GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרה מילר: לגבי התפעולי, אני עדיין לא הבנתי מה אנחנו צריכים לעשות.
דוד אזולאי: תרשי לי, אני אומר לך מה אתם צריכים לעשות: אני חושב שצריך לצאת חוזר לידיעת אזרחי מדינת ישראל שאומר: א, ב, ג, - למה הם זכאים ולמה הם לא זכאים, זה הדבר הכי פשוט, אחר כך יהיה על מה להתווכח.
דוד אזולאי: היום האזרח לא יודע, לא כולם נמצאים פה שיכולים לבוא ולהציג את הבעיה הזו.
דוד אזולאי: הוא, הביאו אותו לפה, יש לו מזל שהוא שמע, יש לו גם אוזן קשבת פה, שמעו אותו, הביאו את הנושא לפה - - -
שרה מילר: כל נכה שהגיע לרצון לקנות רכב בחברת ליסינג מגיע אלינו ושואל מה המצב.
דוד אזולאי: למה הוא צריך לשאול אם הוא יכול לקבל את הנתונים.
דוד אזולאי: אני אגיד לך איך לעשות את זה.
דוד אזולאי: יש דרך פשוטה וגבירתי מכירה את זה, הבטוח הלאומי -כשנכסים אליו, יש שם עשרות חוברות שמראות את הזכויות של כל אחד ואחד בכל תחום ותחום.
דוד אזולאי: מה יותר פשוט מלהוציא חוברת הסברה לאלה שהולכים דרך הרכב התפעולי או דרך הרכב המימוני, עם דברים ברורים, אחר כך מי שירצה יפנה אלינו, יעתור לבג"ץ, יש מליון ואחת דרכים.
דוד אזולאי: היום אין לו שום בסיס.
דוד אזולאי: הוא הולך לאותו פקיד שלא תמיד גם הוא יודע, שלא תמיד גם הוא יודע - - -
שרה מילר: יש גם שירות טלפוני.
דוד אזולאי: אם הוא בר מזל והגיע לפקיד והפקיד ענה לו אז הוא אומר לו: אדוני, אני באמת לא יודע, את בעצמך יושבת כאן, בצדק, אין לי טענות אלייך, את אומרת רבותי, על התפעולי אני יודעת ועל המימוני - - -
שרה מילר: מה שידעתי, זה בדיוק מה שהבהירו כאן.
שרה מילר: אני חשבתי שיש משהו אחר אבל מה שאמר האדון זה בדיוק מה שאנחנו אומרים.
דוד אזולאי: אין לי טענות אלייך, הבנתי אותך ואני רוצה באמצעותך לעזור לכלל אזרחי המדינה אותם נכים שזקוקים לכם.
דוד אזולאי: לפחות דבר אחד טוב יצא מכאן, שתצא הוראה חד משמעית, הודעה שלכם - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הודעה על מה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אין פתרון - - -
דוד אזולאי: על מה שיש להם.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין להם כלום.
שרה מילר: למה את אומרת 'כלום'?
דוד אזולאי: גברת מילר אמרה לנו בתחילת הדיון, שלגבי הרכב התפעולי ולגבי אביזרים אין בעיה.
שרה מילר: על התפעולי לא אמרתי, אלא על המימוני.
דוד אזולאי: סליחה, היא אמרה שאין - - -
שרה מילר: על התפעולי אמרתי, שאנחנו משלמים קיצבת ניידות.
דוד אזולאי: אני מגיע לנושא השני וכאן אני מבקש - - -
אלי נכט: אי אפשר לקנות את הרכב הזה, ולהשתמש בזה כי - - -
דוד אזולאי: אנשי חברת הליסינג דיברו ואמרו שהם בעצם פנו אליכם.
דוד אזולאי: באיזשהו מקום העסק הזה נתקע.
דוד אזולאי: לא קיבלתם תשובה.
נמרוד הגלילי: לא קיבלתי תשובה וזה לא נשלח לגברת שרה אלא זה לגברת רוחמה מרזם שהיתה - - -
שרה מילר: היא היתה בדיוק כדי להשיב כנראה כאן.
שרה מילר: אם חברות הליסינג יכולות לאפשר שיעבוד של הרכב והגבלה אז הבטוח הלאומי נותן פתרון והתשובה שלך אמרה שבעצם חברות הליסינג, כפי שאני בודק, הן לא מוכנות לשיעבוד ולכן, לא היה למהלך הזה המשך.
שרה מילר: זו היתה פניה לצורך הסקירה שלנו.
נמרוד הגלילי: אמרתי שעשיתם סקר אבל לא באתם אלינו.
נמרוד הגלילי: ויכול להיות שאם תציגו לי דברים אז כן אפשר יהיה לעשות משהו.
נמרוד הגלילי: יש שוני בין החברות, יש תחרות בין החברות.
שרה מילר: חברות שיסכימו לרשום את הרכב –גם את הליסינג וגם אותנו, וישעבדו את הרכב על הסכום שאנחנו מאפשרים לתת הלוואה, אני לא רואה שלא תהיה לנו בעיה לקבל את האישור.
זאב בילסקי: אני חושב שאת תוכלי, עם קצת רצון טוב, הלוא במקרה הזה את רוב הכסף נותנת חברת הליסינג.
שרה מילר: לא תמיד, לא תמיד.
זאב בילסקי: בהנחה שכן - - -
שרה מילר: לא תמיד.
זאב בילסקי: למה לָךְ להגיד כך?
שרה מילר: קודם יכול אדם שיש לו הלוואה עומדת ירצה עדיין לקבל את ההשלמה על החלק שעליו אין לו הלוואה.
זאב בילסקי: גברת מילר, חבל שאת לא מוכנה להקשיב קצת.
זאב בילסקי: יכול להיות, את יודעת אבל יש קצת אנשים עם נסיון בחיים, את יודעת.
זאב בילסקי: אם היית יושבת יחד אתם ומגיעה לאיזושהי הסכמה לגבי שיעבוד חלקי או לגבי אישור של הבטוח הלאומי שהוא את הרכב, אז יכול להיות שהם יבואו.
זאב בילסקי: כל עוד שרוב כספם מובטח אז יכול להיות שהם יבואו והיית פותחת את הענין.
זאב בילסקי: מה שקרה הוא ששנה וחצי מאז שהם פנו, ולא משנה למי בבטוח הלאומי, את יודעת, העסק הזה מת.
זאב בילסקי: מה שאני מציע זה שאולי שעכשיו תתקשרי יחד אתם, תקבעו למחר פגישה ותבואו אל יושב ראש הוועדה עם הסכמות.
שרה מילר: מקובל עליי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי דיברתם על זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה כל כך משמעותי שהרכב רשום?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה יכול להיות עם נכה, או מי יכול לגנוב את הרכב?
שרה מילר: בתנאים מסויימים הבטוח הלאומי זכאי לקבל את ההלוואה העומדת בחזרה מן הנכה.
שרה מילר: מי גבירתי?
זאב בילסקי: חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ' מ"קדימה".
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם כל כך עסוקים בבטוח הלאומי ואני רק רוצה לעשות אצלכם רפורמה ואת לאמכירה אותי אבל זה בסדר.
שרה מילר: אני מצטערת על שאינני מכירה את כולם בַּפָּנִים, אני שומעת אבל לא תמיד יודעת את הפנים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את השם שלי – האם את מכירה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כבר חשוב.
שרה מילר: הלוואה עומדת שניתנת למוגבל בניידות מוחזרת בתנאים מסויימים לבטוח הלאומי -בחלקה או במלואה, ויש תנאים רבים שבהם לפעמים נדרשים להחזיר את ההלוואה העומדת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם אותו נכה ממשיך אחרי שלש שנים?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: -
שרה מילר: אני לא יכולה להבטיח את זה שאותו נכה ימשיך להיות זכאי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה, האם פתאום תצמח לו הרגל?
שרה מילר: יש תנאים שונים שהם מוגדרים בהסכם הניידות, שבהם יש חובת החזר הלוואה עומדת כולל בהחלפה רגילה, כשהוא הולך למכס והוא לא צבר מאה אחוז פרטים ויש חלק של סכום שהוא צריך להחזיר לבטוח הלאומי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הוא הרי יקנה רכב חדש.
שרה מילר: יש מקרים של החזר חלקי ויש מקרים שלמרות שהוא נכה חדלה להיות הזכאות שלו כי אין מי שינהג עבורו.
שרה מילר: אין לו מורשה נהיגה - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה קורה אתו?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם הוא לא יוצא מן הבית?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם הוא כאילו מת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה אתו?
שרה מילר: לא, הוא מקבל קיצבה חודשית.
שרה מילר: הבטוח הלאומי כן נותן הטבות למקרים אבל את מדברת על תיקון הסכם הניידות בכללו, כרגע אנחנו מדברים על - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אולי הגיע הזמן לטפל בזה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדברים על 44 שנה, המדינה כבר יותר צעירה מן ההסכם שלכם.
שרה מילר: אלה כספי צבור שצריך להבטיח את קיומם אם צריך להחזיר אותם, על זה אין ויכוח, שצריך להחזיר במקרים מסויימים.
שרה מילר: החזר הלוואה עומדת אבל אין סוף דוגמאות - - -
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל למה את לא עושה למשל, הסכם, לא עם ליסינג אלא עם הנכה, שהוא חייב להחזיר?
שרה מילר: מה הערובה שלי שהוא יוכל להחזיר?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם הבטוח הלאומי משעבד את כל הרכב, אפילו אם הוא - - -
שרה מילר: לא, זה מה שאני מציעה, ביקשתי שיעבוד על החלק שהבטוח הלאומי נותן, אני מראש אמרתי אנחנו מוכנים לשיעבוד חלקי שמבטיח רק את הסכום שהבטוח הלאומי נתן.
זאב בילסקי: עד שמונים אחוז - בכמה כסף מדובר?
שרה מילר: אמרתי, על הסכום שהעמדתי.
שרה מילר: נתתי ששים אלף שקל - רוצה להבטיח עד ששים אלף שקל, נתתי עשרים אלף - אז משעבדת על הסכום הזה, שיהיה נקוב הסכום.
דניאל הרשקוביץ: שני דברים, אני רוצה לחזור רגע לנושא הקודם, לגבי האביזרים, ציין האדון פה -שבעצם העלה את הנושא, על שינוי בלתי הפיך ברכב אז כדי שיהיה לכם קל, ברור לי שלא תצליחו לתת פה מענה למאה אחוז ממוגבלי הניידות אבל, אם תקחי את אלה שמתקינים התקנים שהם הפיכים -וזה מה שבעצם אנחנו עושים, עדכון שהוא הפיך כמו מנגנון הגה, כמו תפוח הגה וכו', אין לחברות הליסינג שום בעיה ואז תממנו איך שאתם רוצים, מדובר אכן באלפי שקלים כפי שציין האדון.
דניאל הרשקוביץ: אז תגדירו שינוי הפיך ושינוי לא הפיך, יהיה לכם קל יותר.
דניאל הרשקוביץ: לגבי כל ענין השיעבוד -וברור לי שלמוגבלי ניידות עם אחוזים מאד מאד גבוהים יש גם בעיה של פטור ממס על הרכב וכו', שחברות הליסינג לא יכולות לקבל אז זה לא בר ביצוע אבל, דיברתם כאן על הלוואה של עד שלושים אלף שקל: לקחת ולשעבד רכב שעולה מאה עשרים, מאה ארבעים או מאה ששים בשביל שלושים אלף שקל זה לא ריאלי ולא יהיה פיצול של שיעבוד כי הבנקים, רוב חברות הליסינג משעבדות לא רכב פרטני אלא בצורה כוללנית.
דניאל הרשקוביץ: על שלושים אלף שקל אפשר לחשוב על איזושהי בטוחה אחרת, ערב, שניים, אולי משהו אחר, לפתוח את הראש, זה לא סכום בשמים, הנכה לא בורח לאף מקום, הוא מקבל קיצבאות מן הבטוח הלאומי עדיין, תחשבו על איך לצאת מהקופסה ולחשוב.
שרה מילר: אנחנו בהחלט עושים שיעבודים חלקיים, מול בנקים אפילו, שנותנים הלוואה - - -
דניאל הרשקוביץ: אתם עושים אבל אני מדבר מצד חברות הליסינג.
שרה מילר: אם אנחנו מגדירים שנתנו הלוואה של שלושים אלף והשיעבוד הוא רק על שלושים אלף, שמבטיח לי את התשלום הזה ואני דורשת אותו - - -
דניאל הרשקוביץ: אני מדבר בכובע של חברת ליסינג.
שרה מילר: אם אתה מתחייב להחזיר את הסכום הזה.
דניאל הרשקוביץ: אני לא אהיה ערב במקום הנכה.
דניאל הרשקוביץ: את לא מעבירה לי את הסכום אבל יכולים להיות פתרונות אחרים.
זאב בילסקי: תודיעי ללקוח שלך שאת מזרימה לו כסף כל הזמן, שהנכה יתן את הערבות.
שרה מילר: למה חברת הליסינג לא מוכנה - - -
דוד אזולאי: אני אפנה קודם כל אל חברות הליסינג, אנחנו כאן מקיימים דיון ואפשר לחשוב שמדובר על חלק נכבד מרכבי הליסינג שהם שייכים לנכים, לא בטוח.
דוד אזולאי: אנחנו מדברים פה על אחוז קטן ולא על אחוז גדול, ואני אומר פה: גם חברות הליסינג צריכות לחשוב.
דוד אזולאי: נכון שאתן עסק מסחרי שתפקידו להרוויח אבל, יש אוכלוסיות מסויימות שצריך לבוא ולחשוב, להיות מקוריים ויצירתיים, לגבי אותן אוכלוסיות.
דוד אזולאי: במיוחד כשלא מדובר בקבוצה גדולה מאד.
דוד אזולאי: גם הבטוח הלאומי, הגיע הזמן, הרי כל מה שאתם רוצים בסיפור הזה הוא להבטיח את הכסף שלכם - - -
שרה מילר: לא שלנו, של הציבור.
שרה מילר: אלה כספי ציבור.
דוד אזולאי: הלוואי וזה היה של הציבור, היינו נהנים מזה יותר.
דוד אזולאי: בינתיים הקופה הכי גדולה במדינת ישראל היא זו של הבטוח הלאומי אבל זה נושא למקום אחר ולזמן אחר.
דוד אזולאי: בכל אופן, גם הבטוח הלאומי, כשאותו נכה, זכאי לקבל את אותה השתתפות מן הבטוח הלאומי סביר להניח שיש לו איזושהי גמלה מן הבטוח הלאומי.
דוד אזולאי: גם לכם יש את הערבויות שלכם.
דוד אזולאי: מה שאני רוצה להציע, על מנת להגיע לפתרונות, הוא קודם כל לומר שהבטוח הלאומי, בענין הזה לא נהגתם כשורה בכך שבמשך שנה וחצי העסק הזה תקוע, אז אני יודע ומכיר את הסיפור של עובדי מדינה, שתמיד הם חיים בתקווה שכמו שאומרים, יושב הראש הזה הלך, יבוא אחר ובסופו של דבר הדברים ישתנו אבל, לפעמים הדברים לא הולכים לפי הדרך הזו וברוך השם יש המשכיות.
דוד אזולאי: אז אני אבקש שבתוך שבועיים, גם נציגי חברות הליסינג וגם נציגי הבטוח הלאומי, ישבו - - -
שרה מילר: והאוצר.
דוד אזולאי: צודקת.
דוד אזולאי: עם היועצים המשפטיים שלכם, תנסו לגבש איזושהי נוסחה.
שלומית אבינח: כמה מוגבלים בניידות יש?
שרה מילר: שלושים ושלושה אלף.
שרה מילר: זה כולם, גם אלה שהיקף נכותם הוא מעל 80%.
שלומית אבינח: כמה עד שמונים אחוז?
דוד אזולאי: אבל לא כולם קונים בליסינג.
שרה מילר: ברור.
דוד אזולאי: לא מדובר פה בכמות כזו גדולה, של מספר גדול כל כך של אנשים.
דוד אזולאי: אני גם מבקש לפנות אל נציג משרד האוצר, קודם כל אני רואה את זה בחומרה רבה, שהם לא מצאו לנכון לשלוח לפה נציג, אני מבקש שנציג של משרד האוצר ישתתף בדיונים המשותפים לחברות הליסינג ולבטוח הלאומי, ואני מבקש בתוך שבועיים לקיים דיון בוועדה הזו ולבוא עם נתונים, גם לגבי רכב מימוני וגם לגבי רכב תפעולי.
שרה מילר: לא ברור לי מה זה 'נתונים' כי נתונים לא יהיו לנו.
דוד אזולאי: הצעה גם לגבי השיעבוד וגם לגבי האיזון.
דוד אזולאי: אם תהיו כל כך חרוצים ותרצו בתוך שבועיים להפיץ איזושהי הודעה לציבור הרחב כדי להביא להתייעלות בנושא אדרבה, תבוא עליכם הברכה.
זאב בילסקי: או שאם תגמרו את הדיונים ביניכם תום שבוע אז יושב הראש יסכים להקדים את החישיבה.
דוד אזולאי: אני מברך על האופטימיות שלך.
דוד אזולאי: רִשמו לפניכם שתוך שבועיים -ואני מעריך שזה יהיה ביום שני או שלישי בעוד שבועיים, יהיה דיון, אני מבקש, גם מנציגי הבטוח הלאומי, אם באיזשהו מקום העסק הזה נתקע, אנא מכם, עדכנו אותנו.
דוד אזולאי: רבותיי, אני פותח את ישיבת הועדה לפניות הציבור.
דוד אזולאי: על סדר היום ילדים נכים המבקשים את השתתפות המדינה בקצבת שר"מ – קצבה למימון עובד זר.
דוד אזולאי: אני ראשית אפתח בדברי בכך שאני רואה את העניין בחומרה רבה בכך שקבענו עם המנכ"לית שתופיע היום בדיוני הועדה.
עמיר פרץ: מנכ"לית הביטוח הלאומי.
דוד אזולאי: מנכ"לית.
דוד אזולאי: הישיבה הזאת תואמה איתה, נתנה את הסכמתה למנהלת הועדה וצערי הרב, למרות האיחור של 20 דקות, היא טרם הופיעה לישיבה זאת ואני רואה את זה בחומרה רבה.
דוד אזולאי: זהו זלזול בכנסת, בוועדות הכנסת.
דוד אזולאי: אני חושב שאנשים שמקבלים כאלה תפקידים בכירים ולוקחים עומס כזה על כתפיהם, לא מצאו לנכון להגיע לישיבה כל כך חשובה, אני חושב שגם היא אינה ראויה להתייחסות.
דוד אזולאי: זה זלזול שאי אפשר לעבור עליו לסדר היום.
דוד אזולאי: אני גם מבטיח להגיב בעניין הזה.
דוד אזולאי: גם אם היא עוזבת אדם צריך לדעת להשאיר שם טוב במקום שהוא נמצא בו.
דוד אזולאי: גם אם הוא עוזב.
דוד אזולאי: זה לא "אחרי המבול".
דוד אזולאי: זה מוסד.
דוד אזולאי: זה לא רכוש פרטי.
דוד אזולאי: זה לא בית פרטי של אף אחד.
דוד אזולאי: היא משרתת ציבור כמו כל אחד מאיתנו כאן.
דוד אזולאי: כל היושבים פה עושים מלאכתם נאמנה בהתנדבות.
דוד אזולאי: באיזה זכות יכולה, אפילו לא מצאה לנכון להרים טלפון ולהתנצל שהיא לא יכולה לבוא.
קריאה: כבודו, לפני שנתיים היא הבטיחה בפני ועדה, באותו יום לנכים, היא הבטיחה שהנושא, שאנחנו היום כונסנו פה, הוא בבדיקה ותוך כמה חודשים ייפתר.
דוד אזולאי: קיי.
דוד אזולאי: אני בכל אופן ואני בטוח שחברי בועדה, מצטרפים ורואים את העניין הזה בחומרה רבה ואני לא אעבור על כך לסדר היום.
דוד אזולאי: לא נבזבז זמן ונקיים את הדיון גם בלעדיה.
דוד אזולאי: יש פה אנשים מהביטוח לאומי שעושים מלאכתם נאמנה והם מופיעים פה מידי פעם בישיבות ומשתתפים איתנו ואני יודע שכבר בישיבה הקודמת גם פתרו בעיות, על כך הם ראויים להערכה ולשבח.
דוד אזולאי: יושב פה ד"ר אלישר ואחרים שבאמת יישר כוח ואני מקווה שנמשיך לעבוד בשיתוף פעולה.
דוד אזולאי: סך הכל כולנו משרתי ציבור.
דוד אזולאי: זה התפקיד שלנו לשרת את הציבור.
דוד אזולאי: רבותיי, אני פותח את הישיבה.
דוד אזולאי: הנושא, כפי שאמרתי זה דרישה לגמלת שירותים מיוחדים עבור ילדים נכים.
דוד אזולאי: המדובר בכ – 35 אלף ילדים, שלצערי הרב, הגורל התאכזר להם ומי שקורא קצת את החומר ולמד את החומר, אני חושב שלא מספיק שהגורל התאכזר להם, אלא גם הביטוח הלאומי מתאמלל, ומאמלל אותם בכך שמונע מהם קצבה חודשית כדי לתת שירות שקצת יביא להם איכות חיים.
דוד אזולאי: מדובר בכ – 18,353 ילדים, שהם תלויים ברוב בעזרה ברוב שעות היום.
דוד אזולאי: יש סוג שני שזה כ – 27 אחוז, מדובר על 9,730 שהם תלויים בעזרה רבה בעל הפעולות ביום יום.
דוד אזולאי: יש עוד כ – 7,500 שזה כ – 21 אחוז, שהם תלויים לחלוטין בכל הפעולות היום יומיות שלהם.
דוד אזולאי: סך הכל, כפי שאמרתי, מדובר על 35,629 ואני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהודות למרכז המידע של הכנסת, ובמיוחד לאסף, שעשה פה עבודה מצויינת והכין לנו פה נייר עמדה זה שהוא מונח לפניכם.
קריאה: זה למבוגרים.
דוד אזולאי: בטבלה השניה אנחנו מדברים על הילדים.
דוד אזולאי: בטבלה הראשונה זה המבוגרים ואחר כך, אני מדבר כרגע על הילדים, שפה, טבלה שניה מדברת על כ – 30,088 שמתוכם 569 ילדים שהם מקבלי גמלה והיו זכאים ל – 620 שקל האלה.
דוד אזולאי: יש לכם פה את הרשימה.
דוד אזולאי: אין טעם שאני ארחיב בעניין הזה.
דוד אזולאי: הטבלה הזאת מונחת לפניכם.
דוד אזולאי: רבותיי, מה שהספקתי כאן ללמוד ומה שראיתי זה שבעצם אותם ילדים נכים מקבלים את הקצבת נכה ולמעשה הם לא מקבלים את אותה גמלה לשירות מיוחד כדי שיוכלו להביא עובד זר שיוכל לשאת בעול היום יומי של המשפחה.
דוד אזולאי: מתברר שאחת הסיבות שהם לא מקבלים זה בעצם יש להם הורים וההורים יכולים לשאת בנטל.
דוד אזולאי: אבל לא כך הם פני הדברים.
דוד אזולאי: יש הורים שהפסיקו לעבוד.
דוד אזולאי: יש הורים שכתוצאה מטיפול באותו ילד או ששני ההורים הפסיקו לעבוד, או שהורה אחד הפסיק לעבוד.
דוד אזולאי: ברור שהדבר מקשה על חיי היום יום של המשפחה.
דוד אזולאי: ההוצאה היא, אם לשפוט לפי הנתונים שיש כאן, ההוצאה היא גדולה מאד, לפעמים זה מגיע לסדר גודל של כ – 10,000 שקל בחודש, בהתחשב בכל ההוצאות הנלוות של העובד זר.
דוד אזולאי: אני חייב לציין, לא כל ילד נכה מקבל את כל הגמלה.
דוד אזולאי: זה מחולק פה, בטבלה שלפניכם מחולק פה, ואתם רואים שיש פה 4 דרגות, כל אחד כמה מקבל.
דוד אזולאי: אני חושב שהגיע הזמן שהביטוח הלאומי ישנה פאזה לטובת אותן משפחות ואף אחד לא יכול לבוא ולספר סיפורים שאין כסף.
דוד אזולאי: ביטוח לאומי זה אחד המוסדות העשירים במדינת ישראל.
דוד אזולאי: יש כסף.
דוד אזולאי: זאת קבוצה חלשה שלא צריך להתחשבן איתה, אלא צריך לבוא לקראתה.
דוד אזולאי: אני חושב שאותם הורים שלקחו על עצמם את המשימה הזאת והם במקום לעשות לעצמם חיים קלים, לא שולחים את הילדים לכל מיני מוסדות, אלא מעדיפים את הטיפול ביום יום בילדים שלהם.
דוד אזולאי: אנחנו כחברה צריכים לעשות הכל על מנת לחזק ולעודד את אותם הורים שעושים עבודת קודש.
דוד אזולאי: אני רוצה לציין שהדיון הזה הוא לא דיון ראשון.
דוד אזולאי: הדיון הזה כבר התקיים לפני כמה חודשים על ידי היושב ראש הקודם.
דוד אזולאי: חבר הכנסת הרב אורי מקלב, שהוא היה יושב ראש הועדה, הוא קיים דיון כאן בנושא הזה.
דוד אזולאי: הוקמה ועדה בעקבות אותו דיון.
דוד אזולאי: אותה ועדה הגישה המלצות, אבל לצערי הרב מה שהיה – נשאר.
דוד אזולאי: לא התקדמנו בשום דבר.
דוד אזולאי: אם מישהו חושב שכאן אני טועה, בבקשה שיקום ויגיד שאני טועה.
דוד אזולאי: אבל לא יעלה על הדעת שועדת כנסת יושבת, משקיעה, מקימים ועדה שבדקה את הנושא הזה והגיעה לממצאים ויש תוצאות, משום מה הנושא הזה לא מיושם עד עצם היום הזה.
דוד אזולאי: אני מבקש מנציגי הביטוח הלאומי שיושבים כאן את התשובות שלהם לנושאים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: המנכ"לית לא הגיעה?
דוד אזולאי: לא, היא עסוקה בדברים יותר חשובים כנראה.
דוד אזולאי: דיברנו על זה כבר ולא אחזור על זה.
דוד אזולאי: רבותיי, אני אבקש מהיושב ראש הקודם, חבר הכנסת הרב אולי מקלב, שליווה את הנושא הזה, בבקשה אדוני, רשות הדיבור עוברת אליך.
אורי מקלב: בחרת באמת ביום הנכה הבינלאומי לדון בנושא שהוא מאד מאד אקוטי וזה השר"מ לילדים נכים.
אורי מקלב: כפי שאתה אמרת, צריכים לקחת, קודם כל, אתה נתת צל"ש ואני עוד אוסיף על הצל"ש הזה להורים האלה שאנחנו מדברים עליהם, הורים שלא שולחים את הילדים למוסדות, על אף שבמוסד המדינה, אם תשלם אלפי, 18,000, 16,000 שקלים לחודש הילדים האלה, החליטו להקריב את חייהם ממש בשביל לטפל.
דוד אזולאי: ההורים.
אורי מקלב: ההורים.
אורי מקלב: ההורים האלה החליטו להקריב את חייהם ממש כדי לטפל בילדים האלה.
אורי מקלב: אין, אין הורה אחד שמאמץ ילד כזה ואני מדבר עכשיו בשביל זה על ילדים שהם מעל 100 אחוז נכות, כדי להקל על המספרים, שגם לא מדובר על מספרים, מדובר על קצת למעלה מ – 20 אלף, שהם, אין אחד שזה חיי המשפחה שלו והחיים הפרטיים שלו נמשכים כפי שהיו עד עתה.
אורי מקלב: זה אומר הקרבה מלאה עבור הילד.
אורי מקלב: זה שינוי בחיי המשפחה, אנחנו יודעים לאן זה מוביל.
אורי מקלב: זה אומר השקעה.
אורי מקלב: אין ספק שאחד מבני הזוג מפסיק לעבוד ואם הוא לא מפסיק לעבוד אז הוא צריך להביא עזרה אחרת מבחוץ שעולה הרבה.
אורי מקלב: זאת אומרת, אנחנו רואים בעצם את ההורים האלה כמטפלים.
אורי מקלב: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה ומשלימים עם כך, שההורים האלה נגזר עליהם להיות עכשיו העובד הזר של ההורים.
אורי מקלב: יש להם מספיק מה להשקיע כהורים.
אורי מקלב: יש להם הרבה.
אורי מקלב: הם משקיעים, אין היבט שהוא, מבחינת ההתפתחות של הילד, על כל שלביו, ובכל שנותיו, להשקעה כהורה כמה הוא צריך להשקיע.
אורי מקלב: ההוצאות הן גדולות לאין ערוך.
אורי מקלב: אין נקודה בחיים שההוצאות הם לא כפולות ומכופלות: ביגוד, משקפים, תרופות, מה שצריך, חינוך, טיפולים.
אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על בני המשפחה האחרים שזה נמצא כמה אני צריך להשקיע בכך.
אורי מקלב: גם אם אנחנו היום נכפיל, ואני אומר את זה באופן, אני חושב שאני אומר את זה באופן מוסמך, גם אם נכפיל את הגמלה שמקבלים היום, עדיין זה לא יכסה להם להביא עובד זר הביתה.
אורי מקלב: נכפיל את זה , לא שנקבל חצי.
אורי מקלב: ואיפה כל ההוצאות האחרות אחרי שיש, גם אם יש עובד זר?
אורי מקלב: אנחנו בעצם גוזרים על ההורים האלה שהם לא רק, שהם לא יכולים לתת לילד מה שהם צריכים לתת לו, מכיוון שהם צריכים להיות עסוקים בדברים שיש להם אלטרנטיבה, כמו עוד עזרה בבית.
אורי מקלב: הם לא נותנים לילדים אחרים כשיש.
אורי מקלב: הם לא יכולים לתת לילדים אחרים מה שהם רוצים לתת ואנחנו עומדים בשוויון נפש.
אורי מקלב: אנחנו יכולים להבין שיש הרבה מה לתקן בביטוח לאומי.
אורי מקלב: יש לנו הרבה מגזרים שיש לנו מה לתת, אבל אם היינו צריכים לרכז, לקחת את ה – 10 דברים, שהם דברים הכרחיים, שזה אבני יסוד במדינה, בחברה שצריכה לתת משהו, היינו לוקחים 10 דברים ובראשם היה השר"מ, מכיוון שקודם כל אנחנו התרשמנו לבד מהנושאים האלה.
אורי מקלב: אנחנו קיימנו פה ועדות.
אורי מקלב: בוועדות האלה לא רק היה נושא להעלות את זה מבחינה ממשלתית – מערכתית, אלא לשמוע את ההורים ורצינו שהפקידים גם כן ישמעו את ההורים ויתרשמו באופן בלתי אמצעי.
אורי מקלב: אמרה את זה, וכותבת על זה מנהלת הועדה ...
אורי מקלב: אף עין לא נותרה יבשה.
אורי מקלב: ואני אומר את זה, זה לא הגזמה, בועדות האלה שהיו, אף עין לא נותרה יבשה לשמוע את ההורים מה הם עוברים.
אורי מקלב: הבאנו מגוון של בעיות, התחבטויות.
אורי מקלב: כל הורה שדיבר, דיבר כל אחד מבחינה: הורה אחד שיש לו שני ילדים.
אורי מקלב: הורה אחד שיש לו ילד אחד במוסד וילד אחד שיש לו בבית.
אורי מקלב: הורים שיש להם ילדים אחרים.
אורי מקלב: הורים שיש להם ילד אחד.
אורי מקלב: אנחנו היום דיברנו על כך שאם אנחנו, מאיזה זכות, מאיזה הצדקה, יש לנו היום לא לתת את הדבר הזה?
אורי מקלב: הם חוסכים למדינה.
אורי מקלב: לא לוקחים מהמדינה את כל מה שנותנים.
אורי מקלב: הם במקום המדינה שצריכה לתת להם.
אורי מקלב: ואנחנו, מה אנחנו מונעים מהם?
אורי מקלב: מכיוון שאנחנו, התזה שיש לנו, אני בכל אופן שמעתי מהממשלה, או מביטוח לאומי: כל הוראה מחנך את הילד שלו וצריך להשקיע בילד שלו, אז אני לא צריך לתת.
אורי מקלב: התוספת שיש למבוגרים זה בגלל שהם, תוספת השלמה, מכיוון שהם לא יכולים לקבל הכנסת.
אורי מקלב: אני חושב שזה לא תופס, זה לא מחזיק מים.
אורי מקלב: אין לזה שום יסוד לטענות האלה.
אורי מקלב: לא שמענו שום תשובה שהיא מסברת את האוזן, ספקת ובעצם עונה אמיתית מדוע אנחנו לא נותנים להורים את העזרה המינימלית?
אורי מקלב: שהיא עוד תוספת בתקציב.
אורי מקלב: אנחנו דיברנו, כדי להקל, אדוני אני אקצר.
אורי מקלב: יש עוד דוברים אחרים, דיברנו שבוא נעשה את זה גם בשלבים.
אורי מקלב: נתחיל עם הנכים הכי קשים.
אורי מקלב: בנכים הכי קשים של 100 אחוז, או 120, בסך הכל יש 1,800.
אורי מקלב: 1,800 ילדים שהם מעל 120 אחוז.
אורי מקלב: אני לא אומר ...
אורי מקלב: נתחיל איתם בקצבה יותר גדולה.
אורי מקלב: נתחיל עם 100 אחוז עם קצבה יותר לתת תוספת.
אורי מקלב: גם הנושא הזה עדיין לא הגיע.
אורי מקלב: אנחנו ישבנו עם השר הקודם, שר הרווחה הקודם, עם שר העבודה הנוכחי.
אורי מקלב: ישבנו עם מנכ"לית ביטוח לאומי.
אורי מקלב: ישבנו עם פקידים בכירים.
אורי מקלב: הוקמו ועדות, אנחנו היום שנה וחצי אחרי זה.
אורי מקלב: יש חוק, סליחה, אני עוד ...
אורי מקלב: יש חוק שהוגש לממשלה, שחתום לה למעלה מרוב הכנסת.
אורי מקלב: רוב חברי הכנסת חתומים על החוק הזה.
קריאה: למעלה מ – 40.
אורי מקלב: חתמו על זה יותר.
אורי מקלב: יש למעלה מ – 60 חברי כנסת שחתומים על החוק הזה.
אורי מקלב: החוק הזה לא מקודם על ידי הממשלה.
אורי מקלב: בהנחה ובקריאה שישנה ועדה שמטפלת בזה ואנחנו לקראת פתרונות.
אורי מקלב: שנה וחצי עדיין אין פתרונות.
אורי מקלב: אז אני מודה לך, אדוני היושב ראש, שאתה קיימת את הועדה הזאת וכפי שאני גם יודע את היכולת שלך, שאתה לא תוריד את זה מסדר היום, בגלל שאני חושב, גם לאור המחאה החברתית ואור היום, השינויים שהממשלה היום, רוצה היום להיות אוזן קשבת לציבור, הם הראשונים שצריכים לשמוע אותם זה ההורים של הילדים האלה.
דוד אזולאי: אכן באמת לפי הסדר אנחנו גם ניתן להורים להתבטא בעניין.
דוד אזולאי: רק אני אבקש מחברי הכנסת, אנא מכם, תשתדלו לקצר.
דוד אזולאי: בבקשה, חבר הכנסת עמיר פרץ.
עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, חברי, חברי הכנסת וכל האורחים שהגיעו היום ליום המיוחד הזה שמתקיים בכנסת, יום לדיון על כך האזרחים עם מוגבלויות.
עמיר פרץ: ודאי כשפורטים את הדברים, אין מקום יותר חשוב שיותר מעיד מאשר לבוא כאן ולדון על הילדים עם המוגבלויות.
עמיר פרץ: כל אחד וניסיונו.
עמיר פרץ: אני רוצה לומר לכם שכפי שתיאר כאן ידידי, חבר הכנסת מקלב, אין ספק שרק שאתה נכנס לתוך משפחה, וחווה את הקשיים.
עמיר פרץ: אני מכיר פה את אחת הלוחמות, אולי החשובות שיש במאבקים של הנכים.
עמיר פרץ: אחת שהיא גם מגדלת ילדה נכה במצב קשה, גב' עילית שמואלי, אני באופן אישי נקשרתי למשפחה ומלווה את הבת שלה, שמחה, הרבה מאד שנים.
עמיר פרץ: בכל פעם מחדש אני עומד נדהם, משתאה, מעריך ומתקשה לתפוס איך בכל זאת מצליחים להחזיק מעמד.
עמיר פרץ: אבל מה שמפליא, אדוני היושב ראש, פרט לעובדה שהמשפחה מקריבה את עצמה, אתה רואה שהילדים האלה, שהמשפחות החליטו להקריב עצמן עבורם, מתקדמים.
עמיר פרץ: זאת אומרת, אתה לוקח ילד במוסד מקביל, שעבר תהליכים עם כל השיטות ואני מאמין שגם העובדים במוסדות השונים נותנים את אהבתם וגם הם כשבודקים מוסדות של ילדים במצבים כאלה רואים כמה העבודה קשה.
עמיר פרץ: אני רק, להיזכר באחד המוסדות שצריכים להרים ילד עם מנוף כדי להצליח לנקות אותו ולשטוף אותו, ולרחוץ אותו.
עמיר פרץ: אתה אומר: מה?
עמיר פרץ: אנחנו יכולים לבוא בטענות לעובדים באותם מוסדות?
עמיר פרץ: גם הם מקריבים את עצמם.
עמיר פרץ: הרבה מעל ומעבר למה שמישהו היה מצפה.
עמיר פרץ: אבל למרות הכל, כשאתה עושה השוואה אובייקטיבית איך התקדמו הילדים שנמצאים בבית, ואיך התקדם ילד מקביל שנשלח למוסד, אין בכלל ספק, לפחות לפי ניסיוני, הילד שנמצא בבית האופק שלו, קפיצת הדרך שלו שונה לחלוטין.
עמיר פרץ: שונה לחלוטין.
עמיר פרץ: עכשיו יש שתי אפשרויות: או שהמדינה תמשיך להיות קפוצת אגרופים ולומר: אנחנו דווקא בסעיף הזה לא פותחים את הידיים שלנו ולאט לאט מה יעשו המשפחות?
עמיר פרץ: יישברו וישלחו את הילדים למוסד.
עמיר פרץ: הרי זה מה שיקרה.
עמיר פרץ: גם יכפילו וישלשו את העלות של המדינה.
עמיר פרץ: גם יגרמו לכך שהילד עצמו יחזור ויהיה מעוכב מאד.
עמיר פרץ: גם משפחות ששומעות על הקשיים, אלה שבאמת גורלם, איך לומר?
עמיר פרץ: מוכי גורל זה הגדרה לא מתאימה, כי כשמטפלים בילד אז הוא הופך גם אדם שיודע לאהוב, ויודע לקבל אהבה.
עמיר פרץ: אבל אם באמת נגזר על משפחה מסויימת שנולד ילד כזה, הרי מדברים אחד עם השני.
עמיר פרץ: הרי רוב המשפחות לא ירצו לעבור אפילו את החוויה ואת הניסיון לשעבד את המשפחה כולה לטובת אותו הילד עם צרכים מיוחדים.
עמיר פרץ: אני חושב שהתביעה שלנו, אדוני היושב ראש, להשוות את השר"מ היא תביעה מינימלית.
עמיר פרץ: אני לא בטוח גם שבמקרה של ילדים צריך להשאיר את זה רק במונח של עובד זר.
עמיר פרץ: יכול להיות שגם צריך להרחיב ולהגיד דווקא, להבדיל ממבוגרים, במקרה של ילד לאפשר למשפחה להחליט.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגשתי הצעת חוק.
דוד אזולאי: על זה נאמר: תפשת מרובה, לא תפשת.
עמיר פרץ: אני מסכים אדוני.
עמיר פרץ: כי איך אמר חבר הכנסת מקלב?
עמיר פרץ: יש לו, מירב חברי הכנסת חתומים.
עמיר פרץ: אתה יודע, ברוסיה אומרים שלא חשוב כמה מצביעים, חשוב כמה סופרים.
עמיר פרץ: אז פה לא חשוב כמה חותמים, חשוב כמה מצביעים.
עמיר פרץ: השאלה אם כל אלה שחותמים יגיעו לאולם ויצביעו בניגוד לעמדת הקואליציה ובניגוד לעמדת הממשלה.
עמיר פרץ: אני חושב, אדוני היושב ראש, אני יכול בהחלט להסכים איתך: תפסת מרובה, לא תפסת.