילדים שלהם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין שום סיבה שהכסף הזה לא יישלח לא לאוקראינה, לא למולדביה, לא לסין ולא לאף מקום, שלא יישאר במדינת ישראל.
אורי מקלב: תוך כדי הדברים שלך אני ראיתי את המסמך של מרכז המידע, עלות של עובד זר זה נע בין 6,000 ל – 10,000 שקל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בבקשה, זה מה שאמרתי.
דוד אזולאי: אבל שים לב באותה עבודת מחקר יש שמה נתון עצוב מאד שאומר כמה אישורים שקיבלו, כמה משפחות שקיבלו אישור לעובד זר וכמה לקחו בפועל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז זאת אחת.
אורלי לוי אבקסיס: לא, כי נותנים את האישורים אבל בלי סעיף תקציב בנוסף.
דוד אזולאי: בדיוק, אבל אין.
דוד אזולאי: גם מי שכבר קיבל את האישור לעובד זר לא תמיד הוא יכול לקחת את העובד הזר.
דוד אזולאי: זה נתון שצריך להדאיג את כולם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה הנושא הבא שרציתי לדבר עליו, אדוני היושב ראש, שיש פה איזה שהיא אחיזת עיניים ובאמת, שוב פעם, אני קוראת לזה פשוט אכזריות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אכזריות שאי אפשר לתאר אותה וכרגיל, כמו שתמיד אני אומרת, בטח לא במדינה היהודית.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במדינה היהודית התנהגות כזאת לא יכולה לעבור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם נותנים רישיונות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה הרי פשוט בדיחה להגיד למשפחה: הנה, קיבלת אישור, תביא לך עובד זר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איזה משפחה מסוגלת להחזיק עובד זר ב – 7,000 שקל, זה נטו, זה כסף שיוצא נטו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרי הוא לא נותן לו תלוש משכורת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה 14,000 שקל, חברים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשאתם מדברים על 6 עד 9 זה בין 12 ל – 18,000 שקל עלות למשפחה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי יכול לעמוד בזה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה השקר הנוראי הזה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה פשוט נורא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בושה וחרפה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא סתם היא לא הגיעה לפה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד לכם שאני קיימתי פגישה עם מנכ"לית הביטוח הלאומי והיא היום פה ומחר היא לא פה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מחר יבוא עוד אחד בדיוק כמוה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי משרד האוצר מחפש אנשים כאלה שם, שהם ישמרו על הקופה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי זה נהיה זרוע בצד של משרד האוצר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שהם עושים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני ...
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אליהם, מחר היא לא תהיה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יבוא מישהו נחמד, מטאטא חדש, יבוא יגיד: עכשיו אני בודק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה עם המשפחות שיושבות פה עד שהוא בודק?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד נקודה אחרונה, אדוני היושב ראש, דווקא על מה שאמר עמיר פרץ, שהמשפחות שמטפלות בילדים שלהם הילדים שמה גם משתפרים וגם מצבם יותר טוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת בדיוק הסיבה שביטוח לאומי לא מעוניין להשאיר את הילדים בבית, כי במוסדות הם נגמרים מהר יותר וככה הם חוסכים כסף.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מאה אחוז נכון.
אילנה שרייבמן: את חברת כנסת, יש גבול להסתות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אתם בביטוח הלאומי כל הפקידים שיושבים ורואים את האכזריות הזאת יום יום שמשפחות, יתומים שאיבדו את הוריהם מול העיניים שלהם בפיצוצים במשך 50 שנה לא תיקנתם את החוק שהם צריכים לקבל גמלה, אז אל תפתחי לי את הפה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי אתם כולם אשמים מהמנכ"ל ועד לפקיד שפותח את הדלת, כי אתם פשוט רואים את העוולות האלה ולא עושים שום דבר.
דוד אזולאי: חברת הכנסת יוליה שמאלוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה, אני פשוט לא יכולה.
קריאה: אם היה להם ילד נכה אולי הם היו עושים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד עוד נקודה אחת, אדוני היושב ראש, סליחה, זה נושא שאני מטפלת בו ומה שאני רואה זה הרבה מעבר למה שהרבה מאד אנשים אחרים רואים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אמרתי את זה ואני אומרת לך גבירתי, כשהילד שלך חולה שפעת 3 ימים, אמרתי את זה לפני שנה וחצי, את מאבדת את עולמך כי את קמה בלילה, כי את מסתכלת מה קורה איתו, את בודקת אם יש לו חום, 3 ימים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשהוא מבריא את חוזרת לחייך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנשים האלה חיים ככה שנים אחרי שנים ואת אומרת לי שאתם בסדר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיע הזמן שהכנסת הזאת תשנה את המוסד הזה!
דוד אזולאי: אני רוצה לא להפנות את האצבע.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אל תמחאו לי כפיים.
דוד אזולאי: לא, לא, לא, רבותיי, רבותיי, אנחנו בדיון ולא בהופעה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני לא הופעתי עכשיו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומרת מכאב לב מאד חזק.
דוד אזולאי: אני מבין אותך ובאמת דברים שיוצאים מהלב בהחלט זה לא הצגה לתקשורת, אבל יחד עם זה צריך לדעת להבחין בין הדברים.
דוד אזולאי: הביטוח הלאומי מבצע מדיניות.
דוד אזולאי: מדיניות לא טובה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא מפרש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא מפרש חוקים כמו שהוא רוצה והוא פוגע בבני אדם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא קשור למדיניות.
דוד אזולאי: הוא מבצע מדיניות רעה והפקידים שיושבים כאן הם לא הכתובת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם הכתובת, גם.
דוד אזולאי: לאותם התקפות.
דוד אזולאי: הפקידים עושים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שותפים לעבירה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כולם שותפים לפשע.
דוד אזולאי: אני חושב שצריך לשמור על כבודם של האנשים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לשמור על כבודם של המסכנים, קודם כל, אחרי זה על האנשים.
דוד אזולאי: תודה רבה לחברת הכנסת יוליה שמאלוב.
דוד אזולאי: בבקשה חברת הכנסת אורלי אבקסיס.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית אני חייבת להגיד שאני בהחלט מבינה את הסערת הרגשות של חברת הכנסת יוליה שמאלוב – ברקוביץ, כי הדברים האלה כשאתה נחשף אליהם לא יכולים שלא לזעזע אותך.
אורלי לוי אבקסיס: המדינה שלנו נוהגת פה בצביעות.
אורלי לוי אבקסיס: ולמה בצביעות?
אורלי לוי אבקסיס: בצביעות ובלב קר.
אורלי לוי אבקסיס: כי כאשר, אף אחד לא בוחר להגיע לסיטואציה הזו, אבל כאשר משפחות מגיעות לסיטואציה הזו, מדינת ישראל באה ואומרת להם: תבחרו שתי חלופות: חלופה אחת היא אם אתם בוחרים להשאיר את הילד בחזקת
אורלי לוי אבקסיס: כם תצטרכו להפוך להיות העובדים הסיעודיים שלו.
אורלי לוי אבקסיס: מתוך המחקר וזה לא פעם ראשונה שאנחנו רואים את זה באמת.
אורלי לוי אבקסיס: גם עם היושב ראש הקודם עשינו באמת ועדות ולא ועדה אחת ושמענו שם הורים.
אורלי לוי אבקסיס: אתה מגלה שהורים, עם כל הרצון הטוב שלהם, עם כל האהבה הגדולה, הם פשוט מתפרקים באמצע.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מדברים על תינוק בעל צרכים מיוחדים צריך להבין שעד שהוא מגיע לגיל 18 משקלו עולה, הצרכים שלו עולים.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא כמו לקלח ילד ששוקל 3 קילו, 10 קילו.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר הוא מגיע לגיל 18 הרבה פעמים הוא שוקל גם יותר מההורים שלו.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אין את העזרה מסביב, היכולת להקדיש את זמנך גם לילדים האחרים בתור, זה משהו שהוא בכלל לא בא בחשבון.
אורלי לוי אבקסיס: הילדים כמעט צריכים לגדל את עצמם.
אורלי לוי אבקסיס: קשה לי להגיד את זה, אבל זה חלק מהעדויות ששמענו פה.
אורלי לוי אבקסיס: שלא נדבר על משפחות שבהם גורלם המר הביא להם להיפגש עם התופעה הזו יותר מפעם אחת וזו קטסטרופה בפני עצמה.
אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין שמדינת ישראל מסתכלת בהם כאל "החסכן הלאומי של המדינה".
אורלי לוי אבקסיס: כי אם הם מספיק טובים, ומספיק רוצים להיות שם בשביל הילד, כדי לתת לו את החיבוק ואת האהבה ולראות איך הוא גדל וצומח ופורח גם אם הוא לא עושה את זה בקצב של ילד רגיל.
אורלי לוי אבקסיס: הוא צריך לשלם מחיר.
אורלי לוי אבקסיס: לפעמים והרבה פעמים אנחנו מגלים לפי מחלקת המחקר של הכנסת, ששני הורים מוותרים על מקום עבודתם וחיים מקצבת הכנסה.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא יכולה להבין את ההיגיון המעוות הזה, את הרוע לב הזה וזה רוע לב.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני חייבת להגיד שכאשר חברת הכנסת יוליה שמאלוב – ברקוביץ מדברת על אותם מוסדות, אני וחבר הכנסת אילן גילאון היינו עושים ביקורים באותם מוסדות לחוסים.
אורלי לוי אבקסיס: הזדעזענו מתת התנאים שבהם הילדים, האנשים האלה נמצאים.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד שנכנסתי בחלק מהמקרים למרומות שמרוח קקי על הקירות.
אורלי לוי אבקסיס: כשהיינו רואים ילדים קטנים קשורים לכיסא כדי שלא יפריעו, הרבה מעבר להוראות שהמשרד מאשר.
אורלי לוי אבקסיס: ככה יש יותר שקט.
אורלי לוי אבקסיס: בוא נחשוב, העובדים באותם מקומות, כמה שהם יהיו מתוך מקום של שליחות הם עובדים דרך חברת קבלן, הם מקבלים את הסכום המינימלי ביותר וזו עבודה קשה.
אורלי לוי אבקסיס: מדינת ישראל, השאלה מה היא יכולה לעשות?
אורלי לוי אבקסיס: היא יכולה לעשות הרבה.
אורלי לוי אבקסיס: כי באמת, כמו שאמר חבר הכנסת עמיר פרץ קודם: אם כל ההורים יחליטו ביום אחד, אולי אפילו אפשר לעשות את זה כקטע של מחאה, לשכן את הילדים, כביכול, המדינה תצטרך להוציא המון המון כסף.
אורלי לוי אבקסיס: היא תצטרך לבנות מוסדות חדשים.
אורלי לוי אבקסיס: תצטרך לשכור שירותים של אנשים שיטפלו בהם.
אורלי לוי אבקסיס: היא תצטרך לעבור 1,000 ואחד משוכות שזה יעלה לה המון כסף.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא הוא כזה: אפשר לטפל בילד בתוך המשפחה.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר לתת לו את האהבה ואפשר לתת לו את הצרכים החיוניים לגידולו תוך כדי הכרה בכך שצריכים סיוע מקצועי.
אורלי לוי אבקסיס: צריכים סיוע של אדם נוסף בבית כדי לדמות חיים נורמאליים עד כמה שאפשר.
אורלי לוי אבקסיס: כדי לתת את הדברים הבסיסיים ביותר.
אורלי לוי אבקסיס: ההוצאות הם הוצאות גדולות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל למדינה עולה המון לקחת את הילדים ולהוציא אותם החוצה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יש לי תחושה שהמדינה רוצה להסתיר אותם.
אורלי לוי אבקסיס: לשים אותם בשולי החברה, כי כאשר אתה רואה איפה ממוקמים גם כל הפנימיות האלה לילדים חוסים, זה תמיד באזורי תעשייה של ערים.
אורלי לוי אבקסיס: תמיד נמצאים, ככה, באיזה שהוא אזור, אני כדי להגיע לשם הייתי צריכה הדרכה, היינו צריכים להגיע.
אורלי לוי אבקסיס: זה תמיד בין מפעל כזה למפעל אחר, כאילו, להרחיק אותם מהעיניים של האנשים.
אורלי לוי אבקסיס: המפגשים של הילדים האלה גם עם העולם החיצון הוא משהו מאד, מאד, מאד מוגבל.
אורלי לוי אבקסיס: הילדים האלה שנמצאים בתוך המשפחות עוד יכולים ליהנות, עד כמה שהם יכולים להבין, אינני יודעת, יש בדרגה כזו או אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני אומרת: זו רשעות, זו רשעות.
אורלי לוי אבקסיס: כי כאשר המדינה רצתה לעודד ולא חייב שזה יהיה עובד זר.
אורלי לוי אבקסיס: ולמה לא חייב שזה יהיה עובד זר?
אורלי לוי אבקסיס: כי המדינה יכולה לעודד את התחום הזה.
אורלי לוי אבקסיס: כשהיא רצתה להפוך את עסק המלונות לידיים עובדות ישראליות היא עשתה את זה טוב מאד.
אורלי לוי אבקסיס: היא הפרכה את זה לעבודה מועדפת.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר היא רצתה לשנות את העניין של עובדי תחנות הדלק, גם זה היא עשתה.
אורלי לוי אבקסיס: צריכים לשנות את התנאים, לשפר אותם.
אורלי לוי אבקסיס: תאמינו לי, זה לא רק להיות חברה צודקת יותר.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שאנחנו גם נחסוך כסף.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נהיה רגישים.
אורלי לוי אבקסיס: כי אי אפשר לדעת, ואלוהים ישמור, שלא ייפול על אף אחד מאיתנו.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אי אפשר לדעת באיזה נקודת זמן בחיים מישהו מאיתנו יזדקק ואני מקווה מאד שלעולם לא, לשירותים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: אני פגשתי אנשים שביום בהיר או איבדו את כושרם הגופני, אם זה מתאונה, אם זה מהצבא, ואם זה ממקרים אחרים ופתאום כל הראייה משתנה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא צריכים להגיע לנקודת זמן הזו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לראות את זה גם מהמקום שבו אנחנו נמצאים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא צריכים להיות אלה שסובלים מהתופעה כדי לנסות ולתקן אותה.
אורלי לוי אבקסיס: אין ספק שיש פה חוסר ברגישות.
אורלי לוי אבקסיס: אין ספק שכולנו, ככה, מסכימים בצורה כזו או אחרת, אבל עד שאתה לא רואה את מה שקורה בתוך המוסדות האלה, ואני רוצה להגיד לך איך פעל משרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע איך הוא פעל?
אורלי לוי אבקסיס: הוא הוציא לנו צו איסור כניסה לחברי כנסת.
אורלי לוי אבקסיס: עשיתי על זה שאילתא בכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: פניתי לשר יצחק הרצוג, בזמנו היה שר הרווחה, והוא תקף אותי שאנחנו מפריעים את רווחתם של אותם חוסים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שבאנו וראינו מהצד, כי למה?
אורלי לוי אבקסיס: כי באנו בהפתעה.
אורלי לוי אבקסיס: אומרים לך: תודיע ותתאם מראש, כדי שיעשו לך "מסדר המפקד" ינקו את זה וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: הגענו לחלק מהמוסדות, חיכינו בחוץ שעה וחצי, וראית פתאום איך מפנים חוסים ומכניסים אותם לחדרים כאלה שהיו בחוסר מעש ובחוסר פעילות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים איך מנסים.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, כשאתה מודיע מראש אז הכל נקי, הכל מסודר.
אורלי לוי אבקסיס: לא רוצים להגיע, לא רוצים להגיע שלא בהפתעה.
אורלי לוי אבקסיס: כי רק בהפתעה אתה יכול לראות דברים מסויימים.
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מצדיעה למשפחות האלה שהשאירו את הילדים בבית ואני כואב לי הלב על אלה שהוציאו אותם החוצה כשהם שומעים את הדברים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: כמה ייסורי מצפון יש להם עכשיו.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה להגיד לך יותר מזה, אדוני, ואולי זה גם צריכה להיות אחת מההחלטות בועדה הזו.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית, כן, לנסות ולשנות את זה כמובן, ואולי אנחנו צריכים לעשות איזה שהיא עבודה בקואליציה, להעלות את זה, להעלות את הצעתה החוק עם חופש הצבעה.
אורלי לוי אבקסיס: לא יהיה חופש הצבעה, אולי נעשה איזה שהוא תרגיל.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה מספיק חברי כנסת של מפלגות די חזקות בקואליציה וכולנו חתומים על הצעת החוק הזו.
אורלי לוי אבקסיס: צריכים לראות מה אנחנו יכולים לעשות כי זה לפעמים הרבה יותר חשוב מדברים אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הנושא הזה שכל החברות של זכויות אדם לא יכולים להיכנס, שלהם יש את המשקפיים האמיתיות לראות מה צריך להיות.
אורלי לוי אבקסיס: הם גם מכירים את כך הסטנדרטים ואיפה עומדים, ואיפה לא.
אורלי לוי אבקסיס: למשל: באילנית אנחנו ראינו דברים מזעזעים.
אורלי לוי אבקסיס: המשרד אמר: יסגור, לא יסגור, לא משנה, בסופו של דבר זה נשאר.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו מה קורה?
אורלי לוי אבקסיס: תופסים את ההורים כבני ערובה, תחשוב, תבין, רוב אלה שמפעילים הם בכלל באים, זה קבלן לעפר, זה קבלן לבניין.
אורלי לוי אבקסיס: זה אנשים שלא באים מתוך התחום, אין להם את הניסיון ואין להם אפילו את הראייה הנכונה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל צריך להבין שאם אנחנו נצר את רגליהם של פעילים לזכויות יסוד, אנחנו לא נוכל לדעת ולא נוכל גם לזעוק את הזעקה של אלה שאין להם קול ואין להם יכולת לזעוק אותה.
אורלי לוי אבקסיס: אותם הורים מפחדים שייסגרו כי אחר כך אומרים: נחזיר לכם את הילד הביתה ולהם הפחד שאיך אנחנו לא ערוכים לזה.
אורלי לוי אבקסיס: אין לנו את הכוח ואנחנו לא יכולים עכשיו לשנות את השגרה, אז הורים מבקשים: אל תסגרו גם אם זה נורא כי אין לנו חלופה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: זה נורא ואיום ואת זה צריך לשנות.
דוד אזולאי: תודה רבה לחברת הכנסת אולי אבקסיס.
דוד אזולאי: אני אבקש את מר אבנר עורקבי, שהוא מיוזמי הדיון, והוא היה נציג הנכים באותה ועדה שהוקמה בנובמבר 2010.
דוד אזולאי: אז אני מבקש גם ממך כמה מילים לפני שאני אתן את רשות הדיבור לנציגי הביטוח הלאומי.
אבנר עורקבי: אני רוצה קודם כל לומר תודה רבה לך כבוד השר, כבוד חברי הכנסת, שאתם מודעים לרגישות של הנושא הזה.
אבנר עורקבי: אני פשוט מאד רוצה להגיד, רק להזכיר לכם שזה לא פעם שניה, זה לא פעם שניה שהדיון.
אבנר עורקבי: הדיון התחיל, זה פעם שלישית בראשותו של מר גלנטי, שישב בועדת רווחה וגם שמה בחרו רוב חברי הכנסת, ראיתי את מר גלנטי שהזיל דמעה וכל הדמעות שזלגו פה אני מבין שיש סטטוס קוו בין כל חברי הכנסת שהחוק הזה צריך לעבור.
אבנר עורקבי: אני רק רוצה להגדיר לכם מצב מסוים שאם ההורים האלה יהיה להם עובד זר, ההורים האלה יחזרו לעבודה.
אבנר עורקבי: ההורים האלה לא יתגרשו.
אבנר עורקבי: ההורים האלה לא ילכו למשרד השיכון לקבל דירה.
אבנר עורקבי: יהיה משפחה מושלמת.
אבנר עורקבי: זה מה שאנחנו רוצים.
אבנר עורקבי: זה מה שאנחנו מבקשים.
אבנר עורקבי: הכל תלוי באוצר גם.
אבנר עורקבי: האוצר גם צריך לתת את חלקו פה.
אבנר עורקבי: האוצר צריך להבין שהוא לא מזיק לעצמו.
אבנר עורקבי: הוא נותן רווח לעצמו.
אבנר עורקבי: הוא נותן רווח לעצמו במסים שההורים יוצאים לעבוד.
אבנר עורקבי: הוא נותן רווח לעצמו שהם לא מקבלים הבטחת הכנסה.
אבנר עורקבי: הוא נותן הרבה רווחים לעצמו.
אבנר עורקבי: אני לא אפרט פה את המקרים, כי המקרים ידברו בעד עצמם.
אבנר עורקבי: אני לא רוצה להיות דרמטי, אבל תתכוננו עוד לבכי מספר 3.
אבנר עורקבי: אני רוצה רק לבקש שהמנכ"לית שלי גם תדבר בבקשה.
דוד אזולאי: אבנר, אני רציתי לשמוע ממך מה הסיבה שהצוות שהוקם וישב והקדיש זמן, לא יישמו את ההחלטות שלו?
דוד אזולאי: אלה לא החלטות שבדיוק נותנים פתרונות, אבל זה פתרון חלקי.
דפנה אזרזר: אני רוצה לענות לו ברשותך.
אבנר עורקבי: או.
אבנר עורקבי: קיי.
דפנה אזרזר: אני רוצה לענות לך.
דוד אזולאי: בבקשה דפנה.
דפנה אזרזר: לא זכורה לי מימי.
דוד אזולאי: דפנה, רק תגידי לפרוטוקול מה תפקידך.
דפנה אזרזר: דפנה אזרזר.
דפנה אזרזר: אני מנכ"ל ארגון אהב"ה.
קריאה: את גם אמא.
דפנה אזרזר: מיוזמות הארגון.
דפנה אזרזר: אני אמא לילד בן 7.5 עם צרכים מאד מיוחדים.
דפנה אזרזר: עוד מעט אני אפרט.
דפנה אזרזר: לא זכורה לי מימי שהוקמה איזה שהיא ועדה כזו, כדי באמת לתת לנו פתרונות.
דפנה אזרזר: אני לא חשבתי לרגע שהועדה הזו, שראש הממשלה הקים, הוא הקים אותה כדי לבוא ובאמת לחשוב ולהגיד איפה אני יכול לעזור להורים האלה?
דפנה אזרזר: אני מהיום הראשון שהוזמנו אליו לשיחה והשיחה הזו התקיימה והוקמה הועדה, אני ידעתי שהועדה הזו היא כדי למרוח אותנו בזמן.
דפנה אזרזר: זה היה ברור לי מאליו.
דפנה אזרזר: אם ראש הממשלה לקח אנשים שכל כך בקיאים בנושא ויודעים ויושבים ודנו שנה וחצי והמסקנות הם כאלה, אז זה בושה וחרפה למדינת ישראל.
דפנה אזרזר: מי שיכול להגיד לי שתוספת של 400 שקלים ל – 4,000 ילדים נכים בסך הכל.
דוד אזולאי: גם את זה עוד לא קיבלנו.
דפנה אזרזר: וגם את זה עוד לא קיבלנו.
דפנה אזרזר: זה מה שיעשה אותי שפויה?
דפנה אזרזר: זה בושה וחרפה.
דפנה אזרזר: הבן שלי זקוק להשגחה 24 שעות, כי הוא דופק את הראש בקיר.
דפנה אזרזר: כי הוא מחפש ברזלים להכניס לעצמו בראש, כי הוא אוכל מגסטרוסטום, הוא ניזון מזונדה.
דפנה אזרזר: כי הוא ילד שאוכל אוכל ב – 2,000 שקל בחודש.
דפנה אזרזר: כי הוא ילד שזקוק ל – 24 שעות של השגחה צמודה בלילה וביום.
דפנה אזרזר: הוא כל 4 שעות אוכל כמו תינוק.
דפנה אזרזר: אז איך המדינה מצפה שאני אקום להאכיל ילד כל 4 שעות בלילה ומצד שני – אצא לעבוד ונוסף לכל גם אשאר שפויה.
דפנה אזרזר: איך הם מצפים?
דפנה אזרזר: הלוא אנחנו ניזוקים נפשית.
דפנה אזרזר: ניזוקים בריאותית.
דפנה אזרזר: זה עולה כל כך הרבה כסף למדינה.
דפנה אזרזר: בעלי יש לו שתי רצועות קרועות בברכיים.
דפנה אזרזר: עכשיו, למה הוא לא הולך לעשות את הניתוח?
דפנה אזרזר: כי הוא אומר לי: דפנה, 3 חודשים אני לא אתפקד.
דפנה אזרזר: את לא תוכלי להרים אותו.
דפנה אזרזר: הילד שוקל כמוני כמעט.
דפנה אזרזר: אז זה עולה בריאות בכסף בריאות למדינה.
דפנה אזרזר: זה עולה נפשית, כי המון הורים, אני לא רוצה לנקוט פה באחוזים, אבל גם זה מרכז המידע במחקר הראשון גילה שהמון מהורים מקבלים קצבה נפשית, כי אנחנו לא מסוגלים לעמוד בנטל הזה.
דוד אזולאי: דפנה תודה.
דוד אזולאי: אני רוצה לתת רשות דיבור לכמה הורים.
דוד אזולאי: רק יש לי בקשה אליכם.
דוד אזולאי: יש פה רשימה ארוכה של הורים שאני מניח שירצו להתבטא ואני רוצה לאפשר להם להתבטא.
דוד אזולאי: אבל אנא מכם בקצרה.
דוד אזולאי: 2 דקות, 3 דקות, כי אנחנו רוצים גם לקבל תשובות מנציגי הביטוח הלאומי.
דוד אזולאי: בבקשה טלי בוטבול.
טלי בוטבול: זאת אני.
טלי בוטבול: שלום לכולם.
טלי בוטבול: אני אמא לילדה בת 10.5 עם 100 אחוז נכות פלוס עיוורון קורטיקלי.
טלי בוטבול: היא הולכת למסגרת "קרן אור" ואני מייצגת 114 הורים.
טלי בוטבול: אני רוצה להגיד שאני מהיום שהיא נולדה ואני בן אדם עם תואר ראשון, אני מורה לאנגלית בהוראה מתקנת, מהיום שבתי נולדה אני הפסקתי לעבוד כי היא סובלת מפרכוסים מאד קשים.
טלי בוטבול: כל פעם התרופות משתנות לה.
טלי בוטבול: אין לה איזון תרופתי, היא קמה בלילות, היא צועקת בלילות.
טלי בוטבול: היא צריכה לאכול בלילות.
טלי בוטבול: אני בבוקר, בנוסף לכך שיש לי עוד 2 ילדים בריאים, אני לא מצליחה, אני לא יכולה לעבוד באיזה שהוא מקום אם אני מאד עייפה.
טלי בוטבול: בנוסף לכך אני עברתי שני ניתוחים בברך, אני כן עברתי אותם.
טלי בוטבול: למזלי זה היה לפני מספר שנים, עוד שיכולתי עוד, פחות או יותר, לתפקד, היא עוד היתה במשקל של תינוקת.
טלי בוטבול: בנוסף יש לי פריצת דיסק.
טלי בוטבול: אני לא יודעת מה יהיה עוד כמה שנים.
טלי בוטבול: היא בת 10.5, היא תלויה בזולת לכל הצרכים שלה.
טלי בוטבול: היא בטיפולים גם.
טלי בוטבול: היא אוכלת אוכל, צריך להאכיל אותה, להחליף לה, להרים אותה, לקלח אותה.
טלי בוטבול: היא כמו תינוק ענק והכל כמובן אנחנו ההורים עושים.
טלי בוטבול: אנחנו נגדל אותה באהבה עד סוף ימי חייה, או שלנו כמובן.
טלי בוטבול: אני לא רוצה לתת אותה למוסד.
טלי בוטבול: אבל אנחנו כן צריכים את העזרה.
טלי בוטבול: אנחנו צריכים גם, באיזה שהוא מקום, לשמור על הבריאות שלנו כדי שנוכל לתפקד איתה ועם הילדים הבריאים.
טלי בוטבול: בנוסף לכך, משעה 5:00 שהיא מגיעה מהמסגרת אני מנוטרלת וגם בסופי שבוע.
טלי בוטבול: שבת – אני מנוטרלת.
טלי בוטבול: אני לא יכולה לצאת עם הילדים.
טלי בוטבול: אנחנו לא יכולים ללכת להצגות.
טלי בוטבול: אני לא יכולה לקחת את הילדים לחוגים כי אני לא יכולה.
טלי בוטבול: יש לי ילד בן 3 שהוא, ככה, בערך עוד תינוק.
טלי בוטבול: אי אפשר לצאת גם עם עגלת תינוק, גם עם כיסא גלגלים.
טלי בוטבול: אי אפשר הכל לעשות.
טלי בוטבול: אין לי מישהו שיכול לבוא ולשבת עם הילדה בשביל שאני אתן קצת יחס גם לילדים הבריאים.
טלי בוטבול: זה פשוט מנטרל אותנו גם בימי חול וגם בסופי שבוע ובעיקר בחגים כשהם בחופש ובבית.
דוד אזולאי: טלי, קשה לי לעצור אתכם בשטף הדיבור.
דוד אזולאי: אני מבין.
טלי בוטבול: רק דבר אחד אחרון.
דוד אזולאי: לא, לא, אני אומר את הדברים האלה לא רק לך, גם להורים האחרים.
דוד אזולאי: אני מבקש בכל לשון של בקשה, תשתדלו לא להביא אותי למצב שאני אפסיק אתכם.
דוד אזולאי: אז אנא מכם, תהיו קצרים.
טלי בוטבול: דבר אחרון שהוא לא כל כך נעים לדבר על זה, אבל זאת ילדה ואני מדברת בשם הרבה הורים מ"קרן אור" שמקבלת מחזור וכמובן רק אני יכולה להחליף לה.
טלי בוטבול: היא לא יכולה לקבל את הזריקה להפסקת המחזור בגלל תרופות נגד אפילפסיה וכמובן שבעלי לא יכול לעשות את זה, או השני בנים שלי הבריאים.
טלי בוטבול: זה רק אני.
טלי בוטבול: מה קורה כשאני לא נמצאת בבית, הלכתי לאיזה שהוא סידור?
טלי בוטבול: זה פשוט מצב,
דפנה אזרזר: מה יקרה כשאת תיגמרי?
טלי בוטבול: בדיוק.
טלי בוטבול: אני זה מה שאמרתי מקודם.
טלי בוטבול: אנחנו צריכים לשמור גם על הבריאות שלנו כדי לטפל בילדים שלנו המוגבלים והבריאים גם כן.
טלי בוטבול: זהו.
טלי בוטבול: ובכבוד.
טלי בוטבול: תודה.
דוד אזולאי: תודה טלי.
דוד אזולאי: מירב בוכריס, בבקשה.
מירב בוכריס: שלום לכולם.
מירב בוכריס: אני אמא לילדה עם תסמונת אנגלמן, שאין הרבה כאלה בארץ.
מירב בוכריס: יש בערך 50.
מירב בוכריס: זה תסמונת עם פיגור, נכות, אפילפסיה, השגחה של 24 שעות.
מירב בוכריס: הילדה שלי קיבלה מחזור מגיל 8, היום היא בת 12.
מירב בוכריס: שוקלת למעלה מ – 75 קילו.
מירב בוכריס: בעלי הוא מפרנס יחיד.
מירב בוכריס: שהוא יוצא ב – 6:00 בבוקר ומגיע בלילה מאוחר והוא צריך לשבת איתי גם לטפל, להחליף וגם להשגיח עליה.
מירב בוכריס: אז אני פונה באמת למדינה, לביטוח לאומי: איפה אתם?
מירב בוכריס: איפה אתם נמצאים?
מירב בוכריס: מלבד זה יש לי עוד 5 ילדים.
מירב בוכריס: הקטנה שלי בת 7 שסובלת מציליאק, שההוצאות המון.
מירב בוכריס: לצערי זה גם תרופות נגד אלרגיה וזה גם אוכל מיוחד.
מירב בוכריס: אז אני פונה למדינה שיעשו משהו.
מירב בוכריס: תודה.
דוד אזולאי: תודה מירב.
דוד אזולאי: בן סניור ישראל.
דוד אזולאי: רוצה?
דוד אזולאי: הוד חנה.
חנה הוד: אני קיבלתי 2 ילדים נכים.
חנה הוד: אני רוצה לציין שכרגע אני מביאה את הסקטור של הילדים העיוורים עם צרכים מיוחדים.