GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: כי המדינה - - -
ציפי חוטובלי: אורלי, אני אוציא אותך מהדיון הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אל תוציאי אותי, כי את תישארי פה לבד, הרי גם ככה אין פה מנכ"ל שיקבל החלטות.
ציפי חוטובלי: אבל את צועקת ולא נותנת לדבר.
אורלי לוי אבקסיס: את מדברת בינך לבין עצמך, ואנחנו לא משיגים פה דבר.
ציפי חוטובלי: אבל אני לא רואה שהצעקות שלך מועילות.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה בעיה, אני נורא מצטערת.
אורלי לוי אבקסיס: מבקר המדינה - - -
ציפי חוטובלי: מבקר המדינה כבר אמר את דברו בסוגיה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: תשמעי, ועדה לקידום מעמד האישה שלא משיגה דבר, וכנראה יש פה בעיה - - -
ציפי חוטובלי: אני לא ראיתי שהצעקות שלך מועילות יותר.
תמר אלמוג: אני אומרת שבתהליך הקודם, כשהמנהלות עזרו להורים למלא ושלחו את זה לאותו מוקד, התחיל התהליך של המיון של הבקשות ואז הסתבר שלמשפחה הזאת חסר מסמך כזה או שמסמך מסוים לא אותנטי, ואז היו צריכים להחזיר את זה למנהלת, והמנהלת היתה צריכה לרדוף אחרי כל הורה והורה.
תמר אלמוג: התהליך הזה היה לוקח לה חודשיים, שלושה עד שהיתה מחזירה חזרה את הכול לאותו מוקד.
תמר אלמוג: עכשיו התהליך שאנחנו הצענו זה קודם כל נשחרר את המנהלות ואת הרכזות, כדי שהן יעשו את העבודה החינוכית שלהן.
תמר אלמוג: אין מניעה שהמנהלת תשב עם אותה משפחה שלא מסתדרת לבד וכן תדריך אותה, ויש הרבה מעונות שעדיין עושים את זה.
תמר אלמוג: לא אסרנו את זה דרך אגב, לא אמרתי שהורה צריך עכשיו לשבת בבית שלו ולמלא את הערכה, זה לא מבחן.
תמר אלמוג: הוא יכול לבוא למעון, לשבת עם המנהלת, היא תעזור לו, אבל הוא צריך לקחת את האחריות לשלוח את זה בעצמו, זה מה שאמרנו.
תמר אלמוג: ברגע שחסר משהו, יש מענה טלפוני במוקד שכשהוא מתקשר אליו, נאמר לו מה חסר לו, מה צריך להשלים, יש פקס שדרכו אפשר להשלים.
תמר אלמוג: התהליך צריך להתקצר.
תמר אלמוג: עובדתית אמרתי שסיימנו את רוב הרישום באמצע מאי.
תמר אלמוג: מאמצעי מאי בפוטנציאל 70% מההורים היו צריכים לשלוח את החומר, ולא שלחו.
ציפי חוטובלי: באמת את לא מצליחה להבין את הדבר הפשוט הזה, שאם כל כך הרבה הורים לא מצליחים להתאים את עצמם למערכת, זה אומר שהמערכת לא בסדר, ולא ההורים לא בסדר.
תמר אלמוג: אבל המערכת היא לא חדשה, מי ששולח עכשיו זה ההורים, ומי ששלח קודם זה המנהלות.
תמר אלמוג: המערכת היא לא חדשה, המערכת מאפשרת תקשורת בין ההורים למוקד, זה מה שחדש פה, ומה שחדש פה זה האינטרנט.
יעל שמרגד: זה היה חדש כבר בשנה שעברה.
יעל שמרגד: חשבנו שגמרתם ללמוד להתגלח, ועכשיו אתם כבר יודעים להפעיל את המערכת.
תמר אלמוג: ההורים צריכים לשלוח.
תמר אלמוג: מה ששולחים, מתקבל.
ליאורה מינקה: תמי, אנחנו רוצים לטפל בילדים, לא לחנך את ההורים.
אורי מקלב: גברת אלמוג, אני אומר לך שאנשים יוצאים בהרגשה מאוד גרועה מהוועדה הזאת.
אורי מקלב: אני אומר לך שגם אנחנו כחברי כנסת מתנהלים מול ועדות, מול מערכות, יודעים מה זה קשיים, אבל אנחנו יוצאים בהרגשה קשה, שהדברים לא נופלים על אוזניים קשובות ומבינות, וחבל לנו על כך.
אורי מקלב: בסופו של דבר, ההורים נמצאים מול זה.
אורי מקלב: יש כאן מצב שהוא בלתי נסבל, ואתם לא רואים את הפערים.
תמר אלמוג: הפתרון זה חינוך חינם.
אורי מקלב: אני גם לא יודע מה תבקשו אז.
יעל שמרגד: גם אנחנו רוצים.
אורי מקלב: זה הפער בין מה שאתם דורשים מההורים לבין מה שאתם דורשים מעצמכם זה מרחק ממזרח למערב.
אורי מקלב: אתם יכולים להגיד לאדם שכבר שלח פקס ומחכה שעות לשלוח עוד פעם פקס ולומר שלא קיבלתם.
אורי מקלב: לא יכול להיות שהמערכת לא תשלח הודעות על דרגה שנקבעה, כדי שאדם יידע להיערך.
תמר אלמוג: היום כל הורה יכול להיכנס לאינטרנט ולראות.
קריאה: אבל לא כל ההורים מחוברים לאינטרנט.
תמר אלמוג: יש לכל הארגונים שרואים כל דרגה, מספיק.
אורי מקלב: יש פער גדול בין מה שאת אומרת פה לבין מה שנעשה.
תמר אלמוג: יש לכם פונים, כל הורה יכול לדעת את הדרגה און-ליין.
תמר אלמוג: ההרשמה הסתיימה מאמצע מאי ואילך.
ליאורה מינקה: - - - אנחנו לא עובדים שלך.
תמר אלמוג: יש לכם אלפונים, כל הורה יכול לדעת את הדרגה און-ליין.
אורי מקלב: איך את אומרת פה שכבר במרץ הם קיבלו את הערכות, וכאן אומרים לך - - -
תמר אלמוג: לא אמרתי במרץ, ההרשמה הסתיימה באמצעי מאי, מאמצע מאי ואילך.
אורי מקלב: וכאן הורים אומרים שהתאריך היה הרבה יותר מאוחר, אז מה אני צריך לחשוב כהורה?
אורי מקלב: העובדות הן אחרות.
אורי מקלב: המסקנה והסיכום שהקריאה היושבת ראש, נושא סבסוד הביניים חייב להמשיך.
אורי מקלב: לא יכול להיות שכל ההורים האלה - - -
תמר אלמוג: ואז ננציח את המצב, שהורים ימשיכו לא לשלוח בזמן, זה לא ייגמר, אתם לא מבינים?
תמר אלמוג: יש לנו ניסיון מר עם זה.
אורי מקלב: אל תחנכו את ההורים.
אורי מקלב: יש להם ניסיון מר אתכם ולא לכם עם ההורים.
אורי מקלב: אתם מנסים לחנך את ההורים, כדי שאנשים ישלחו מוקדם.
אורי מקלב: עובדה שלא שולחים, עובדה שלא הייתם בסדר, ואתם רק שומעים את הצד שלכם.
אורי מקלב: אנחנו דורשים באופן חד-משמעי – את עניין חודש מרץ, אנשים שקשה להם להשיג את המסמכים מסיבות כאלה ואחרות והמערכת לא מתחשבת בהם.
אורי מקלב: את הדברים האלה, גם רטרואקטיבית וגם זה שאין סבסוד ביניים אתם חייבים להמשיך.
אורי מקלב: אנחנו נביא בצורה מסודרת.
אורי מקלב: אנחנו סיכמנו שנקיים פגישה עם השר ועם המנכ"ל בעניין הזה.
אורי מקלב: נציג את הדברים, ולא נניח לכך שההורים יהיו קורבן של מערכות חדשות.
ציפי חוטובלי: אני אומרת שוב, שהדבר הכי קשה לי בישיבות האלה זה שיש אטימות מהמשרד.
ציפי חוטובלי: הם לא מבינים שהם לא בסדר.
ציפי חוטובלי: אני יכולה להגיד לכם, שבישיבה השישית הזאת אני חושבת שכבר די מיצינו את היכולת להגיע לאיזושהי להבנה.
ציפי חוטובלי: אין כאן הבנה.
ציפי חוטובלי: זה נורא פשוט, אין כאן הבנה.
ציפי חוטובלי: אני די מיואשת מכם.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שהדרך היחידה לפתור את הדברים זה בהנחתות מלמעלה.
ציפי חוטובלי: אני הייתי ממליצה ללכת בדרך הישירה ביותר, להגיע לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה.
ציפי חוטובלי: ועדת טרכטנברג תפרסם מסקנות.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שחלק מאוד גדול מהבעיות שיש בנושא החינוך לגיל הרך נובעות מהניהול הכושל של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה של כל הסוגיה הזאת, ויש לנו כאן בידיים הרבה מאוד כסף שלא מגיע ליעדו, ואתם שומרים עליו כאילו הוא קופת המדינה.
ציפי חוטובלי: הוא קופת לא קופת המדינה, הוא קופת ההורים, זה מה שאתם לא מצליחים להבין.
תמר אלמוג: תקציב סבסוד אף פעם לא נשארו עודפים, הייתי צריכה לגייס את היתרה כל שנה, אני יכולה להראות לך את הדוחות.
ציפי חוטובלי: אז אנחנו נדווח לך על זה שמדי שנה אנחנו העלינו ב-320 מיליון שקל סבסוד לשנה להורים, והדבר הזה לא הגיע ליעד שלו, מעניין למה ואיך זה קרה.
ציפי חוטובלי: אנחנו נמצאים היום במציאות, שבה ההורים משלמים מחיר מאוד כבד על ההתנהלות הלקויה שלכם.
ציפי חוטובלי: מבקר המדינה כבר העיר את ההערות שלו.
ציפי חוטובלי: זה ברור לחלוטין מי הצד האשם כאן, אבל אתם בשלכם, אתם בניתם שיטה נפלאה בעיניכם.
ציפי חוטובלי: זה שהיא לא עובדת, זה באמת סוג של דבר שהוא לחלוטין מנותק מהעובדה, שמבחינת
ציפי חוטובלי: כם בניתם שיטה נפלאה.
ציפי חוטובלי: הגיע הזמן שתסתכלו על המציאות בעיניים, תבינו שהשיטה לא עובדת.
ציפי חוטובלי: הדרך אל ההורים עוברת דרך המקום, שבו ההורה מגיע אליו כל יום, שזה עובר דרך הארגונים, שזה עובר דרך המעונות עצמם.
ציפי חוטובלי: אי אפשר לעשות את הדילוג הזה שאתם ניסיתם לעשות, כי זה פשוט לא עובד.
ציפי חוטובלי: לכן אני חושבת שצריך לשקול מחדש את כל הטיפול בעניין הזה, ובשנה הקרובה יש כאן סדרה של דרישות שאנחנו נבדוק אותן.
ציפי חוטובלי: אני אומרת לך ברצינות, שאם הדברים הללו לא יתקיימו בחודש הקרוב עד אחרי החגים, אני חושבת שלא יהיה מנוס מכך שהפגישה עם השר תכלול מסקנות מאוד קשות לגבי התהליך.
אורי מקלב: אנחנו מתחייבים לא לעזוב את הנושא הזה, אנחנו נציף את זה בכל מקום, או מלמעלה או מלמטה זה יגיע.
אורי מקלב: אתם לא תוכלו להמשיך להתנהל כך בנושא המעונות, ואתם לא ערים לכך.
אורי מקלב: אני כבר ממזמן הייתי שולח להורים דרך המעונות שיש לזרז את הרישום, כל כך קל, לא עולה הרבה, מה הבעיה לשלוח עוד מנשר דרך המעונות?
ציפי חוטובלי: אין ילד שרשום במעון, שלא צריך גם להגיש בקשה להנחה, לא צריכה להיות חיה כזאת.
יעקב חנינה: למה אין מוקדי רישום בדיוק כמו בגן עירוני?
יעקב חנינה: אין סבסוד, אין בעיות של סריקה, אין בעיות של דואר.
יעקב חנינה: יושב מישהו ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כמו שהלכתי לעירייה לרשום וידעתי מה הן השעות.
ציפי חוטובלי: אני מודה לכל המשתתפים ומאחלת שנה טובה.
ציפי חוטובלי: תודה רבה, אני נועלת את הישיבה.
דוד אזולאי: אני פותח את ישיבת הוועדה לפניות הציבור.
דוד אזולאי: הנושא שעומד על סדר היום זה פניות הציבור בעניין הפעלת כרטיס ה"רב קו" בירושלים.
דוד אזולאי: אלף אני מתנצל שאני נאלץ לקיים את הישיבה בהתראה כל כך מוקדמת, מאתמול להיום, ואני חושבת שזה מסיבות מובנות.
דוד אזולאי: פשוט הוצפנו בפניות בטלפונים, של אזרחים רבים על כל מה שקורה בעקבות הנושא של הפצת ה"רב קו", לכן החלטתי לקיים, למרות שנציג של משרד התחבורה, יש כאן מישהו ממשרד התחבורה?
דוד אזולאי: הוא התקשר אלי אתמול, דרור גנון, ביקש לדחות את הישיבה הזאת.
דוד אזולאי: באמת שקלתי את זה ולא נתתי לו תשובה במקום, רק אחרי השעה ארבע הוא קיבל ממני תשובה, והודעתי לו שאני לא יכול לדחות את זה, כי דחייה היום משמעותה דחייה לשבוע הבא, ואני חושב שצריך לעצור את הסבל של התושבים בירושלים.
דוד אזולאי: רבותי, הפעלת כרטיס ה"רב קו", בעצם הייתה אמורה לבוא ולהקל על האזרחים, אבל מתברר שעד לשימוש בו, הם פשוט צריכים לעבור שבעה מדורי גיהינום, וזאת בהתחשב בעובדה שכולנו מעוניינים לעודד תחבורה ציבורית בירושלים, וכאשר אנשים ממתינים שעות בתור כדי לקבל את הכרטיס, ולאחר מכן כששואלים את הפקידים שנותנים, או שאמורים לענות על מספר שאלות שהציבור מעלה, אפילו תשובות לא יכלו לתת לאותם אזרחים שרכשו את ה"רב קו".
דוד אזולאי: לכן החלטתי לקיים את הדיון הזה היום ולשמוע איך אתם מתכוונים לתקן את הליקוי הזה שפשוט הוא בלתי נסבל, כשאדם מקבל כרטיס שהוא עומד בתור ואומרים לו, המספר שלך לדוגמא הוא 650, אז מתברר שהוא צריך לחכות עוד סבב אחד כדי לעבור את האלף, להתחיל את הסבב החדש ואז הוגיע מגיע ל-650.
דוד אזולאי: תלונה ששמעתי אותה אישית מאזרח שהתקשר אלי ---
אורי מקלב: המספר שלי היה 800 באלף השני.
אורי מקלב: וזה עוד היה ...
אורי מקלב: באלף הראשון.
דוד אזולאי: אז השאלה היא ככה רבותי, אם לא ערוכים זה לא בושה לדחות את הדבר הזה.
דוד אזולאי: חוץ מזה, חיכיתם כל כך הרבה, הרי במקומות אחרים זה פועל, אז הבנתי שהיו אמורים להפיק לקחים.
דוד אזולאי: אז אם זה לקחים, אז אני אומר לכם שזו פשיטת רגל.
דוד אזולאי: אם זה הלקח, זו פשיטת רגל.
דוד אזולאי: ירושלים, שלא לדבר על זה שירושלים היא בירת ישראל, שלא לדבר שיש פה אוכלוסייה שונה כמעט מכל הארץ, יש פה גם אוכלוסייה גדולה שצורכת תחבורה ציבורית, יש פה סטודנטים, יש פה בחורי ישיבה, יש פה מגוון של קהל שמשתמש בתחבורה הציבורית.
דוד אזולאי: אני חושבת שבעידן הטכנולוגיה וההתחדשות, מן הראוי שפשלה כזאת לא תקרה, והיה צריך להיערך, וברגע שרואים, קרה דבר שתוך כדי העבודה, תוך כדי הפצת הכרטיס הזה, סגרו תחנות ואנשים פשוט, גם המעט שהיה, גם הפסיקו עם זה.
דוד אזולאי: לכן אני חושב שבעניין הזה היו אנשים שחיכו שעות בתור, וכשכבר הגיע התור שלהם, אומרים להם הכרטיסים נגמרו.
דוד אזולאי: רבותי, אם זאת נקראת היערכות, ואני אומר לכם דברים, אני מניח שהרב אורי מקלב, חבר הכנסת אורי מקלב, אני מניח שהוא בוודאי, כירושלמי, מכיר את זה יותר טוב ממני, והעוזרת הפרלמנטארית שלי גם כן חוותה את החוויה הזאת, או אחד הבנים שלה, ואתם יודעים מה, בואו, אני לא ידעתי, יושבת פה מוריה שהיא סטודנטית, והיא מבקשת ואני אתן לה רשות דיבור.
דוד אזולאי: בואו תשמעו ישירות מהאזרח, למה שתשמעו מאיתנו, בבקשה, מוריה.
מוריה וייר: אני סטודנטית בשנה שלישית ושנה שעברה גם היה לי חופשי.
מוריה וייר: לקח לי איזה חצי שעה, היה תור, בסדר, בכל זאת יש הרבה סטודנטים.
מוריה וייר: חיכיתי זמן בתור, אבל קיבלתי את זה תוך איזה חצי שעה, היה לי את החופשי וזהו.
מוריה וייר: השנה הלכתי, חשבתי שגם ייקח לי אותו פרק זמן.
מוריה וייר: אני מגיעה לתור, אומרים לי טוב, יש עוד תור.
מוריה וייר: יש את התור הראשון שמשלמים, אחרי זה עוד תור שהולכים לקבל את הכרטיס, אמרו לי לא, יש עוד תור לפני זה, תלכי, יש שם תורות איומים, תבואי עוד כמה שעות.
מוריה וייר: אמרתי מה?
מוריה וייר: הלכתי לקחת כרטיס, אני רואה שיש עוד 2,000 לפני.
מוריה וייר: דיברתי עם בנות שם אמרו לי כן, תלכי תסתובבי, אמרו לי או שתיסעי, יש שני מוקדים, אחד ברב שפע ובעוד מקום, לא זוכרת.
מוריה וייר: אחרי זה אמרתי טוב, אני אלך להסתובב ---
אורי מקלב: איפה היה עוד מקום?
מוריה וייר: אני הייתי בתחנה המרכזית.
אורי מקלב: איפה היה עוד מקום, באמת מעניין אותי לשמוע, בגלל שאמרו שיש עוד מקום, אבל ---
מוריה וייר: נכון, נסעו עד לשם.
אורי מקלב: עד פסגת זאב נסעו, אגד ענו את התשובות, באגד ענו תשובות שיש עמדות בפסגת זאב.
אורי מקלב: נסעו עד פסגת זאב, וכמובן שלא היה שום דבר ולא היה להם גם כסף לחזור בגלל שהם לקחו בחשבון שיהיה להם את הכרטיס.
מוריה וייר: אני הגעתי לשם ואני זוכרת היה צבע ירוק, אדום, כתום, כחול.
מוריה וייר: אני הגעתי לשם והלכתי לכמה שעות, אחרי זה כשחזרתי ראיתי שהם כבר בצבע הרביעי.
מוריה וייר: אנשים לקחו ועוד הייתי בתור השני, היה תור שני וכבר היה 4 תורות, שכל תור זה 1,000 אנשים.
מוריה וייר: אני הייתי מספר 500 ומשהו בתור השני, וראיתי אנשים כבר שהם בצבע כחול, שזה המספר הרביעי, האלף הרביעי, שהם היו איזה 600 ומשהו והם חושבים שעוד הם ייכנסו היום.
מוריה וייר: אף אחד לא מודיע להם שאין להם למה לחכות.
מוריה וייר: למה שהם סתם יחכו כמה שעות ובסוף בשבע, אני לא יודעת בדיוק מתי סגרו, אבל ---
דוד אזולאי: בסוף קיבלת את הכרטיס?
מוריה וייר: אני קיבלתי אישית כי חיכיתי.
דוד אזולאי: כמה זמן לקח לך עד שקיבלת?
מוריה וייר: הלכתי והסתובבתי וקיבלתי באיזה שש בערב, כשהייתי שם מהבוקר.
מוריה וייר: הלכתי והסתובבתי.
דוד אזולאי: אוקי, זה מקרה אקראי, זה אולי דוגמא להצפת הטלפונים שהייתה השבוע אצלנו.
דוד אזולאי: עכשיו, דבר נוסף שבכל אופן עלה, אולי כאן מישהו ייתן את התשובה על כך.
דוד אזולאי: אני הבנתי או שלא הבנתי נכון, שהכרטיס הזה אמור לשרת את האזרחים גם ברכבת הקלה ואם זה כן, אז אני שומע שהרכבת הקלה עדיין מסיעה בחינם את הציבור הרחב.
דוד אזולאי: אז משהו פה, רבותי, יש פה בלגן אחד גדול.
דוד אזולאי: חבר הכנסת מקלב, ואז אני אאפשר להם.
סתו ארז: אפשר גם לדבר?
שלומית אבינח: התאחדות הסטודנטים אחרי אורי מקלב.
דוד אזולאי: אחרי חבר הכנסת מקלב אני אאפשר גם לך.
אורי מקלב: תודה רבה לך אדוני יושב הראש, ראשית באמת על המאמץ לקיים את הישיבה הזו באופן דחוף, הגם שנציב משרד התחבורה נמצא, אבל לא הנציג שהוא אחראי לכך, ובכל אופן שאנחנו עומדים איתו בקשר.
דוד אזולאי: אני סומך עליהם שיעבירו לו את רוח הדברים שתהיה פה בישיבה ואני לא מודאג מזה.
אורי מקלב: אני לא הספקתי לעשות את הישיבה היום בשעה מוקדמת, אתה נמצא בירושלים, אבל אני רק אראה לך את העיתון הבוקר, היחיד שיכולתי לדפדף בו הבוקר, שבקושי יצא מהתיבה אחרי התפילה.
אורי מקלב: אני רואה כאן סבל רב בנושא התחבורה הציבורית בירושלים עם הפעלת כרטיס ה"רב קו" והעלה שוב נציג של פניות הציבור את הדרישה למתן אפשרות הטענת הכרטיסים מחוץ לאוטובוסים בכדי להקל על העומסים.
אורי מקלב: זה לא רק הנפקת ה"רב קו" לסטודנטים, לא רק הנפקת ה"רב קו".
אורי מקלב: מדובר גם על הטענה ואנחנו תיכף נגיע לזה.
אורי מקלב: אני לא רוצה לחזור, וגם אמרו לפני זה, אני אראה לך עמוד גדול את הכבוד שהם מביאים לנו.
אורי מקלב: צבע ירוק, זה אולי אומר למישהו משהו, זה מהיום.
אורי מקלב: "נתנו לו עיפרון הוא שם קו על כולם אפס כי ימלוך".
אורי מקלב: אני אולי לא מזדהה עם הכותרת הזאת, אבל כל זה עמדת הנפקה וזה עמוד שלם של הסבר מה קורה בתורים של ה"רב קו" וטענות שונות, אני הגעתי רק הסתכלתי.
דוד אזולאי: אפרופו מה שאומר הרב, הייתה איזו שהיא כתבה, הרב אייכלר יצא לרכוש את ה"רב קו" הוא קיבל 728.
דוד אזולאי: אני מציע לכם שתקראו את תוכן הכוונה, תבינו גם במה מדובר.
אורי מקלב: עכשיו, אני ככה דפדפתי ממה שהכין אסף מהמ.מ.מ.
אורי מקלב: על כמה עמדות הנפקה יש, וכאן עמדות הנפקה יש היום בירושלים ב-13 אתרים.
אורי מקלב: חברת סיטיפס עד כמה שידוע לי, עמדות ההנפקה בסיטיפס עדיין לא עובדות.
אורי מקלב: ואין דבר כזה.
אורי מקלב: היום עומדים בסך הכל, יש הנפקות שעומדים ברחובות שהיו, שחזרו רק אתמול או שלשום, אחרי מאמצים ואחרי פעילויות רבות, וכשזה התחיל אנחנו עומדים שבוע שעבר, עדיין לא היו.
אורי מקלב: אין ספק שהסטודנטים יכולים רק ב"אגד" בין כל ההנפקות, לאלפי אלפי אלפי סטודנטים רק ב"אגד" היה ובר שפע, בשני מקומות, זה הכל.
אורי מקלב: אני אמרתי מקודם שגם ... אנשים אחרים.
אורי מקלב: התורים האלה זה דברים שלא היו כבר מאז המצור, לא ראינו תורים כאלה ומחזות כאלה.
אורי מקלב: סטודנטים יושבים, משחקים קלפים או משחקים דברים בישיבות מזרחיות כאלה, על מדרכות ועל כבישים בסביבת התחנה המרכזית, שבילו שש, שבע שעות.
אורי מקלב: שש, שבע שעות להמתין וגם לא.
אורי מקלב: עד היום מסתובבים מאות מאוד סטודנטים, שלא מנצלים, לא יכולים לנצל את מתן ההנחה, משלמים מחיר מלא, בגלל שהם לא יכולים, הם חיכו, התייאשו, עדיין לא הנפיקו, הם צריכים לעבוד כאן
אורי מקלב: בכנסת כדי לפרנס את עצמם וגם ללמוד, ואחרי זה גם לחכות בשביל הנפקה.
אורי מקלב: אבל אני רוצה בכלל להגיד לך, אדוני יושב הראש, את הפליאה שלי הרבה.
אורי מקלב: אנחנו הוועדה, לפני שנה וחצי כמעט, ב-5.4.2010, הוועדה קיימה דיון מיוחד בנושא השימוש בכרטיסי "רב קו", ודיברו על כל הארץ, שעדיין ב"אגד" לא השתמשו.
אורי מקלב: דהיינו עדיין לא הונפק, זה היה ברחבי הארץ.
אורי מקלב: ושאלנו מדוע זה לא יופעל גם כאן בירושלים או ב"אגד" אמרו לא.
אורי מקלב: ב"אגד" אנחנו נפעיל אותם אחרונים.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להפיק לקחים.
אורי מקלב: מכל הפעילות וכל הנפקת ה"רב קו", כאן בדברי הפרוטוקול של הוועדה, חזור ואמור, אנחנו רוצים קודם כל לעשות את הפיילוטים, להריץ את זה בכל הארץ, להריץ את זה במקומות אחרים.
אורי מקלב: כשתבוא המאסה הגדולה אנחנו נהיה מוכנים, אנחנו כבר נדע איך להפעיל את זה, ואנחנו גם נשפר את כל מה שאמרנו.
אורי מקלב: לא יצטרכו דבר כזה לקנות שיהיה הרבה חוזים.
אורי מקלב: כי הרבה חוזים, גם חוזה, אני עכשיו רואה כאן חוץ מהנושא של ההנפקה, הנפקה זה סיפור בנפרד.
אורי מקלב: ואני אומר לך גם השימוש.
אורי מקלב: אתה יכול להגיד לי אדוני יושב הראש ועמיתי חבר הכנסת אייכלר – מדוע אי אפשר להעמיד עמדות הנפקה והטענה של "רב קו" בחנויות, בסופר מרקטים, כפי שזה נעשה בערים אחרות?
אורי מקלב: מדוע כאן בירושלים, ב"אגד" אנחנו צריכים כולם, יש עמדות הנפקה רק אצל הנהג?
אורי מקלב: למה צריך, זה לוקח זמן.
אורי מקלב: ה"רב קו" חלקו, מהותו, מטרתו לקצר את ההליכים.
אורי מקלב: מדוע רק אצל הנהג?
אורי מקלב: אנחנו נמצאים כבר היום כבר שנה וחצי אחרי הישיבה שהייתה כאן בפניות הציבור, לא אחרי תחילתו של ה"רב קו".
אורי מקלב: מדוע אנשים חייבים לקנות כרטיסיות שלמות כדי לקבל את ההנחה, כדי להטעין את ה"רב קו".
אורי מקלב: הרי אנחנו דיברנו, אנחנו בכינו על העבר – למה אנשים צריכים להשקיע ואני לא מדבר על להשקיע הוא למשפחתו, אנחנו מדברים בציבור ענק שמשתמש בתחבורה ציבורית שאין לו אפשרות אחרת.
אורי מקלב: הוא צריך לכל אחד להנפיק מחיר של כרטיסייה שלמה.
אורי מקלב: למה הוא לא יכול לעשות חצי כרטיסייה?
אורי מקלב: הרי זה כבר משהו אוטומטי.
אורי מקלב: דיברנו על כך שיהיה משהו מרכזי, סליקה מרכזית כדי שיהיה אפשר להשתמש בכל החברות, שכולם, אתה לא צריך חוזה מיוחד לזה ולזה ולזה .
אורי מקלב: עד היום שהיה כרטיס חופשי, מי שקנה ב"סופרבוס" למשל ומי שיודע הרי יש ממודיעין עילית לירושלים, שזה חלק מערי הלוויין, ואני מביא כדוגמא.
אורי מקלב: אדם קנה חופשי חודשי ב"סופרבוס", היה להם הסדר עם אגד שהיה אפשר להשתמש בו גם בירושלים.
אורי מקלב: מי שעכשיו נכנס מהראשון לראשון, הודיעו שאי אפשר.
אורי מקלב: אני נותן לך עוד, אני אדבר עכשיו על ההפעלה עצמה.
אורי מקלב: אני חושב שכמה דברים האלה שאנחנו דיברנו, שיהיה אפשר גם לתת, גם לא יהיה מינימום של הטענה, שיהיה אפשר בכלל להשתמש בכסף אחד.
אורי מקלב: אדם מטעין כסף, הוא גר ככה – הוא נוסע לבית שמש, הוא עולה לירושלים, הוא גר בגבעת זאב, הוא צריך לעלות לירושלים, הוא יוצא לבית שמש כדי לעבוד.
אורי מקלב: תראה כמה למודיעין, למעלה אדומים, תראה כמה חוזים הוא צריך לעשות וזה רק הוא עצמו, ואיפה כל בני משפחתו?
אורי מקלב: עכשיו, מה קורה גם עם איבודי כרטיסים, אנחנו גם דיברנו אז.
אורי מקלב: יש לך איבוד כרטיס אתה צריך רק שני מקומות שאתה יכול להעביר.
אורי מקלב: שני מקומות בלבד ---- אני מסיר את החסינות שלי אם אני אמרתי משהו לא נכון.
אורי מקלב: אל תעשה לי ככה, שני מקומות בלבד אם מאבדים כרטיס, בשני מקומות בלבד בירושלים אפשר לקבל חזרה את זה.
אורי מקלב: אין אפשרות במקום אחר.
אורי מקלב: אין קופות, אז לא יכולים לתת.
אורי מקלב: דהיינו שאם מישהו צריך לקבל את הכסף.
אורי מקלב: אני רק אומר דבר אחד שמתחבר בעצם למה שאומר יושב הראש.
אורי מקלב: לאחר כל כך הרבה הכנות, לאחר כל כך הרבה עיכובים, לאחר שדיברנו והצהרנו שאנחנו מדברים על הפקת לקחים, האם אתם חושבים שיש איזה חברה פרטית אחת שהייתה מעיזה לצאת ככה, להשיק תכנית חדשה, מישהו היה מעיז ככה בצורה כזאת להנפיק?
אורי מקלב: לכן אני חושב אדוני יושב הראש, שהשינויים גם כן צריכים להיות מיידיים.
אורי מקלב: דבר ראשון להוסיף עוד עמדות.
אורי מקלב: אני חושב שהטענה הזאת שברחוב מרכלים, אני מקווה שזו רק רכילות, כדי שהנהגים, לאפשר לתת לנהגים עוד רווח זה לא הסיבה.
אורי מקלב: אני מקווה מאד שזאת לא הסיבה.
אורי מקלב: אני מקווה שזה רק בגדר לשון הרע ורכילות, ולא רק הוצאת שם רע על נהגים.
אורי מקלב: אין ספק שדבר ראשון צריך להיות הרבה יותר.
אורי מקלב: אני אגיד לכם כמה סבל, כמה עזרה.
אורי מקלב: אתה שולח ילד לבית הספר אתה שומע ממנו שהוא צריך כרטיסייה, לא משנה לילד הזה ולילד הזה.
אורי מקלב: יש לך 100 ₪, אם אתה שולח אותו לאוטובוס להנפיק את זה זה גם זמן, עד שהילד מסתדר, אחרי זה הילד צריך ללכת לבית הספר עם כל העודף שהוא צריך בשביל הכרטיסייה, כשבבוקר, במכולת או בצרכנייה אתה יכול לשלוח את הילד להנפיק את זה, או אחרי הצהריים שעשית, זה לא שהוא עולה לאוטובוס.
אורי מקלב: הוא לא צריך לעלות לאוטובוס כדי ...
אורי מקלב: אבא מחר אין לי כרטיסייה למחר.
אורי מקלב: אתה שולח אותו, אני אגיד לך נשוא פרקטי שמשפחות עם ילדים יודעים איך שזה עובד.
אורי מקלב: מה המשמעות שאתה צריך לעשות את זה רק באוטובוס, מעבר ליעילות, מעבר לכך שאנחנו צריכים לעשות משהו מסלקה ארצית.
אורי מקלב: איך אנחנו לא עושים מסלקה ארצית לדבר הזה?
אורי מקלב: כמה אנחנו צריכים מזה?
אורי מקלב: אדם צריך להטעין כל כך הרבה חוזים, כל כך הרבה כסף להשקיע ב"רב קו" שלו?
אורי מקלב: עד כדי כך אנחנו מדברים, ועל זה דיברנו לפני שנה וחצי, איפה אנחנו היום?
דוד אזולאי: תודה רבה חבר הכנסת מקלב.
דוד אזולאי: סטודנטית, שם?
סתו ארז: סתו, אני מהתאחדות הסטודנטים הארצית.
סתו ארז: אני תיכף אתן פה לדבר גם ספציפית לאגודה בירושלים.
סתו ארז: נתחיל מזה שאנחנו עובדים הרבה מול משרד התחבורה, אנחנו עובדים בכל הארץ.
סתו ארז: אני קודם כל רק אתחיל ואומר שבאמת בפרספקטיבה של הארץ עוד לא נתקלו במקרה בכל מקום אחר בארץ, שדומה בכלל למה שקרה בירושלים, הוא באמת מקרה מאד מאד חריג.
סתו ארז: אנחנו ישבנו במשרד התחבורה, נאמר לנו שיש מספר עמדות מסוים, אחר כך פנו אלינו מהאגודה, הסתבר לנו ש"אגד" מציבים פחות מחצי בעצם ממה שנאמר לנו ולמשרד התחבורה, זאת אומרת גם מספר העמדות אפילו לא היה מה שהם דיווחו.
סתו ארז: מעבר לכך, אני אגיד דבר נוסף, שלא עלה כאן.
סתו ארז: משרד התחבורה הוציא הוראה שה"רב קו" צריך להיות מונפק החל מה-15.10.
סתו ארז: "דן מטרופולין", זאת אומרת שאר החברות שהן לא "אגד" עמדו ב-15.10, ב"אגד" התחילו להנפיק את הכרטיס רק מה-24.10, זאת אומרת כבר היה כאן איזה שהוא שבוע שבו, יכול להיות שזה גם חלק מהסיבה שנוצרו כאלה תורים, זאת אומרת עצם העובדה שלא היו שבועיים לפני תחילת הלימודים, מהיום שבו נגמר הכרטיס הקודם, אלא שבוע אחד בלבד בעצם שבו הנפיקו את הכרטיסים, באיחור של שבוע.
סתו ארז: אנחנו כבר לוקחים פה בעצם שבוע שבו הסטודנטים ספגו אובדן כללי, שבו הם היו צריכים בעצם איזה שהוא סכום מלא.
סתו ארז: תוסיף לזה את הימים והשעות שבהם הם לא עבדו כי הם היו צריכים לעמוד בתור, ואת הזמן שבו לקח עד שהם הצליחו להנפיק את זה, יש כאן עוד עלות כלכלית.
סתו ארז: לפי החישוב שלנו זה מגיע לכמה מאות שקלים, ספציפית, כי הם גם משלמים על הכרטיס שעדיין התוקף שלו הוא החל מה-15.10, והם גם משלמים בזמן הזה על נסיעות מלאות.
סתו ארז: מעבר לכך, הרבה דברים שהיו בשנים קודמות בהסכמים פרטניים מול "אגד", עכשיו סוף סוף זה חזר, לא ברור למה הדברים האלה לא יכלו להיפתר קודם, כמו שהאגודה לדוגמא בירושלים תוכל לאסוף טפסים ולהעביר אותם באופן מרוכז.
סתו ארז: זה נעשה בעבר, עכשיו זה נעשה שוב, אבל בזמן שבו הייתה את הבעיה הקריטית והאקוטית, הפתרונות האלה לא הגיעו.
סתו ארז: ושוב, אני באמת רוצה להגיד שהסיפור הזה של "רב קו" – אנחנו מברכים עליו, זאת אומרת זה דבר מבורך באמת, ההרחבה של ההנחה הזאת לסטודנטים.
סתו ארז: יש כמובן המון בעיות, כי זה דבר חדש.
סתו ארז: אנחנו עובדים מול משרד התחבורה באופן שוטף, באמת מקבלים את המענה הטוב ביותר.
סתו ארז: אין מה לעשות, הדברים הם בעייתיים, אבל אני אחזור ואומר שבאמת בירושלים יש כאן מקרה חריג, שפשוט אי אפשר להשוות כרגע לשום מקום אחר בארץ.
ישראל אייכלר: רק שאלה אדוני יושב הראש.
ישראל אייכלר: הייתי שם בבלגן וראיתי את הסטודנטים.
דוד אזולאי: אני הזכרתי פה קודם שקיבלת מספר 728 ---
ישראל אייכלר: כן, אבל אמרו לי שזה לא באלף הנוכחי.
דוד אזולאי: לא, בגימטרייה זה זבח, אז אולי אתה הקורבן על המזבח של זה.
ישראל אייכלר: כן, אבל הסבירו לי יפה שזה לא באלף הנוכחי, זה הולך אלף, אלף, אלף, אני הייתי באלף השלישי.
קריאה: אבל נכנסת בלי תור.
ישראל אייכלר: סירבתי לקחת כרטיס כי אמרתם נכנסתי בלי תור, לא רוצה כרטיס.
ישראל אייכלר: אין לי עד עכשיו כרטיס.
קריאה: אנחנו ננפיק לך רב קו בכנסת.
ירון בן אהרון: דרך אגב, כחבר כנסת יהיה לו סטאטוס של חבר כנסת ב"רב קו".
אורי מקלב: לפי החוק בכלל בתחבורה ציבורית חבר כנסת ---
ירון בן אהרון: כן, אז יהיה לו סטאטוס.
ישראל אייכלר: באמת הייתי מחייב את חברי הכנסת לנסוע פעם בחודש באוטובוס.
קריאה: זה פחות מדי.
ישראל אייכלר: כן, פחות מדי.
ישראל אייכלר: אבל יש לי שאלה מעשית.
אורי מקלב: אבל לא בבוקר, כשצריכים להגיע בתשע לוועדה.
ישראל אייכלר: רק שאלה.
ישראל אייכלר: במשרד התחבורה וב"אגד" טענו שהתאחדות הסטודנטים סירבה להציב, לאפשר להציב בקמפוס עמדות חלוקה של ה"רב קו".
סתו ארז: אגודת הסטודנטים ביקשה להציב עמדות בקמפוס.
סתו ארז: יש כאן את הנציגה של אגודת הסטודנטים.
ישראל אייכלר: אז אולי הנהלות האוניברסיטה?
ישראל אייכלר: זאת הייתה טענה שאמר לי גם בנוכחות שר התחבורה ואנשי משרד התחבורה, גם מה ש"אגד" אמרו לי שם במקום, בבלגן, שהם רצו להקים באוניברסיטה כמה עמדות, כדי לחסוך מהסטודנטים לבוא, והאוניברסיטאות סירבו.
יעל סיני: זה רחוק מהמציאות.
יעל סיני: אני יעל סיני, אני סגן יושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית.
יעל סיני: רחוק מהמציאות, באמת.
יעל סיני: האמת שמהרגע הראשון, זה דבר מאד הגיוני, יש לנו ריכוז אוכלוסייה של 13,000 סטודנטים.
יעל סיני: מאד מאד סביר שפשוט עמדה תגיע ותשרת את אותם סטודנטים, שלא אחר כך באמת יעמיסו גם על שאר הציבור, שמחכה בתחנה המרכזית, וזה העמדה שקיימת עבורו.
יעל סיני: ביקשנו שזה יגיע לאוניברסיטה, ממש ככה, אפילו יש לנו מסוף של "אגד" בתוך הבניין, ובהתחלה כן בשיתוף פעולה מסוים קיבלנו עמדה אחת.
יעל סיני: עכשיו גם הרחיבו את זה, אבל גם אתמול בעמדה הזאת, מי שנכנס קיבל את התור של ה-690, ומגיע אלינו בעיניים ככה כלות, ולא מבין למה זה אמור להתנהל ככה.
יעל סיני: כל מה שאנחנו מבקשים ואין לנו פה איזה שהוא עניין להתעסק עם זה יותר מדי.
יעל סיני: יש אני מבינה 50 עמדות ניידות של חברת סיטיפס.
יעל סיני: הם גם מנפיקים את אותו כרטיס "רב קו".
יעל סיני: אני לא מבינה למה אותן עמדות ניידות לא יכולות להגיע.
יעל סיני: יש לנו ריכוזים בירושלים בשלושה קמפוסים.