GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עומר וַרָדי: זה לא התעריף הגבוה אלא הכמות.
עומר וַרָדי: הפתרונות הם פשוטים.
עומר וַרָדי: מישהו צריך לייצר מנגנון שיאפשר הזרמת כספים שתכסה את תעריף העלות.
עומר וַרָדי: המנגנון הזה לא נמצא בידי רשות המים.
אורי מקלב: האם באופן מובנה, בתקנות של רשות המים, לא קיימת שום אפשרות למתן הנחות על ידי התאגידים?
עומר וַרָדי: למיטב ידיעתי לא ככל שמוגדר התעריף-עלות.
עומר וַרָדי: שוב, ככל שמוגדר תעריף עלות, ראינו את מבחן התוצאה.
עומר וַרָדי: העלינו מ 2.5 קוב ל 3.5 זה ישירות גזר עליה בתעריף ב' זאת אומרת שכלי הביניים שאנחנו מחפשים אותם - -
אורי מקלב: יש משפחות ש- 3.5 קוב עדיין לא מספיקים להן.
אורי מקלב: הלקוחות מיד עוברים לצריכה הגבוהה יותר.
אורי מקלב: הצריכה הגבוהה יותר מייקרת את החשבון ובמקום לשלם 12 ₪ הם משלמים 14 ₪.
אורי מקלב: זה יקר יותר מאשר להוזיל קוב אחד.
אורי מקלב: השינוי הזה הרע אתם.
אורי מקלב: צריך לתת מיכסה יותר גדולה באון מובנה.
אורי מקלב: החלטת הועדה היא שרשות המים תחייב את עצמה ליצור מנגנון שיאפשר לתאגידי המים להיות שותפים במתן הנחות והקמת וועדות שיוכלו לאשר אותן על פי קריטריונים רגילים, כדי שהאנשים האלה יקבלו הנחה.
משה אשכנזי: אנסה לקצר.
אורי מקלב: בהצלחה בתפקיד החדש.
משה אשכנזי: תודה רבה.
משה אשכנזי: קודם כל אני מסכים עם יושב הראש, חלק מן המקרים הקשים שקיימים כאן –ואנחנו רואים אותם מדי יום בלשכות שירות הלקוחות בכל התאגידים בארץ, ייפגעו מן התיקון של התעריף.
משה אשכנזי: צרכן מים נכה נדרש לכמות גדולה של מים ויהיה לו רק רע משינוי התעריף וחבל.
משה אשכנזי: מדי יום אנחנו רואים, כל פעם מחדש, את האנשים שמגיעים והידיים שלנו כבולות.
משה אשכנזי: אנחנו מאד מעוניינים, מאד מעוניינים שיהיה לנו מנדט לשיקול דעת לתת הנחות ולשאלה איך לעשות את זה אתייחס מיד.
משה אשכנזי: לא פעם פנינו אל הרגולציה וביקשנו לתת לנו זכות לשיקול דעת כי מה שקורה היום הוא שאנחנו עובדים על פי הנחיות והציבור רואה אותנו כאנשים הפחות נעימים, כאנשים שמייצגים פה את האטימות אבל אנחנו לא כאלה, אנחנו רוצים לתת את ההנחות, כמו שנותנים הנחות ברשויות המקומיות.
משה אשכנזי: אילולא הרשימות הללו היו עוברות לתאגידים, רשימות של נזקקים ושל נכים ושל כל אלה שמגיעה להם הנחה, היה לנו מנדט ואז לא היתה בעיה להפעיל את זה.
הרב שמואל יצחקי: מי מעכב בעדך לעשות את זה?
משה אשכנזי: החוקים והכללים.
משה אשכנזי: לי אין סמכות לתת הנחה.
משה אשכנזי: יש לי ועדות חריגים וזה לא בכללים אבל אנחנו מבצעים את זה בכל זאת.
משה אשכנזי: אין לי סמכות לתת הנחה.
משה אשכנזי: אם המד הראה מספר מסוים של קובים אני חייב לחייב לפי התעריף.
אורי מקלב: בשביל מה קיימת אצלך ועדת חריגים?
משה אשכנזי: הקמנו את זה באופן מקומי, אני, כמנכ"ל "מי לוד".
משה אשכנזי: כידוע לכם אזרחי העיר במצב סוציואוקונומי לא גבוה וכל התופעות של הצריכות הלא ברורות עוברות לוועדה.
הרב שמואל יצחקי: ומה היא עושה?
משה אשכנזי: מזכה לפי התעריף הנמוך.
קריאה: האם מותר לך לעשות?
משה אשכנזי: לא.
משה אשכנזי: אני לוקח את זה על אחריותי.
אורי מקלב: במידה שיש צריכת יתר?
משה אשכנזי: כן, אני לוקח את זה, מחשב לפי התעריף הנמוך.
משה אשכנזי: ואני לוקח את זה על אחריותי.
אורי מקלב: זה חד פעמי.
משה אשכנזי: זו לא הבשורה.
משה אשכנזי: אם יתנו לנו את המנדט אנחנו נשמח.
משה אשכנזי: בסך הכל אנחנו מבינים מהי המשמעות של המוצר שאנחנו עובדים איתו והנושא שמדובר כאן הוא חברה עיסקית אבל אנחנו לא חברה עיסקית, וגם אם היינו חברה עיסקית עדיין חשוב להתחשב באוכלוסיות החלשות וזו עמדת הפורום ואני רוצה שהיא תישמע כאן באופן ברור.
אורי מקלב: האם תהיו מוכנים גם לנהל את הועדות האלה?
משה אשכנזי: בהחלט.
משה אשכנזי: אני חושב שהדרך - - -
עומר ורדי: הדרך לבצע את זה היא מול רשות המים כי יש המון שיקולים.
אורי מקלב: באת מעיר שבה אתה מכיר את הצרכנים ואת הבעיות הקשות ואני אומר את זה כיוון שגם כשהיתה דרישה, אני לא בטוח שרשות המים תסכים שהתאגידים ינהלו את כל הבעיות של החריגים.
אורי מקלב: בסופו של דבר ישתפו את הרשות המקומית ואז אפשר יהיה לטפל בשאר הדברים עם הרווחה אבל, ועדות החריגים חייבות לקום בכל התאגידים.
אורי מקלב: אי אפשר לנתק את הנשמה ואת הלב מן השיקולים של תאגיד מים.
אורי מקלב: ובסופו של דבר תאגידי מים עדיין עומדים מול האזרחים, נותנים את המצרך הכי חשוב שיש לנו ואי אפשר לנתק את זה, אי אפשר לנתק את ההיבט המקצועי והכלכלי.
אורי מקלב: חשוב לנו מאד מה שאמרת שאתם כן מוכנים להיות שותפים לזה.
אורי מקלב: אני מציין את זה כאן כיוון רשות המים צריכה להבין: אי אפשר היום לעמוד מאחורי התאגידים ולהגיד שהם לא מוכנים לנהל את זה.
אורי מקלב: זה מתנקז לאוצר ולרשות המים ושם ההחלטות בענין הזה אבל, היום, כשמקלפים את הכל אז רואים שהרשויות והשלטון המקומי מוכנים, רשויות הרווחה מוכנות, האזרחים מתלוננים, תאגידי המים אומרים שהם מבחינתם מוכנים להיות שותפים כי קשה להם לעמוד מול זה - - -
משה אשכנזי: אנחנו מבקשים את זה, זה לא רק מוכנים
שלומית אבינח: למה מכתב התראה עולה 25 ₪?
משה אשכנזי: קודם כל הוא עולה עשרים שניים שקלים וזה על פי פקודות גביית המסים.
משה אשכנזי: ולא רק שאנחנו מוכנים אלא שביקשנו את זה בעבר.
משה אשכנזי: לגבי נכים, דבר אחד טוב היה בהיטל הבצורת והוא היה הנחה לנכים.
משה אשכנזי: זה הכריח את התאגידים לעשות שידרוג במערכות התוכנה שלהם ולהכיר את האיש מאחורי הברז, את האיש מאחורי החשבון.
משה אשכנזי: המנגנון כבר קיים ואפשר לקחת אותו ולהשתמש בו באופן שוטף אבל לא הרשו לנו.
משה אשכנזי: אנחנו רואים את המקרים שמופיעים כאן בוועדה יום יום במשרדים שלנו, ויש אגב, גם מצלמות נסתרות ואנחנו נראים לא טוב וזה לא בגלל שאנחנו רעים באופן אישי ואם תתנו לנו את האפשרות אז תיווכחו.
משה אשכנזי: תודה.
אורי מקלב: בינתיים יוצא שהתאגידים מוגבלים וכבולים.
אורי מקלב: מי שכובל אותם הם הרגולטורים כמו רשות המים, האוצר, הממשלה ואולי משרד התשתיות.
אורי מקלב: נראה שהשר לא חושב שצריך לעשות שינוי בדברים האלה אבל לגבי מס הבצורת היה מונח תעריף לנכים והם עמדו בזה.
אורי מקלב: אמנם יכול להיות שלא צריך לבקש אישורים רפואיים ובמידה שאנחנו היום נצליח להביא למצב שלנכים וחולים -וכשאני אומר 'נכים' הכוונה היא לייצג את כל המקרים שהיו אמורים להיות זכאים למיכסות יותר גבוהות, אז גם גם הדרך צריכה להיות יותר קלה.
משה אשכנזי: צריך לפשט את זה.
משה אשכנזי: זה היה מורכב מדי.
משה אשכנזי: הם יביאו אישור אחד והפקיד לא יצטרך לעשות את כל הבדיקה.
קריאה: הפרמטר היה קיים בעבר.
קריאה: ואם רוצים לתת הנחה אז אין דבר העומד בפני הרצון.
משה אשכנזי: היה קיים והמנגון קיים.
משה אשכנזי: הפיתוח כבר נעשה.
אורי מקלב: שר התשתיות עומד מעל דוכן הכנסת בכל הזדמנות ובכל ועדה ואומר שהם שותפים בדאגה לאנשים הנזקקים ואמנם הוא תומך נלהב בנושא התאגידים אבל יחד עם זאת הוא רואה את הצרכנים.
אמיר שיינדר: אם כבר לקחו לי חלק מן המלים, כמו שאתם יודעים, שר התשתיות עובד עם רשות המים והתאגידים הם גופים שהם יחסית עצמאיים והשר תמיד מדגיש את הדברים וגם מנסה לעזור בכל דרך אפשרית.
אמיר שיינדר: אם זה חקיקה ואם בצורה אחרת.
אמיר שיינדר: כמובן שאנחנו תלויים גם בחוקים שהם לא רק קשורים אלינו כי יש גם את משרד האוצר.
אמיר שיינדר: כל ענין התקציבים והכספים הוא לא משהו שאני יכול לענות עליו כרגע כי תהליכי חקיקה תלויים בדברים אחרים.
אמיר שיינדר: אנחנו מעוניינים בשיתוף פעולה גם בענין של הנכים, למשל, לגבי הטלת וטו זמני על התשלומים המופקעים.
אמיר שיינדר: פעלנו בנושא ואני בטוח –למרות שאני לא רוצה לדבר בשמו אבל, אני בטוח שהשר ירצה לעזור בכך דרך בנושאים האחרים.
עדי חכמון: בכל הקשור לנכים אנחנו –ואמרנו את זה בוועדה, נכנסנו לעובי הקורה וליליאנה דיברה אתי, מדובר בנושא סבוך שצריך להגדיר מיהם האנשים שצורכים יותר מים, אנחנו עובדים על זה ואנחנו בוחנים מספר מנגנונים שיוכלו לעזור נושא הזה.
הרב שמואל יצחקי: אני לא יודע אם זו הגדרה שלכם כי נכות היא הגדרה של הבטוח הלאומי.
עדי חכמון: אנחנו בקשר עם רבקה פרי ועם "צוות חברתי" אצלנו.
אורי מקלב: לו היה זה נושא של העלאת מיסים האם זה היה לוקח כל כך הרבה זמן?
אורי מקלב: כשצריכים להעלות את האם זה היה לוקח הרבה זמן?
אורי מקלב: בנושא הנכים, אפשר גם להקל, אפשר גם לראות מי צורך יותר מים ואנחנו יודעים שכל נכי הגפיים ודאי צורכים יותר מים ואפשר כבר לתת להם, לא צריך לחכות.
קריאה: יש פרמטרים ברורים לגבי נכים בנושא הארנונה ואפשר להעתיק אותו לכאן.
קריאה: כבר הסכימו לפרטמטרים האלה.
קריאה: נכה מקבל הנחה בארנונה אחרי שיש לו 75% של אי כושר עבודה ויש כבר פרמטרים מדוייקים אז אם רוצים לסיים את הסיפור אפשר לפתור את זה בתוך מספר ימים אבל זה לא רק נכים אלא גם חד הוריות וכדו'.
עדי חכמון: לגבי הרשויות המקומיות ויכולתן לתת הנחות, גם אנחנו אמרנו בצוות, שמבחינתנו אין מניעה שרשות מקומית תתן הנחה ואני חושבת שזה ענין של משרד הפנים לאשר את ההנחות.
קריאה: האם שמתם לב שזה עבר ממשרד למשרד.
עדי חכמון: אנחנו ביררנו עם היועצים וזה מה שגם אמרנו בוועדה - - -
הרב שמואל יצחקי: לא רק שניתן הנחה אלא שעם הסמכות שלנו לעזור לאזרח כרשות מקומית אין לנו בעיה לעזור לאזרח כפי שאנחנו נוהגים לעשות בירושלים.
הרב שמואל יצחקי: התאגידים מוכנים לתת כנגד - - -
עדי חכמון: אני לא התאגידים ולשם כך - - -
הרב שמואל יצחקי: אתם אלה שהקמתם את התאגידים ואתם אלה שמונעים היום מן התאגידים לעבוד אתי בתיאום כי בעבר היה לנו matching וברשותך, אם הרשות היה מוצאת לנכון לסייע לאזרח אז התאגיד היה נותן משהו מן הריבית או מן ההצמדה ואז האזרח היה נותן את החלק הנותר.
הרב שמואל יצחקי: צריך להגיע לעמק השווה כאן ולסגור את החובות.
הרב שמואל יצחקי: היום, כשהתאגיד לא מוכן להוריד שקל - - -
עדי חכמון: משרד האוצר הוא לא התאגידים ונכון שהחוק מונע מהם לבצע הנחה.
אורי מקלב: זה שאתם מסכימים לכך שהרשויות תהיינה שותפות במתן הנחה זה כבר דבר טוב אבל אתם דרושים מן השלטון המקומי שיתכן את הסכום כשההכנסות מן המים לא מגיעים אליו - - -
עדי חכמון: ההכנסות מן המים כן מגיעות אליו.
אורי מקלב: לא לשלטון המקומי אלא לתאגיד.
עדי חכמון: הרשות המקומית היא הבעלים של התאגיד כמעט תמיד במאה אחוז ו - - -
קריאה: לא קיים דבר כזה.
קריאה: אני נציג אחד מטעם עירית ירושלים בגיחון.
משה אשכנזי: אני רוצה רגע לייצג את השלטון המקומי.
משה אשכנזי: המחיר עלה, לקחו מן השלטון המקומי את ההכנסות ממים ומביוב ואומרים להן עכשיו להשתתף בתשלום.
משה אשכנזי: הפתרון צריך להיות במבנה של התעריף ולא במקום אחר.
אורי מקלב: אנחנו מבקשים למקרים האלה, ששמענו אותם כאן, שהקושי שלהם להתמודד הוא אחר.
אורי מקלב: לכן היה חשוב שאתם גם תשמעו איך הם יכולים להתמודד עם המחירים האלה, כשהרגולטור והתאגידים לא יכולים להיות שותפים על הועדה הזו.
אורי מקלב: לא יכול להיות שנטיל את הכל על השלטון המקומי ועל הרשות המקומית כי התאגידים חייבים להיות שותפים ולא רק להיות שותפים אלא שהם צריכים גם לנהל את זה כי כשזה יהיה קרוב אצלם זה יהיה קרוב גם לכיסם.
אורי מקלב: הם לא רואים את זה מקרוב וממילא הם לא שותפים בשיקול.
אורי מקלב: ועוד, מהו לוח הזמנים?
אורי מקלב: כמה זמן צריך כדי לבדוק נכים?
אורי מקלב: בינתיים לא מנהלים שום הליך תביעה אבל החוב נשאר.
אורי מקלב: הנכים צוברים חובות מתעריפים גבוהים והניתוק עדיין עומד כאשר אין פתרון.
משה בר: יש פה הרבה מאד טעויות.
משה בר: קודם כל לא לכל הנכים מגיע לקבל כי ש הרבה נכים שיש להם 75% והם חרשים אלימים, למשל, כך שאין להם צורך חריג במים ואפשר גם לקחת מישהי שלא מגיעה לה ואז ייפגעו מזה כל הצרכנים.
משה בר: צריך לקחת נציג נכים שיהיה בוועדה, שהוא יודע בדיוק איזה נכה צורך יותר מים ולא שהם יחליטו בלי לדעת.
משה בר: בוועדה של משה גפני אמרתי שבמשך ששה חודשים כל חודשיים הכפילו לי את המחיר של צריכת המים, כל חודשיים ועכשיו אני מקבל חזרה לאחור את המחיר הקודם.
משה בר: לקחו לנו לפי 40 קוב צריכה משותפת לכל אחד ואין לנו שום שיתוף בינינו.
משה בר: בנין של ארבעה דיירים ולכל אחד יש את החלק שלו.
משה בר: פניתי לתאגיד המים ואמרו לי :
משה בר: קודם כל תשלם ואחר כך תדבר.
משה בר: אני אלך לגנוב בשביל לשלם להם ואחר כך אני אדבר אתם.
משה בר: בשביל זה עשינו את הדיון הדחוף אצל משה גפני והחליטו שהנכים יפסיקו לשלם.
משה בר: ביקשתי מן הרשות המשפטית שתשלח לי העתק אבל עד היום לא קיבלתי העתק.
משה בר: הם עושים מה שהם רוצים ואיך שהם רוצים ואנחנו בידיים שלהם.
משה בר: לכן אני מברך את הועדה הזו ואני יודע שיושב הראש כאן עושה הרבה מאד למען הנכים וצריך להפסיק עם החגיגה הזו ומן המעט שהנכים מקבלים הם לוקחים אז עדיף שיפסיקו לתת קיצבה מאשר שיתנו ויקחו אותה.
דוד קשני: קודם כל בא לי לבכות כשאני שומע אתכם.
דוד קשני: איזו מן מדינה אנחנו?
דוד קשני: אני מטפל במאה משפחות בשכונת הארגזים בשכונת תל אביב יפו.
דוד קשני: ב 1990 הביאו אותם, אריאל שרון הביא אותם ושם אותם שם.
דוד קשני: היום קוראים להם פולשים.
דוד קשני: לגבי מה שקורה עם שעון המים: לכל עשר משפחות עשו שעון אחד.
דוד קשני: במשפחה אחת יש ארבע נפשות, במשפחה אחרת שלש נפשות ובדירה שלישית גר אדם בודד.
דוד קשני: כאשר היה זה בידי העיריה הם שילמו את מה שכל אחד צרך, שילמו כ 200 שקל או 150 שקל והיום, כשזה עבר לתאגידים הם משלמים פי ארבע, לא פי שלש אלא פי ארבע והם באים אלי ובוכים אמרתי להם: חברים, הענין הזה צריך לחזור לרשויות המקומיות, התאגידים האלה רק חולבים אותנו, זה הכל המצאות, אסור שיקרו דברים כאלה ולכן אני כאן מברך את יושב ראש הועדה שכינס את הועדה על מנת לשמוע את אלה, בא לי לבכות כשאני שומע אותם.
אורי מקלב: תודה רבה ויש לגעת גם בנקודה שבה הדברים האלה מכניסים מתחים בין שכנים.
אורי מקלב: כשאחד צריך לשלם בגלל השני הדבר מכניס מתיחות.
אורי מקלב: הזמן נתקצר מאד.
מנשה חמו: הם באים לנתק ומחייבים אותנו.
מנשה חמו: כשהם באים לחבר הם מחייבים אותנו.
מנשה חמו: מבקש - - -
אורי מקלב: גם בנושאים האלה של חיובים וניתוקים נקיים דיון.
אורי מקלב: גם בנושא המכתבים שעולים עשרים ומשהו שקלים - גם זה צריך להיפתר.
יפה אסרף: בקשר להוצאות האכיפה, שלושה טפסים של - - -
קריאה: בחשבון השוטף רשומה הוצאה בגלל התראה.
הרב שמואל יצחקי: אל"ף, להודות לוועדה הזו.
הרב שמואל יצחקי: לא אתייחס לשאלה אם התאגידים טובים או לא ואם צריך לסגור אותם או לא והם בחזקת "אוי לי מיוצרי ואולי לי מיצרי" כי כשלא היו תאגידים לא היו תשתיות של פיתוח ושל צנרת.
הרב שמואל יצחקי: מאידך, אין ספק שהתאגידים האלה הם רווחיים ביותר שבאו להעשיר את קופתם עד כמה שאפשר כפי ששמענו.
הרב שמואל יצחקי: אם "מקורות" מספקת מים בעלות של 3 ₪ לקוב ומוכרים אותו לאזרח המסכן בלמעלה מ 12 ₪ אז זה תאגיד רווחי ביותר ואני חושב שמהוועדה זו צריך לצאת מסר חד משמעי, לפיו גם האוצר וגם תאגידי המים חייבים למצוא פתרון הולם מצדיק וטוב עבור האנשים שיש להם בעיות עם נושא המים.
הרב שמואל יצחקי: ככל שבעבר היו קיימות ועדות כאלה של סיוע לנזקקים אז למצוא את הנוסחה המשפטית הנכונה והפה של השר הוא הפה שהתיר, אותם חוקים שנועדו לעזור ולנזקקים כדי לסייע להם.
הרב שמואל יצחקי: כפי שבעבר היתה קיימת בעירית ירושלים ועדה שבה התשלום נחלק לשלישים.
הרב שמואל יצחקי: שליש שילם החייב, שליש שילמה מהעיריה ושליש מן הגיחון עצמה וחבל שזה הופסק.
הרב שמואל יצחקי: לגבי ניתוקי מים, צריך להכניס את זה בחקיקה שלא לנתק סתם מים ואם אתם רוצים דוגמה מוחשית הרי קיבלתי לפני שנים רבות שיחת טלפון מראש הממשלה שאמר: תיזהר לא לנתק את המים במחנה הפליטים שועפאת בירושלים, מחנה שצורך מים ולא משלם, אין להם מונים ואין להם כלום, מצפצפים על החוק ועל העולם וצורכים מים על חשבון האזרחים ואז, כשבאו לנתק את המונה הראשי שלהם ראש הממשלה הזדעק והורה לי שלא לנתק.
הרב שמואל יצחקי: כי מים לא מנתקים.
הרב שמואל יצחקי: צריך ללמוד כללים בנושא מים, מתי כן ומתי לא.
הרב שמואל יצחקי: אני יודע שמים זו צריכה וכשם שחשמל וטלפון אדם צריך לשלם אז גם את המים צריך לשלם אבל ביחס נכון וצריך למצוא איך לעשות את זה.
הרב שמואל יצחקי: לגבי הצריכה המשותפת, כל הנושא הזה הוא בעיה משפטית.
הרב שמואל יצחקי: בעבר הגשנו תביעות קטנות לבית המשפט בנושא הצריכה המשותפת.
הרב שמואל יצחקי: לא קיימת צריכה משותפת בשום מקום בעולם.
הרב שמואל יצחקי: כל אחד משתמש לפי המד שלו, למה יש מונה התאגידים או העיריות התקינו לפני כן, כדי לבדוק אם יש גינה או אין גינה?
הרב שמואל יצחקי: אם רוצים להשקות את הגינה אז יש לי את הצינור שלי, למה אני צריך מד נוסף?
הרב שמואל יצחקי: את מד המים הזה מחלקים כצריכה משותפת בין כל הדיירים.
הרב שמואל יצחקי: על פי סקר שיש לי ממהנדס בכיר לפני הרבה שנים, רוב מוני המים בירושלים מזייפים לטובת החברה דהיינו, כשאדם גר בקומה גבוהה, הוא בדרך כלל סופר אויר במקום לספור את המים וזו התשובה למה שאמרה כאן אחת הפונות.
הרב שמואל יצחקי: עובדה שכשה
הרב שמואל יצחקי: חליפו לה את השעון הכל בא על מקומו בשלום וזו התשובה.
הרב שמואל יצחקי: מוני המים היום מזייפים , סופרים אויר וזו הדרך.
הרב שמואל יצחקי: אין מי שיבדוק את זה, אין מי שיראה את זה, כי גם "הגיחון" עצמה או חברות התאגידים עצמן אין להן את הכלים איך לבדוק את ה וכבר כשיש אזרח שמבקש לבדוק את מונה המים שלו ולוקחים את המונה לבדיקה ומבקשים ממנו לשלם אגרה בעד הבדיקה של המונה אז הוא חוזר והתשובה חוזרת "כי לאחר שלש בדיקות שערכנו נמצא שממילא הכל כביכול תקין".
הרב שמואל יצחקי: כך זה עובד וזו המציאות.
הרב שמואל יצחקי: בתשובה להערה של עמרי אני אומר שבכל אופן, עוד לא ראיתי שמונה חזר מבדיקה ונמצא שהוא לא תקין.
אורי מקלב: הכל נכון ויש הרבה סיבות אבל אנשים לא יכולים להבין את זה.
אורי מקלב: יש דברים שאולי הם "בשמים" ואחרים יכולים להבין אותם מבחינה מקצועית אבל אנשים לא יודעים את זה.
אורי מקלב: רואים צריכה חריגה, מחליפים שעון, אומרים להם שהשעון המוחלף היה תקין, מביאים שעון חדש והכל חוזר לקדמותו אז מה כן קרה עם השעון הקודם?
אורי מקלב: או שבמשך מספר חודשים היתה צריכת יתר ואחר כך זה חוזר חזרה ולא היתה נזילה ויש הרבה דברים, הרבה מקרים שבהם הצרכן לא מקבל את התשובות.
הרב שמואל יצחקי: למה צריך מונה נוסף?
הרב שמואל יצחקי: למה בחשמל אין את הדבר הזה?
הרב שמואל יצחקי: יש מונה של חדר מדרגות שליפו משלמים על שימוש בחדר המדרגות ויש את המונה הפרטי של כל שכן.
הרב שמואל יצחקי: אין צריכה משותפת ואין שום ענין.
הרב שמואל יצחקי: למה צריך לשלם לפי מונה על גבי מונה?
הרב שמואל יצחקי: מלכתחילה זה כדי למנוע צרות אבל זה בעיקר פוגע בכיסו של האזרח המסכן.
הרב שמואל יצחקי: יש לתת זמן.
הרב שמואל יצחקי: דיברנו, עשינו, דיברנו בזה הרבה לפני כן, אתם כאן, בכנסת, צריך לתת לזה תקופה של זמן -ואני יודע שאנחנו לפני פגרה אבל זה פיקוח נפש לכל דבר.
הרב שמואל יצחקי: שוב, מדובר בפיקוח נפש לכל דבר.
הרב שמואל יצחקי: אם לא ניתן זמן כאן בוועדה כדי להגיע למסקנות ברורות והחלטיות בנושא של הקמת ועדות דרך התאגידים ודרך הרשויות כדי לסייע לאזרחים, הרי אנחנו נחזור למאהלים שנמצאים בנושא הדיור וזה שוב, בעיה די קשה וסבוכה.
הרב שמואל יצחקי: תודה רבה.
משה בר: שהוועדה תחייב אותם לשים אל-חוזר לכל האזרחים ונוכל דעת בדיוק מה קורה.
קריאה: יש עם זה בעיה.
קריאה: לא פשוט הענין.
אורי מקלב: הצריכה המשותפת והצריכה החריגה הן בעיות קשות מאד.
אורי מקלב: יש הרבה תלונות בנושא הזה.
אורי מקלב: אמרת שהגשתם עתירות בנושא הזה ונדחיתם אבל כל זה היה לפני שהיה תחקיר עכשיו.
אורי מקלב: אנחנו נותנים לרשות המים את האפשרות לבדוק את הנושא הגם שאני לא חושב שתחקירים ותכניות תחקיריות בעצמן אמורות לגלות לנו את הדברים האלה, אולי כתבת תחקיר צריכה להיות הכלי שיכול להראות מה נעשה בחצר האחורית של מפעל בשר, למשל.
אורי מקלב: התחקיר הטלויזיוני עם מצלמות נסתרות מגלה את מה שנעשה שם אבל, כשאנחנו מדברים על צריכות משותפות שהן דבר שהיה גלוי וידוע, שבמשך שנים אנשים צועקים עליו ולא נמצאה לא תשובה, אין צורך בתכנית טלויזיה תחקירית שתגלה לנו את הדברים כי עלינו ועל רשות המים מנוחת החובה לגלות את זה.
אורי מקלב: אנשים התלוננו ומישהו היה צריך לבדוק את זה.
אורי מקלב: היום הולכים לבדוק "בעקבות התחקיר" וזה הדבר ההפוך שנעשה אבל עם כל זה, אנחנו נותנים לרשות המים את האפשרות לבדוק את זה.
אורי מקלב: הציבור מצפה לראות האם כל נושא של מדידת המים הוא נושא אמין מפני שאין בטחון צרכני בכלל בכל נושא המים.
אורי מקלב: אין בטחון, לא בצורת החשבון, לא בצורת התשלום, בחשבון שהוא משלם, האם הוא משלם עבור שימוש שלו?
אורי מקלב: האם זה שימוש של השכן?
אורי מקלב: אנשים לא יודעים את מה שהם משלמים וזהו חלק מן הסיבות לכך שיש מרמור לגבי תשלומי מים.
אורי מקלב: אנחנו לא נכנסים עכשיו לכל נושא הניתוקים שהוא נושא בפני עצמו.
אורי מקלב: קודם כל מודה לכולם שבאתם והשתתפתם בדיון הזה.
אורי מקלב: גם לכל הארגונים שפועלים ובמיוחד לפורום "מים לנזקקים" שחוללתם את הנסיבות לדיון הזה.
אורי מקלב: כולכם הטרחתם את עצמכם לאף אחד מכם לא קל להגיע.
אורי מקלב: גם לכל המשרדים הממשלתיים ואנחנו רוצים להגיע למטרת הכינוס.
אורי מקלב: שני דברים, כפי שאמרנו בדברי הפתיחה, הקמת ועדות חריגים וועדות הנחה בכל התאגידים.
אורי מקלב: לא יהיה תאגיד שבו לא תהיה ועדת חריגים וועדת הנחות.
אורי מקלב: כל צורה שהיא, כל אחד באופן שלו, שרשות המים תוביל.
אורי מקלב: כפי שבאתם והתרשמתם כאן, הרי לא יכול להיות שמישהו היה כאן ולא התרשם מן הקושי של האזרחים האלה.
אורי מקלב: אנחנו לא יכולים להפריד בין הכיס ללב.
אורי מקלב: לא יכול להיות מצב שבו הכסף דבר נפרד מן הלב כשהלב הוא במקום אחד, חייבים לחבר את שני הדברים יחד.
אורי מקלב: מאחורי כל חיוב וכל מחיר יש אנשים ולהם צריכים לתת מענה.
אורי מקלב: מעבר לזה שכן צריך לקדם חקיקה ולתת הנחות מובנות ומחירים אחידים לכל האוכלוסיות שהזכרנו, שבתוך חשבון המים תהיה הנחה מובנית.
אורי מקלב: אם מים היה מצרך לא כל כך יקר אז הדברים היו אחרת אבל כיום, כשצריכת המים יקרה מאד לכל משק בית, קל וחומר לאוכלוסיות החלשות צריך למצוא מנגנון שיוזיל את המחיר עבורן.
אורי מקלב: אני מקוה שהישיבה הבאה שתהיה לנו תהיה עם בשורות יותר טובות.
אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח ישיבת מעקב בנושא המחיר של תחליפי מזון לתינוקות, תחליפי חלב אם.
אורי מקלב: לאחרונה, הנושא של מחירי החלב ומחירי מוצרי היסוד ככלל, עלה לשיח הציבורי אבל הדיון שכאן, שנערך לפני כשלושה חודשים, נקבע בגלל עלייה דרמטית במחירי התחליפים של המזון לתינוקות והזעקה בנושא הזה הגיעה אלינו כבר אז.
אורי מקלב: התברר שבתחילה, ניתן היה לעתים להשיג את המזון הזה במחיר מוזל במסגרת מבצעים והיו רשתות שהיו שמות את המוצר הזה כמוצר ראווה, כחלק מן המוצרים שניתן להשיג אותם במחיר מוזל.
אורי מקלב: כשהחברות המייצרות את התחליפים העלו את המחירים לא נתאפשר לרשתות להוזיל אותו, גם לא במסגרת מבצעים והתוצאה היתה עלייה דרמטית במחירים של תחליפי חלב האם.
אורי מקלב: מחיר קופסה נע בין ששים לשמונים ₪ ותוכנה מספיק למשך זמן שהוא פחות משבוע.
אורי מקלב: יוצא מכך נטל כבד מאד על ההורים.
אורי מקלב: לגבי מחירים של מוצרי מזון ככלל –ואנחנו עדים למאבק הקוטג', יש לומר שהתחליף לחלב אם הוא מזון ללא תחליף ובזאת הוא מתייחד משאר מוצרי החלב.
אורי מקלב: המאבק במחיר הקוטג' הוא חשוב והוא אולי מייצג עניינים נוספים אבל אנחנו מכירים הרבה משפחות שאצלן הקוטג' לא נחשב מאכל בפני עצמו אלא ממרח או תוספת והוא לא נאכל כמנה עיקרית.
אורי מקלב: יש גם משפחות רבות שהקוטג' הוא כלל לא מאכל אצלן ואפשר במקומו להסתפק בלבֶּן או בגבינה פשוטה ואני מכיר משפחות שאינן משפחות רווחה אלא משפחות שמנסות להיות נורמטיביות ונאבקות על הקיום שלהן והן מחלקות לבן אחד לשני ילדים וביצה אחת לשני ילדים כך שהקוטג' הוא לא הדבר המזין היחיד שהילדים יכולים לאכול ויש לו תחליפים.
אורי מקלב: לעומתו, כאמור, תחליף חלב אם הוא מוצר ללא תחליף.
אורי מקלב: מה גם שהמחיר של התחליפים חריג גם ביחס לקוטג' ולשאר מוצרי היסוד כיוון שכאן מדברים על עשרות שקלים לכל קופסה שכאמור, מספיקה למספר ימים בלבד כך שאי אפשר להוריד את הנושא הזה מסדר היום של הועדה.
אורי מקלב: יש התנגדות נחרצת של הרגולטורים להכריז על החברות שמייצרות את התחליפים כקבוצות ריכוז.
אורי מקלב: שתי החברות –”מטרנה” ו”סימילאק” מקיפות -כל אחת מהן, כמחצית מן השוק, וההתנגדות להכרזה היא לא מובנת ולא משכנעת אותנו.
אורי מקלב: לשיטתנו, יש להחזיר גם את הפיקוח על מחירי המוצרים האלה.
אורי מקלב: ואת התשובות אנחנו כבר מכירים, ביניהן עלתה הטענה שהמחירים לא עלו יותר מן המדד ולכן, גם אם היו המוצרים תחת פיקוח יכול להיות שהיו מאשרים את העלייה הזו, אבל, עובדה שהיא שכל זמן שהמוצרים האלה היו תחת פיקוח המחירים לא עלו ומרגע שהפיקוח הוסר ראינו עלייה מתמדת במחיריהם.
אורי מקלב: בנוסף, משרדי ממשלה, התמ"ת והאוצר, הודיעו שהם עומדים לבדוק את המחירים של מוצרי היסוד בכללם, למרות הטענה שגם הם לא עלו מעבר למה שעלה המדד.
אורי מקלב: מה גם שיש מוצרים שהוזלו למרות עליית המדד כך שיש מקום לבדיקה ולפיקוח.
אורי מקלב: כאמור, למוצר אין תחליף.
אורי מקלב: הוא עצמו תחליף לחלב אם אבל לתחליף הזה אין תחליף.
אורי מקלב: אין מוצר אחר שהתינוקות יכולים להיזון ממנו וכמובן שאי אפשר לחשוב שהורה יוכל למנוע את המזון הזה מן התינוק שלו.
אורי מקלב: וגם אם ירצה הרי שאין לו ברירה ואם פעם טענו על ילדים מסויימים שהם גדלו עם כפית של כסף, הרי היום הילדים האלה שותים מבקבוק של זהב.
אורי מקלב: אלה מחירים שלפי כל סדר גודל הם יקרים.
אורי מקלב: נפתח בברכה לתלמידי כיתות י"א מן הצפון, מפרוייקט "קו הזינוק", מאחל לכם הצלחה וברכות על ההצטיינות בלימודים.
אורי מקלב: נפנה קודם כל ליעקב, הפונה ולאחר מכן נעשה סבב נוסף ונדבר על שאר הדברים.
אורי מקלב: יעקב, סיפרת שיש לך שני תינוקות - - -
יעקב חנינה: יש לי כבר תינוקת שלישית, ולמרות שכרגע אני אמור לשחרר את רעייתי מבית החולים אני כאן שכן הקיום עם תחליף לחלב אם הוא נושא חשוב שעשוי ללוות אותי לאורך זמן.
אורי מקלב: הרקע משמח ואנחנו מברכים אותך בברכת "מזל טוב!".
אורי מקלב: הועדה עוסקת בצרכנות ובפניות ציבור אבל, אצלך העניין הוא חלק מאידיאולוגיה ואתה משקיע בזה רבות ובינתיים אנחנו הפכנו אותך לחלק מן המשפחה כאן.
יעקב חנינה: ותודה רבה על קיום הישיבה.
יעקב חנינה: שום דבר לא השתנה מאז הועדה הקודמת.
יעקב חנינה: עדיין יש את אותם מחירים.
יעקב חנינה: הרשתות עצמן קצת התעוררו וראינו מבצעים וראינו למשל, שרשת מסויימת מוכנה להוזיל מעט ומכר הקופסת "מטרנה" של בארבעים שקל, אמנם זה היה רק לקונים מעל 50 שקל אבל זה בכל זאת סיבסוד כמו שנהוג במכירת עופות אבל, שום דבר אחר לא השתנה מאז.
יעקב חנינה: אנשים צורכים וימשיכו לצרוך, החברות מבינות שגם אם קופסה תעלה מאה שקל אנשים ימשיכו לקנות כי המוצר הוא בסיסי וכמו שאי אפשר להפסיק רכישת לחם וחלב למשפחה ממוצעת, אי אפשר גם להפסיק רכישת תחליף לחלב אם.
יעקב חנינה: נקודה נוספת שביררתי אחרי הועדה הקודמת, היא המחיר בחו"ל.
יעקב חנינה: התקשרתי לידיד בפריז ושאלתי אותו כמה עולה קופסת “מטרנה” והוא אמר: ששה יורו וחצי כלומר, כשלושים ושניים ₪ לקופסה בת , קופסה של "שלבים".
יעקב חנינה: בחנויות פה המחיר נע בין 35 ₪ ל 40 ₪.
יעקב חנינה: היכן נעלם כל הפער של הייבוא?
יעקב חנינה: היכן פער האחסנה וההובלה והשאר?
אורי מקלב: השיווק והפריסה כאן הרבה יותר יקרים מאשר בפריז.
אורי מקלב: מבחינת הכמויות שכאן אפשר לצמצם את הפערים הרבה יותר מאשר חנות שמחזיקה “מטרנה” בפריז והיא צריכה להחזיק רק מלאי קטן ושם הרי לא מוכרים את זה הרבה, בפריז מוכרים את המוצר בהיקף קטן יותר מאשר כאן.
אורי מקלב: כאן אפשר להוריד משטח בחנות מכולת שכונתית ותכולתו תימכר בתוך שבוע.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על שמונה וחצי מליון קופסאות "מטרנה" ו"סימילאק" שנמכרות בשנה.
אורי מקלב: מדברים על שוק של למעלה מחצי מיליארד שקל.
אורי מקלב: שמונה וחצי קופסאות, כמספר התושבים של המדינה נמכרות בישראל למשך שנה.
יעקב חנינה: דבר נוסף, מאז הדיון האחרון, נכנסה "סימילאק" לכשרות מהודרת –אולי בעקבות הדוחות של הוועדה וזה בכל אופן נכנס לשוק עם הכשר, שיותר אנשים יוכלו להשתמש בזה, עוד שחקנית במגרש הזה ואני מקוה שהועדה לא תניח את הנושא הזה עד שירוויחו החברות –ואני לא מצפה שחברת "מטרנה" וסימיליאק יהיו גמ"ח אבל, עדיין נדרש איזשהו פיקוח וכעת הן מנצלות את העובדה שמדובר במוצר בסיסי.
יעקב חנינה: עליהן להבין שגם למוצר בסיסי אמור להיות מחיר הוגן שיהיה תחת פיקוח.
אורי מקלב: נשמע את החברות.