GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה סולודקין: אם במשרד זה או אחר אני לא מרוצה מהטיפול שנותנים, אני פונה למבקר ולחברי הכנסת יש מחלקה אצל משרד המבקר, שהם מטפלים בתלונות שלנו, בנושאים של אזרחים שלנו ולפעמים צריכים או לשנות חקיקה או לדבר עם השופטים של בית המשפט העליון, אם זה בנושאים האלה.
מרינה סולודקין: את הטיפול אפשר לעשות עד השמיים, את כל הטיפולים.
מרינה סולודקין: אבל מה שאני אומרת, אני היום ראיתי את הסקר בהארץ, או בהארלד טריביון, בנושא אם ציבור מרוצה מתפקוד של משטרה והופתעתי מאד שאנחנו די נמוך ברשימה של מדינות, שלא מרוצים.
מרינה סולודקין: כי אני ראיתי שינוי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאנחנו מרוצים או לא מרוצים?
מרינה סולודקין: לא מרוצים.
מרינה סולודקין: בכלל לא מרוצים.
מיכאל איתן: צריך להבדיל בנושאים האלה בין שירות לבין הביצוע לגופו של עניין.
מיכאל איתן: משרד יכול לתת שירות טוב, אבל למשל אם אין לו תקציב או אין לו סמכויות, הוא לא יכול לבצע.
מיכאל איתן: חברת הכנסת יוליה אמרה בעצמה שהיא הייתה מרוצה מהשירות, אבל התשובה הסופית הייתה לא מספקת, אז אם היו שואלים אותה היא הייתה אומרת – אני לא מרוצה.
מיכאל איתן: זה לא אומר שיש לה תלונה בהכרח על השירות.
מיכאל איתן: לפעמים יש מצבים כאלה.
מרינה סולודקין: לא, זה על תפקוד, בטח.
מרינה סולודקין: כמו שהיה לפני 10-15 שנה ---
מיכאל איתן: אני מסכים עם מה שאת אומרת.
מרינה סולודקין: נתנו מכות, המשטרה נתנה מכות לאזרחים.
מיכאל איתן: זה אולי גם היום היא קצת נותנת, אבל היא ללא ספק מטפלת יותר טוב ---
יצחק שגב: היא משתמשת בכוח, היא לא נותנת מכות, בסמכויות שלה.
מיכאל איתן: בפייסבוק אי אפשר להרביץ.
דוד אזולאי: גברת שרה זילברשטיין מהמשרד לענייני גמלאים, בבקשה.
שרה זילברשטיין: המשרד לאזרחים ותיקים.
שרה זילברשטיין: אני רוצה גם לשתף את העמיתים בפניות ציבור.
שרה זילברשטיין: אנחנו במשרד משרתים 750,000 אזרחים ותיקים.
שרה זילברשטיין: המוקד שהקמנו לפני שלוש פלוס שנים, ממאי 2008, למעשה אנחנו כבר הגענו ל-250,000 איש מתוך ה-750,000, מתוכם 107,000 ניצולי שואה, שוועדה לפניות ציבור, אני מודה ליושב הראש ולמנהלת הוועדה, על הנושא שעלה ---
מיכאל איתן: איך אתם יודעים מי זה?
מיכאל איתן: בן אדם מצלצל למוקד ורוצה לדעת מידע – אתם שואלים אותו אם הוא ניצול שואה – כן או לא?
שרה זילברשטיין: כן, בוודאי.
שרה זילברשטיין: כי אנחנו לא נותנים רק מידע.
מרינה סולודקין: הוא אומר בעצמו.
שרה זילברשטיין: רוב הפניות שלנו זה הטיפול עצמו, ולזה אני רוצה להגיע, ולכן אמרתי גם שאני רוצה לשתף את העמיתים, כי רוב הפניות שלנו זה טרטור של זקנים, בירוקרטיה.
שרה זילברשטיין: ולכן אנחנו למעשה הכתובת האחרונה לאותו זקן אשר כבר הגיע לכולם.
דוד אזולאי: אחרי שהוא הסתובב בכמה משרדי ממשלה.
שרה זילברשטיין: כשהוא כבר הגיע לכולם וכולם, חלקם לא ענו לו.
שרה זילברשטיין: אני לא מדברת רק על משרדי ממשלה, אני מדברת על רשויות מקומיות, אני מדברת על בנקים, אני מדברת על בית מלון בים המלח, אני מדברת על כלל השירותים.
שרה זילברשטיין: שלא נדבר על YES ו-HOT, ובזק וכל השירותים.
שרה זילברשטיין: מכלול השירותים, גם עסקיים וגם ממשלתיים וגם של רשויות מקומיות.
שרה זילברשטיין: הטרטור של הזקן הוא בלתי נסבל ממש, כאשר כתוצאה מזה אנחנו הקמנו את המוקד הזה – 8840*, שאנחנו אחרי קבלת ויתור על סודיות, אנחנו למעשה הופכים את עצמנו לכדור הזה שמתגלגל בין הארגונים, ולכן הרבה מאד מהעמיתים מכירים אותנו פה.
שרה זילברשטיין: אנחנו פשוט ---
מיכאל איתן: סליחה, רק אולי את יכולה להסביר?
מיכאל איתן: מה זאת אומרת ויתור על סודיות?
שרה זילברשטיין: זאת אומרת שהוא מוכן, הזקן או האזרח הוותיק מוכן שאנחנו בשמו נפנה למוסד לביטוח לאומי, ונבדוק את הזכות שלו שלדעתו הוא לא קיבל.
מיכאל איתן: ואיך הוא מייפה את כוחכם לעשות את זה?
שרה זילברשטיין: על ידי חתימה על טופס הגשת הפנייה שלו.
מיכאל איתן: איך הוא עושה את זה?
שרה זילברשטיין: אדם מצלצל אלינו או שולח את הפנייה בפקס.
שרה זילברשטיין: אנחנו ממלאים יחד איתו בטלפון את הפנייה ושולחים לו ---
מיכאל איתן: אבל אני יכול לשלוח בפקס את הפנייה בשם נגיד הסבא שלי או הדוד שלי או בשם אחות שלי, או בשם אח שלי, או בשם מי שהוא בכלל שכן שלי.
מיכאל איתן: איך אתם יודעים שזה אני?
שרה זילברשטיין: אנחנו קודם כל מטפלים לפי תעודת הזהות של האיש.
מיכאל איתן: אני יודע את תעודת הזהות של השכן שלי, זה במרשם ה-, עכשיו כל אחד יודע, זה במרשם האוכלוסין שלכל אזרח יש לו גישה, באגרון.
שרה זילברשטיין: השר, אנחנו חוזרים לזקן עצמו.
שרה זילברשטיין: זה שה ---
מיכאל איתן: אני לא מתנגד, אני רק מעלה את הקושי.
שרה זילברשטיין: אתה פשוט מברר.
שרה זילברשטיין: מה שאנחנו עושים - אנחנו חוזרים לזקן בטלפון ומבררים איתו מה בעצם מהות הפנייה, כי זה שהבן שלו פנה אלינו, גם במקרה של אנשים שיש להם אלצהיימר ולכן אין ביכולתם לפנות אלינו, אנחנו הרבה מאד פעמים מבררים את עצם העניין.
שרה זילברשטיין: זה שמישהו כותב שלמישהו יש אלצהיימר, זה עדיין לא אומר שזה נכון.
שרה זילברשטיין: אנחנו חוזרים לאיש, בדרך כלל יש שם עובד סיעודי, או מישהו אחר, אנחנו מבררים איתו ואז אנחנו עושים.
שרה זילברשטיין: ברגע שאדם חותם לנו על ויתור סודיות, אנחנו מתחילים להתרוצץ במקומו, ועד שאנחנו לא מקבלים תשובה שמספקת אותנו ---
מיכאל איתן: הוא לא חותם לכם על ויתור סודיות, הוא חותם לכם על ייפוי כוח לפעול בשמו.
שרה זילברשטיין: ייפוי כוח.
שרה זילברשטיין: אוקי, בסדר.
שרה זילברשטיין: אנחנו מדברים על זה שהוא נותן לנו את הסמכות לפנות בשמו לארגונים השונים, כדי לבדוק את זכויותיו.
שרה זילברשטיין: עכשיו, בנושא של ניצולי שואה אנחנו פה מדברים על ארבעה ארגונים שנותנים את הזכויות, וזה סיפור בפני עצמו של הרבה מאד מידע שאנשים לא יודעים אותו, וגם אם אתה יש לך את כל המידע הממשלתי באתרים השונים, גם אז אתה לא יכול להיות בקיא בזה, וזה מאד מסובך ולכן אנחנו שולחים לאיש מה הזכויות שלו לפי ההגדרות השונות, פונים לארגון שנותן את השירות, ואנחנו עוקבים אחרי קבלת, בשבילנו תיק נסגר ברגע שאתה מקבל או תשובה שלילית מוחלטת ובדקנו אותה, או שהכסף נכנס לבנק.
שרה זילברשטיין: עכשיו, המוסד לביטוח לאומי הוא כוכב על אצלנו מבחינת הפניות, הם יודעים את זה.
שרה זילברשטיין: אנחנו גם מוציאים חוברות ----
מיכאל איתן: יש להם גם משל עצמם לא מעט.
שרה זילברשטיין: כן, כן.
שרה זילברשטיין: אנחנו מוציאים חוברות לדיווח.
שרה זילברשטיין: אנחנו גם נשלח את זה לכולם.
מיכאל איתן: כמה פניות אתם מקבלים?
שרה זילברשטיין: אנחנו טיפלנו ב-250,000 פניות מתוך 750,000.
מיכאל איתן: בערך כל חודש בתקופה האחרונה, כמה?
שרה זילברשטיין: יש ימים שאנחנו בתקופה שאנחנו יוצאים לציבור עם פרסום.
שרה זילברשטיין: היו ימים שקיבלנו 10,000 פניות ביום והממוצע ---
מיכאל איתן: 10,000?
מיכאל איתן: כמה אנשים עובדים שם שהם יכולים לענות לכל כך הרבה?
שרה זילברשטיין: באותה תקופה עבדו, זה לפי פריטים, זו גם התשובה שלי לגבי המוקדים.
שרה זילברשטיין: לפעמים זה הגיע ל-150 איש.
שרה זילברשטיין: אנחנו בשוטף יש לנו 35 איש, שמתוכם ---
מיכאל איתן: כל יום 35 איש עובדים במוקד?
שרה זילברשטיין: כן, שמתוכם יש לנו 5 מומחים ויש לנו 10 אנשים שכותבים את המכתבים עצמם.
שרה זילברשטיין: זה בימים הרגילים.
שרה זילברשטיין: יש לנו בערך 600 עד 700 פניות ביום.
דוד אזולאי: המשרד הזה מהווה כתובת לאותם גמלאים שהם חסרי אונים ואין מי שיפנה, אז הם רואים בו כתובת ולכן הם פונים.
מיכאל איתן: יפה מאד.
דוד אזולאי: וזו גם פעולה מבורכת שהם בעצם עושים את הפנייה בשמו למוסדות האחרים, אחרת הפנייה נשארה באיזה שהוא משרד – מי שמע, מי ראה.
שרה זילברשטיין: אנחנו ראינו גם אחרי ש ---
שלומית אבינח: שרה, תספרי גם על שיתוף הפעולה עם הוועדה, שאתם מעלים את הכל.
שרה זילברשטיין: כן, זה מה שאני אומרת, אמרתי גם קודם, שאנחנו מעלים הרבה נושאים ואנחנו בשיתוף פעולה מלא עם הוועדה הזאת, שאנחנו גם מודים על חלק מהבעיות שקיבלו פתרון באמצעות הוועדה, מה שאנחנו בעצמנו לא הצלחנו.
שרה זילברשטיין: מה שאני יכולה להגיד – שלמרות שהזקנים לא נענים, ברגע שאנחנו פונים בשם הזקן, עוד לא קרה לנו מקרה שלא נענינו.
שרה זילברשטיין: לשמחתי אני יכולה להגיד לכם שחלק מהזקנים פונים גם למבקר המדינה ומבקר המדינה בודק אותנו, ואנחנו בדרך כלל מקבלים תגובות חיוביות מאד.
שרה זילברשטיין: דבר נוסף, אנחנו מנתחים את התופעות ואנחנו מעלים את זה להצעות חוק בתוך המערכת שלנו, כהצעות לתיקוני חקיקה, כי אנחנו רואים ריכוז של תופעות שהאזרחים מתלוננים, ואז אנחנו יודעים שיש פה בעיה רצינית, והנושא של אלמן ואלמנה עלה בלי סוף, גם בנושא של פנסיות וגם בנושא של הביטוח לאומי, ויש עוד כמה נושאים שעולים מדי פעם.
שרה זילברשטיין: מה שכן ראינו, שאנשים רבים עושים הרבה מאד טעויות בתקופת ההכנה לפרישה.
שרה זילברשטיין: השנה הזאת, שבאה אנשים יוצאים לפרישה, וכתוצאה מזה אנחנו צרפנו לפני שלושה חודשים את הנושא של מתן מידע בנושא של זכויות לקראת פרישה, כדי שאנשים לא יעשו את הטעויות שאחר כך הן בלתי הפיכות.
מיכאל איתן: עשיתם את זה בשיתוף פעולה עם רשות המיסים?
שרה זילברשטיין: אנחנו עושים עכשיו את כל הפעולה גם עם רשות המיסים, גם עם התאחדות התעשיינים, גם עם ההסתדרות הכללית.
שרה זילברשטיין: עכשיו אנחנו ממש בונים את המערכת עם המוסד לביטוח לאומי ---
מיכאל איתן: 250,000 – כמה שנים זה?
שרה זילברשטיין: שלוש שנים.
דוד אזולאי: תודה רבה גברתי.
דוד אזולאי: יש מה ללמוד בנושא הזה.
דינה פוליאק: יש לי שאלה לגברת.
דינה פוליאק: אני דינה פוליאק ממשרד הביטחון.
דינה פוליאק: אנחנו מקבלים די הרבה פניות של קשישים לשר הביטחון בבקשה לעזרה.
דינה פוליאק: אנחנו הרבה פעמים מפנים אותם לרשות המקומית באזור המגורים שלהם.
דינה פוליאק: עכשיו אני רוצה לשאול אותך אם באמת זה יהיה רעיון טוב להפנות גם אליכם, שאתם תוכלו אולי באמת לברר אם יש לאותו קשיש זכויות במוסדות השונים.
שרה זילברשטיין: אנחנו עושים את זה, וגם אנחנו קוראים למשרד הביטחון בפניות של אזרחים ותיקים ---
דינה פוליאק: נכון, אני מקבלת.
שרה זילברשטיין: שאנחנו חושבים שלא מיציתם את הזכויות שלהם, או שיש להם תלונות.
שרה זילברשטיין: בנוסף לזה, חלק מהרשויות המקומיות מפרשים את החוק של הארנונה בפירוש מיוחד.
שרה זילברשטיין: זאת אומרת הם החליטו למשל בחלק מהרשויות, שרק למי שיש קצבת זקנה, רשאי לקבל הנחה.
שרה זילברשטיין: ואנחנו מסבירים להם את חוק האזרח הוותיק שזה לא כך.
שרה זילברשטיין: אז בהרבה מאד מקרים אנחנו נשמח מאד לקבל את הפנייה שלכם, כדי לברר עם הרשות המקומית, כי אנחנו בקיאים בחומר.
שרה זילברשטיין: עוד משפט אחד, חוק היידוע אגב, שהתקבל רק לפני שנה בכנסת, הוא חוק שדורש מכל הרשויות המקומיות והממשלתיות, להעביר את המידע לזקן.
שרה זילברשטיין: אנחנו כמשרד, שאמור לשרת את האזרחים הוותיקים, אנחנו חייבים לעקוב אחרי משרדי הממשלה, שאכן עושים זאת.
דוד אזולאי: אתם מקבלים את המידע ומעבירים אותו, או שהמשרד מעביר אותו ישירות לאותו גמלאי?
שרה זילברשטיין: לא, אנחנו מצפים, אנחנו לא יכולים כל הזמן להתכתב על כל דבר עם 750,000 גמלאים.
שרה זילברשטיין: אנחנו מצפים שהמוסד לביטוח לאומי למשל, יודיע לזקן על זכאותו לקצבת זקנה, ובהרבה מאד מקרים, הרי רק אתמול דיברו על זה, שאנשים שלא קיבלו את הזכויות שלהם, הם מקבלים רק רטרואקטיבית לשנה אחת בלבד, למרות שלפעמים הזכות הזאת לא ניתנה לו 10 שנים.
שרה זילברשטיין: אז הנושא הזה של כמה שאתה יודע יותר מוקדם אתה תדע לממש את הזכות שלך.
שרה זילברשטיין: דבר נוסף, רק 25% מהקשישים יש להם אינטרנט.
שרה זילברשטיין: אני אומרת רק, אבל זה הרבה, אבל זה עדיין אומר ש-75% אין להם, השר איתן, וזה אומר מבחינתנו שהבקיאות היא בעייתית מאד.
דוד אזולאי: זה מה שאמרתי קודם למר שגב.
דוד אזולאי: אני חושב שזה נושא, אני בדיוק אמרתי אתמול לשר, נושא כזה אני מניח שאתם אוגרים המון מידע.
דוד אזולאי: השאלה אם זה עובר הלאה לגורמים אחרים בממשלה וכנראה שלא, והמידע הזה נשאר ואתם הופכים לאט לאט להיות גורם שמטפל בציבור הגמלאים, על כל הפניות שלהם, ופה אולי צריך לשנות חשיבה.
דוד אזולאי: אני חושב שפשוט צריך להוציא את זה החוצה.
שרה זילברשטיין: אנחנו עושים את זה, גם באמצעות חוברות לזכויות, אגב, שמעבירים לכל הרשויות המקומיות ולכל האזרחים.
דוד אזולאי: גברת גרנות, נציגת השלטון המקומי, בבקשה.
ביריה גרנות: שלום, שמי ביריה גרנות, אני נציבת תלונות הציבור בעיריית הרצלייה, ויושבת ראש האיגוד לתלונות ופניות הציבור בשלטון המקומי.
דוד אזולאי: אז אצלכם בעירייה יש הפרדה בין המבקר ---
ביריה גרנות: ברוך השם.
ביריה גרנות: אני רוצה גם להתייחס לזה.
דוד אזולאי: לצערי הרב לא בכל הרשויות המצב הזה קיים.
ביריה גרנות: ואני תיכף אתייחס לזה, או ברשותך אני אתייחס לזה מיד, כיוון שכבר אצלי זה דלת פתוחה הנושא הזה.
ביריה גרנות: אנחנו בורכנו לפני ארבע שנים, סוף סוף, בחוק שמסדיר את מעמד הממונה לתלונות ציבור.
מיכאל איתן: אני מתנצל, אבל אני חייב לעזוב.
מיכאל איתן: אני מאחל לכם הצלחה ואם אני אוכל לעזור – אני לרשותכם.
ביריה גרנות: בורכנו סוף סוף בחוק שמסדיר את מעמד הממונה על תלונות הציבור בשלטון המקומי, ברשויות המקומיות.
ביריה גרנות: לצערי החוק הזה עדיין לא קיים בכל משרדי הממשלה ובכל הארץ, ואני חושבת שהגיע הזמן לעשות את זה, אבל מה שקרה בחוק שלנו בשלטון המקומי, יש בו לדעתי לקונה שצריך להתייחס אליה.
ביריה גרנות: הם הפכו את המשרה הזאת לברירת מחדל המבקר.
ביריה גרנות: אני חושבת שזאת טעות בסיסית, אני חושבת שהמבקר צריך לבקר את הארגון פנימה, ואני לעומת זאת רואה את תפקידי כמייצגת את התושב.
דוד אזולאי: יש מקרים שהמבקר כפוף לראש הרשות.
משה גפני: כן, אבל יש הבדל בין תלונות לפניות.
ביריה גרנות: יש הבדל בין תלונות ופניות, ועדיין התלונות ---
משה גפני: המבקר מטפל בתלונות הציבור.
ביריה גרנות: עדיין התלונות שמגיעות בשלטון המקומי ---
משה גפני: והממונה על פניות ציבור צריך לטפל בפניות הציבור, וצריך לדעת להבחין.
ביריה גרנות: אוקי, אני אשמח לדון איתך בדיון נפרד על ההפרדה הזאת.
משה גפני: לא, כל הזמן דנים בזה, אבל לא מנסים להבין את ההבדל בין תלונה.
משה גפני: נדמה לי שאיציק הסביר את ההסבר, או נדמה לי חבר הכנסת אזולאי.
ביריה גרנות: אם תרשה לי להמשיך אז אולי אני אנסה להסביר מה שאני חושבת.
ביריה גרנות: התלונות של הציבור מגיעות, פניות זה פניות, זה בקשות לעזרה ואני מתעסקת בכל מה שקשור לכל פן בחיי האדם, כי העירייה בעצם אחראית ואמונה על רוב רובדי החיים ובשנים האחרונות אנחנו יודעים, הממשלה מעבירה יותר ויותר לרשויות משימות לעשות, ואנחנו מתעסקים כמעט בהכל.
ביריה גרנות: התלונות שמגיעות אלינו הן תלונות על צורת העבודה של המערכת, כשהמערכת כושלת בעבודה.
ביריה גרנות: אני עדיין מייצגת את התושב, משום שאני רואה את תפקידי כלייצג את התושב ולטפל בתלונתו או בפנייתו.
ביריה גרנות: אני חושבת שתפקיד המבקר ובהגדרת תפקידו לבקר את המערכת.
ביריה גרנות: אני מעבירה לו דברים שאני מוצאת שצריך לעשות.
ביריה גרנות: אני גם משתמשת במידע הזה, אני כבר פעמיים הבאתי המלצות לראש העיר, שלשמחתי קיבלה אותן, לשינוי צו הארנונה בחוק העזר, משום שמצאתי אפליות מסוימות או טעויות שגרמו לנזקים לאנשים, וגרמו לאנשים לאפליה.
ביריה גרנות: היה שם איזו אפליית נשים.
ביריה גרנות: אני לא אכנס לדוגמאות, אלא אם כן תרצו, אבל בהחלט הבאנו לשינויים בחקיקה מקומית.
ביריה גרנות: אני הרבה פעמים פונה גם למשרדי ממשלה, כשאני חושבת שאני נתקלת בדברים שהם עיוותים כלפי התושבים ולכן אני מברכת על המפגש הזה, כי אני חושבת שההיכרות הזאת שלי רבת השנים עם חלק גדול מהאנשים כבר, הביאה לכך שזה הקל עלי לפנות, אם זה לעמידר עכשיו רשמתי לפני, כי יש לי הרבה, אבל ---
דוד אזולאי: ישנו איזה דף קשר של כל משרדי הממשלה?
קריאה: אני חושבת שזה מאד חשוב.
קריאה: מאד מאד.
ביריה גרנות: אם זה ביטוח לאומי ואם זה משרד הפנים.
דוד אזולאי: יש דף כזה?
דוד אזולאי: יש איזה דף קשר בין כולם?
ביריה גרנות: אני אגיד לך, עד לפני שלוש שנים אני ארגנתי את הכנסים שלנו בשלטון המקומי, ונהגתי להזמין את כל הפורום המכובד הזה, והיו הרבה שנים שבאמת באו די הרבה, ואני מתכוונת לחדש את זה אם תרצו, כי אני חושבת שזה מאד חשוב.
ביריה גרנות: גם מהפן של האינטרנט בינינו, הרשות, של מה אנחנו נותנים אחד לשני, וגם ללמוד.
ביריה גרנות: הבעיות שלנו דומות, כשבכל כנס כזה אנחנו שמים את הדגש גם על הדברים היותר פרטניים, אם זה קשור ל ---
בת-שבע גורדו: אבל היה לנו פורום כזה, שלומית, מטעם משרד ראש הממשלה.
שלומית אבינח: סיפרתי על זה לדוד.
שלומית אבינח: רות רבינוביץ, כן.
ביריה גרנות: איתה יצרתי קשר כדי לעשות כנס משותף גם כן.
ביריה גרנות: אני חושבת שזה מאד חשוב.
בת-שבע גורדו: אוקי, אבל היא כבר לא בתפקיד, רות.
ביריה גרנות: כי כל אחד מכם יש לנו אנשים שפונים מהעיריות, ולי יש כל אחד מהפניות שלי.
ביריה גרנות: נתקלתי בהרבה מאד דיווחים למשל ---
בת-שבע גורדו: לא, כי יש לנו דף קשר.
שלומית אבינח: נורית ובת-שבע, כולם היו משתתפים בפורום.
ביריה גרנות: שפגעו בכל מיני סוגי הנחות במשרד הפנים ונעזרתי במשרד הפנים.
ביריה גרנות: נתקלתי בבעיות שבאו לענייני גמלאים, למשרד לענייני גמלאים שהיא פנתה אלי וניסינו ביחד לראות איך פותרים את הבעיות האלה.
ביריה גרנות: אני חושבת שהמפגש הזה הוא מאד חשוב.
ביריה גרנות: לגבי החוק, אני מאד אשמח אם אפשר יהיה לתקן את זה בתיקון חוק, ואני אשמח גם להיפגש איתך ולדון על זה בנפרד, כי אני חושבת שזה מאד חשוב.
ביריה גרנות: אני גם חושבת שצריך לקדם חקיקה, סוף סוף גם לכל משרדי הממשלה, שזה יהיה מעוגן בחוק, המעמד של האנשים, כי לא בכל המשרדים זה קיים.
דוד אזולאי: גברת גרנות, אני בא מהשלטון המקומי, ואני יודע כמה שהדבר הזה הוא כל כך לא טוב בשלטון המקומי.
דוד אזולאי: אני קיבלתי את הפניות האלה גם כאדם שמכיר את זה.
דוד אזולאי: יש בעיה, כשמבקר עושה את שתי הפונקציות האלה, איך אומרים – הוא לא עושה מלאכתו נאמנה, בלשון עדינה אני אומר.
ביריה גרנות: אני רוצה להגיד לך שברוב הרשויות הגדולות, מלבד ירושלים, באמת לא קפצו על המציאה והשאירו את שתי הפונקציות לחוד, וזה עובד מצוין.
ביריה גרנות: יש רשויות שלצערי הרב ראש העיר כנראה לא מבין את היתרון הגדול שיש לו ביד עם פניות ציבור ---
דוד אזולאי: הוא מבין, רק שזה לא נוח.
ביריה גרנות: אז זה לא נוח לו.
ביריה גרנות: אז צריך אולי לתקן את החוק כדי שזה יוסדר, כי אז אין מי שייצג את התושב באמת, לצאת החוצה, להילחם במערכת עצמה כדי שיחזירו לו איזה 200,000 ₪, כי מצאתי טעות.
ביריה גרנות: אם אני מוצאת לקונה – זה הולך למבקר שיבדוק אם יש מקום לשינויים.
ביריה גרנות: תודה.
דוד אזולאי: גברת דניאל בר, בבקשה, משרד הדתות.
דניאל בר: שלום לכולם, שמי דניאל בר, דובר המשרד לשירותי דת.
דניאל בר: זה כבר לא משרד הדתות, המשרד לשירותי דת.
דניאל בר: כמה נתונים חשובים.
דניאל בר: רוב התלונות שמגיעות אלינו הן בנושא ---
דוד אזולאי: מה ההגדרה שלך, אתה דובר?
דניאל בר: דובר וממונה יחסי ציבור.
דניאל בר: הבחורה שיצאה כרגע היא ראש ענף פניות ציבור.
דניאל בר: רוב התלונות שמגיעות אלינו הן בנושא קבורה, 80% מהתלונות, וכש-80% מהתלונות מגיעות בנושא אחד, תלונות ופניות, זה אומר שמשהו לא תקין במערכת.
דניאל בר: זה אומר שאו בחקיקה, בדרך כלל ברגולציה, באיזה שהוא שלב בצינור הזה, משהו לא תקין.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: או מתים יותר מידי פשוט.
דניאל בר: גם נכון.
דניאל בר: ובאמת כשהגעתי למשרד אז אחד הדברים שהצבתי גם לשר וגם למנכ"ל זה טיפול בתחום הזה.
דניאל בר: אנחנו באמת הולכים להקים כל סנטר, מוקד טלפוני ש-24 שעות ייתן מענה לציבור.
דניאל בר: התלונות הן בעיקר על נושאים כספיים, על שמירת קברים וכו'.
דניאל בר: גם בגלל שזה נושא רגיש לרוב הציבור, אז זה באמת גורם להרבה תסיסה אישית, ואז גם המכתבים יהיו יותר ארוכים ובאמת כואבים והרבה רגשנות יתר.
דניאל בר: אנחנו יודעים להפריד בין הדברים ובאמת אני מקווה שבתקופה הקרובה אנחנו נגיע לשינויים.
דניאל בר: היה חשוב לי פשוט להעלות את הנושא הזה.
דניאל בר: רוב הפניות מתקבלות דרך המייל, באתר האינטרנט.
דניאל בר: יש גם תלונות שמגיעות ישירות לשר, שגם הן מטופלות על ידינו, או דרך היועץ של השר.
דניאל בר: זהו, זה מה שהיה חשוב לי להגיד.
דוד אזולאי: התלונות שלכם נשארות במשרד או שהן עוברות לאיזה שהוא גורם נוסף?
דניאל בר: בגלל שתחת אחריותנו חברות קדישא והמועצות הדתיות, שגם מטפלות בנושאי קבורה, אז אנחנו בעצם פונים אליהן.
דניאל בר: לצערי, ואני אומר את זה בכאב, שאין לנו מספיק שיניים לטפל בהן וחבל.
דניאל בר: כי אם לנו כמשרד היה יותר כוח לפנות אליהם, באמת בצורה כמו שדיבר חבר הכנסת מקלב שיצא, מעמד של ראש ענף פניות ציבור או ראש אגף, או מנהל, לא משנה ---
דוד אזולאי: תבוא אלי אחר כך, אני אתן לך כמה טיפים איך לנקוט סנקציות כנגד אותן חברות קדישא, שלא עומדים בתנאים שנקבעו.
דניאל בר: נכון.
דניאל בר: השר יכול באמת להוציא להם את ה---
דוד אזולאי: אמרתי, אם תרצה אני אתן לך כמה טיפים, חינם, בלי כסף.
דניאל בר: בשמחה.
עופרה תם: ולכן חשוב שזה יהיה תחת הביקורת.
יצחק שגב: זה רק מחזק את הטענה, חד וחלק.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תחת הביקורת?
קריאה: תחת אגף הביקורת הפנימית.
משה גפני: חבר הכנסת אזולאי, אני מתכוון לתלונות שמגיעות ---
דוד אזולאי: רבותי, אני לא שומע את כולם.
משה גפני: שוב, עד שלא יבחינו בין תלונות לפניות – אז יהיה ויכוח כזה.
משה גפני: כולם חושבים שכל מה שמגיע, ולכן גם קורים לוועדה הזאת הוועדה לפניות הציבור.
משה גפני: לדעתי צריך לקרוא לה הוועדה לתלונות הציבור, כי פניות – מובן מאליו שפותרים.
משה גפני: מה הסיוע שמגיע לי, איך אני יכול לקבל זכאות כזו או אחרת, אז כותבים לו ככה וככה, תיגש ---
קריאות: ממש לא, זה לא נכון.
משה גפני: לעומת זאת, קיבלתי מענה לא נאות או חברת עמידר מתעללת בי כי פניתי אליהם 20 פעם לאטום את הגג ולא אוטמים לי, זה תלונה ממש.
משה גפני: מי יכול לבדוק אותה?
ביריה גרנות: המבקר.
עופרה תם: ממש לא.
דוד אזולאי: המבקר ---
משה גפני: יש לו גם סמכויות ויש לו עוצמה ויש לו את הדרכים ---
דוד אזולאי: יש לו גם עומס.
עופרה תם: יש לו ראייה מערכתית והוא יכול להוציא המלצות מערכתיות ולעקוב אחר תיקון הליקוי או תיקון המערכת, באופן חד ערכי ---
משה גפני: והוא בדרג הרבה יותר גבוה.
ביריה גרנות: אני רק רוצה להוסיף שבמדינת ישראל זה המדינה היחידה שבה קיימת האנומליה, שבה מבקר הוא גם תלונות ציבור.
ביריה גרנות: אין דבר כזה בעולם.
עופרה תם: כי היהודים הם חכמים.
דוד אזולאי: רבותי, אני מיד אאפשר.
דוד אזולאי: רבותי ---
ביריה גרנות: זה לא נותר מחכמה, זה נותר מ ---
דוד אזולאי: לא לקחת רשות דיבור, לבקש.
דניאל בר: כן, סיימתי.
דוד אזולאי: בבקשה, חברת הכנסת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פשוט נמצאת גם בוועדת הכלכלה כרגע ויש שם נושא מאד חשוב, אז אני קופצת מפה לשם.
דוד אזולאי: אני גם צריך להיות שם.
דוד אזולאי: עוד לא הייתה הצבעה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, כדאי שנלך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצביעו על הכל כבר.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב, זה אני אגיד לך אחרי זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני יושב הראש, קודם כל אני רוצה להגיד לאנשים פה, שסביר להניח הרבה נמצאים פה ובטח מכירים את העבודה שלך, שמה שאתה עושה כרגע זה דבר מאד חשוב.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשהגעתי לכנסת, אני חושבת שאפילו פעם אמרתי לך את זה, ואורי מקלב היה יושב הראש, הבטחתי לו שאני אעשה הכל כדי להעלות את קרנה של הוועדה הזאת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וועדה לפניות הציבור לא מוכרת בציבור ובהרבה מאד מפגשים שלי עם עשרות אנשים, שאני אומרת – האם אתם יודעים שיש ועדה לפניות ציבור בכנסת – אנשים אומרים לא.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מזמן הייתי בלשכת עורכי הדין, שהם קצת יותר אמורים לדעת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היו שם משהו כמו 300 או 200, בין 250 ל-350 איש.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דיברתי על נושא של ביטוח לאומי, שאני מנסה לקדם רפורמה בביטוח לאומי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלתי – האם אתם מודעים שיש כזאת וועדה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמעתי מה שנקרא במקהלה, שאנשים לא יודעים את זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולכן אני כבר אמרתי לך את זה ואתה גם כתבת את זה פה במסמך שהוצאת – אין מנוס אלא להפוך את הוועדה לפניות הציבור לוועדה סטטוטורית, שיש לה שיניים, כי אני חושבת שהסיבה שדיבר עכשיו נציג המשרד לשירותי דת, שאין לכם שיניים, זה שבכנסת ישראל, לוועדה לפניות הציבור אין שיניים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אם לנו אין שיניים, על אחת כמה וכמה להם אין שיניים, מעבר לזה שאתה איש שהרבה מאד שנים בפוליטיקה, ואתה יכול לקרוא לו ולהגיד לו – מה עוד צריך לעשות במקרה שלו, אבל אנחנו לא אמורים להיות במקום הזה, אלא צריכים לדעת באמת מה קורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שכל נושא השירות במדינת ישראל זה אולי הבעיה הקריטית של הפגיעה באמון הציבור, במערכות ציבוריות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחרי זה גם יתלבש עלינו, על חברי הכנסת, כי גם אנחנו הופכים להיות, איך להגיד – למוקצים, והציבור מאד לא אוהב את חברי הכנסת, על אף שיש פה במקרה אולי שניים שעובדים וגם איתן יצא אחרי הרבה מאד שנים בכנסת, שעושה עבודה יוצאת מן הכלל, והוא מאד מוערך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני חושבת שהבעיה שלנו, שאנחנו יושבים פה בכנסת ולא מטפלים בדבר הכי הכי קריטי, זה באמת אפרופו פניות ציבור או תלונות ציבור, זה שלציבור צריך להיות מקום לפנות אליו.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוזן קשבת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וכל הנושא של השירות במגזר הציבורי לקוי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה סתם לשאול שאלה – מדוע משרדי ממשלה צריכים לתת שירות עד השעה 12:00 בצהריים למשל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי אמר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פעמיים בשבוע שאפשר אחרי הצהריים, את עושה פרצוף, אני אסביר את עצמי, אני אגיד למה אני מתכוונת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פשוט רואה, ככה מסתכלת ---
עופרה תם: אחת וחצי זה המינימום.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אוי, סליחה, טעיתי בשעה וחצי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה למה זה צריך להיות עד אחת וחצי גברתי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שפניות ציבור במדינת ישראל צריכים לעבוד, אני לא אגיד 24/7, אבל בטח ובטח צריכים להסתיים שעה אחרי שכולם חזרו הביתה, שלבן אדם תהיה את האפשרות לבוא ולהתלונן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא אומרת שאותו בן אדם צריך לשבת ולעבוד 12 שעות ביום, יש אפשרות לעשות משמרות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז זה למשל אחד הדברים שאני חושבת שצריך לעשות.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דבר שני שהתחלתי לדבר על נושא של ההפרטה וההוצאה של השירות הזה החוצה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל פעם יש עוד גוף שיוצא החוצה ועוד גוף שיוצא החוצה, ואני אחזור לביטוח הלאומי, אדוני יושב הראש, שהמענה הטלפוני בביטוח הלאומי הופרט, נקרא לזה כך, הוא נמצא מחוץ למערכת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנשים מתקשרים לביטוח לאומי, יושבת שם ---
דוד אזולאי: לא רק לביטוח הלאומי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, ברור, ברור.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה משטרה, זה תמ"ת, זה הנושא שטיפלנו בנושא של מעונות היום נמצא בחוץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הכל הופרט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה זה אומר בעצם?
יצחק שגב: המשטרה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, גם המשטרה, חלק מה ---
דוד אזולאי: מהמוקד?
יצחק שגב: מוקד 100?
יצחק שגב: מוקדי 100 כולם במדים, יום יום, גם בלילה.
דוד אזולאי: סליחה, אולי טעיתי.
בת-שבע גורדו: אצלנו גם במשרד הבינוי והשיכון לא הופרט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אגב אל תדאגי, את בדרך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל תדאגו, אתם בדרך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יכולה להבטיח לך שאתם בדרך.
דוד אזולאי: אולי טעיתי או שהטעו אותי, אבל אני אישית צלצלתי למוקד 100 בצפון וענו לי, ואותה מוקדנית שואלת אותי איפה זה רחוב X, אמרתי לה – רק רגע, איפה אני נמצא?
דוד אזולאי: היא אומרת לי זה מוקד.
דוד אזולאי: אמרתי לה מה זה מוקד?
דוד אזולאי: זה מוקד של משטרה ולא משטרה.
דוד אזולאי: בפירוש היא אמרה לי – אנחנו מעבירים את זה למשטרה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם לי זה קרה.
יצחק שגב: כנראה שזה שח"מית, שמדברת בצורה כזאת או אחרת, אבל כולם שוטרים ושוטרות.
דוד אזולאי: טוב לדעת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חברים יקרים, תקשיבו, גם לי זה קרה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הלוואי שזה נכון, אז כנראה שאני ואתה התקשרנו לאותו בן אדם שבמקרה ענה ואמר שהוא מוקד.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לבדוק, אולי אנחנו לא מתקשרים למקום הנכון.
יצחק שגב: הם קוראים לעצמם מוקד והם מעבירים את זה.
יצחק שגב: הרי אתם יודעים שמוקד 100 הוא לא יושב בתחנת חיפה לטובת חיפה רק, אלא אזור הצפון, זה באזורים, מה שהיה פעם בתחנה היום זה כבר לא בתחנה, ולכן גם ה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שגב, אני רוצה להגיד משהו.