GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנשה חמו: התרופות שלנו יקרות, יש לי גם ילדים חולים בבית והמשכורת היא לא משכורת, המחיה היא לא מחיה.
מנשה חמו: זה באמת מתחת לקו העוני, במיוחד שקמו התלמידים האלה והם לקחו לעצמם מיליארדים של שקלים.
מנשה חמו: הם נהנים ואנחנו, הציבור ברמה הנמוכה, סובלים.
מנשה חמו: מודה ליושב הראש.
אורי מקלב: שתהיה בריאות טובה.
אורי מקלב: קודם כל אנחנו מודים לאלה שעוזרים לך להתמודד עם החובות האלה ועם ההסדר, שלא תצפה ניתוקים לא בערב שבת ולא בימים אחרים.
הרב שמואל יצחקי: צריכת יתר היא במחירים הגבוהים יותר.
אורי מקלב: המחיר מעבר למיכסה הוא יקר מאד, 14 ₪ לקוב, בפרט שהלקוחות האלה צריכים את המים יותר וזהו המינימום שהם נדרשים לצרוך.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיע לתכלית והיא הקמת ועדות חריגים שתיתנה הנחות בתוך המיכסה לאותם אנשים.
אורי מקלב: נציגי האוצר אתנו כאן.
סמדר כרוב: בוקר טוב לכל חברי הועדה.
סמדר כרוב: חבר הכנסת אורי מקלב, חבר הכנסת שלמה מולה, אני אמא של דוד, שסובל מ a.d.h.d.
סמדר כרוב: ויש לזה גם תרופות שהעלות החודשית שלהן היא 350.
סמדר כרוב: אני אם יחידה לשלושת הילדים.
סמדר כרוב: דוד צורך המון מים כי הם מרגיעים אותו ואתם הוא מרגיש שקט, יש למלא לו בריכה קטנה בחוץ והוא משתכשך בה במשך שעות.
סמדר כרוב: בנוסף לכך, הבנין שלנו מחושב לפי בצריכה משותפת כשרוב הדיירים הם משפחות בנות כעשר נפשות ואין חלוקה של ה חשבונות.
סמדר כרוב: אני מאמינה שאני משלמת חשבון של אנשים אחרים.
סמדר כרוב: כרגע החשבון האחרון היה 480 ₪.
סמדר כרוב: אני לא יודעת כמה עולה הצריכה המשותפת.
סמדר כרוב: אני לא יכולה לעבוד כי דוד נמצא במסגרת רק עד לשעה אחת וכרגע אין מקום עבודה שמוכן להעסיק אם שבשעה אחת מתייצבת לרשות הילד.
סמדר כרוב: האב נותן 2,500 מדי חודש ויש לי סיוע קטן מ"עמידר".
סמדר כרוב: הקיצבה מן המוסד לבטוח לאומי היא 600 ₪ ועם כל זה צריך להתנהל מול ה"גיחון" כשזה נראה משהו בלתי אפשרי.
סמדר כרוב: אני מאמינה שאם ייעשה שינוי רציני בענין הזה כמו אנשי שטח שיבואו ויבדקו מי נמצא מאחורי הברז אז אולי יהיה שינוי משמעותי.
סמדר כרוב: אני מאמינה שחברי הכנסת שנוכחים כאן מסוגלים לעשות את השינוי הזה ואני מודה לכם.
איילת מלכה: אני אם לתשעה ילדים, גרושה.
איילת מלכה: חיה מקיצבה של המוסד לבטוח לאומי ללא מזונות.
איילת מלכה: יש לי שני ילדים במצב מאד קשה.
איילת מלכה: עם הכל אני מתמודדת לבד.
איילת מלכה: בזמנו היתה עזרה דרך ליליאנה וזה מאד עזר לי.
איילת מלכה: בשנתיים האחרונות הצטברו לי חובות של מים ואני לא מסוגלת אפילו להסתכל על החשבון הזה ולחשוב מה אני עושה.
איילת מלכה: הילדים שלי נוטלים תרופות ויש לי תאומות בנות שלשה חודשים.
איילת מלכה: אני לא יודעת היכן להסתכל קודם.
איילת מלכה: אבי ילדיי חולה ולא מסוגל לשלם.
איילת מלכה: הכל עלה.
איילת מלכה: כל המחירים עלו.
איילת מלכה: אני לא יודעת במה לבחור.
איילת מלכה: הגיע לי חשבון של 5,964 ₪ והמספרים כבר מבלבלים אותי, זה סכום שנראה לי בלתי אפשרי.
איילת מלכה: ניתקו אותי מספר פעמים.
איילת מלכה: לא יכולתי לשלם במשך שנתיים.
איילת מלכה: ההכנסה החודשית שלי היא מאד קטנה.
איילת מלכה: ויש לי עוד שק של חובות שאני לא מגיעה אליהם.
אורי מקלב: מה החוב שלך עכשיו?
איילת מלכה: 5,964 ₪ ותיכף מנתקים אותי מן המים.
איילת מלכה: אני אחרי לידה עם תאומות.
אורי מקלב: כמה היה החשבון האחרון שלך?
ליליאן סירקיס: החשבונות בבסיסם הם קטנים.
אורי מקלב: יש מיגוון של בעיות.
אורי מקלב: יש כאלה שהצריכה החודשית שלהם מרובה ויש כאלה שהוצאת המים הפכה ליקרה מדי עבורם והם צוברים חשבונות.
אורי מקלב: איילת מעלה בעיה נוספת והיא ההבנה של החשבון וההבנה של החובות.
אורי מקלב: היא מסתובבת בין חובות ולא יודעת איך לצאת מהם.
איילת מלכה: הקיצבה היא 2,000 ₪ עבור תשעה ילדים וזה אפילו לא ארוחת בוקר.
אורי מקלב: מאחלים לך שתצליחי להתמודד.
אורי מקלב: נעשה כל שביכולתנו.
אסתר צדוק: אם לשלושה עשר ילדים, יחד אנחנו שש עשרה נפשות.
אסתר צדוק: לפני פחות מחודש ניתקו לנו את המים ובדיוק לפני שנה ניתקו אותם למשך חמישה ימים.
אסתר צדוק: תלשו את הצינור.
אסתר צדוק: בעלי נמצא מחוץ לבית משך שלש עשרה שעות ביום, בשביל משכורת שהיא פחות משבעת אלפי שקלים.
אסתר צדוק: אני מנסה למצוא עבודה ולא מוצאת.
אסתר צדוק: יחד אנחנו לא מגיעים לשמונת אלפי שקלים.
אסתר צדוק: אנחנו מצטמצמים ואני לא יודעת לאן עוד אפשר להוריד את רמת החיים.
אסתר צדוק: החוב מצטבר ואנחנו לא מבינים בזה.
אסתר צדוק: המיכסה של המים היא מאד קטנה וצריכת היתר היא פי כמה וכמה מן התשלום היסודי.
אסתר צדוק: החוב שלנו מאד כבד.
אסתר צדוק: הייתי בלשכה והיתה לי שם שיחה עם והוא אומר לי: אין מה לעשות.
אסתר צדוק: אנחנו הולכים ל"גיחון" ומוכנים לשלם, אנחנו לא אנשי חוב, ביקשנו לשלם לפי היכולת שלנו והם לא הסכימו בשום אופן אלא אם כן נשלם את הכל.
אסתר צדוק: סך החובות שלנו הוא קרוב ל- 40,000 ₪.
אסתר צדוק: החשבון הוא 1,300 ₪ לחודשיים.
אסתר צדוק: משלמים 400 ₪ להוצאה לפועל מדי חודש.
שלמה מולה: מה גיל הבן שלך?
איילת מלכה: 26.
שלמה מולה: האם הוא עדיין בתוך הבית?
איילת מלכה: לא.
שלמה מולה: כמה ילדים יש לך שהם קטנים מגיל שמונה עשרה?
איילת מלכה: כן, עשו לי את החשבון הזה.
איילת מלכה: שני בנים בצבא ובת באוניברסיטה שנאבקת לשלם את הלימודים שלה.
איילת מלכה: "הגיחון" שלחו מכתב שהחיילים צריכים לעזור לנו.
איילת מלכה: אנחנו לא יודעים איך נעזור לילדים.
שלמה מולה: האם כולם עדיין בתוך הבית?
איילת מלכה: הם באים בחופשות.
איילת מלכה: עשרה מן הילדים נמצאים בבית.
אורי מקלב: לא ניכנס לפרטי פרטים כאלה כי אין לנו ספק שגם עם עשרה ילדים אנחנו רואים את התמונה לפיה משפחות צוברות עשרות אלפי שקלים של חובות לתאגיד מים.
אורי מקלב: התשלום של 1,300 שקל לחודשיים תמיד יגרור אחריו חוב שהם לא מסוגלים לשלם אותו.
אורי מקלב: ראינו כאן גם חולה, גם נכה וגם זוג שמשתדל להתנהג באופן נורמלי ומגיעים לחשבונות שהם לא יכולים לעמוד בהן.
אורי מקלב: אפשר לראות את זה במיגוון הדברים שעומדים לפנינו.
אורי מקלב: מאחורי כל סיפור כזה יש רבים אחרים.
קריאה: יוסף, אתה מדבר עכשיו.
קריאה: האם אתה יכול לדבר?
קריאה: דבר אליהם.
קריאה: תגיד להם.
יוסף אייזנקוט: הכסף לא מספיק לי, אני משלם לפועֵל מאה שקל כל שבוע, שלוש מאות שקלים, לא יודע, של הגב, של הלב, של הרגלים, מצב שלי קשה מאד, אם הם יכולים לעזור לי, זה מה שאני רוצה, אני לא רוצה שום דבר, תעזרו לי כמה שאפשר, כמו שעזר לי שהיה עובד בחברת המים ארבע עשרה שנה, ושנפטר.
ליליאן סירקיס: הוא בבית עם מטפל ועם בנו.
יוסף אייזנקוט: אני משלם מים, חשמל, כדורים, הרבה דברים, ולא נשאר לי מה לאכול.
אורי מקלב: תודה רבה יוסף שבאת אלינו.
אורי מקלב: נשתדל לעזור.
יפה אסרף: אלמנה ואם לשלושה ילדים.
יפה אסרף: לפני שנה בערך ניתקו לי את המים בגלל חוב של 4,000 ₪.
יפה אסרף: ניתקו למשך חמישה עשרה יום.
יפה אסרף: חמישה עשר יום הייתי בלי מים, אלמנה טריה עם שלושה ילדים.
יפה אסרף: היה עליי לרדת עם דליים ובקבוקים משך כל היום.
יפה אסרף: בלילה בכיתי מכאבים בגלל הסחיבה.
יפה אסרף: התקשרתי ל"גיחון" ואמרתי שעשיתי כל שיכולתי.
יפה אסרף: בדקתי שאין נזילות, בדקתי שאף אחד לא מחובר למים, עשינו כל שיכולתי, אני לא יכולה לחפור מתחת לאדמה ולבדוק אבל משהו לא בסדר, בבקשה תבואו לבדוק.
אורי מקלב: מתי הגיעו החשבונות הגדולים?
יפה אסרף: לפני שנתיים שלש.
יפה אסרף: לפני כן, במשך עשרים שנה שילמנו בסביבות 180 ₪, 170 ₪ והמכסימום היה קצת פחות מ 200 ₪.
יפה אסרף: פתאום לפני שלש שנים, קיבלנו חשבונות של 600-750 ₪ לחודשיים, מדי חודשיים.
יפה אסרף: ואמרתי: יש כאן משהו לא בסדר, תבואו לבדוק.
יפה אסרף: אמרו לי: צריכה משותפת 40 קוב.
יפה אסרף: אנחנו ארבעה דיירים ועוד בית כנסת למטה אבל כל אחד עם השעון שלו.
יפה אסרף: לא הסכימו לבדוק.
יפה אסרף: רק ניתוקים.
יפה אסרף: אני לא יכולה לתאר את הסבל ועגמת הנפש שגרמו שבועיים בלי מים באלמנות טריה.
יפה אסרף: אף אחד לא רצה להקשיב.
יפה אסרף: רק: "שילמת או לא שילמת".
יפה אסרף: למה אני צריכה לשלם על מים שלא השתמשתי בהם?
מנשה חמו: אין דין ואין דין.
מנשה חמו: הם חותכים.
מנשה חמו: לגמרי, בלי לשאול.
יפה אסרף: אין גינה אין רכב ואין אפילו מקלט משותף.
יפה אסרף: על מה הצריכה המשותפת.
יפה אסרף: החשבון הנוכחי שלי, אחרי שאברך נתן לי מזומן –כי זה התנאי ואחריו פריסת תשלומים, צריך לשלם 25% במזומן ובלי זה לא מחזירים את השעון.
יפה אסרף: ואז החזירו לי שעון אחר וראיתי שהוא שעון יותר חדיש ופתאום הצריכה המשותפת ירדה ל 0.3 ותשלום המים 172 ₪ כבר מספר חודשים.
אורי מקלב: זה אחד הדברים שאין לנו הסברים לו.
אורי מקלב: אולי שמואל יוכל.
יפה אסרף: אני מודה לכם שאיפשרתם לנו להביא את הדברים.
שלמה מולה: מבקש לשמוע קודם את נציגת האוצר.
יסכה הרן: רק אשלים, אני סומכת של מרכז הסיוע בשכונת הבוכרים.
יסכה הרן: היא שכונה ותיקה מאד.
יסכה הרן: התשתיות בה מאד מאד ישנות.
יסכה הרן: לא החליפו שם תשתיות והמצב הוא קטסטרופלי.
יסכה הרן: חברת "הגיחון" מאפשרת להסתכל בחשבונות באתר החברה.
יסכה הרן: שם מתקבלת תמונה של התשלומים משנת 2003 ויש שם חשבונות.
יסכה הרן: עשיתי תחקיר וגיליתי שגם קריאת המונים מאד לא עקבית.
יסכה הרן: אצל יפה זה התחיל לטפס ובהתאם טיפסה גם הצריכה המשותפת.
יסכה הרן: לקחתי מספר חשבונות, הלכתי לאחראי ב"גיחון" והראיתי לו את החשבונות.
יסכה הרן: איך יתכן שהצריכה המשותפת היא 40 קוב והפרטית היא 38.
יסכה הרן: אם זו נזילה אז זה רק לגבי אדם אחד, ואם זו נזילה אז היה צריך להיות כבר שטפון.
יסכה הרן: בנוסף, איפה אתם בודקים שלא יהיה בזבוז מים?
אורי מקלב: בצריכה משותפת הדברים קורים גם בתשתיות חדשות.
אורי מקלב: עדיין, לא במספרים של 40 קוב.
יסכה הרן: אני שואלת של מי האחריות?
יסכה הרן: אמרו לי לפנות למשטרה ואמרתי שלמשטרה אין כלים כדי לבדוק את זה.
יסכה הרן: הם פטרו את עצמם מאחריות לבדוק.
יסכה הרן: הרי למי יש את הכלים לבדוק את התשתיות?
אורי מקלב: נפתח את הענין של צריכה משותפת.
אורי מקלב: הזמן קצר.
אורי מקלב: אנחנו מזהים מספר דברים.
שלמה מולה: תודה רבה ליושב הראש.
שלמה מולה: הענין של מים כמיצרך בסיסי לכל אזרח הפך להיות דבר שהאזרחים עוסקים בו עם הרבה מאד מרמור ותסכול.
שלמה מולה: ביום ראשון ביקרתי בחברת "מקורות" בקרית שמונה והייתי בחצור הגלילית ובראש פינה.
שלמה מולה: ישבתי עם האחראי שם ושאלתי אותו איך הם מוכרים את המים ובאיזה מחיר?
שלמה מולה: הוא אמר לי: אנחנו מוכרים תמורת 3 ₪ לקוב.
שלמה מולה: בדרך כלל האזרח נדרש לשלם בסוף 12 ₪ לקוב.
שלמה מולה: זאת אומרת, ב"מקורות" זה עולה 3 ₪ אבל הצינור מן הכינרת מגיע לחצור הגלילית ושם משלמים 12 ₪.
שלמה מולה: מה קרה בדרך עם 9 ₪?
שלמה מולה: המדינה לוקחת חלק, מי לוקח את השאר?
שלמה מולה: מדובר במים.
שלמה מולה: נכשלנו כשלון חרוץ בהגנה על האזרחים.
שלמה מולה: זה לא קשור לשום ענין פוליטי ואפילו לא לראש הממשלה.
שלמה מולה: מי שהמציא את תאגידי המים ידע שהוא עומד לעשוק את האזרחים.
שלמה מולה: הוא ידע את זה.
שלמה מולה: הוא יודע בדיוק מה עשה.
שלמה מולה: אני מסתכל על נציגת האוצר, בחורה צעירה, אבל אני אומר לך שהאוצר -שהוא אחראי על קופת הציבור, נהנה מזה.
שלמה מולה: איפה נשמע שמשלמים מ.ע.מ.
שלמה מולה: על מצרך בסיסי כל כך כמו מים?
שלמה מולה: דבר נוסף, לפני מספר חדשים ביקשנו לבטל את תאגידי המים ולהחזיר את המצב לקדמותו.
שלמה מולה: זה לא מן הנמנע, צריך רק שעוד קבוצה של אנשים תקום באמצעות הפייבוק וראש הממשלה יבטל את זה.
שלמה מולה: זה יקרה בסוף.
שלמה מולה: על מנת לסייע לאותם אנשים, ביקשנו באמצעות הצעת חוק לתת סמכות לתאגיד - באמצעות שירותי הרווחה לתת הנחה.
שלמה מולה: שיתנו קצת הנחה, מה קרה?
שלמה מולה: הרווחה בקריסה.
שלמה מולה: השר הממונה על המים אמר ש"הוא לא מתערב", "זו רשות המים", "תאגידי המים", "מונפול" וכו'.
שלמה מולה: כל מה שביקשנו בהצעת החוק הוא לאפשר לתת הנחה למיעוטי יכולת.
שלמה מולה: לאנשים חולים, ולמשפחות ברוכות ילדים וכדו'.
שלמה מולה: מי שחי מקיצבה פוגש את עלות המחיה כבר במכולת מדי יום ועוד, הדלק והחשמל עומדים לעלות.
שלמה מולה: לגבי המים, מציע להעביר חוק שמאפשר מתן הנחה באמצעות ועדה כלשהי, שתתן מענה לאזרחים שלא מסוגלים לשלם.
אורי מקלב: אנחנו מבקשים ועדה כפי שהיתה.
שלמה מולה: מציע שהועדה לפניות הצבור תיזום הצעת חוק של הועדה לענין זה.
שלמה מולה: "נבשל" אותה בתקופת הפגרה, נביא אותה לקריאה מיד עם החזרה מן הפגרה.
שלמה מולה: זה באמת משהו שאי אפשר לעבור עליו לסדר היום.
שלמה מולה: כל התאגידים האלה וכל ההפרטות האלו הפכו להיות "פרה קדושה" שלא נוגעים בה.
שלמה מולה: בחברה האמריקאית הקפיטליזם המהולל קרס, אמריקה מתמוטטת וזה קרה כי לא השוו וגם בענין הזה, אני אומר שאם אנחנו כנבחרי ציבור לא נעשה את מלאכתנו אז אנחנו נכשלים.
שלמה מולה: אנחנו לא מגנים על בעלי הון אלא על החלשים.
שלמה מולה: נעשה את עבודתנו.
שלמה מולה: מבקש ממך להגיש הצעת חוק משותפת עם הועדה כדי שיקימו ועדות הנחה וזה יתן מענה לפחות לאותם מקרים מאד קשים.
אורי מקלב: אנחנו שותפים להצעות חוק מן הסוג הזה אבל לא תמיד הדברים עוברים הלאה כי יש מתנגדים.
אורי מקלב: בכל הקשור להצעת החוק הזו, אין קואליציה ואין אופוזיציה, והיה מחשבה בנושא החזרת הפיקוח על המים לכנסת.
שלמה מולה: בפעם הקודמת רצו להוריד את המחיר של כל קוב.
שלמה מולה: הוא עלה בצורה משמעותית.
אורי מקלב: אנחנו שמחים שאנחנו שותפים לדברים האלה.
אורי מקלב: אנחנו שומעים את המצוקות מחדש ויודעים את חובתנו.
אורי מקלב: חוץ מהצעת החוק –שאותה צריך לקדם בנפרד, ראש עירית ירושלים בשיתוף עם "הגיחון", פועלת עם ועדת חריגים ושאר התאגידים ושאר הרשויות צריכים לעבוד יחד.
אורי מקלב: עד כמה שידוע לי יש את האפשרות.
אורי מקלב: השאלה היא למה זה לא פועל.
אורי מקלב: למיטב הבנתי הדבר אפשרי.
שרית קולר: אדבר בשני קולות, גם בזה של המועצה הישראלית לצרכנות וגם בזה של האגודה לזכויות האזרח שלא יכלו לשלוח נציג אלא נייר עמדה על נושא ניתוקי המים.
שרית קולר: אקדים ואעיר, לגבי הצעת חוק, האגודה לזכויות האזרח ביקשה למסור שהם עכשיו נסחו מסמך ויעבירו אותו ליושב ראש הועדה בימים הקרובים.
שרית קולר: חשוב לשים לב לכך שבסופו של דבר גם אם תהיה ועדת הנחות ויעלו את המחירים, ישלם את ההפרש מעמד הביניים ועליו יפול התקציב.
שרית קולר: ישבתי בשימועים על נושא מחירי המים ברשות המים וישב שם נציג האוצר -שהוא הכי חשוב בחדר ובכל הויכוחים על ענין המחירים וההנחות לזכאים, על נסיון להשיג מחירים יותר נמוכים, נאמר לנו: אנחנו מאמינים שאנחנו נותנים סובסידיה למצרך ולא לנצרך.
שרית קולר: אני לא רואה את התקציבים לסובסידיות לנצרך.
שרית קולר: כולם כאן נצרכים ואין שום סובסידיות לנצרך ואין לכך תקציב.
שרית קולר: ברגע שהדברים יעלו מול ועדת הנחות, הדבר כנראה יתגלגל למחיר המים, צריך לשים לב לזה ולדרוש תקציב נפרד.
שרית קולר: לגבי ניתוקי המים ולעמדה של האגודה לזכויות האזרח, שעשתה בדיקה לכל נושא ניתוקי המים.
שרית קולר: יש לזכור שנוהל ניתוקי מים שהיה קיים לפני כניסת הרפורמה לתוקף הוא -להערכתנו עדיין קיים.
שרית קולר: הוא נוהל שנוסח בעקבות עתירה לבג"ץ, בהסכמות שהגיעו אליהן במסגרת העתירה, בין משרד הפנים לרשויות המקומיות לבין אותם ארגונים שעתרו, בין היתר האגודה לזכויות האזרח.
שרית קולר: הנוהל כלל אפשרות לנתק מים רק בחובות שהם מעל 300 ₪, לתת חודשיים של התראה ובתנאי שלא התקבלה חוות דעת של אגף הרווחה על מצוקה חריגה של התושב.
שרית קולר: גם אם מתקבלת חוות דעת - - -
שלומית אבינח: הנוהל הזה בוטל.
שרית קולר: הנוהל הזה לא בוטל אלא שאין אמות מידה, לא הכניסו אמות מידה לשירות.
שרית קולר: מלכתחילה לא הכניסו אמות מידה לשירות ואנחנו מנסים לעשות את זה כבר שנתיים.
שרית קולר: עומר וַרָדי: הנוהל היום הוא - - -
שרית קולר: לשאלת ההפעלה, בתאגיד "הגיחון" יש עליה במספר הניתוקים.
אורי מקלב: זה אומר שיותר אנשים מתקשים לשלם.
שרית קולר: מה שנאמר הוא כך: הם דורשים בין 25%-30% מן החוב במזומן ואחר כך שלושה או ארבעה תשלומים למי שיכול.
שרית קולר: אם הוא לא יכול או שטרם הכריעו בבקשה שלו אפשר לנתק לו את המים.
שרית קולר: לא מתבקשת חוות דעת של אגף הרווחה.
שרית קולר: כך נמסר מתאגיד "הגיחון" לאגודה לזכויות האזרח.
שרית קולר: הרעיון הוא שלא מקיימים את הנוהל הזה, הנוהל הזה הוא ענין של בג"ץ ולא משהו שהומצא אבל לא מקיימים אותו.
שרית קולר: רשות המים, כמה שהיא יכולה לאכוף -ואני מסופקת אם היא יכולה להתמודד עם כל המספרים האלה - - -
אורי מקלב: שווה דיון משל עצמו.
שרית קולר: ניתוק ביום ששי הוא לא - - -
אורי מקלב: גם לא לקראת החגים וגם לא בימים חמים מאד.
אורי מקלב: פעם לא היו מנתקים בערבי חגים או בימים חמים מאד.
אורי מקלב: אני מקווה שאין התדרדרות גם בנושא הזה אבל, לשם כך יש לערוך דיון בנפרד כי עכשיו לא נקיף את הכל.
אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיע למצב שבו לא יצטרכו לתת חוות דעת.
אורי מקלב: לעזור לאנשים לשלם את מחירי המים כדי שלא יגיעו אל ניתוקי המים.
אורי מקלב: אני לא חושב שהתאגידים ששים לנתק את המים.
אורי מקלב: דיברתְ על כך שאם נעשה ועדת הנחות אז מי שישלם את זה בסוף זה אזרחים אחרים.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שכל הדברים האלה לא יכולים לבוא מאותה קופה.
אורי מקלב: עשינו גם מגעים עם האוצר ומבחינתו אנחנו יכולים להגדיל את המיכסה רק שאז המחיר של החריגה יעלה בהרבה.
אורי מקלב: בנוסף, אנחנו גם יודעים שאם כל האנשים יגיעו למצב שהם יחסכו במים ולא יעברו את המיכסה הראשונה אז המחיר הנמוך יעלה.
אורי מקלב: אם אנחנו היום, במצב היום, שבו יש מיכסה של 3.5 קוב -וזה לא קשור לנושא עכשיו אבל אם כל ההאנשים יישארו בהיקף של 3.5 קוב ולא יהיו אנשים שישלמו מחיר גבוה אז התאגידים יעלו את מחיר המים.
אורי מקלב: זוהי שמיכה אחת שאם סוחבים אותה לצד אחד אז חלק אחר נשאר חשוף וממילא צריך לכסות אותו באמצעות סחיבת השמיכה לכיוון השני.
שרית קולר: לגבי פקודת המסים: להבדיל מחברות מסחריות, שכשהן רוצות לגבות כסף יש להן את הזכות לתבוע ולהוכיח את החוב ואז הן פועלות גם במסגרת הוצאה לפועל.
שרית קולר: שם יש אפשרות של חקירת יכולת ויש אפשרות לפרוס את החוב לתשלומים ויש גם אפשרות שמישהו אובייקטיבי יבדוק אם יש יכולת.
שרית קולר: זה לא חייב להיות ועדת הנחות של הרשויות המקומיות ולא חייב להיות על חשבון הארנונה שלנו.
שרית קולר: יחד עם זאת, חוק תאגידי המים, משרד האוצר הכניסו בו את ענין הסמכות לפעול לפי פקודת המסים והגביה ובה אין את כל התהליך הזה, אין שום אפשרות לעשות חקירת יכולת, ואין גם לתאגידים סמכות כלשהי לוותר על ריבית והצמדה, זה לא משהו שניתן להם והתוצאה היא שגם כשהן רוצות להוריד ריבית -ואני שומעת ממנכ"לים של תאגידים, לא ממישהו צדדי והם אומרים: אני רוצה לעזור ואני לא יכול, החוק כובל אותי מלהשתמש בכלים האלה.
שרית קולר: יושב הראש מעיר לגבי שיתוף התאגידים בוועדת הנחות אבל למה לא להעביר את זה לחקירת יכולת בהוצאה לפועל?
אורי מקלב: את מעלה נושא אחר.
אורי מקלב: את שואלת למה הם לא גובים כמו מסים שבהם יש סמכות ממשלתית לגבות בצורה יותר קלה מאשר בחברות פרטיות וזה נמצא בחוק.
אורי מקלב: אם נרצה לשנות את החוק הזה זו גם אפשרות אבל אנחנו לא רוצים עכשו לכבות את השריפה אלא לא להגיע למצב שיש שריפה, למנוע את השריפה, למנוע את הגביות.
אורי מקלב: רוצים למנוע את הניתוקים וזה הנושא של הועדה היום.
אורי מקלב: על מנת שלא תהיה טעות נציין שאתה לא מייצג את התאגידים.
משה אבנון: קודם כל הנושא הזה מחייב טיפול שורש ולא תרופה נגד כאבים.
משה אבנון: מה שעירית ירושלים עושה –ואני מאד מעריך את זה אבל זו תרופה נגד כאבים, זהו אקמול וזה לא יפתור את הבעיה.
משה אבנון: מחיר המים חייב לרדת ב 45% והוכחנו את זה בעבודה הכלכלית שהכנו.
משה אבנון: האחוזים כוללים גם את המע"מ.
משה אבנון: במחיר המים אין לו כל הצדקה ואפשר להוכיח את זה.
משה אבנון: בשנים 2001-2011 מחיר המים עלה בלמעלה מ 140% לעומת מדד של 28% בערך ללא כל הצדקה.
משה אבנון: אפשר לספר כאן למה זה קרה אבל אין לנו כרגע את הזמן.
משה אבנון: אפשר להראות את זה במספרים "בשחור על גבי לבן", לכן חייבים להוריד את מחיר המים.
משה אבנון: הורדת מחיר המים תפתור קודם כל לפחות 70% מן הבעיות.
משה אבנון: זה לא יפגע בתאגידים ולא במשרד האוצר כי מספיק ש"מקורות" -שהעלות שלה 2 ₪, מוכרת את המים ב 3.5 ₪.
משה אבנון: ההפרש הוא סיבסודים לחקלאות ועוד נותר.
משה אבנון: ההפרש שבין 4.5 ₪ ל- 7.5 ₪ הוא ענין שלא אכנס אליו כרגע.
משה אבנון: חייבים להוריד את מחיר המים ב 45% כולל הורדת המ.ע.מ.
משה אבנון: דבר שני, יש להחזיר את שיקול הדעת גם לבטוח הלאומי וגם לוועדות הרווחה של הרשויות המקומיות, בנושא ההנחות במים.
משה אבנון: תבענו את זה גם מן האוצר.
משה אבנון: הוועדות להנחות היו קיימות ברוב הרשויות המקומיות והן התבטלו עם הקמת התאגידים.
משה אבנון: לתאגידים אין אפילו שיקול דעת.
אורי מקלב: המטרה שלנו להחזיר את ועדת ההנחות ואת ועדת החריגים עם השתתפות של הבטוח הלאומי ורשות המים.
משה אבנון: יש אנשים שמקבלים את חוות הדעת מבטוח לאומי כמו נכים למיניהם וזה יחזיר את שיקול הדעת.
משה אבנון: דבר נוסף, גם כשהעלו את המיכסה החודשית בקוב אחד, זה עדיין נשאר נמוך ב 40% מן הצריכה הממוצעת לנפש.
משה אבנון: כי הצריכה הממוצעת פֶּר נפש היא קוב לנפש במשפחה רגילה בעיר.
משה אבנון: בשנת 2006, בחוק ההסדרים של 2006 הכנסת נתנה לרשות המים את הסמכות הבלעדית לקבוע את הקוד.
משה אבנון: אמרה נכון עורכת הדין קולר, היחידי שיש לו שם מה לומר –ואני מצר על זה, הוא הילד הקטן בפינה, משרד האוצר.
שרה זילברשטיין: האחת, אנחנו מוצפים בבעיות של אזרחים ותיקים שמלינים על שני דברים: אחד, עצם ההחלטה שאדם אחד או שני אנשים גרים בדירה ומתאימים להם מיכסה לשניים למרות שהמשפחה מבקרת והצריכה עולה.
שרה זילברשטיין: הדבר השני הוא הקלות הבלתי נסבלת של סגירת המים, גם לאנשים שחייבים מתחת לשלש מאות שקל.
שרה זילברשטיין: הדברים לא ייאמנו.
שרה זילברשטיין: אדם שכח לשלם או לא ידע או לא קרא - - -
אורי מקלב: האם את נתקלת בקשישים שניתקו להם את המים?
שרה זילברשטיין: כן, העברנו לרשות המים רשימה שמית של אנשים ולא קיבלנו מענה.
שרה זילברשטיין: עברו מאז כבר חודשיים.
שרה זילברשטיין: ההערה השניה היא לגבי הבטחת הכנסה.
שרה זילברשטיין: כל מי שמקבל היום השלמת הכנסה יש לו הנחה בהוצאה של טלפון וחשמל.
שרה זילברשטיין: באותה המידה, אפילו לפני חקיקה, אפשר להסדיר את זה שגם המים יהיו חלק מן השיפוי הזה.
שרה זילברשטיין: מדובר כאן על שיפוי.
אורי מקלב: זה הדבר השני שאנחנו רוצים.
אורי מקלב: הנחות מובנות לאנשים.
שרה זילברשטיין: מדובר על 80,000 איש וזוהי כמות גדולה של אנשים שמקבלים הנחה בחשמל ובטלפון.
שרה זילברשטיין: שניהם חיוניים אבל המים הרבה יותר.
שרה זילברשטיין: עמדתי האישית היא שצריכה להיות החלטה לפיה אסור בשום אופן לנתק מים מאנשים כאלה אבל זו כבר החלטה אחרת.
אורי מקלב: אנשים שמגיעים למצב של חוב, זה מעצים את הבעיה שאנחנו מביאים כאן.
אורי מקלב: אנחנו ערים לכך שיש משפחות שהן מקרים קשים אבל, יש אנשים שהם בחלק האחרון של החיים ושם הם צריכים להתנהל, ואם שם הם מגיעים למצב שמנתקים להם מים אז זהו עוד דבר שהוא בפני עצמו.
אורי מקלב: נותנים מיכסה לאנשים בודדים והמיכסה היא 3.5 קוב או פחות לאחד וזוג קשישים, שהמיכסה שלהם אחרת אבל יש להם ילדים והילדים מביאים את הנכדים, הצריכה שלהם באופן מובנה היא גדולה יותר ואי אפשר לחשב אותם כשתי נפשות.
אורי מקלב: כיוון שבגיל 18 הילד לא נמצא בבית אנחנו מפחיתים את מספר הנפשות שחיות בבית אבל אי אפשר לומר שיש נתק.
משה אבנון: המציאות היא שהצרירה למשפחה גרעינית היא 16 קוב.
אורי מקלב: לא, לא היום.
אורי מקלב: הורידו את זה.
אורי מקלב: היום זה 7 קוב וגם אדם בודד מקבל 7 קוב אבל ברגע שמדובר בשתי נפשות אז ברור שהצריכה היא הרבה יותר.
אורי מקלב: אין ספק שמשפחה שהיתה משפחה גדולה והילדים התפזרו לקנים שלהם, עדיין צורכת יותר מים משתי נפשות.
אורי מקלב: הקשיים לא קטנים אלא גדלים.
אסתר סושנסקי: דברים שלא נאמרו.
אסתר סושנסקי: אנחנו מקבלים פניות בטלפון מקשישים ומטפלים בהן.
אסתר סושנסקי: רוב האוכלוסיה מתקיים מקצבת זקנה לרבות השלמת הכנסה.
אסתר סושנסקי: לחלקם אין פתרונות דיור והמים הם מכה קשה לתקציב המאד נמוך של כל אחד מהם.
אסתר סושנסקי: הרפורמה במים הביאה בעיות כמו שעונים לא תקינים, צריכה משותפת שגדלה מקוב אחד לארבעה עשר קוב בתוך חצי שנה ואין שום מענה.
אסתר סושנסקי: לא ניתן לפתור את הבעיה פֶּר מקרה אלא שיש לטפל ברמה הארצית, איזשהו שינוי מדיניות ארצית.
אסתר סושנסקי: כמו שיש הנחות למקבלי השלמת הכנסה בחברת חשמל וכמו שיש הנחות לקשישים סיעודיים בארנונה, כך גם צריך לתת מענה בנושא המים.
עומר וַרָדי: שלום לכולם.
עומר וַרָדי: אני מייצג את הפונקציה הצרכנית ברשות ולבי אתכם.
עומר וַרָדי: הסיפורים קשים ואני מתנצל שהייתם צריכים לבוא לפה ולהסביר את עצמכם.
עומר וַרָדי: חשוב מאד להבין, יש הבדל בין נכונות ומוכנות לבין סמכות.
עומר וַרָדי: בתעריפי המים מדובר על תעריף ועלות ואין לרשות המים סמכות לחרוג מתעריף המים.
עומר וַרָדי: אם היתה סמכות אפשר היה לממש את הנכונות והנכונות קיימת.
עומר וַרָדי: ככל שמדובר על ועדת חריגים, אני מדבר עליה, אני שמעתי על הועדה בחדרי חדרים ובמאמרים מוסגרים אבל בסופו של דבר היא לא משהו מוגדר.
עומר וַרָדי: מישהו נותן את הכסף והשאלה היא מי.
עומר וַרָדי: היום אין אף אחד שמוסמך לתת את הכסף מעבר לתעריף הרגיל.
עומר וַרָדי: שוב, אני חוזר ומדגיש, אני הפונקציה הצרכנית, אני מתמודד אתכם - - -
שלומית אבינח: אזרחים פונים אלינו.
שלומית אבינח: מימד המענה בזמן הוא מאד מאד חשוב.
שלומית אבינח: המענה הטלפוני, למשל.
שלומית אבינח: מהירות המענה לאזרחים מאד חשובה.
עומר וַרָדי: אתיחס גם לזה.
משה אבנון: כל נושא העלות 'מפוברק' שם.
משה אבנון: אני אומר את זה באחריות.
עומר וַרָדי: אני בכוונת מכוון לא מתייחס כאן לפן הכלכלי, לשם כך יש פונקציות כלכליות עם דוחות ארוכים ומסובכים שאפשר לספק בכל רגע נתון.
עומר וַרָדי: לגבי מענה, יש לצערי הרב עומס אדיר ואנחנו בתהליך שיפור מתמיד.
עומר וַרָדי: חד וחלק.
עומר וַרָדי: עדיין, זו נקודה לרעתנו.
עומר וַרָדי: ככל שאני אצליח -עם אגף פניות הציבור לתקן את זה אני אעשה את זה אבל זו לא המטרה שלי כאן.
עומר וַרָדי: כאן המטרה היא להבהיר שהנכונות קיימת אבל הכלים לא קיימים.
עומר וַרָדי: להערת יושב הראש, הרגולציה היא לכאורה פיקטיבית, ברמת התעריף.
עומר וַרָדי: התעריף קיים והוא מוגדר ביחס - - -
אורי מקלב: יש ויכוח בנושא של ניתוקי המים.
עומר ורדי: ניתוקי המים הם סאגה נפרדת.
אורי מקלב: האם אתם גם מפקחים?
אורי מקלב: האם כל תאגיד מבצע את זה כראוי לפי הנוהל?
עומר וַרָדי: ההנחיה שמחייבת היא נוהל ניתוק מים, הנוהל הוא מ 2004 - - -
שלומית אבינח: הדיון משודר, תמסור עכשיו מידע לצבור לגבי כתובות וטלפונים אליהם אפשר לפנות.
עומר וַרָדי: המים נצרכים בתמורה ומי שלא ישלם בסופו של דבר ינותק ממים.
עומר וַרָדי: השאלה היא מתי.
עומר וַרָדי: אף אחד לא רוצה לראות אזרח או צרכן, בין אם נכה, בין אם קשיש ובין אם נורמטיבי לחלוטין, מנותק ממים אבל הכלי הזה קיים וקיבל תוקף של פסיקת בית משפט.
עומר וַרָדי: השאלה היא איך מגיעים לכלי הזה ואיך מפעילים אותו.
עומר וַרָדי: אנחנו -בצוות אמות מידה ברשות, נוציא השבוע נוהל כדי לתת עוד מידתיות לענין.
עומר וַרָדי: עדיין, המידתיות תמיד תתבטא בעובדה שהשורה התחתונה אומרת שהאדם לא שילם מספר ימים מסוים והוא מנותק.
עומר וַרָדי: הכלי הזה יהיה תמיד.
שלומית אבינח: צריך לדעת להפעיל אותו במידתיות.
עומר וַרָדי: מסכים אתָּך.
שלומית אבינח: צריך להביא פתרונות למיגוון של אוכלוסיות.
שלומית אבינח: כרגע לא קיים פתרון כלל.
עומר וַרָדי: אראה לך את חוזר המנכ"ל מס' 2 שהופק לפני כחודש שבעצם מקפיד על הליכי הגבייה כנגד נכים, הוא בעצם מעין סנונית.
עומר וַרָדי: שוב, המטרה היא שאף אחד לא - - -
אורי מקלב: חשוב לציין ביושר שזה נעשה בעקבות דיון בוועדה ולא בא מרצון.
אורי מקלב: עדיין אנחנו שמחים שהדבר מתבצע.
אורי מקלב: כולנו מעוניינים שזה יישאר לאורך זמן.
אורי מקלב: אנחנו לא רוצים שהנכים יסחבו חובות ואנחנו שואלים: איך אתם מחשבים את התעריף לנכים וחולים ולכל מי שמתקשה לשלם?
אורי מקלב: מה המענה שלכם?
אורי מקלב: מה אתם אומרים לצרכנים שהם צורכים באופן מובנה יותר מים?
אורי מקלב: אתה אומר שגם תהליך הגבייה צריך להיות מידתי ולא דרקוני אבל בסופו של דבר הם צוברים חובות ואין שום מענה ושום התייחסות למחירים שהם צריכים לשלם, לצריכה שהם צורכים ולמחיר שהם אמורים לשלם בעקבות כך.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהאנשים האלה עוברים מיד לתעריף הגבוה.
אורי מקלב: הוא שמביא אותם לחשבונות גדולים.