GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אם הוא היה משקיע 20% ממה שהוא משקיע בביורוקרטיה כדי למנוע ולסנן ולהקשות על המתחזים למיניהם, היה משקיע ברדיפה אחרי המתחזים או למצוא אותם, או להגיע אליהם בכל מיני דרכים, הוא היה עושה את זה בצורה יותר קלה ולא היה מקשה על כל אלה שהם סובלים.
אורי מקלב: קשה לך, כשאתה עומד מול אחד שאומר, מה רוצים מהחיים שלי?
אורי מקלב: כמה כח אני צריך?
אורי מקלב: והכספים האלה יכולים להיות להם לעזרה.
אורי מקלב: אני מרגיש את התפיסה הזאת באופן כמעט קבוע, זה מה שאני מנסה למנוע ויש דברים שהצלחנו, גם בדברים האלה.
אורי מקלב: אני אמרתי את זה תמיד, אני אומר את זה לעובדים, לא תמיד נמצא החלק הזה בשולחן.
אורי מקלב: כשאני אומר בכמה גופים, 'תגיד לי מי החלק הצרכני, הציבור, יש לכם ועדה, האם בוועדה ישב מישהו אחד שהציף את הנושאים האחרים?
אורי מקלב: ' למשל ברשות המים.
אורי מקלב: הם ישבו ודנו במאגר מים, בבעיה של המים, במשק המים, וקבעו ככה, ועשו מס בצורת, אמרתי להם, 'ברשות המים, בהנהלה, היה אחד שהציף, תראו לי בפרוטוקול ואני מבטיח לכם שיותר אני לא מדבר, שפעם אחת שאל איך יתמודדו הנכים'.
אורי מקלב: מישהו אחד.
אורי מקלב: 'לא חשבתם, אף אחד לא העלה את זה'.
אורי מקלב: אחד הוויכוחים שהיו לי עם ביטוח לאומי, אף אחד מהם לא נמצא, אז אני אגיד לכם.
אורי מקלב: אתי, היא היתה פה, הבאתי את הנכים, רק אחרי שהיא היתה פה ורק אחרי שהיא ראתה את זה, היא שינתה.
אורי מקלב: עד אז זה היה נראה איזה מכתב שנשלח, זה לא קיים, זה קיים בשוליים, אנחנו צריכים למנוע מזה.
אורי מקלב: המקרה האחרון שהיה לנו, אני מוציא אתכם מהמשרדים שלכם, היה במשרד המשפטים שלא רוצה לתת מידע בטאבו לאנשים על בעלויות על קרקעות.
אורי מקלב: אתה בא עם תעודת זהות שלך, אתה מבקש מידע, 'אני רוצה לדעת אם יש בית, גוש, חלקה, קרקע, שרשומה על שמי', אתה לא מקבל.
אורי מקלב: אולי מישהו ירמה.
אורי מקלב: אתה יכול להיכנס למידע הזה בכמה שקלים אם יש לך גוש/חלקה, אין בעיה להשיג גוש/חלקה, אין גוש/חלקה בארץ שאני לא יכול להשיג בכמה דקות.
אורי מקלב: אתה נכנס היום לאינטרנט, המחשב עובד, הלוויין שעובר ומיד נותן לך את מפת הגוש, כל הארץ מחולקת לגושים, אתה נכנס, אתה עושה שאילתה, גוש וחלקה, אתה רואה לא סתם מידע, אלא מי בעל הבית, ממי הוא קיבל את זה, ממי הוא ירש את זה.
אורי מקלב: אם יש לו משכנתא.
אורי מקלב: כל המידע, כל מה שאתה יודע, אני גם יכול לדעת, אבל אני עצמי, עם תעודת זהות, אני בא ומזדהה, אתה לא יכול לקבל את המידע הזה.
אסף וינינגר: כשהתקשרתי לברר בדיוק את העניין הזה, כשחשבו שאני מהכנסת, לא הבינו שאני מתקשר לשאול מה קורה עם האדם הפרטי, הם אמרו 'שנייה, נבדוק לך את זה', אמרתי להם, 'לא, אני רוצה לשאול על האדם הפרטי, אם הוא מסוגל לעשות את זה', אמרו 'לא, במצב כזה הוא לא יכול'.
אורי מקלב: דרך אגב, זה גם קיים ברשם החברות.
אורי מקלב: אני, כשנכנסתי לכנסת, אמרו לי 'אתה צריך לתת בהצהרת ההון שלך חברות, איפה אתה חבר, איפה יש לך מניות', אני יודע באיזה חברה אני רשום?
אורי מקלב: יכול להיות, יש חברות היום שהן לא למטרות רווח, אני לא משקיע במניות, אבל יכול להיות.
אורי מקלב: אני לא יכול לקבל את המידע הזה.
אורי מקלב: אני לא זוכר, אני רוצה לדעת, אני רוצה לדעת באופן מוסמך שאם כן, אני מתפטר מכל המקומות, שלא יבואו ויגידו, 'תשמע, במקום הזה לא אמרת והיית חבר ואתה בניגוד עניינים', ואני לא יכול לקבל את המידע הזה.
אורי מקלב: יש ממונה שאומר 'אני אחראי שלא יהיו גנבות', ועל זה הוא כל הזמן חושב.
אורי מקלב: הוא לא מתוכנת, ואף אחד גם לא דן אותו ולא מייסר אותו על זה, על הקושי שהוא מונע מידע.
אורי מקלב: כשאתה מונע מידע שמגיע לבן אדם, אתה גם מונע.
אורי מקלב: אתה לא עוסק בגנבה, אבל כשאתה מונע מידע שמגיע לו, זכות שיש לו, זה לא פחות מלתת מידע למישהו שלא מגיע לו.
אורי מקלב: בפרופורציה זה אותו דבר, רק שעל זה הוא לא אחראי.
אורי מקלב: זה התפקיד שלנו.
חנן אהרון: בכל ההשתלמויות שאנחנו עושים לעובדים שלנו, אנחנו מדגישים תמיד את כל הנושא של מתן השירות לאנשים עם מוגבלויות, מבהירים להם את זה טוב טוב ואני גם מקבל את הפנייה של יושב ראש הוועדה, אנחנו נשב עם הרופאים שאנחנו מעסיקים, ונעביר להם את המסר בעניין של בקשות של ילדים.
חנן אהרון: אנחנו לא רוצים להחליף את הרופאים, אבל שיעשו שם מאמץ גדול לבדוק את הדברים האלה ובשיא הרגישות.
אורי מקלב: נכויות עד גיל 65.
אורי מקלב: מגיל 20 עד 65, אין מצב שנכה, לא זה שהולך עכשיו למוסדות, באופן רגיל, אם יש מקרה אחד או שניים תבקשו את המידע ממשרד הבריאות, על אנשים שעברו למוסדות, ומשם תקראו לאנשים האלה, ושהאחרים, שזה הרוב, לא יצטרכו לבוא כל שנתיים לחדש את זה.
חנן אהרון: אנחנו נעביר את המסר הזה לרופאים, את פניית יושב ראש הוועדה, ואני מקווה שאכן לא נגיע למקרים האלה.
שלום קוטשר: אתם באים לעזור לנכים, מה קורה עם הדלפק שנסגר ושירת המון נכים?
אורי מקלב: עוד לא ביקשתי תשובה על זה, אני עוד מעט אגיע לזה.
עירית שביב שני: אני מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, אנחנו יזמנו תיקון לחוק חניה לנכים, ובמסגרת התיקון העברנו רשימת קריטריונים שמבוססת על הקריטריונים שמקובלים בעולם ובינתיים הנושא הזה הוצא מהצעת החוק.
עירית שביב שני: מה שאני רוצה לבקש עכשיו ממשרד התחבורה, שהוא יפרסם את הקריטריונים שלו, לפי מה הוא נותן תגי נכה, וכשהוא קונה לאדם שביקש בקשה, לתת הנמקה, כי איך אפשר לערער בלי לתת הנמקה?
עירית שביב שני: אל"ף-בי"ת של משפט מנהלי צריך להיות הנמקה.
עירית שביב שני: הערעור צריך להיות לא אצל אותו אחד שנתן את ההחלטה.
חנן אהרון: זה ברור, הערעור הוא בפני רופא אחר.
חנן אהרון: אמרתי את זה כבר.
עירית שביב שני: את הדברים האלה, אם אפשר לשנות במצב הקיים היום, לפרסם את הקריטריונים.
אורי מקלב: אתם כותבים פרוטוקולים בדחיות?
שלומית אבינח: אין פרוטוקול, הכל ניירת.
אורי מקלב: משהו נעשה בעניין הזה?
חנן אהרון: אנחנו יוצאים בימים הקרובים למכרז של בחירה חדשה של רופאים, החוזה איתם מסתיים בחודש חודשיים הקרובים.
חנן אהרון: אנחנו יוצאים למכרז ובמכרז כתבנו באופן מפורש שחלק מעבודתו של הרופא במקרה הזה תהיה מתן נימוקים במחשב.
שלומית אבינח: אבל למה לא לפונה עצמו?
חנן אהרון: קודם כל שיהיה במחשב ואז נוכל להוציא לו פלט עם הנימוקים.
חנן אהרון: זאת פעולה מחשובית, שיעשו את ההתאמות, שהוא יוכל להיכנס לקובץ ולתת נימוקים בכתב.
חנן אהרון: כיום טכנית אי אפשר לעשות את זה, אבל במכרז הזה כתבנו במפורש שהם יהיו חייבים לנמק במחשב ואנחנו נעשה את ההתאמות המחשוביות לצורך העניין הזה.
אורי מקלב: השאלה, האם בקריטריונים שאתם קבעתם, אתם באים להסביר ולהפעיל את החוק או שהחמרתם?
אורי מקלב: נכה בא ואומר שלפי חוק הנכים, שהיה ב-93', 'מגיע לי תג נכה, אם אני יכול לערער את מצב בריאותי', והיום אתם באים אומרים שהקריטריון אומר שבשביל זה צריך ש'תנועותיו מסוכנות לבריאותו, שהוא מרותק לביתו ומלווה ב...'.
אורי מקלב: זאת בעצם הגדרה אחרת.
אורי מקלב: זה לא הבנה והסבר לקריטריון של החוק, כי בחוק עצמו כתוב ש'תנועתו בדרכים בלי רכב עלולה לערער את מצב בריאותו', מה שאתם קבעתם בקריטריון זו הגדרה אחרת, צריך לזה---
חנן אהרון: למה זו הגדרה אחרת?
אסף וינינגר: מעבר להגדרה הזו, יש גם מכלול של קריטריונים ש---
חנן אהרון: אני קורא פה בחוק חניה לנכים, נכה שזקוק לרכב כאמצעי תנועה, שדרגת נכותו מגיעה ל-60% לפחות, ותנועתו בדרכים אמורה לערער את מצב בריאותו, ובוועדה הזאת, בדוח הביניים שהיה, 'כל מי שסובל ממחלה', הוספנו גם את העניין של מחלות, 'ומספר מחלות שבגינן הוא מתקשה בהליכה ותנועותיו מסוכנות לבריאותו, או מרותק לביתו.
חנן אהרון: ..', הוספנו דברים---
אורי מקלב: לא, עליו להוכיח שהוא מתקשה מאוד בהליכה.
חנן אהרון: איפה זה כתוב?
ערן בן טובים: לפי מה שאתה אומר, בחידוש לא היתה לי שום בעיה, כי המצב של הילדה לא השתנה.
שלומית אבינח: אתה בכלל לא צריך לחדש, זה מה שאני אומרת.
אורי מקלב: עליו להוכיח שהוא מתקשה מאוד בהליכה ושתנועותיו מסכנות את בריאותו.
אורי מקלב: 'מסכנות את בריאותו', 'לערער את מצב בריאותו', יש בהגדרות האלה סיווג קשה מאוד.
חנן אהרון: אם הניסוח של החוק אומר 'תנועתו בדרכים עלולה לערער את מצב בריאותו', זה מה שאנחנו אומרים.
חנן אהרון: צריך להוכיח לנו.
חנן אהרון: אם הוא הוכיח את זה, אנחנו עומדים במסגרת של החוק.
אורי מקלב: אבל כאן אתם דורשים ממנו משהו אחר, 'מגיש הבקשה נדרש להמציא ניירת רפואית, עדכנית ומפורטת, מרופא בעל מומחיות, בגינן הוא מבקש תג חניה, על מנת שמגיש הבקשה ייעשה, עליו להוכיח שהוא מתקשה מאוד בהליכה---
חנן אהרון: זה מה שאנחנו רוצים.
חנן אהרון: מה צריך להוסיף?
אורי מקלב: זה שאתם רוצים, אני מבין, השאלה אם זה תואם את נוסח החוק.
עפרה חבקין: הסעיף הזה היה קשה מאוד להגדרה.
עפרה חבקין: ישבנו בוועדות עם הרבה רופאים, ממשרד הביטחון ולא הגענו לקונצנזוס שמגדיר את הסעיף 'תנועתו ללא רכב עלולה לערער את בריאותו', ולכן---
אורי מקלב: הבעיה שישבתם רק עם רופאים ולא עם רופאים ועורכי דין.
עפרה חבקין: היינו גם עם עורכי דין, עם הלשכה המשפטית.
חנן אהרון: הלשכה המשפטית של שני המשרדים.
עפרה חבקין: אפילו באותה ועדה שציינו, הצענו לשנות את הנוסח הזה ל'אינו מסוגל ללכת עד 150 מטרים', כי מאוד קשה לתרגם, כפי שזה כתוב, למה הכוונה בדיוק.
חנן אהרון: אבל זה לא סותר את החוק, אדוני היושב ראש, אנחנו פועלים בהתאם לחוק.
מיה גפן: אני מצטרפת לדברים שנאמרו.
קרן גייר כהן: אני רוצה להגיד עוד משהו קטן.
קרן גייר כהן: למשל ילד אוטיסט, יש לו דחף בלתי נשלט לברוח כל הזמן, הוא לא מבין סכנה, הוא לא מבין מצב של סכנה, אז למשל אנחנו לא נכנסים.
חנן אהרון: הוא מופיע בדוח, הוא מקבל.
חנן אהרון: רבותיי, מומים כגון אוטיזם או אחרים, הזקוקים לטיפולים שונים בתדירות גבוהה, אלה מקבלים תג חניה לפי קריטריון.
ערן בן טובים: גם אני, שהילדה שלי מוכרת, בנוסף לכל הדברים שלה, כאוטיזם, וגם בבית הספר איתה יש הרבה ילדים עם אוטיזם ולא חידשו עכשיו.
קרן גייר כהן: נכון, לא קיבלו.
ערן בן טובים: תבדוק את המקרה שלי.
ערן בן טובים: הרבה הורים לילדים אוטיסטים, שעכשיו הגיע החידוש, לא אישרו להם את זה.
ערן בן טובים: אוטיזם, המצב לא השתנה, הילד לצערי לא נהיה בריא יותר, של כל האנשים שאני מכיר.
אורי מקלב: הוא אומר שהתסמונת זה אוטיזם פלוס עוד משהו.
ערן בן טובים: בתסמונת רט זה אוטיזם, פיגור פלוס נכות, אבל אני לא מדבר עליי עכשיו.
חנן אהרון: עוד הבוקר, בדרך לפה, הרופא אמר שאין שום מדיניות של הקשחה, הם עובדים באותה צורה.
חנן אהרון: אמרתי לו שיש מקרים בוועדה, כאלה שלא אושרו, הוא מוכן לבדוק אותם.
קריאה: מה הקראת עכשיו?
חנן אהרון: מתוך הקריטריונים שנקבעו על ידי הוועדה שהקמנו, כדי לקבוע קריטריונים, לפני שנתיים.
אסף וינינגר: במסגרת החוק, שמשרד התחבורה ניסה להכין, הם ניסו לקבוע קריטריונים רפואיים ברורים שלפיהם ייקבע אם אדם זכאי לתג נכה או שמא לא זכאי, והם מאוד מאוד התקשו.
חנן אהרון: זו הוועדה שדר' חבקין דיברה עליה, היא ישבה בוועדה הזאת.
חנן אהרון: ניסינו לעשות את הקריטריונים---
עפרה חבקין: לא, זאת הוועדה של פרופ' ריבק, לא הייתי שם.
אסף וינינגר: אני מדבר על הניסיונות לקבוע קריטריונים במסגרת תסקיר חוק חניה לנכים.
עפרה חבקין: את זה ניסינו לעשות בזמנו, מה שביקשתי בשם רופאי המחוזות, ניסינו לעשות את זה, וגם שכל רופאי המחוזות יעבדו לפי אותו דבר, ואז זה נלקח על ידי תחבורה לתסקיר, על ידי גב' חוה ראובני, כדי להשתמש בזה.
עפרה חבקין: היא נעזרה בי---
אסף וינינגר: ולפי הבנתי הדבר הזה לא צלח ובהצעת החוק, בנוסח הנוכחי, הקריטריונים האלה כבר לא מופיעים.
מיה גפן: אז לפי מה נותנים היום את התגים?
חנן אהרון: הסברתי, רבותיי, הייתי כל כך ברור.
חנן אהרון: הנה הקריטריונים שהצגתי בפני יושב ראש הוועדה, לפרסום, יש שם את הקריטריונים שנקבעו למתן---
מיה גפן: אבל עכשיו כשהסתכלת, אם אוטיזם מקבל או לא, הסתכלת בדוח, זה מה ש---
חנן אהרון: כן, זה מה שאני אמרתי.
אורי מקלב: מומים כגון אוטיזם, או אחרים---
שלומית אבינח: אבל רק אוטיזם רשום, רט לא רשום ותסמונת---
אורי מקלב: אבל יש כאן החרגה, 'הזקוקים לטיפולים שונים בתדירות גבוהה במוסדות שונים', או במסגרות שונות.
אורי מקלב: יכול להיות שאוטיזם נכלל, אבל כנראה לא כל הסוגים.
קריאה: כנראה רק מי שבאמת יש לו בעיה בניידות ולא כל הכותרת של המום המסוים, או המחלה.
אורי מקלב: במקרה הזה, בשיתוק מלידה, סי.
אורי מקלב: פי, אין בעיה, אבל---
אבי סלומה: תגידי לי, דוקטור, האם משרד התחבורה לא מכיר בוועדה הרפואית של משרד הבריאות?
אורי מקלב: אבי, הוא יבדוק את זה באופן פרטני.
אורי מקלב: אין שום סיבה שלא יאשרו לך את זה, לפי המסמכים.
חנן אהרון: אני מוכן לקבל את הבקשה, אנחנו נבדוק אותה וגם את שאר הבקשות האחרות, נבדוק אחת לאחת.
אורי מקלב: הדבר השני, לא קיבלנו תשובה לגבי העמדה בחולון.
אורי מקלב: גם מהמכתבים שאתה ראית פה וגם מכתבים שקיבלנו, שלוקח הרבה זמן ואנשים לא מקבלים תשובות.
אורי מקלב: אחת התלונות שיש לנו פה שאנשים לא מקבלים תשובות.
חנן אהרון: את התשובות לשלוח לאנשים או אליכם?
שלומית אבינח: גם אלינו.
אבי סלומה: סליחה, לגבי הדוכן לנכים.
אורי מקלב: הנושא של העמדה שהיתה בחולון.
אבנר עורקבי: אני קיבלתי תשובה בנושא הזה.
אורי מקלב: זה סיפק אותך?
אבנר עורקבי: הוא אמר לי שהשירות שאנחנו מקבלים היום צריך להיות יותר טוב.
אבנר עורקבי: למעשה כל נכה שמוגבל ברגליים, הוא נכנס ישירות לתוך ה---
חנן אהרון: זו התשובה שרציתי לתת עכשיו.
חנן אהרון: היתה עמדה בחולון, בפנייה שמאלה, עמדה גבוהה מאוד, שהנכה היה מגיע בכיסא, אתה מכיר את זה, מר עורקבי, אם היית.
חנן אהרון: אנחנו ביטלנו את העמדה הזו אבל נתנו אפשרות, במקום עמדה אחת של הנכים, נתנו אפשרות שהנכה בכל העמדות, כל האשנבים, יכול לקבל את אותו שירות.
חנן אהרון: אדרבא, הרחבנו את השירות.
אבי סלומה: אני רוצה להגיד לך שאם אני הולך בעמדות הנמוכות, בגלל שאני בכיסא גלגלים, אני עומד במעבר וכל הזמן זה 'סליחה', אנשים רוצים לעבור, יש דלפקים ופה כיסאות המתנה ואני עומד פה עם הכיסא שלי באמצע, אני מפריע לאנשים להיכנס, אני מפריע לאנשים לצאת.
חנן אהרון: אני מתחייב לבדוק את המצב הזה בחולון.
חנן אהרון: אם אפשר לעשות שיפורים, התאמות, דברים כאלה, אני מוכן לעשות---
חנן אהרון: אנחנו הרחבנו את השירות לנכים, ההיפך.
חנן אהרון: הרחבנו את השירות, לכל העמדות, שנכה יכול להגיע לכל עמדה.
אבי סלומה: אבל לדאוג גם לזה שתהיה נגישות טובה.
חנן אהרון: אנחנו נעשה מאמץ מול הממונה על הדיור, מה שאפשר לעשות.
חנן אהרון: נעשה את ההתאמות האלה.
אורי מקלב: אני מקווה שיצאנו כאן עם כמה שיפורים.
אורי מקלב: אני חושב שהנושא באמת הובהר וניתחנו אותו וירדנו לפרטי פרטים.
אורי מקלב: אני מקווה שהדברים מובנים, אני מקווה שיהיו לנו גם תובנות ומסקנות מהעניין.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שחשוב מאוד לפרסם את המידע, את הקריטריונים, באינטרנט.
אורי מקלב: כמה שזה יהיה יותר מפורסם, כמה שיהיה יותר נגיש, כמה שיהיה יותר שקוף, כך אני חושב שזה ימנע מ...
אורי מקלב: אנחנו לא מחביאים את הדברים האלה, ואפשר לעשות את זה.
אורי מקלב: אין ספק, אנחנו קיבלנו את מה שאתם אמרתם, לשפר גם מבחינת השירות, להרחיב את השירות, גם לכאלה שלא יכולים לדבר בטלפון.
אורי מקלב: המקרים שייבדקו על ידכם, האם זה פרט המעיד על הכלל, או שזה פרט שצריך לבדוק אותו ולגם להסיק ממנו מסקנות וגם אם צריך להתנצל בפני אנשים, להתנצל.
אורי מקלב: קיבלנו גם את מה שאמרתם לגבי העררים, שזה צריך להיות בצורה מסודרת.
אורי מקלב: אנשים שנדחים, זכותם לקבל הסבר מדוע הם נדחו ואיפה הם יכולים לערער בעניין הזה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שלקחתם על עצמכם דבר שהוא לא קל, אנחנו יודעים שאתם נמצאים בפרדוקס לא פשוט, מצד אחד אתם רוצים לצמצם, אנחנו רוצים, כולם מבקשים לצמצם את התווים או למנוע שימוש אסור למי שלא זכאי, אבל מצד שני אנחנו רוצים שזה יהיה נר לרגלינו, שזה לא יהיה על חשבון...
אורי מקלב: שהדרך לעשות את זה לא תהיה בדרך הקלה, שהיא בדרך כלל הקצרה, לבקש שכולם יצטרכו להוכיח, אלא למצוא איך כל הזמן למפות את אלה שלא זכאים, והעיקר, הכי חשוב לנו, וזה דבר שיכול להועיל לכם ויכול להועיל לנו ויוריד ,לפי דעתי, למעלה מ-50%, להגדיר איזה נכויות שהן מבחינתכם, או מתקופה כזאת עד תקופה כזאת, לא יידרשו.
אורי מקלב: .. אולי לא נגדיר אותן לצמיתות, אבל מבחינתך עשרות שנים אין לך חשש ואתה יכול לתת להם אישור בלי שהם צריכים לחדש את הרישוי שלך.
אורי מקלב: היתה דוגמה של ילד שאולי אצלכם מוגדר כאוטיזם, אבל אולי סוג האבחנות, תבקש מהרופאים, הם יודעים, להגיד אם זה תסמונת אנגלמן או רט ועוד דברים שאני בטוח שיש עוד דברים שלא הגיעו לפה, שהם לא הפיכים, או שמרווח הזמן שצריך, הוא יכול להיות הרבה יותר רחב מאשר כל שלוש שנים, במקרה הזה.
ציפי חוטובלי: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח ישיבה משותפת של הועדה לקידום מעמד האשה ובוועדה לפניות הציבור, עם היו"ר הוועדה חבר הכנסת אורי מקלב.
ציפי חוטובלי: למעשה, אנחנו מלווים את הנושא של מעונות היום, למעשה מאז כניסתנו לתפקיד.
ציפי חוטובלי: אבל מאמץ מיוחד בשנה האחרונה, לאור העובדה, שבשנה האחרונה נתקלנו בבעיות מאוד מאוד קשות, בכל מה שנוגע לקבלת הנחות בפועל, בגלל שינוי, שמשרד התמ"ת ערך מבחינה מנהלתית, הורים נאלצו לשלם מחיר לא מוצדק.
ציפי חוטובלי: הועדה הזאת התכנסה ביחד עם הועדה לפניות הציבור, כדי לדאוג לכך, שהורים יקבלו, את מה שמגיע להם.
ציפי חוטובלי: על זה אנחנו מדברים.
ציפי חוטובלי: נמצא איתנו כאן מנכ"ל משרד התמ"ת שרון קדמי.
ציפי חוטובלי: שרון, אתה מלווה איתנו את התהליך הזה לאורך כל השנה, ואני רוצה להגיד לך, שאי אפשר להיות אטומים למה שקורה בחוץ.
ציפי חוטובלי: אמהות, משפחות כורעות תחת הנטל הזה של גידול ילדים.
ציפי חוטובלי: יש כאן מציאות לא נורמאלית, שבה עלויות שכר הלימוד הן מטורפות, ואנחנו צריכים לספק להם לפחות את המינימום הנדרש.
ציפי חוטובלי: והמינימום הנדרש הוא, שהנחה שמגיעה להם כחוק, תתכבד.
ציפי חוטובלי: ואפילו המינימום הנדרש הזה, אנחנו רואים שלא נעשה.
ציפי חוטובלי: אנחנו מתכוננים לקראת שנת הלימודים תשע"ב.
ציפי חוטובלי: בתשע"ב היינו מצפים, שלאור הניסיון המר, שהיה לנו בשנה האחרונה, נלמד את הלקחים.
ציפי חוטובלי: אנחנו רואים שלא.
ציפי חוטובלי: אנחנו שוב ניתקל במציאות, שבה הנושא הזה יהיה בדקה ה-90.
ציפי חוטובלי: אנחנו נמצאים היום, ממש, כבר בעיצומו של החופש הגדול.
ציפי חוטובלי: שנת הלימודים הבאה בפתח, ועדיין אין דרגות להורים, שלא יודעים בשנה הבאה כמה הנחה הם יקבלו.
ציפי חוטובלי: אז בבקשה, אם אתה רוצה לתקן אותי, תקן אותי.
ציפי חוטובלי: אבל, יש כאן מציאות, קיבלנו מסמך מאוד מאוד מפורט של המצב, שקיים היום.
ציפי חוטובלי: אני בטוחה, שהמסמך הזה נמצא לפניך ממחלקת המחקר של הכנסת.
ציפי חוטובלי: מה שאני אומרת, כן כתוב במסמך, אבל אני אשמח להתייחסות שלך.
אורי מקלב: אי אפשר לקחת רק משפט אחד ולהגיד שזה לא נכון.
ציפי חוטובלי: בבקשה, חבר הכנסת אורי מקלב.
אורי מקלב: תודה גברתי, יו"ר הועדה לקידום מעמד האשה, על הנכונות שלך תמיד לקיים ועדות.
אורי מקלב: כועדה סטטוטורית, שנענית גם כן לועדה לפניות הציבור, ולקיים ישיבות ועדות משותפות.
אורי מקלב: שברוך השם השיתוף הזה, כמו כל דבר שנעשה בשותפות, מביא גם תוצאות טובות.
אורי מקלב: תרשי לי גם ביחד, לתת תודה מיוחדת למנכ"ל התמ"ת, שפינה מזמנו, ובאומץ הוא מופיע בועדות פה, ועושה את זה במקצועיות ונכונות לשמוע, והוא באמת איזו נקודת אור, באופן כללי, בנושאים האלה.
אורי מקלב: ובוודאי מגדל אור בכל נושא התמ"ת.
אורי מקלב: בזכותך היו כמה דברים, שעלו כאן בועדות בעבר, ואתה טיפלת בזה מיידית, ונתת הוראות מיידיות.
אורי מקלב: ושינויים, היו שינויים דרמטיים.
אורי מקלב: בכל אופן, אבל אי אפשר להתעלם מכך, כפי שאמרה גברתי, יו"ר הוועדה למעמד האשה, השנה הקודמת היתה שנה קשה מאוד להורי הילדים, שנמצאים במעונות וצהרונים.
אורי מקלב: היא היתה שנה, אני יכול להגיד אפילו שנה טרגית עבורם, היתה ישיבה, גם לנו היתה שנה לא קלה, שבה נוספו כל כך הרבה פעמים, שאנחנו דנו בנושאים, שעלו על סדר היום בנושא מעונות, ממש ללא תקדים.
אורי מקלב: הועדות השונות, אולי חמש או שש ועדות בתוך הכנסת עצמה, כל אחד בנושא אחר.
אורי מקלב: גם ועדת הכספים גם ועדת הרווחה גם ועדה לזכויות הילד גם הועדה בודאי, למעמד האשה ועד לפניות הציבור, ועוד הצעות לסדר למליאה.
אורי מקלב: הכול היה בנושא המעונות, מכך שהתחלנו בעבודות ההוראה, שעדיין, שלא מחשיבים את העבודה שלהם, כעבודה שמזכה אותם.
אורי מקלב: בכל אופן, ללא זכאות.
אורי מקלב: החוסר הגדול במעונות, שקיים וצריך להילחם על כל מקום במעונות, ותקציב הבינוי, שלא נוצל.
אורי מקלב: התצהירים, ביקשנו שנה שעברה מההורים, שאני אמרתי על זה, שזה דרקוני, זה היה חלק מהסיבה.
אורי מקלב: טופסי הרישום, שלא הגיעו לכל מקום, לכל המעונות ולכל הצהרונים.
אורי מקלב: עליית המחירים של,סך הכול השנה זה עלה בשישה עשר אחוז.
אורי מקלב: שישה עשר אחוז עלייה זו עלייה לא קטנה, ועוד עלייה שהיא גם לא עלייה סטנדרטית, תוך כדי המשחק, תוך כדי השנה עלייה של שלושה או שלושה פלוס אחוז במעונות.
אורי מקלב: הממשלה קבעה מתן מענק לעובדי ציבור באלפיים שקל.
אורי מקלב: כולם היו צריכים לקחת מתקציבם.
אורי מקלב: ילדי המעונות או הורי ילדי המעונות, הם היו צריכים לקחת על עצמם את כל מלוא העלות או רוב מלוא העלות או חלק גדול מעלות, עם סבסוד כזה או אחר.
אורי מקלב: אבל בכל אופן, שורה תחתונה, בפברואר עלה שלושה אחוז מחיר המעונות, בעקבות העלה בתוספת תקציב, שהיה, אני אומר דברים, גם אם אני לא מדייק, אני לא מדבר על חוק הפיקוח על המעונות, שזה מלווה אותנו חודשים רבים במשך כל השנה, שאנחנו גם היום מה, שנוגע או לא נוגע.
אורי מקלב: אבל, אין ספק, שאין צד אחד שמרוצה.
אורי מקלב: הדבר הזה, הוא בהחלט העסיק הרבה.
אורי מקלב: אני לא מדבר על כך, שועדת הכספים דנה במבחן השקילות החדש, שיהיה לקראת השנה הבאה, אני לא יודע אם כולנו יודעים, אבל אנחנו, שנה הבאה צפויים, שדרגות שכר הלימוד יקבע לא רק לפי מספר הנפשות האמיתי, אלא מספר השקילות, שזה אומר, שילד שליש במשפחה לא שווה נפש, אלא שווה רק שבעים וחמישה אחוז, ועוד דברים כאלה, שקשה לי איתם מבחינת התוצאה, שהם בוודאי יפלטו רבים מההורים מדרגת הסבסוד שלהם, הקיימת כיום.
אורי מקלב: תקפיץ אותם מדרגה אחת או שניים, ואני לא מדבר, מבחינתי זה לא יהודי זה לא ישראלי לקחת נפש ולחייב אותה, כשאנחנו יודעים, שבסך הכול בתמ"ת נשארו עודפי תקציב גדולים מאוד, של אולי מאה שלושים או מאה ארבעים מליון שקל השנה, נשארו מהתוכנית הממשלתית, שנעשתה לעידוד המעונות והצהרונים, נשאר תקציב של מאה שלושים, מאה ארבעים מליון שקל של חוסר ניצול, אני לא מדבר על חוסר ניצול בבנייה, אני מדבר רק על ניצול בשוטף, בסבסוד, שזה באמת, שאמרה חברתי, יו"ר, מה המסקנות, שאנחנו רוצים להגיע?
אורי מקלב: וזה חלק מהמסקנות, שאנחנו רוצים להגיע, הניצול של התקציב הזה להעמקת והרחבת הסבסוד.
אורי מקלב: הדברים הכי קשים שהיו שנה שעברה והכי טראומאטיים, אני אפילו הייתי אומר, זה הנושא, שלא נקבע דרגות שכר לימוד עד פברואר עד מרץ עד מאי וכו' וכו' וכו'.
אורי מקלב: זה היה דבר נורא.
אורי מקלב: היה נורא לשמוע פה בועדות, את ההורים שבאו ואמרו 'אנחנו שברנו תוכניות חיסכון כדי לשלם את שכר לימוד המעונות.
אורי מקלב: אני שילמתי עודף של עשרת אלפים שקל עודף.
אורי מקלב: למה, שלא הייתי צריך לשלם לאחר, שנקבעה חמישה חדשים, שילמתי כל חודש אלפיים שקל יותר, סך הכול עשרת אלפים.
אורי מקלב: ואני לא מקבל אותם, איך אני יכול להתמודד?'
ציפי חוטובלי: העידו לפני הועדות האלה, הורים צעירים שאמרו שהם נכנסו למינוסים, שמבחינתם הכסף הזה הוא לא כסף לשם מותרות.
ציפי חוטובלי: הנה נמצא כאן חנינה, שהשתתף איתנו בכל הדיונים---
אורי מקלב: הוא היה באמת אחד מהמכוננים של הדיונים בנושא הזה, של קביעת שכר לימוד או קביעת דרגות ביניים גבוהות גם כן.
אורי מקלב: אבל, אנחנו לא רוצים היום להיכנס לכל מה שאנחנו דנו.
אורי מקלב: אני מבין, שהישיבה שלנו קצרה עם המנכ"ל.
ציפי חוטובלי: זוגות שילמו שכר לימוד מלא, כשהם היו זכאים להנחה.
ציפי חוטובלי: אפילו זוגות, שהיו זכאים להנחת מקסימום, בסופו של דבר שילמו שכר לימוד מלא.
ציפי חוטובלי: והדברים האלו, הם בגלל טעויות של משרד התמ"ת באופן ההתנהלות, ואנחנו לא רוצים לעמוד בפני הסרט הזה גם בשנה הבאה.
אורית זוארץ: לפני שנה, כשהתחילו לדבר על הדירוג, ועיכבו את כל קביעת הועדות האלה, שקבעו את הזכאויות והסכומים.
אורית זוארץ: הרי שנה, לאורך שנה אנחנו מתנהלים סביב הסוגיה הזו.
אורית זוארץ: אגב, אני מאוד מופתעת מהסכום, שנאמר כאן.
אורית זוארץ: אנחנו ישבנו בועדה לשלום הילד הבוקר, וישבה גברת תמר אלמוג ואמרה, שהסבסוד נוצל והייתה העמקה.
אורית זוארץ: העמיקו את הסבסוד והורים קיבלו יותר סיוע.
אורית זוארץ: עכשיו, אני שומעת שיש מאה ארבעים או מאה שלושים מליון.
אורי מקלב: הנתונים הם לא כאלה.
אורי מקלב: אבל ודאי , חברתי היו"ר ודאי תנחה את מרכז מידע ומחקר שלנו, כדי לדווח על מה שנאמר כאן.
אורי מקלב: אנחנו נבדוק.
אורי מקלב: עדיין, זה גם חלק מהועדות.
אורי מקלב: יש לו יתרון, שהוא מסמך אובייקטיבי, והוא גם ניזון מתוך המשרדים עצמם.
אורי מקלב: אז ככה, שאם המסמך הזה יצא, אז חזקה עליו שיש לו נתונים.
אורי מקלב: אבל אני רק רוצה לספר על מעשה אחרון בנושא הזה---
ציפי חוטובלי: אבל דיברנו על זה, שכדי שבשנה הבאה לא נעמוד בפני הסרט הזה, אנחנו ביקשנו לקבוע דרגות זמניות, שילוו את ההורים, כדי שהם לא יצטרכו לעבור את הסאגה הזו פעם נוספת.
אנסטסיה מיכאלי: למה צריך זמניות?
אנסטסיה מיכאלי: אנחנו כל הזמן בזמניות.
אנסטסיה מיכאלי: צריך לקבוע: א - לבטל את הדרגות, ב - להביא תעודת זהות, ולא לתת דירוג.
אנסטסיה מיכאלי: לתת שוויון הזדמנויות לכל אחד, הזמניות לא עוברות.
אנסטסיה מיכאלי: ציפי, צריך קבועות, ולהרבה שנים.
אנסטסיה מיכאלי: ההורים, הם במצוקה.
אנסטסיה מיכאלי: אי אפשר לגדל ילדים במדינה, אי אפשר להוליד אותם.
אנסטסיה מיכאלי: זה נטל כלכלי .
אורי מקלב: אחת מהדרישות, שיש היום, זה לתת את החוק חינוך כבר מגיל יותר קטן, ולא לחכות לגיל שלוש או בהמשך.
אנסטסיה מיכאלי: כמו במדינות הOECD .
ציפי חוטובלי: היום החתמתי את חה"כ אורי מקלב, אורית זוארץ, אנסטסיה מיכאלי, על החוק הזה, של חוק חינוך חינם לגיל הרך.
ציפי חוטובלי: אין ספק, שזה הפיתרון ארוך הטווח, אבל אנחנו רוצים פיתרון כבר לשנה הקרובה, ואני רוצה להגיד לכם, שהועדות האלה, המסקנות מתוך ההתנהלות שלכם, לצערנו הרב, לא מובילות אותנו לשום פיתרון, מאשר באמת לשאוף לזה, שכל אישה עובדת במדינת ישראל תהיה זכאית לחינוך חינם.
אורית זוארץ: כל זוג.
אורית זוארץ: אנחנו מדברים על התא המשפחתי.
אורית זוארץ: על הורות.
אורית זוארץ: זה לא רק, בואו לא נעגן את זה כאחריותינו הבלעדית לגדל את הילדים.
אורית זוארץ: יש לנו בני זוג, ואני חושבת, שזה חיזוק התא המשפחתי, דרך סבסוד והעמקת הסיוע של המדינה.
אורי מקלב: אז אנחנו באמת התכנסנו ביחד, וקבענו בדיוק את הישיבה הזאת, עוד לפני פתיחת שנת הלימודים.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על חודש לפני כן.
אורי מקלב: ואני שוב מודה למנכ"ל, שאמר שאני אגיע גם סוף המושב הזה של הקיץ, כדי שאנחנו נוכל להיות, לא נהיה בוכים על הלשעבר, אלא אנחנו נקדים.
אורי מקלב: קודם כל, כדי לדעת מה צפוי לנו לקראת הרישום של שנה הבאה, שנת הלימודים שנת תשע"ב.
אורי מקלב: אנחנו שמענו שלושה דברים.
אורי מקלב: קודם כל, שהמשרד נערך מוקדם, ואנחנו מברכים על כך.
אורי מקלב: אבל מצד שני, צר לנו לשמוע, שעד רגע זה אפילו, שכבר חודש מפתיחת הרישום, אולי אפילו חודשיים, בחלק מהמקומות עדיין מספר הנרשמים הם לא רבים, הם אפילו לא עשרה אחוז מאלה שאמורים להירשם.
אורי מקלב: התוצאה תהיה, שיהיה צפי של ריבוי הנרשמים, תהיה הצפה של המערכות, המערכות לא יוכלו להשתלט.
אורי מקלב: אם מצד שני, ההתנהלות או מה שהתמ"ת קבע לכל המעונות, שהשנה לא ייקבע דרגות ביניים, זה אומר שאנשים רבים, הורים רבים ישלמו מלוא שכר הלימוד.
אורית זוארץ: זה מה שהיה בשנה שעברה, היה קטסטרופה .
אורית זוארץ: מה זאת אומרת?
אורית זוארץ: רוב ההורים שילמו כמעט את הסכום המלא, ואחר כך התחשבנו איתם.
אורית זוארץ: עד דצמבר לא היה דירוג.
אורי מקלב: רוב ההורים, צריכים להיות הוגנים, חלק, אחוז מסוים, נכון, עיכבו את דרגות הביניים.
אורי מקלב: זה השוני השנה, מהשנה שעברה.
אורי מקלב: טוב שאת אומרת את זה, טוב שאת מעלה.
אורית זוארץ: כי בדצמבר עוד לא היו דרגות.
אורי מקלב: היו דרגות ביניים, לכל אורך, המפעילים קיבלו רמת הסבסוד.
אורי מקלב: היתה בשנים הקודמות אותה רמת סבסוד.
אורי מקלב: קיבלתם סבסוד, וקיבלתם אישור מההורים.
אורי מקלב: הם קיבלו אחריות אולי בקביעת הדרגה, אבל את הסבסוד הם קיבלו.
אורי מקלב: הם היו ערים לדרישות ההורים.