GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אזולאי: כנראה שהסטודנטים לא נוסעים בתחבורה ציבורית מספיק.
יעל סיני: ואנחנו לא צרכן מספיק חשוב.
סתו ארז: במקרה, באמת במקרה, אני פשוט עכשיו גם צריכה ללכת לישיבה של ועדת החינוך של הכנסת, יש מושב פתיחה.
סתו ארז: במקרה אני הבאתי כאן את הנתונים מהסקר האחרון שנערך בקרב יותר מ-5,000 סטודנטים.
סתו ארז: 40% מהסטודנטים מגיעים למוסד הלימוד בתחבורה הציבורית.
סתו ארז: אני יכולה להגיד לך שבירושלים זה יותר וזה יותר מתקרב למעל 50%.
דוד אזולאי: אני רק התבדחתי, אל תיקחי את זה ברצינות.
סתו ארז: לא, במקרה אני רק יכולה להגיד לך שזה אפילו הנתונים המדויקים שעכשיו אנחנו הולכים להציג.
ישראל אייכלר: לא, אבל את זה צריך לדעת, כי אם טוענים בפני שר התחבורה שסירבו לפתוח שם עמדות ופה אומרים שזה לא נכון, אז כנראה שהנהלת האוניברסיטה אולי סירבה.
ישראל אייכלר: מישהו פה ---
יעל סיני: אנחנו דיברנו גם עם הביטחון וגם מהנהלת האוניברסיטה היה דיון מיוחד, ופשוט זה רחוק רחוק מהמציאות.
אורי מקלב: זה אני יודע באוניברסיטה הזאת, אבל באוניברסיטה של הסטודנטים ברחוב מלכי ישראל, ששם ביקשו בסמינרים שביקשו וסירבו להקים עמדה.
ישראל אייכלר: בסמינרים, אבל באוניברסיטה העברית ---
אורי מקלב: אבל אני אומר זה גם מספיק ציבור.
אורי מקלב: אני רק אומר שמה שהיא אמרה שאם אתמול היה מספר 600, דהיינו שיש כמו שאני אמרתי מאות סטודנטים שעדיין לא יכולים לממש את זכותם לקבל הנחה.
דוד אזולאי: אני אמרתי את זה בתחילת דבריי, אז זה ברור הדברים.
דוד אזולאי: רבותי, אני מבקש ---
ירון בן אהרון: היא לא הייתה מעורבת בדברים האלה.
יעל סיני: אני הייתי מאד מעורבת בדברים, אני עובדת עם אינה, אני יודעת ומזהה פה את השמות של כל מי שאינה ---
ירון בן אהרון: לא, אינה עדיין לא הייתה.
דוד אזולאי: אני מבקש להפסיק עם הדו שיח הזה.
דוד אזולאי: בבקשה, "אגד".
יעקב נחום: שמי יעקב נחום.
יעקב נחום: אני רוצה להתייחס לכמה היבטים שנאמרו כאן, ואחרי זה שלמה הלוי, שהוא מהנדס במקצועו, אחראי על נושא פרויקט הכרטוס הזה ב"אגד", הוא ישלים את מה שאני אומר.
יעקב נחום: קודם כל אנחנו מברכים בכלל על הקדמה הטכנולוגית.
אורי מקלב: אבל אני שואל, ההנפקה זה לסטודנטים, אבל ה"רב קו" עצמו זה סיטיפס אחראי על זה.
יעקב נחום: כל לחברות התחבורה הציבורית בארץ אחראיות על הנושא הזה.
יעקב נחום: זה לא רק "אגד" וסיטיפס, צריכים לשים ---
אורי מקלב: אני אמרתי מקודם שדיברתי, יש תחנה בפסגת זאב ובתחנה המרכזית, אולי יש במלחה, אני לא חושב שיש, אבל אולי עוד מקום אחד, אבל לא מעבר לזה.
יעקב נחום: הרב מקלב, אנחנו ניתן, אנחנו לא בורחים לא מאחריות ולא מהסמכות שניתנה לנו ואנחנו נגיב גם לדברים ---
דוד אזולאי: לא ניתן לך לברוח, מה אתה חושב.
דוד אזולאי: סתם הזמנו אתכם לפה?
יעקב נחום: אנחנו גם לא מתכוונים ואתה רואה שגם הגענו והגענו לא מתוגברים, אבל בפורום רחב.
יעקב נחום: אנחנו קודם כל מברכים בכלל על כל הקדמה הטכנולוגית הזאת שנכנסה בכלל למדינה ולירושלים, כי אני חושב שבסופו של תהליך, שנכון לרגע זה הוא טיפה ארוך, הוא טיפה מייגע, התושבים רק יזכו לשירות הרבה הרבה יותר טוב בתחבורה הציבורית, והייתי שמח אם יושב ראש הוועדה היה מזמן את הוועדה מעכשיו לעוד שנה, על מנת ללמוד את המסקנות הטובות שיהיו מתוך השימוש בכרטיס ה"רב קו" הזה.
יעקב נחום: אני רוצה לומר לרב מקלב שהרים את העיתון והראה לנו כתבה.
יעקב נחום: רק הרב מקלב אולי שכח להביא את העיתון של 'יתד נאמן' 'במשפחה' 'בקהילה', בעוד כמה עיתונים חרדיים שיצא ביולי 2011.
יעקב נחום: אני במקרה הבאתי את זה איתי.
אורי מקלב: אבל זה עיתון מהיום.
יעקב נחום: לא, לא נורא, זה בסדר.
יעקב נחום: אנחנו לא מתנגחים, הרב מקלב, אני רק רוצה להציג את העובדות.
יעקב נחום: בעיתונות החרדית, בעיתונות הכללית, בכל רחבי העיר על גבי האוטובוסים, טלרופים, איפה שרק אפשר לפרסם במדינת ירושלים, פרסמנו.
יעקב נחום: לא רק אנחנו דרך אגב, זה בשיתוף משרד התחבורה, תכנית אב לתחבורה בירושלים, שעושים עבודה נפלאה, פרסמנו את קמפיין ירושלים מתחדשת עם "רב קו", הכרטיס החדש לתחבורה הציבורית.
יעקב נחום: עלינו עם עמדות, גם חברת סיטיפס בירושלים, גם "אגד" ירושלים, כמעט בכל רחבי העיר, ואנשים פשוט מיאנו להגיע.
יעקב נחום: הם לא האמינו שהיום הזה באיזה שהוא מקום גם יגיע ויצאנו עם עוד קמפיין, וביקשנו מהאנשים להגיע, כי בסופו של תהליך ה"רב קו" ייכנס לירושלים, ואנחנו עשינו, פרסמנו, נתנו והציבור בחר, מסיבותיו הוא, ואנחנו לא מאשימים אף אחד, גם לא מאשימים את הציבור, בחר מסיבותיו לא להגיע ולא להנפיק וזה בסדר, לא באים אליו בטענות.
אורי מקלב: ממתי הסטודנטים יכלו לעשות את זה?
יעקב נחום: רק שנייה, נתייחס גם לה.
ישראל אייכלר: כי זה מה שיצר את הפקק הגדול.
יעקב נחום: נתייחס גם לזה, הרב אייכלר.
סתו ארז: ב-24.10, זאת התשובה.
יעקב נחום: אנחנו פרשנו את העמדות.
יעקב נחום: דרך אגב, פרשנו עמדות גם בשכונות, בהרבה ---
דוד אזולאי: באיזה תאריך התחלתם לפרוש את העמדות?
יעקב נחום: התחלנו באפריל כבר.
יעקב נחום: היינו בשכונת רמות בירושלים, נתנו לציבור החרדי שם מענה, היינו ברב שפע, נתנו לציבור החרדי מענה.
יעקב נחום: פתחנו בתחנה המרכזית, נתנו לציבור הכללי והחרדי מענה.
יעקב נחום: פתחנו בגבעת משואה, נתנו מענה.
אורי מקלב: בגאולה נתתם מענה.
יעקב נחום: ובמקביל חברת סיטיפס פרשה את עמדותיה בכל רחבי העיר וחיכינו ---
אורי מקלב: כמה הנפיקו?
יעקב נחום: רק שנייה, אנחנו נתייחס גם לזה.
יעקב נחום: וחיכינו לאנשים וביקשנו מהאנשים לבוא ולהנפיק.
יעקב נחום: נכון שנוצר בשבוע או בשבוע וחצי האחרון פקק יחסית גדול, וזה נבע מתוך זה שיצאנו בפרסום, מכיוון שבאמת ב-1.11, זה לא איזו שהיא קפריזה אישית של "אגד" שב-1.11 עוברים ל"רב קו", זה איזו שהוא תהליך שנבנה ויצאנו עם פרסום גדול, יחד עם תכנית אב לתחבורה בירושלים, שאכן ב-1.11 עוברים לכרטיסי ה"רב קו" גם בירושלים.
יעקב נחום: ואז הציבור התחיל בעצם להבין שקורה משהו והוא הגיע.
דוד אזולאי: מתי התחיל הפרסום הזה?
ישראל אייכלר: אבל כתוב פה ש-340,000 אנשים כן לקחו כרטיסים.
ישראל אייכלר: כך כתוב כאן במחקר.
ישראל אייכלר: 340,000 איש.
אורי מקלב: המחקר זה הדבר הכי אמין שיש.
אורי מקלב: מילא מה שאני אומר זה לא אמת, אבל מה שאומר המ.מ.מ זה גם לא?
ישראל אייכלר: 270,000 באמצעות סיטיפיס ו-70,000 באמצעות "אגד".
ישראל אייכלר: זה מסמך של הכנסת.
דוד אזולאי: מתי התחיל הפרסום שב-1.11 עוברים ל"רב קו"?
יעקב נחום: לפני חודש.
אורי מקלב: כן, אבל הנפיקו 340,000.
דוד אזולאי: אני חושב שגם בעניין הזה, כשלפני כמה חודשים התחלתם לפרסם שעוברים ל"רב קו", יכול להיות שגם אז הייתם כבר צריכים לפרסם שזה נכנס לתוקף ב-1.11.
יעקב נחום: אנחנו עוד לא ידענו.
אורי מקלב: אדוני, 340,000 זה אומר שהייתה היענות כמעט מקסימאלית.
אורי מקלב: רובם, לפי דעתי 340,000 וכמה תושבים יש בירושלים בכל מערב ירושלים.
יעקב נחום: אבל לא הסטודנטים, הרב מקלב.
אורי מקלב: בלי סטודנטים.
יעקב נחום: בלי הסטודנטים.
אורי מקלב: לא פרסמת, אתה דיברת שפרסמת.
דוד אזולאי: רבותי, סליחה.
אורי מקלב: אתה אמרת על כך שקראת לתושבי העיר להנפיק, ועשו את זה.
אורי מקלב: אנשים עמדו כבר אז בתורים.
דוד אזולאי: הרב מקלב, אני מציע, בואו נאפשר לו לסיים, רבותי.
דוד אזולאי: רבותי, מרב שיח כזה לא יוצא שום דבר.
יעקב נחום: והגענו בעצם למצב שקיבלנו הודעה שבעקבות ועדת טרכטנברג, שאנחנו מברכים על הוועדה הזאת, כולנו צריכים לברך על המסקנות של הוועדה הזאת, כולל הסטודנטים.
יעקב נחום: אנחנו גם נערכנו להנפקת סטודנטים דרך אגב, נערכנו ונערכנו בצורה טובה להערכתנו, אבל נאלצנו להמתין, מכיוון שמסקנות ועדת טרכטנברג עיכבו בעצם את המשך ההנפקה לסטודנטים, מכיוון שהיו צריכים לתת הטבות נוספות לסטודנטים, שאני חושב שהן הטבות מבורכות.
יעקב נחום: ומכיוון שכך, ומכיוון שבפרק הזמן מהרגע שקיבלנו את ההודעה שאנחנו יכולים להנפיק לסטודנטים, נוצר איזה שהוא צוואר בקבוק, ובעקבות צוואר הבקבוק הזה אנחנו הרחבנו ואפילו הכפלנו ויותר את העמדות בכל ירושלים, כולל באוניברסיטה העברית.
יעקב נחום: דרך אגב, מה שמך בבקשה?
יעל סיני: יעל.
יעקב נחום: יעל.
יעקב נחום: אני רוצה לומר רק ליעל, שעבדך הנאמן, יחד עם ירון בן אהרון שיושב כאן, והוא מנהל פניות הציבור שלנו ב"אגד" ירושלים – היינו באוניברסיטה.
יעקב נחום: ביקשנו, והרב אייכלר לא טועה במה שהוא אומר.
יעקב נחום: אנחנו ביקשנו שיתנו לנו חדר על מנת שנוכל להיות בקמפוס, באמצע, בליבו של הקמפוס, על מנת לתת לסטודנטים מענה לכל הנושא הזה.
יעקב נחום: קיבלנו תשובה שלילית.
דוד אזולאי: למי פניתם וקבילתם תשובה שלילית?
יעקב נחום: לאוניברסיטה, להנהלת האוניברסיטה.
יעקב נחום: לא תשובה שלילית בגלל שהם לא יכלו, מכיוון שטכנית לא הייתה אפשרות להציב בקמפוס.
יעקב נחום: לא מתוך רוע לב חלילה, אלא מתוך אי אפשרות.
ישראל אייכלר: חסר שם חדרים.
יעקב נחום: זה לא עניין של חסר חדרים, צריך עניין של תקשורת.
יעקב נחום: העמדה הזאת היא לא עמדה פשוטה להנפקה.
אורי מקלב: ברב שפע אפשר ושם אי אפשר?
יעקב נחום: נכון, כי ברב שפע זו עמדה של "אגד", אנחנו שכרנו חנות ברב שפע, שכרנו הרב מקלב, אני בטוח שאתה מכיר את זה ואתה יודע.
יעקב נחום: "אגד" שכר שם חנות, נתנו שירות בל"ג בעומר לציבור החרדי שם וגם משם המשכנו לטובת נושא ה"רב קו", זה רשת "אגד" ---
דוד אזולאי: יעקב, בוא תראה, כל מה שאתה אומר אני מקבל נערכתם, הכל טוב ויפה אבל יש עובדות ועם עובדות אי אפשר להתווכח.
דוד אזולאי: יושבים פה אנשים, יושבים פה חברי כנסת, שכולם חוו את החוויה של עמידה בתור במשך שעות רבות.
דוד אזולאי: אתם הייתם עדים לכך, ידעתם מזה.
דוד אזולאי: האם עשיתם משהו למנוע את הדבר הזה?
דוד אזולאי: עצרתם את הדבר הזה?
יעקב נחום: וודאי, אנחנו הכפלנו את כמות העמדות.
יעקב נחום: דרך אגב, במקביל להכפלת העמדות שלנו ולפתיחה של שעות עבודה של מהשעה שבע בבוקר עד השעה אחת עשרה בלילה, שבע בבוקר עד אחת עשרה בלילה.
יעקב נחום: דרך אגב, באחת עשרה נסגרו העמדות ואנשים המשיכו לעבוד וקיבלו את אחרוני האנשים שהיו עם כרטיסים.
יעקב נחום: אף בן אדם לא הלך ---
ישראל אייכלר: אבל לא היו 50 עמדות.
יעקב נחום: אם צריך, צריך.
יעקב נחום: זה ברמה הטכנית.
יעקב נחום: הרב אייכלר, תיכף שלמה הלוי יגיד את זה, אבל אנחנו עבדנו סביב השעון לגבי הנושא הזה.
יעקב נחום: נתנו גם פתרון לסטודנטים, הכפלנו שתי עמדות בהר הצופים, בנוסף לזה שאפשרנו לסטודנטים כן לתת את הטפסים והם באים, ואנשים שם עובדים עד שתים עשרה בלילה, על מנת שהסטודנטים יבואו לאגודות הסטודנטים ויתנו את הטפסים.
יעקב נחום: דרך אגב, נורא מפליא, הסטודנטים מעדיפים לעמוד בתור.
יעקב נחום: למה?
יעקב נחום: אני אגיד לך למה.
יעקב נחום: כי משלשום, אנחנו יחד עם אחראית הרווחה של אגודת הסטודנטים, בחורה בשם אינה, בחורה מקסימה לכשעצמה, אמרנו שהם הציבו עמדות והסטודנטים יכולים לבוא ולתת את הטפסים ואנחנו ננפיק להם.
יעקב נחום: אז נענו ביום הראשון 120 או 130 סטודנטים וביום השני נענו כ-200 סטודנטים, לא יותר.
יעקב נחום: זאת אומרת שהסטודנט בוחר בכל זאת, למרות שיש לו את האפשרות והוא יודע שאנחנו יכולים, הוא יכול לשים את הטפסים ---
דוד אזולאי: יעקב, תראה, כשסטודנט ראה את הבלגן הזה, הוא איבד אמון במערכת ולכן ---
יעקב נחום: נתנו לו את האפשרות - אדוני, אל תעמוד בתור, שים את הטפסים אצלנו, בוא מחר בבוקר ותקבל את הכרטיס.
דוד אזולאי: כל הכבוד, אבל כשאתה רואה את הבלגן הזה ואתה רואה שאנשים עומדים בתור, אנשים איבדו אמון במערכת ולא היו מוכנים לעשות.
דוד אזולאי: הוא העדיף לשם ולקבל ביד, אחרת גם זה לא יהיה לו.
יעקב נחום: לא, אבל זה בפירוש יהיה לו כי נתנו את ההבטחה ואנחנו עומדים אחרי הבטחתנו.
דוד אזולאי: אתה אומר, אבל תשמע, איך אומרים, תשפוט אותו באותו רגע שהוא נמצא שם, הוא רואה את המציאות.
דוד אזולאי: הוא אומר תשמע – אם זה כזה בלגן, אני אלך לתת טופס עם כסף – מי יתקע לידי כף שאני אקבל חזרה.
יעקב נחום: דרך אגב, במקביל, אדוני יושב הראש, כמות הסטודנטים הזכאים להנפקת תעודה הוכפלה, פשוט הוכפלה.
יעקב נחום: אין לי כרגע את הנתונים הפיזיים.
יעקב נחום: הוכפלה.
יעקב נחום: אם לא הוכפלה, נוספו עוד 40,000 איש.
ירון בן אהרון: עמדה איזו ילדה בת 15 שהייתה סטודנטית.
יעקב נחום: 40,000 איש זו כמות אדירה.
יעקב נחום: בסדר, לא משנה.
קריאה: עד היום ה-400 לא באו לקבל את ההנחה שלהם.
דוד אזולאי: אני רוצה שהוא יסיים.
יעקב נחום: אני סיימת.
דוד אזולאי: סיימת.
דוד אזולאי: רצית להגיד הערה?
יעל סיני: רק בקצרה, אני רוצה להגיד שקודם כל אני חייבת להגיד בקשר לחופשי שנתי, מה שהיה עד השנה עבד טוב.
יעל סיני: "אגד" הגיעו אלינו לקמפוס והכל עבד מצוין, באמת עשו מאמץ נוסף בשביל שזה יקרה.
יעל סיני: השנה הבלגן נוצר, ואני שוב, אני לא מצביעה רק אל "אגד".
יעל סיני: יש פה לדעתי בעיה גם בחוסר התיאום, וזה שבסופו של דבר "אגד" היום נושא בנטל המרכזי של הנפקת כרטיסי ה"רב קו", למרות שכמו שהם אומרים יש עוד חברות.
יעל סיני: אז אני שואלת – איפה גם סיטיפס ואני רוצה להגיד, על האפשרות שניתנה לנו, באמת בשיתוף פעולה ואמון אתכם, להגיש את הטפסים.
יעל סיני: דבר ראשון, בקשר למספרים, אז אנחנו שנינו יודעים שזה רק לחופשי סטודנטיאלי.
יעקב נחום: נכון.
יעל סיני: רק מי שעושה את המנוי השנתי, אבל יש לנו 23,000 סטודנטים שרוצים עכשיו להעביר את הסטאטוס של הכרטיס שלהם, גם אם הם היו אחראים וסטודנטים אחראים והוציאו מזמן, אז באותה כמות שאתם סופרים, עכשיו הם צריכים לשנות סטאטוס, לשנות את הסטאטוס לכרטיס "רב קו" סטודנט, וזו הסיבה המרכזית שהיום הם עומדים בתורים, גם אם היו אחראים בעבר.
יעל סיני: עכשיו, מה שאני מבקשת עבור אותם סטודנטים, אני הקצתי אנשים, רכזים שלי שעובדים היו בשכר בשביל לאסוף את הטפסים.
יעל סיני: אגודת הסטודנטים ממש החליטה להשקיע כסף בשביל לעזור לפתור את התורים ואנחנו מעמידים אותם.
יעל סיני: היום הם יכולים לאסוף רק חופשי סטודנטיאלי, אז אני מבקש שתי אופציות - אופציה אחת תאפשרו לי גם לאסוף "רב קו" סטודנט, ובאמת בשיתוף פעולה איתכם, שאתם תוכלו להנפיק את העניין שרק "רב קו" סטודנט, לא החופשי סטודנטיאלי.
יעל סיני: אופציה שנייה שתביאו לנו עמדת סיטיפס, שאם אני מבינה נכון עומדת בכל רחבי העיר, עושה את ה"רב קו" סטודנט הזה.
יעל סיני: אז למה היא לא יכולה לעמוד, זו עמדה ניידת.
יעל סיני: הם לא צריכים כיתה, הם לא צריכים תשתית של רשתות של אינטרנט, שרת של "אגד", כל מה שדיברתם עם אינה, ואני מבינה את הבעייתיות.
יעל סיני: הייתה איזו שהיא בעיתיות טכנית.
יעל סיני: אבל אני אומרת, יש עמדות ניידות, תביאו אותן לקמפוס.
יעל סיני: יש 13,000 סטודנטים רק בהר הצופים.
אורי מקלב: אני יכול משפט אחד להעצים את מה שהיא אומרת – אומר יעל שלא רק אלא שבאו לתחנה המרכזית זה לא כאלה שלא היה להם כרטיס "רב קו", היה להם כרטיס "רב קו".
אורי מקלב: הם היו צריכים לשנות את הסטאטוס, על זה הם הגיעו.
אורי מקלב: לא אנשים ששמעו לפרסום שהיה לפני שנה וחצי ולא היו.
אורי מקלב: הם כל אלה היה להם כרטיס "רב קו".
אורי מקלב: וזה באמת נכון שרק "אגד", כדי לשנות את הסטאטוס רק ב"אגד" ובסיטיפס אי אפשר לעשות את זה.
ירון בן אהרון: שמי ירון בן אהרון ואני מנהל פניות ציבור של "אגד" ירושלים וקשרי קהילה.
ירון בן אהרון: אני רוצה באמת ברשות
ירון בן אהרון: כם להתעסק לא ברמה הטכנית של שלמה, אבל אני רוצה לחזק פה דברים שנאמרו בנושא של באמת הקשר איתנו, עם הקהילה, כמפעיל תחבורה ציבורית ובכלל מה עשינו.
ירון בן אהרון: אני הייתי בישיבה שחבר הכנסת מקלב היה, עם עוד כמה נציבים שהיו פה, ובאמת מאותה תקופה, בפרוטוקול אפשר לראות גם, הרמנו איזו שהיא כפפה והחלנו פרויקט של קשרי קהילה בכל שכונות ירושלים.
ירון בן אהרון: עברנו שכונה, שכונה: פסגת זאב, רמות החרדית, רמות החילונית ועברנו וחלק מהמצגת שאנוכי הצגתי אותה, חבל שאין לי אותה פה, הצבעתי על הנושא של כרטיס ה"רב קו".
ירון בן אהרון: יותר מההצבעה על הכרטיס "רב קו", כחבר "אגד" נפנפתי בכרטיס הזה לציבור, שכאילו לי יש אותו כבר, והכנו את הציבור והיו שאלות.
ירון בן אהרון: והתחלנו בחודש ינואר דרך מחלקת פניות ציבור בחודש שהתחילו העמדות, עברתי מנהלים, מנהלים.
ירון בן אהרון: ראשי מנהלים, סגני ראשי מנהלים.
ירון בן אהרון: אני לא מדבר על הסטודנטים.
ירון בן אהרון: אני שם את הסטודנטים בצד.
ירון בן אהרון: עם כל האנשים העסקנים של הציבור החרדי, אם זה יצחק ברנר והלכתי ולא רוצה להגיד לכם למצב שהתחננתי – לכו תעשו "רב קו".
ירון בן אהרון: וגם אותה אישה מבוגרת שבאה אלי למשרד ורצתה להזדכות על הכרטיסייה, הפקיד שלי קם ולקח אותה לעמדת "רב קו", שתעשה "רב קו".
ירון בן אהרון: זה לא עזר.
ירון בן אהרון: לא עשו.
ירון בן אהרון: מבחינת הפרסום, באמת מבחינת הפרסום, עד שלא היה את התאריך בשמשיות של האוטובוסים, ואמרנו – חברה, כולנו מתכווננים ל-1.11, כי זה התאריך יעד, הציבור לא הבין בכלל מה קורה.
ירון בן אהרון: הוא לא הבין, הוא רצה את הקרטון.
ירון בן אהרון: ואני יכול להגיד לכם מדברים שקרו אתמול במשרד שלי, עדיין רוצים את הקרטון.
יעקב נחום: האנשים המבוגרים בעיקר.
ירון בן אהרון: האנשים המבוגרים רוצים את הקרטון.
ירון בן אהרון: מבחינת הפרסום, ותאמין לי מקלב, מקום מקום, איש איש, מאכר, מאכר, עסקן, עסקן.
ירון בן אהרון: הלכתי לבתים ברמות ---
אורי מקלב: הצלחת.
אורי מקלב: 340,000 זה אומר שהצלחת.
ירון בן אהרון: והגענו למצב שנכנסנו לעמדות ---
אורי מקלב: היה לכם הרבה זמן להנפיק והנפקתם ---
ירון בן אהרון: ברשותכם, אני אומר את זה בנימה של גם אחד שהוא נציג של מפעיל תחבורה ציבורית, וגם אחד שאני מייצג גם את הציבור מול מפעיל התחבורה הציבורית וזו העבודה שלי ואני אומר את זה ברגש.
ירון בן אהרון: הגעתי למצב שהייתי מביא אותם לעמדת הנפקה, אותה פקידה של עמדת הנפקה אומרת לי – ירון, קראתי את כל סדרת הספרים של רם אשר.
ירון בן אהרון: אמרתי לה מה את מדברת?
ירון בן אהרון: היא אומרת לי – קראתי ספרים מלאים.
קריאה: רם אורן.
ירון בן אהרון: רם אורן, סליחה.
ירון בן אהרון: עכשיו, לגבי המספרים ---
ישראל אייכלר: אל תתבייש, אם לא היית יודע את התנ"ך זה בושה, אבל לא לדעת את רם אורן, גם אני לא יודע.
ירון בן אהרון: אני מנסה לבוא להגיד, אני בא להגיד בעצם פה בקטע הזה, שבגבעת משואה הייתה לנו מחשבה באיזה שהוא שלב והנה יעקב פה הוא שותף שלי בקטע הזה, שנמאס לה כבר לקרוא ספרים.
ירון בן אהרון: אז חברה, בואו נראה מה אנחנו עושים עם זה, לאן מעבירים את זה.
ירון בן אהרון: ואני פניתי אישית לראש מועצת מבשרת, כתושב מבשרת והתחננתי אליו – תן לי חדר בקניון מבשרת.
ירון בן אהרון: אמר לי אני לא יודע על מה אתה מדבר בכלל.
ירון בן אהרון: הלכתי לדוד מולה ממרכז קליטה, ידעתי לזהות את הציבור החלש, לגשת אליו ולא עזר.
דוד אזולאי: רבותי, אנשי "אגד", תסלחו לי, עם כל הכבוד, אתם לא נותנים מענה ולא עונים על הבעיה.
דוד אזולאי: עזוב ---
ישראל אייכלר: נניח שזה הציבור.
ישראל אייכלר: את הספר הבא על התנהגות סוציולוגית נכתוב שציבור עד שהוא לא רואה את ה-1.11, לא בא.
ירון בן אהרון: הירוש
ירון בן אהרון: למי לא אוהב לקבל שינוי.
ישראל אייכלר: אבל אני ידעתי את זה קודם אפילו.
ישראל אייכלר: זה האדם.
ישראל אייכלר: אדם שלא ---
דוד אזולאי: רבותי, יש כרגע עובדה.
דוד אזולאי: העובדה היא שיש קטסטרופה והשאלה, אתם הולכים לפתור את זה או לא?
ירון בן אהרון: או, כן.
ירון בן אהרון: בחיבור שלי של מה שהשלמתי עם יעקב, ברמה הטכנית, אני אתן לשלמה להסביר ואז נבין.
דוד אזולאי: לא, אז אני מציע ככה, בוא תרשה לי, עם כל הכבוד.
דוד אזולאי: אני רוצה לשמוע את אנשי משרד התחבורה קודם, בבקשה.
אריה זדה: אריה זדה ממשרד התחבורה.
אריה זדה: אני רוצה להתחיל בנקודת זכות, דבר ראשון.
אריה זדה: הפרויקט הזה, אם אני מזהה את הבלגן ואת הבעיה, אני חושב שב-99% זה הנושא של הסטודנטים, רוב התורים ורוב הבעייתיות בירושלים.
אריה זדה: הפרויקט הזה של הסטודנטים הוקם כבר מ-2006.
אריה זדה: כל הנושא הסמסטריאלי ושנתי הוקם מ-2006, בצורה, בוא נאמר, זה שהם כרטיסים שמעת לעת היינו מחדשים אותם, או מוסיפים אותם באזורים גיאוגרפים.
אריה זדה: מדובר בירושלים, חיפה וכאלה.
אריה זדה: בשנה הזאת, בעקבות ועדת טרכטנברג, אף על פי שהם עדיין לא אושרו, החליטו במשרד התחבורה ... להכניס את היד עמוק מאד לכיס, שזה מאות מיליוני שקלים, לפחות 100 מיליון להערכתי ולבוא לקראת הסטודנטים, וליישם את הפרויקט, אחד המשמעותיים שהיו אי פעם בתחבורה הציבורית, לדעתי.
אריה זדה: וזה פרויקט שקרם עור וגידים, כלומר שלושה שבועות לפני ה-1, כלומר זה התחיל משהו כמו, אנחנו קיבלנו את זה כהנחיה לביצוע ב-10.10, משהו בסדר גודל כזה.
אריה זדה: עכשיו, להרים פרויקט כזה תוך שלושה שבועות, שקובעים לך DEADLINE בראשון לנובמבר ואתה חייב לעמוד בזמנים האלה, זה פשוט מטורף.
אריה זדה: כלומר, אם אנחנו מכירים ---
ישראל אייכלר: אז זאת הטעות, זה לא היו חייבים.
ישראל אייכלר: אתם כמשרד התחבורה הייתם צריכים להאריך את זה עד ל-1.12, לא היה קורה אסון במדינת ישראל.
אריה זדה: יכול להיות שאתה צודק.
ישראל אייכלר: אמרתי את זה לשר התחבורה גם.
אריה זדה: עכשיו, פרויקטים מקבילים, שהם ברמה בהרבה פחותה, לדוגמא הרפורמה בחיפה, הרפורמה בתל אביב, כל הנושאים האלה, עם כל הבלגן שהיה שם, הם ערכו אותם במשך חצי שנה.
אריה זדה: את הנושא הזה, רצינו לבוא לקראת הסטודנטים.
אריה זדה: זה לאו דווקא במקרה שלנו, כלומר אם נגיד זה השר, הוא רצה להנחות, הוא רצה לצאת לפועל ב-1.11, מכיוון שזה מועד תחילת הלימודים, ורצינו לתת את ההטבה לסטודנטים ב-1.11, אז זה אומר, וגם מגיע פה יישר כוח גם ל"אגד", שהם עבדו פה מאד מאד קשה.
אריה זדה: להרים פרויקט כזה תוך שלושה שבועות, עם כל הקשיים, על כל הבלגן שהיה.
דוד אזולאי: סלח לי, על מה כל הכבוד?
דוד אזולאי: על מה להרים פרויקט?
דוד אזולאי: על איזה פרויקט, תסלח לי, אין פה שום דבר.
דוד אזולאי: במשך שלושה שבועות, אם הייתם מצליחים – מגיע כל הכבוד.
דוד אזולאי: אבל ברגע שזה נכשל וזה נכשל.
דוד אזולאי: אני אומר לך שזה נכשל, ברגע שאתה רואה כאלה תורים, כאלה צעקות, כזה סבל לציבור הרחב, זה כישלון.
אריה זדה: אני אומר שזה הצליח מכיוון שהיום אם תעלה בנסיעה בין ירושלים לתל אביב, או מירושלים לחיפה, בתור סטודנט שיש לך כרטיס סמיסטראלי, יש פה הרבה מורכבות טכנולוגית, שהיא מטורפת.
אריה זדה: כלומר, על פני השטח זה נראה משהו מאד מאד פשוט.
אריה זדה: לתת 50% לבן אדם שנוסע מירושלים לחיפה.
אריה זדה: היום זה קיים בשטח.
אריה זדה: אתה תעלה לאוטובוס, אתה תקבל 50% הנחה, ואני חושב שהסטודנטים, וחבל שסתו יצאה, שאנחנו עובדים הרבה מולה ומול ההתאחדות, הם צריכים להודות על זה.
אריה זדה: אז גם אם הם הפסידו פה שבוע וזה, אני צר לי על זה שזה היה.
אריה זדה: היו פה באמת בעיות, היו פה מכשלות.
אריה זדה: יכול להיות ש"אגד" לא נערך כמו שצריך, יכול להיות שאנחנו לא דפקנו ל"אגד" וזה, והם לא עשו את העמדות.
אריה זדה: אבל בסופו של יום, התהליך, חייבים לבוא ולומר שהוא הצליח.
אריה זדה: היום אתה נוסע מירושלים לחיפה, אתה מקבל 50%.
אריה זדה: צריך להסתכל גם על זה.
אורי מקלב: העיקרון מבורך של 50%, לפני זה היה לו 33%, נכון?
אריה זדה: לא.
אריה זדה: 10%.
אורי מקלב: לא, אבל אם היית על החלק אחד היית נותן, אבל על מנוי שנתי הייתי מקבל גם 50%.
אריה זדה: זהו, אז היה רק על מנוי שנתי.
אורי מקלב: אבל לא בכל הארץ.
אריה זדה: זה היה באזורים גיאוגרפים.
אורי מקלב: לא באזורים גיאוגרפים, איפה שאתה לומד, מהמקום שאתה גר, הייתה לך איזו הנחה.
אריה זדה: באנו לקראת הסטודנטים פה בצורה וזה, ועשינו את זה בפרק זמן מאד מאד מאד קצר.
אורי מקלב: שר התחבורה גם מגיע לו על זה ---
אריה זדה: אנחנו קיבלנו את זה כהנחיה.
אריה זדה: לכולם מגיע יישר כוח.
אריה זדה: עכשיו אני אומר, יכול להיות שעשו את זה בפרק זמן מאד מאד קצר וכאלה וזה, לכן זה קרה.
אריה זדה: כלומר, היה פה תהליך שהיה אמור לעבור.
אריה זדה: אנחנו עצרנו את כל מכירות הכרטיסים ---
דוד אזולאי: איך מתקנים?
אריה זדה: כאן זה יותר במגרש של "אגד".
אריה זדה: כלומר, "אגד" צריכים לבוא ולהקצות פה יותר עמדות.
אריה זדה: הם צריכים לראות איך הם עושים את זה ברמה התהליכית.
דוד אזולאי: אני רוצה לשמוע איך חושבים לתקן את מה שקורה כרגע בשטח.
ישראל אייכלר: אולי גם משרד התחבורה יכול?
ישראל אייכלר: ביקשתי אצל השר ואני מבקש ממך, כנציג משרד התחבורה, אלה שקיבלו את ההנחה ואת הכרטיס ויש להם – יבורך, שזה התחיל ב-1.11.
ישראל אייכלר: אבל מי שעוד לא קיבל, שיוכל לקנות חופשי חודשי לעוד חודש אחד.
ישראל אייכלר: תוציאו חודשי חופשי לעוד חודש, מה קרה?
ישראל אייכלר: או עד ה-1.1.2012, שתהיינה שתי האפשרויות.
אורי מקלב: לסטודנטים או לציבור הרחב?
ישראל אייכלר: גם לסטודנטים וגם לציבור הרחב.
ישראל אייכלר: אותו הדבר.
ישראל אייכלר: הרי חיינו עד היום עם כרטיסי נייר, כפי שאתה קורא לזה.
דוד אזולאי: גם להאריך את המועד עד ה-1 לינואר, מה הסיפור?
ישראל אייכלר: כן, את הזכות לתת מה-1.11, למי שיש, ומי שאין לו – יתנו לו כרטיס חופשי חודשי.
דוד אזולאי: יעקב, אתה אמרת קודם שבמשך חודשים פרסמו והציבור פשוט לא התייחס.
דוד אזולאי: אוקי, אני מסכים איתך, קורה.
דוד אזולאי: אנחנו מכירים את האזרחים במדינת ישראל.
דוד אזולאי: אז אני אומר, כרגע, אחרי שכולנו ערים לכך והציבור מודע לכך שצריכים לרכוש את הכרטיס הזה, אז בואו עכשיו נאריך את זה עד ל-1.1.2012.
יעקב נחום: זה לא "אגד".
יעקב נחום: זה לא החלטות של אגד.
ישראל אייכלר: אמרתי, משרד התחבורה, ביקשתי ממנו.
יעקב נחום: אבל אני רק חייב להגיד משהו, שאני לא אשכח את זה.
יעקב נחום: יושב הראש, ככל שאתה דוחה – גם אנשים בסוף ידחו, אז התורים בסוף יגיעו ל ---
דוד אזולאי: לא, לא, לא, אני לא מסכים איתך.
דוד אזולאי: אחרי שחשו ושמעו וכולם מודעים למה שקורה כרגע –
קריאה: לא יבואו לעשות.
קריאה: אתה יכול לחלק את זה גם לקבוצות, שלא כולם יבואו בבת אחת.
דוד אזולאי: אבל תראה, אתה יודע מה, עצם העובדה שאתה נותן עוד חודש ואתה יוצר תחנות אחרות להנפיק את התעודות האלה, אז אני חושב שזה יכול לתת איזה שהוא מענה.
ישראל אייכלר: אפשר לעשות הפרש בהנחה, זאת אומרת אם יש לך כבר את ה"רב קו", אז זה 50%.
ישראל אייכלר: אין לך אז זה קצת פחות, כדי שאנשים יבואו.
אריה זדה: כל ניואנס כזה שאתה מכניס, כל רעיון כזה, כלומר אני כלכלן ואני ממציא לפעמים כל מיני כרטיסים וכאלה.
אריה זדה: כל דבר כזה – אנשי הטכנולוגיות פשוט תולים אותי על העץ הכי גבוה.
אריה זדה: זה לוקח להם חודשים ליישם את זה.
ישראל אייכלר: אז שימציאו טכנולוגיה לרדת מן העץ.
אריה זדה: רק לעצור את ה"רב קו" לדוגמא, להכניס לו פרופיל, ואני מכניס אתכם עכשיו לדקויות.
אריה זדה: להכניס פרופיל או 3 ו-19, לקח לנו שבועיים.
דוד אזולאי: בואו נלך על דברים פשוטים, לא על דברים מסובכים.
דוד אזולאי: אני אומר – בואו נאריך, לתת את האפשרות עד ל-1.1.2012, להאריך את זה בחודש ימים.
ירון בן אהרון: אז נתנו.
ירון בן אהרון: יש לציבור בירושלים אפשרות להמשיך ולהשתמש בכרטיסיות הנייר עד ה-31.12.2011.
ירון בן אהרון: לרכוש אתה לא יכול, אתה יכול להמשיך להשתמש.
ירון בן אהרון: יש כאלה שיש להם סטוקים ובאו לי עם הסטוקים, אמרתי להם לכו תיסעו.
אורי מקלב: אדוני יושב הראש, זה ממש לא נכון, זו הוצאת לעז על ציבור גדול.
דוד אזולאי: רגע, ואחרי הוא כבר לא יכול להשתמש עם הסטוקים שיש לו?
ירון בן אהרון: הוא יכול עד ה-31.12.
ירון בן אהרון: לא באנו ואמרנו לו די.
אורי מקלב: אדוני יושב הראש, אני חושב שהייתה הצלחה בהנפקה של ה"רב קו".
אורי מקלב: זה לא נכון להציג את זה ככה.
אורי מקלב: אני חושב שרוב רובו של הציבור הנפיק "רב קו" ומה שהיה עכשיו התורים, ואם 10% לא, אני לא יודע באחוזים, זה דבר טבעי.
אורי מקלב: הבעיה הייתה בכמה מקומות, קודם כל אצל הסטודנטים, הסטודנטים זה היה צוואר בקבוק שזה היה, הסבירו או לא הסבירו ---
יעל סיני: זו עדיין בעיה.
אורי מקלב: אנחנו שאלנו למה דווקא "אגד", למה סיטיפס לא הנפיקו גם כן?
אורי מקלב: למה הם לא יכלו גם כן להחליף סטאטוס?
אורי מקלב: הרי יש להם את המחשבים, לכן זה קרה.
אורי מקלב: הכל היה צריך להיות ב"אגד", "אגד" בתחנה המרכזית, וסיטיפס במקומות פחות עמוסים.
אורי מקלב: באותה תקופה שיצא עכשיו עם הסטודנטים, היו צריכים להקים את העמדות של הנפקת "רב קו".
אורי מקלב: יש שני דברים – הנפקת "רב קו" לוקחת זמן.
אורי מקלב: החלפת סטאטוס זה עוד זמן.
אורי מקלב: אם אנשים היו באים לתחנה מרכזית עם הכרטיסים, ועכשיו תשאלו אותי אם הכרטיס היה לו קודם, למה הוא הגיע להנפקת כרטיס ---
דוד אזולאי: תגיד לי הרב מקלב, שהיית יושב ראש, כל הזמן ככה התנהלו הדיונים?
אורי מקלב: לא, לא, בכל אופן זה דברים שקצת, עכשיו אני אסביר לך, אני אבי לך ניסיון אישי חינם מהבת שלי.