GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אסתר דומיניסני: בעצם מה שאתם אומרים ומה שאנחנו פעלנו ואתם אומרים אולי שזה לא מספיק, זה לבוא ולומר כמה כסף עומד לרשות אותה משפחה במסגרת הקצבה כדי לספק את אותם צרכים שהמשפחה צריכה כדי להתמודד עם הילד.
אסתר דומיניסני: לא יהיו שלוש קצבאות, כי אחת היא קצבת קיום למי שלא עובד והילד הוא לא לא-עובד, ולכן מיקוד המטרה, וזה מה שאנחנו עשינו, בעצם---
קארין אלהרר: אני מבינה את המצב החוקי, אני מבינה, גברתי---
אסתר דומיניסני: אני כרגע מסבירה לכם לאן אפשר ללכת.
אסתר דומיניסני: זה מסייע לכם.
קארין אלהרר: אני מבינה מה היא אומרת.
דוד אזולאי: יש כאלה שלא מבינים.
אסתר דומיניסני: עוד מלה.
אסתר דומיניסני: בעצם מה אנחנו אומרים?
אסתר דומיניסני: שאם עכשיו הייתה הגדלה של האחוזים של קצבת ילד נכה, הרי אותו הורה יכול לקחת אחרי הצהריים עוד מישהו ולשלם לו כמה שעות שיהיה עם הילד שלו.
קארין אלהרר: אבל פה בדיוק הטעות.
קארין אלהרר: אני הבנתי את המטרה, אני מבינה לגמרי.
קארין אלהרר: את יכולה לקרוא לזה שר"מ, את יכולה לקרוא לזה משהו אחר, זה בסדר גמור, אין שום טיעון שהשר"מ הוא השם היחיד, אבל המטרה, אם את רוצה להכניס את זה כתוספת לקצבה שתקראי לה קצבת ילד נכה, זה גם בסדר גמור, השאלה מה התוספת שאת יכולה לממן.
קארין אלהרר: אנחנו מדברים על תוספת של פחות מ-1,000, הרי לא יעלה על הדעת שהורים, שמצבם קשה, שמענו פה עדויות קשות ומזעזעות, וגם בישיבות קודמות שגברתי לא הייתה בהן.
אסתר דומיניסני: אני קיבלתי את החומר מיושב הראש ואני ראיתי ושמעתי מהנציגים שלי.
קארין אלהרר: בסדר גמור, העדויות שנשמעו כאן הן מאוד קשות, של הורים שלא מסוגלים לתפקד ביום יום מבלי שתינתן להם עזרה, יכול להיות עובד סיעודי זר, יכול להיות עובד סיעודי ישראלי, זה בכלל לא משנה את העניין, העניין הוא שצריך להוסיף כוח עובד שיעזור להורים האלה לגרום לילדים לחיות בחיים שכוללים הליכה לשירותים, מקלחת, בית ספר, לישון בלילה.
קארין אלהרר: עם כל הכבוד לתוספת של ה-28%, לא יעלה על הדעת שהתוספת הזאת יהיה בה די כדי להשיג את הכוח הזה.
קארין אלהרר: אם זו המטרה, אני מצטערת, היא לא הושגה.
אסתר דומיניסני: אני אשיב רגע.
אסתר דומיניסני: אל"ף, הוספנו סכום יפה.
אסתר דומיניסני: הוא לא מספיק, אתם אומרים.
אסתר דומיניסני: אני יכולה להסכים, זה סכום מכובד.
אסתר דומיניסני: שתיים, כשמקבלים עוד מועדוניות ומקבלים עוד הנחה בחשמל, בסוף זה גם כסף.
קארין אלהרר: אבל מישהו צריך לקלח את הילד.
קריאה: אני רוצה להסביר משהו לאסתר.
קריאה: אתם פשוט מתעלמים מהסיבה שאליה באנו.
רויטל לן כהן: הוא לא צריך מסגרת.
רויטל לן כהן: אז אני אסגור אותו במסגרת כדי שאני אוכל ללכת לעבודה?
רויטל לן כהן: את מקשיבה לעצמך?
רויטל לן כהן: מישהו שומע מה שאומרים לי פה מהרווחה?
דוד אזולאי: אני מבקש, בצעקות לא משיגים שום דבר.
רויטל לן כהן: שאני אשים אותו במסגרת כדי שאני אוכל ללכת לעבוד.
דוד אזולאי: אף אחד לא אמר לך שום דבר.
רויטל לן כהן: כרגע אמרו לי.
רויטל לן כהן: פותחים לך מועדוניות, שימי אותו במסגרת.
דוד אזולאי: מספיק עם הצעקות האלה.
אסתר דומיניסני: מועדונית זה לא מסגרת, אם את תלמדי להקשיב, אז לא---
רויטל לן כהן: לשים אותו במסגרת.
קריאה: מי ייקח את הילד הנכה למועדונית ומי יישאר עם הילדים הבריאים בבית באותו זמן?
רויטל לן כהן: זה לא אותו פתרון.
דוד אזולאי: אל תאלצו אותי להוציא אנשים החוצה, אני לא רוצה לעשות את זה.
דוד אזולאי: זה לא יכול להיות, אי אפשר לנהל ככה דיון.
דוד אזולאי: גם אם רוצים לקבל תשובות, אתם לא יכולים לשמוע את התשובות, אז אנא מכם.
דוד אזולאי: תסיימי בבקשה.
קארין אלהרר: כל מה שאני מנסה לומר זה שזה בכלל לא משנה איך תקראו לזה, זה לא חייב להיות שר"מ בשם, הבקשה של ההורים כאן שתינתן מספיק תוספת תקציבית לקצבה כדי שהם יוכלו להעסיק את הכוח הזה.
קארין אלהרר: פחות מ-1,000 שקלים לא מספיק.
דוד אזולאי: עילית, בבקשה.
עילית סוניה שמואלי: אני חייבת להגיד משהו.
עילית סוניה שמואלי: אסתי, אני לא נכנסת עכשיו למי אשם, פשוט לא עשו פה שום דבר הרבה שנים למען ילדים נכים ותודה לאל שבאה דפנה ואמרה, אני לא מוותרת, יחד עם אבנר, והם הרימו את נס העניין הזה לתשומת הלב וזה מה שקרה, אבל אני חייבת להגיד משהו.
עילית סוניה שמואלי: את חייבת להבין משהו, אי אפשר לבוא ולהגיד מועדוניות ו... יש כל כך הרבה בעיות, למשל במועדוניות האלה לא מוכנים לקבל את הילד אם הוא מוגבל מדי וצריך הסעות ואין לנו הסעות כי משרד הרווחה לא מממן, משרד החינוך כן מממן.
עילית סוניה שמואלי: זה המון בעיות.
עילית סוניה שמואלי: מעבר לכל דבר, אני שואלת שאלה, אסתי, הכול יפה מסביב, התיאור מדהים, את יודעת מה?
עילית סוניה שמואלי: אם הייתי מציירת פה ציור, הוא היה ורוד, אבל אני מסתכלת על מה שקיבלתי עכשיו מבעלי, אס.
עילית סוניה שמואלי: אמ.
עילית סוניה שמואלי: אס, והוא אומר לי, 'עיליתי, תשמעי, הייתי בדואר, 3,580 החשמל, אם לא, התראה לניתוק.
עילית סוניה שמואלי: 6,800 שקל ביטוח חובה, אם לא, ביטוח לאומי לא ישלם לך את הניידות'.
עילית סוניה שמואלי: אני מזכירה.
עילית סוניה שמואלי: הוא כתב לי, אני לא משקרת, 'ועוד 1,300 שקל אני חייב לשלם ביטוח חובה ועכשיו במכולת יש 2,500, את חושבת שאנחנו יכולים איכשהו לבקש מאבא שלך?
עילית סוניה שמואלי: ' ואבא שלי מאושפז בטיפול נמרץ.
עילית סוניה שמואלי: אז ציירי לי את הציור הוורוד מה-500 שקל ומהנחה ב-100 שקל בחשמל ומכל זה ותגידי לי אם יחד עם המועדונית איך אני מביאה את כל זה לכל זה?
יוליה בן משה: אנחנו מספיק אינטליגנטים בשביל לא ליפול בפח של מלכודות דבש.
יוליה בן משה: דפנה דיברה על מישהו שאיים בהתאבדות, לי יש אח שהתאבד ואני בעקבותיו עשיתי מסע.
יוליה בן משה: מתאבדים זה לא מחלת נפש, אנחנו כולנו חיים ברצף של תקווה וייאוש.
יוליה בן משה: כל עוד יש לנו תקווה, אנחנו ממשיכים לחיות, ברגע שגובר הייאוש אנשים בוחרים להתאבד.
יוליה בן משה: התאבדות זה בחירה.
יוליה בן משה: מה שאת כרגע אומרת זה שלך כל אחד ואחד מההורים פה, ואת לא מבינה, יכול להיות ששמעת אבל את לא באמת הקשבת, כי אני לא מאמינה למלים, אני מאמינה לרגליים, וההורים פה מאסו במלים.
יוליה בן משה: כבר היה זוג קשישים שהתאבד, אז יצאתם מזה יפה מול התקשורת, אנשים פה חיים בייאוש, מה אתם רוצים?
יוליה בן משה: שהורים לילדים נכים יתחילו להתאבד לכם?
יוליה בן משה: את יודעת שכשדיברת איתי אישית ואמרת לי 'זה לא אני', האמנתי לך.
יוליה בן משה: עזבי, זה לא ברמה אישית, זו ברמה של כל אחד מהאנשים פה, תפסיקו לדבר.
יוליה בן משה: 500 שקל, ועורכת הדין קארין אמרה את זה, זו מלכודת דבש, אנחנו לא ניפול במלכודות הדבש האלה, אני צריכה עזרה בבית, אני צריכה כוח אדם, אני לא רוצה עובד זר, אני לא רוצה פיליפינית, אני רוצה תוספת משמעותית.
יוליה בן משה: אמא שלי דחפה לי החודש 40,000 שקל כדי שאני אסגור את החודש.
יוליה בן משה: ב-500 שקל אנחנו לא ניפול במלכודת הדבש הזאת.
יוליה בן משה: אתם יכולים לצאת עם איזה תחושה שאתם רוצים מהישיבה הזאת, ברמת הייעוץ הארגוני, כדי לשאול מה קרה שדווקא כשאת התחלת לדבר כל אנשי האבטחה התחילו פה להסתובב ולפרפר סביבנו שחס וחלילה לא נעשה משהו---
יוליה בן משה: אוקי, טעיתי.
יוליה בן משה: בסדר, אני אמרתי---
דוד אזולאי: לא, חבל ליצור את התדמית הזאת.
שלומית אבינח: סליחה, כל מי שרצה להגיע לישיבה אנחנו מאשרים.
שלומית אבינח: אני חושבת שזו הוועדה היחידה וזה לא יפה להגיד את זה.
שלומית אבינח: כל הורה שרוצה, דפנה יודעת, אנחנו אפשרנו, וזה קשה וזה לוגיסטיקה, אבל זה לא פייר להגיד את זה כלפי הוועדה.
יוליה בן משה: אני מצטערת.
שלומית אבינח: אני לא חושבת שיש ועדה בכנסת שמרשה לכל כך הרבה הורים לבוא ולהתבטא ולהגיע.
שלומית אבינח: זה לא יפה להגיד.
יוליה בן משה: אני מצטערת, זאת לא הייתה הכוונה.
יוליה בן משה: הכוונה הייתה להראות שזה לא עובד ככה.
יוליה בן משה: אי אפשר לקנות אותנו ב-500 שקל.
יוליה בן משה: היא אמרה את זה במלים של , אני משלבת את זה, אי אפשר, זו מלכודת דבש נחמדה, אבל זה לא ייגמר בזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, זה ייגמר בזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שסוכם, שזה ייגמר בזה.
שילה אביני: אני רציתי לחזק כאן
שילה אביני: את המסר העיקרי שמועבר מכל ההורים פה אחד, וגם מהניסיון האישי שלי.
שילה אביני: אנחנו רוצים כסף, אני אגיד את זה בצורה בוטה, תקראו לזה קצבת ילד נכה, קצבת הצלה מחיים, קצבת מה שאתם רוצים.
שילה אביני: אני לא רוצה שתפוררו את זה עכשיו לחשמל ולמועדוניות ולכל מיני דברים אחרים, כי הצרכים הם רבים והם לא נגמרים ברשימה זאת.
שילה אביני: הזעקה שעולה כאן מכולם זה כסף והרבה.
דוד אזולאי: אני רוצה להסב את תשומת לב החברים כאן, אנחנו הגשנו הצעת חוק שדיברתי עליה בפתיחת דבריי.
דוד אזולאי: הצעת החוק שלי ושל חבריי מדברת על השר"מ שאתם מדברים עליו כאן.
דוד אזולאי: מדובר על הצעת חוק ואני אקריא לכם---
שלומית אבינח: חילקנו אותה לכולם.
דוד אזולאי: יש אותה לכולם.
דוד אזולאי: אז אני מציע שתסתכלי על זה.
דוד אזולאי: זה בעצם אמור לתת לכם מענה.
דוד אזולאי: מה שקיבלנו כרגע מהמנכ"לית כאן, על איזה שהיא תוספת, זו תוספת שנכון שהיא לא גדולה, אבל זה שינוי ממה שהיה עד היום.
דוד אזולאי: התוספת היא בסדר גודל של 600-700 שקל שתינתן רטרואקטיבית עם העברת התקנות בוועדת העבודה והרווחה.
קארין אלהרר: אבל אדוני שמע את המנכ"לית שאומרת שלא יהיו שלוש קצבאות.
שלומית אבינח: אבל, קארין, היא לא המחוקקת.
שלומית אבינח: היא המנכ"לית, היא לא המחוקק.
אסתר דומיניסני: אני הסברתי, אני לא אמרתי שלא יהיה.
אסתר דומיניסני: הסברתי את המצב.
דוד אזולאי: היא דיברה על המצב העובדתי כרגע.
קארין אלהרר: המצב העובדתי כרגע הוא שאם אתם נותנים את התוספת הזאת יהיה מאוד בעייתי אחר כך.
ולרי זילכה: אדוני, תרשה לי משפטית להגיד מלה.
ולרי זילכה: בפועל ניתן פה---
אבנר עורקבי: משפטית?
אבנר עורקבי: לא, לא---
קריאה: אבנר, אל תפריע לה.
אבנר עורקבי: למה אני לא אפריע לה?
אבנר עורקבי: כי אנחנו ישבנו שם איתם.
אבנר עורקבי: איזה צורה זאת?
דוד אזולאי: אבנר, אתה אמור לדבר אחריה, אז תירגע.
ולרי זילכה: גימדו את הסכום שאמור להיות לטובת סיוע בתוך הבית ונתנו את ה---
דפנה אזרזר: ממש לא.
דפנה אזרזר: זה לא קשור---
ולרי זילכה: תנו לי, בבקשה.
ולרי זילכה: אני אומרת שבמקום לתת את הסכום שתפקידו לסייע למימון עובד זר או עזרה בתוך הבית, בעצם באו ונתנו את ה-500---
דפנה אזרזר: לא, אלה שני דברים שונים.
ולרי זילכה: יש לך כאן חוק, תביטי, זה בעברית, ה-500 הוא תחילתו של דרך למשהו אחר.
עילית סוניה שמואלי: זה לא נכון.
ולרי זילכה: אני לא אמרתי שאתם.
ולרי זילכה: ..
ולרי זילכה: אני אומרת שזאת התוספת ש---
דפנה אזרזר: זה אנחנו וזה לא---
ולרי זילכה: מה שאני מנסה להגיד זה שבסופו של דבר מה שההורים פה מבקשים בהצעת החוק של כבודו, הביטוח הלאומי בסופו של דבר יצטרך לתמוך במהלך הזה.
ולרי זילכה: כלומר יש פה חשיבות מאוד מאוד גדולה שהמנכ"לית, כבודה, שומעת את מה שקורה פה בדיון וכשבסופו של דבר זה יגיע לוועדת העבודה והרווחה אנשי המקצוע יבינו את החשיבות של התוספת הזאת---
דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך.
דוד אזולאי: יש סדר בדברים, זה לא מגיע לביטוח הלאומי, עם כל הכבוד.
דוד אזולאי: הצעת החוק לא מגיעה לביטוח לאומי, הצעת החוק תגיע לוועדת השרים לענייני חקיקה, לאחר מכן תגיע למליאה ושם נצטרך להתמודד עם זה.
דוד אזולאי: החוק, ברגע הוא יעבור, הביטוח הלאומי יתיישר עם החוק.
דוד אזולאי: לא שואלים אותו, הוא יתיישר עם החוק.
אסתר דומיניסני: אני יושבת פה, יש חברי כנסת, זה נורא קל, בא הביטוח הלאומי, כאילו שזה מהכיס שאנחנו לא רוצים לתת...
אסתר דומיניסני: יש חקיקה, יש שרים שקובעים, שיש להם אחריות, יש מדיניות.
אסתר דומיניסני: מה, מנכ"ל הביטוח הלאומי היא זו...
אסתר דומיניסני: אני מסבירה את המצב החוקי, אני אומרת איפה התקדמנו, אנחנו לא מחליטים לבד, יש לנו שותפים, אני חושבת שנעשתה דרך ארוכה וחשובה ואני אומרת, תמיד רוצים להתקדם עוד וזה מצב הרבה יותר טוב ממה שהיה.
אסתר דומיניסני: אני מבינה שזה לא עונה על כל הצרכים, אני מבינה.
אסתר דומיניסני: יגידו לכם כולם, אם היינו עכשיו יושבים בוועדת נכים מבוגרים, שגם להם לא מספיק וחד הוריות לא מספיק וקשישים לא מספיק.
אסתר דומיניסני: כל הזמן מנסים להשתפר ולהגדיל, עם המגבלות שקיימות.
אסתר דומיניסני: לא הכול פתוח, בשביל זה יש ממשלה, יש שרים, יש חברי כנסת, הם קובעים.
אסתר דומיניסני: אני לא קובעת, אני מבצעת מדיניות, אני תורמת להבנת הדברים.
אסתר דומיניסני: תאמינו לי, לא היו מלחמות קלות להשיג את התקציבים האלה.
אסתר דומיניסני: אנחנו מדברים היום על תוספות לאוכלוסיית הנכים של קרוב ל-200 מיליון שקל, זה לא כסף קטן.
אבנר עורקבי: אני רוצה להגיד לכם פה, כל ההורים, תשמעו טוב מאוד, המהלכים שאנחנו עושים, אנחנו עושים למען שתקבלו קצבת שר"מ, תפסיקו לתקוף את גב' דומיניסני, תפסיקו לתקוף אותה, היא לא יכולה להחליט, יש מאחוריה אנשים אחרים שמנווטים אותה איך להחליט.
אבנר עורקבי: אני יכול להגיד לכם בפה מלא, ישבתי איתה לא פעם ולא פעמיים, עם כל קבוצות הנכים, ורבנו, היא שמעה את הצעקות שלי, אני צעקתי עליה, אני כעסתי עליה בגלל קצבת שר"מ, היא שמעה אותי.
אבנר עורקבי: הוויכוחים שלי, כמו שאתם מתווכחים עכשיו, זה כמו רוטינה חוזרת בתוך הוועדות הפנימיות של הביטוח הלאומי שאנחנו, כל ארגוני הנכים שישבו ותמכו בשר"מ לילדים נכים, אנחנו תומכים גם בנושא הזה.
אבנר עורקבי: היא גם רוצה את זה, אבל היא לא יכולה.
אבנר עורקבי: מה שקיבלנו היום, קיבלנו אחוז די טוב לקצבת הנכות של הילדים הנכים.
אבנר עורקבי: העניין של שר"מ, כבר אמר הרב דוד, אנחנו הולכים להביא לכם את קצבת השר"מ בעזרת ה', בלי נדר, באמצעות חקיקה בכנסת.
אבנר עורקבי: זה נפרד וזה נפרד, ותפסיקו לעשות מהדברים האלה חוכה ואטלולה.
אבנר עורקבי: תודה רבה לכבודו.
אבנר עורקבי: אם כולכם תהיו פה בחקיקה, זה יעבור.
אילנית סבן: צוין שיש שני סוגי קצבאות לילדים שזה קצבת ניידות וקצבת נכות.
אילנית סבן: הבן שלי הוא אוטיסט לחלוטין, מוגבל, סיעודי, עם טיטולים, סוג של פיגור קל, הוא תלוי בי לא במאה אחוז, במיליון אחוז, אבל הוא הולך על הרגליים שלו.
אילנית סבן: אני צריכה להסיע אותו ממקום למקום, הוא תלוי בי, אני לא יכולה להוציא אותו מהשער לבד, אין מצב שהוא יוכל... גם לרדת במדרגות, הייתי צריכה לסחוב אותו על הגב כשגרתי בקומה חמישית חמש קומות, כי הוא לא היה יורד למטה.
אילנית סבן: אז למה אני לא זכאית לקבל קצבת ניידות למשל?
אילנית סבן: כמו כל הרבה ילדים נכים אחרים ואוטיסטים אחרים, שמה לעשות, אלוהים זיכה אותנו שהילד שלנו יילך על הרגליים.
אילנית סבן: אבל הוא מוגבל.
דוד אזולאי: לא להיכנס לבעיות הפרטניות.
אילנית סבן: אבל זה לא רק אני, יש פה הרבה כאלה.
אילנית סבן: בואו תסייעו לנו בזה גם.
אבנר עורקבי: ההגדרות שלכם לא נכונות.
עירית חייט: אני רציתי לשאול, את אמרת שמעל גיל 18 יש שלוש קצבאות, קצבה אחת שאם נבצר מבן האדם לעבוד ולצערי גם את זה חוויתי, בגלל אבא שלי, והקצבה השנייה זה ניידות והקצבה השלישית זה שר"מ, שתי שאלות---
אסתר דומיניסני: לא לכולם, תלוי ברמת הנכויות.
עירית חייט: כן, אבל אם בן אדם נבצר ממנו לעבוד, ואני ובעלי גם נאלצים להישאר בבית ונבצר מאיתנו לעבוד בגלל שאנחנו מטפלים בילד שלנו, מה השוני פה בעצם?
עירית חייט: אני לא מקבלת הכנסה והוא לא מקבל הכנסה, כי אני לא מצליחה והוא לא מצליח לעבוד.
עירית חייט: מה השוני?
אסתר דומיניסני: אז אל"ף, אומרת חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ שהיא הציעה הצעת חוק.
אסתר דומיניסני: שתיים, במקרה הזה ששני ההורים לא עובדים יש הבטחת הכנסה, אפשר להגיש תביעה להבטחת הכנסה.
עירית חייט: ואם ההורים נאלצים לעבוד חצי משרה והם כן עוברים את הרף והם לא מקבלים הבטחת הכנסה?
אסתר דומיניסני: אם הם עובדים חצי משרה, יש מבחנים.
אסתר דומיניסני: אם ההכנסה הכוללת שלהם היא מתחת לסכום מסוים, הם זכאים להשלמת הכנסה.
רויטל לן כהן: תבדקו גם כמה אני מוציאה על הילד, כי במבחן הכנסה והוצאה אני מפסידה.
אסתר דומיניסני: מה שאני מציעה, אם יש בעיה כזאת, אני לא יודעת איפה את גרה, תיגשי לסניף, תבדקי את הנושא של ההכנסות, כי אם ההכנסה הכוללת של המשפחה היא מתחת להכנסה מסוימת בהינתן כמות הילדים, את זכאית להשלמת הכנסה.
רויטל לן כהן: אבל אני לא זכאית להשלמת הכנסה מצד אחד, מצד שני הילד---
אסתר דומיניסני: אנחנו מקשיבים לא למי שצורח, אלא למי שמדבר.
עירית חייט: רק רציתי להגיד שקצבת השר"מ מעל גיל 18 נולדה מאיזה שהוא צורך.
עירית חייט: כלומר קוראים לה קצבת שר"מ לא סתם והיא קצבה נפרדת מהקצבאות שמקבל הבן אדם החולה, לא סתם, ואני מתפלאה ואני רוצה לשאול אותך ואני רוצה באמת לחדד את הנקודה ולהבין ממך האם את לא חושבת באופן אישי שמגיעה לנו קצבת שר"מ אחרי כל מה ששמעת כאן.
קריאה: היא אמרה שכן.
עירית חייט: כקצבת שר"מ.
אסתר דומיניסני: אני הסברתי את הדברים.
אסתר דומיניסני: אני רוצה---
עירית חייט: כי אני כן רוצה לקרוא לזה קצבת שר"מ, כי היא נולדה מאיפה שהוא, היא קיימת.
אסתר דומיניסני: אני רוצה להבהיר משהו.
אסתר דומיניסני: בעיקרון, ואני מסייגת ואני אומרת שהחיים הם לא עיקרון, כי בסוף יש כל פרט והכוחות שלו, איך הוא מסוגל, אבל בעיקרון אם רואים יחידה משפחתית שנולד לה ילד נכה ברמת נכות זו או אחרת, המחוקק ראה שלפחות אחד מההורים יכול להיות בעולם העבודה ואז יש מקור הכנסה קיומי למשפחה.
אסתר דומיניסני: קורה אכן שגם אם יש שני הורים, הם לא מסוגלים להתמודד עם האסון שנפל עליהם והם לא מצליחים לצאת לעולם העבודה, אבל הנחת היסוד היא שאדם מבוגר שצריך להתפרנס ואיננו מסוגל, צריך לתת לו בסיס קיומי.
אסתר דומיניסני: הנחת העבודה לגבי ילד נכה מבחינת המחוקק היא שכשיש שני הורים ויש ילד נכה אחד, נדבר על נכה אחד, לא כשיש יותר מילד, אז במשפחה בעיקרון יש לפחות מפרנס אחד ויש מקור הכנסה.
רויטל לן כהן: הנחת העבודה שלכם לא נכונה.
רויטל לן כהן: מישהו צריך להוציא את אחותו מבית ספר.
דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה להגיד, אני יודע שאנחנו יכולים לשבת פה ימים שלמים ואנחנו ניכנס פה לפרטי פרטים ולא נגיע לפתרונות.
יוסי שרף: בקצרה, על המשקל ההומוריסטי.
יוסי שרף: הבן שלי עוד שלושה חודשים יהיה בן 18 ובמה הוא יזכה?
יוסי שרף: הוא יזכה בקצבת נכות שהגובה שלה הוא חצי משכר מינימום, כשמצפים מהנכים לחיות בכבוד ב-61% משכר המינימום.
יוסי שרף: דבר שני, הוא יקבל את השר"מ.
יוסי שרף: יש לו שלושה היתרים, גברתי.
יוסי שרף: התוספת של השר"מ שתהיה לו תהיה בעלות של קצת יותר מחצי עובד.
יוסי שרף: מאיפה אנחנו אמורים לשלם את זה?
יוסי שרף: שיחיה עד 120, הוא בן---
אבנר עורקבי: אבל הדיון פה הוא על שר"מ ילדים.
יוסי שרף: אבל הילדים האלה יגדלו מחר להיות אזרחים בני 18.
דוד אזולאי: יוסי, דבר, אני שומע אותך.
יוסי שרף: אני זוכר מה אמרת לי פעם שעברה, כשאמרתי לך שאני מקווה שעוד שנה וחצי לא יהיה עוד פעם הדיון הזה ואתה הבטחת לי שהוא לא יהיה.
יוסי שרף: אז באמת הכדור עכשיו אצלכם ואני מקווה שתעשו משהו.
דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך פה ולכל החברים, הכדור הזה הוא גדול והוא כבד ואני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת לפנות אליכם ותיכף אני אגיד לכם למה אני מתכוון.
דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה קודם כל להודות לחברי הכנסת שהשתתפו בדיון הזה, אני רוצה להודות למנכ"לית שישבה פה ושמעה את כל הדברים, גם את הדברים הקשים, אני רוצה להודות לשר העבודה והרווחה משה כחלון, ואני יודע, הייתי שותף ושמעתי אותו ודיברתי איתו, מאז הישיבה הקודמת עוד היום היו לנו המון פגישות ודיברנו הרבה בנושא הזה.
דוד אזולאי: נכון שיש תוספת לקצבת ילדים נכים של 600-700 שקל, זה לא מספיק, אני מסכים איתכם, גם 2,000 שקל לפי התיאורים שיש כאן, זה לא מספיק.
דוד אזולאי: אבל, רבותיי, התחלתם דרך, התחלנו דרך, בואו נמשיך.
דוד אזולאי: אני רוצה בעניין הזה באמת לנצל את ההזדמנות ולפנות אליכם, אמרתי, הכדור במגרש שלנו, זה נכון, להעביר את הצעת החוק הזאת, זו הצעת חוק שעולה הרבה מאוד כסף ואני לא נאיבי ואני לא תמים ואני לא מאמין שנצליח להעביר אותה ככה כמו הצעת חוק קטנה, יהיה מאבק קשה ביותר, יהיה מאבק שנצטרך לעמוד מול הממשלה, הקואליציה כאופוזיציה, וכאן אני מנצל את ההזדמנות לפנות אליכם כהורים, לפנות אליכם כפעילים, תעזרו לנו.
דוד אזולאי: אני לא מתבייש לבקש את העזרה.
דוד אזולאי: אני מבקש, תבואו לכאן בהמוניכם ותפעלו באישית לוחצת, כולל פניות מול חברי הכנסת שאמורים לקבל ולהרים את היד על אותן הצעות חוק.
דוד אזולאי: רבותיי, אני לא משלה את עצמי, אני ניהלתי מאבק על חוק האלמן עשר שנים, עשר שנים שאני מנהל מאבק כדי לקבל שוויון בין אלמן לאלמנה, לשמחתי הצלחתי חלקית.
דוד אזולאי: התחלנו באיזה שהוא מדרג של לחמש שנים, כל שנה תוספת.
דוד אזולאי: צריך להתחיל, צריך לעשות מעשה.
דוד אזולאי: גם פה אני אומר, צריכים להתחיל, נתחיל ובעזרת ה' אני מקווה שגם נצליח.
דוד אזולאי: אז זה לא יהיה עוד שנה, יהיה עוד שנתיים, אז נתחיל, אם לא מתחילים לא מגיעים לשום מקום.
דוד אזולאי: לכן אני אהיה בקשר עם חלק מהאנשים שלכם פה, יש לנו את הכתובות, יש לנו את הטלפונים.
דוד אזולאי: לכם, מי שלא יכול לעשות את זה באופן אישי, יכול לעשות את זה במכתב, יכול לעשות את זה בטלפון.
דוד אזולאי: תפעלו, תפעילו, על מנת שנוכל לקדם את החקיקה בנושא הזה.
דוד אזולאי: אני רק רוצה כמה דברים לסיכום.
דוד אזולאי: אל"ף, אמרתי בדברי הסיכום שלי, אני באמת רוצה להודות לשר הרווחה, זה נשמע 600 שקל, אבל זה הרבה כסף ונעשתה פה עבודה מאומצת ואני מקווה, בעזרת ה', שגם לקראת הדיונים בוועדת הכספים על איזה שהוא תקציב שנשאר, יכול להיות שגם שם נוכל לעשות מעשה ולהגדיל אינני יודע בכמה, אבל זאת פעילות שנצטרך לעשות אותה.
דוד אזולאי: דבר שני, אני רוצה להודיע לכם כאן ששמעתי את הגברת בקשר לאביזרים של הנכים.
דוד אזולאי: אני מתכוון לקיים דיון בוועדה בעניין הזה ולהביא את הגורמים הנוגעים בדבר ובאמת לשאול את השאלה הפשוטה, מי אמור להשתתף ולסייע ברכישת אותם אביזרים.
דוד אזולאי: בעניין הזה אני מניח ש יצטרך לתת מענה לכך.
דוד אזולאי: אני אפנה ליושב ראש ועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת כץ, ואני אבקש ממנו, ומי שמכיר את חבר הכנסת כץ, הוא לא עצלן, הוא יודע לעבוד, הוא מכיר את המלאכה, אני אפנה אליו ואני אבקש ממנו שברגע שהתקנות יגיעו, שייתן להן קדימות ויביא אותן לאישור על מנת שנוכל לצאת לדרך.
אבנר עורקבי: הן לא עוד לא הגיעו?
שלומית אבינח: הם יהיו היום.
דוד אזולאי: אני לא יודע, זה אושר במועצה, אני עדיין לא שמעתי שזה הגיע לוועדת העבודה והרווחה.
דוד אזולאי: אנחנו נפנה לשר התשתיות כדי לבקש ממנו לאשר את התקנות לאלתר בקשר לחשמל.
דוד אזולאי: מה שאני חוזר ומבקש מנציג משרד האוצר, אנא ממך, ברגע שהוצאתם את המכתב תעבירו אלינו העתק, על מנת שנוכל לדעת מתי לפנות.
דוד אזולאי: לסיכום, אתה רוצה להגיד משהו?
זאב בילסקי: רציתי להגיד לך את מה שכולם אולי חשים אבל הם לא אומרים, שאנחנו כולנו רוצים להודות לך מקרב לך, אתה אדם באמת רגיש, אתה איש מיוחד מאוד, והמאמץ שאתה משקיע ב---
דוד אזולאי: תפסיק, עוד יאמינו לך.
זאב בילסקי: לא, זה נקרא מקצת משבחו.
זאב בילסקי: לכן אנחנו רוצים להודות לך ולאחל לך שתמשיך הלאה לעשות מצוות ומעשים טובים כמו שאתה עושה וביחד אנחנו נצליח.
קריאה: ולשלומית.
דוד אזולאי: רבותיי, אם כבר הזכירו את שלומית, היא הכוח המניע, כל מלה מיותרת.
דוד אזולאי: רבותיי, אני מודה לכם ואני מקווה שבעזרת ה' אנחנו עוד ניפגש פה עם בשורות טובות.
דוד אזולאי: היום אנחנו התחלנו דרך, התחלנו מהלך ונקווה שנסיים אותו בעזרת ה'.
דוד אזולאי: רבותיי, תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
דוד אזולאי: אני פותח את דיוני הוועדה לפניות הציבור בנשוא דירוג התשלום במעונות יום, משפחתונים וצהרונים.
דוד אזולאי: הוועדה הזאת מקיימת מעקב אחרי הנושא הזה של רישום ותשלום ילדים במעונות היום במשפחתונים ובצהרונים.
דוד אזולאי: זו הישיבה השביעית, אדוני המנכ"ל.
דוד אזולאי: אני גם מקדם בברכת ברוך הבא את מנכ"ל משרד התמ"ת, וכמובן יושבת לימיני חברת הכנסת ציפי חוטובלי, שגם היא יחד עם יושב הראש הקודם, חבר הכנסת אורי מקלב, הובילו את הנושא ואני עכשיו רק מצטרף.
דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, מהנתונים שיש בידי זו הישיבה השביעית תוך שנה וחודשיים.
דוד אזולאי: אני חושב שעוד לא היה תקדים כזה שוועדה מקיימת כל כך הרבה ישיבות על נושא אחד, ועדיין לא רואים באופק את התוצאות שכולנו רוצים אותן.
דוד אזולאי: אם אני לוקח כדוגמא את הפער בין אלה שנקבע להם שכר לימוד לבין אלה שעדיין לא, אנחנו מדברים על סדר גודל שכל כ-27%-28%, שעדיין בעצם לא קיבלו מענה.
דוד אזולאי: אדוני המנכ"ל, 28% זה מספר לא מבוטל של הורים.
דוד אזולאי: אנחנו גם קיבלנו, מקבלים וממשיכים לקבל פניות רבות מהורים, שבעצם טרם נקבע להם מחיר והם נדרשים לשלם את הסכום המקסימאלי.
דוד אזולאי: אני מכיר משפחות שהאישה היא המפרנסת היחידה, מביאה משכורת מינימום והיא מזה צריכה לשלם את המקסימום עבור המעון וצא וחשוב מה נותר לאותה משפחה עם מה להתקיים ועם מה לחיות.
דוד אזולאי: יושבות פה מנהלות מעונות יום, שאני מניח שבמשך הדיון הזה יבקשו רשות דיבור ואני אתן להן.
דוד אזולאי: יושבים פה הורים שאדוני גם יוכל לשמוע אותם.
דוד אזולאי: השאלה עד מתי הסאגה הזאת תמשיך.
דוד אזולאי: הגיע הזמן לעצור את זה.
דוד אזולאי: אני מניח שלך יש את הפתרונות הדרושים, והייתי מאד מבקש שאולי גם שהישיבה הזאת תהיה הישיבה האחרונה שנוכל לבשר לציבור הרחב שהבעיה הזו נפתרה ואנחנו כבר יכולים לקבוע מחירים לאותם הורים שטרם נקבעו.
דוד אזולאי: אני אבקש את חברת הכנסת ציפי חוטובלי להשלים את הדברים, בבקשה.
ציפי חוטובלי: תודה רבה אדוני יושב הראש.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להגיד לך שהעבודה המשותפת של שתי הוועדות גם מניסיון עם יושב הראש הקודם, חבר הכנסת אורי מקלב, הניבה תוצאות מסוימות.
ציפי חוטובלי: זאת אומרת אני לא יכולה להגיד לך שדברים נפתרו, אבל בהחלט היינו מנוף לחץ חשוב על משרד התמ"ת.
ציפי חוטובלי: המנכ"ל מתורגל בישיבה הזאת, הוא יודע בדיוק מה התרעומת הגדולה שיש להורים.
ציפי חוטובלי: מלווים גם את הדיונים האלה בדרך כלל אזרחים שהם בעצם המדד הכי טוב שלנו האם הנהלים החדשים שמשרד התמ"ת מנסה להטמיע עובדים בפועל; ואני חושבת כפשוט כדאי שנשמע את הנתונים, כי אני חושבת שברור לכולנו שהמהפכה שמשרד התמ"ת ניסה לחולל – די כשלה במבחן התוצאה מול ההורים.
ציפי חוטובלי: כי ההורים לא שיתפו פעולה עם הסיפור הזה.
ציפי חוטובלי: עכשיו, אנחנו יום אחרי שראש הממשלה הכריז על חינוך חינם לגילאי 3-4.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שמשרד החינוך מטפל כל כך יפה בסוגיות האלה שנוגעות בחינוך ילדים.
ציפי חוטובלי: אתה יודע, ראש הממשלה הכריז היום, אני חושבת שדי ברור לכולנו שבשנה הבאה הדברים האלה ייכנסו לתוקף.
ציפי חוטובלי: לעומת זאת כאן, יש כסף שהמדינה מקבלת בשביל לסבסד את מעונות היום, ולצערנו הרב, בגלל מנגנונים בירוקראטיים הכסף הזה לא מגיע ליעדו.
ציפי חוטובלי: זאת בעצם הבעיה.
ציפי חוטובלי: עכשיו, אדוני מנכ"ל משרד התמ"ת, היות שמשרד התמ"ת עוסק בהרבה נושאים, מעונות היום זה לא הנושא העיקרי של משרד התמ"ת, בגלל זה לדעתי זה לא המקום הטבעי שבו הנושא הזה אמור להימצא, זה נושא למשרד החינוך.
ציפי חוטובלי: אבל עד שהמהפכה הזאת תושלם ועד שהנושא יועבר למשרד החינוך, בכל זאת, בואו נשמע קודם כל את הנתונים.
ציפי חוטובלי: נתחיל מההורים, זה בעצם מה שהכי חשוב לנו עכשיו .
ציפי חוטובלי: אנחנו קודם כל ועדה שדואגת לפרקטיקה, וגם בהסתכלות ארוכת טווח, אני אשמח לשמוע מה הדברים בעצם שאתם מתכוונים ליישם בעקבות המסקנות מהתוצאות הדי קשות שנראו כאן ועדה אחרי ועדה, כמו שאמר יושב הראש המשותף כאן, חבר הכנסת דוד אזולאי.
ציפי חוטובלי: יש כאן מציאות שבה 7 דיונים אנחנו עסוקים בדיוק באותו דבר.
ציפי חוטובלי: עכשיו, אדוני המנכ"ל, בוא נתחיל לשמוע אותך, בוא תיתן לנו סקירה של נתונים ותגיד לנו גם איפה הדברים עומדים מבחינת שיפור והתייעלות מול הורים שלצערנו הרב גם לא ידעו איך להסתדר עם האינטרנט, גם טפסים שלהם חזרו.
ציפי חוטובלי: כל הבעיות בעצם שבשבילן הגענו עד הלום.
שרון קדמי: טוב, בוקר טוב.
שרון קדמי: ראשית, צר לי על הקו שאת מובילה, אבל זכותך.
ציפי חוטובלי: זה לא אני אדוני, זה האזרחים.
ציפי חוטובלי: אני חייבת להגיד לך, אני הפה של האזרחים.
ציפי חוטובלי: אין לי שום דבר אישי, ובוודאי לא נגדך ואתה חייב להבין את זה.
דוד אזולאי: אני מציע שרון, אדוני המנכ"ל, אני רוצה להסב את תשומת ליבך, יש פה דף של מרכז המידע של הכנסת שעשו עבודה יוצאת מן הכלל.
דוד אזולאי: אני מסב את תשומת ליבך לכתוב בו ותראה את הנתונים העדכניים שקיבלנו ממרכז המידע ובוודאי זה יסביר לך מה הסיבה לדברים שנאמרים כאן בטון בוא נגיד לא רך.
ציפי חוטובלי: ביקורתי.