GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אנחנו כבר יודעים היום שהנושא הזה לא הצליח, דהיינו: אנחנו יודעים שחלק גדול מההורים משלמים דרגות גבוהות.
אורי מקלב: פירטנו את הסיבות שזה קרה: כמה שלחו, אנחנו צריכים גם לבדוק למה שלחו כל כך מעט.
אורי מקלב: אנחנו כבר יודעים היום שהיו כמה וכמה סיבות – חלק בגלל השביתות של הארגונים, חלק בגלל שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא היה מוכן ועוד ועוד סיבות.
אורי מקלב: חלק מהאנשים אנחנו היום מזהים, רוב רובם של האנשים שולחים בדואר, ולמה?
ציפי חוטובלי: 7,000 מתוך אותם פונים בלבד שלחו דרך האינטרנט, זאת אומרת שהרוב המכריע עדיין משתמש בדואר.
ציפי חוטובלי: עופר מעוז, אולי אתה תספר את הסיפור.
ציפי חוטובלי: עופר ניסה להיכנס לזה, וגילה שאם היה מהנדס תוכנה, אולי היה מצליח לסיים את התהליך בהצלחה.
אורי מקלב: אני הייתי מאפשר לעופר ולעוד אנשים לומר מה הסיבות שלא שלחו באינטרנט.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום בסוף חודש ספטמבר, כשרוב אלה שאמורים להיות במעונות, אין להם דרגות או שנקבעו להם דרגות גבוהות מדי.
אורי מקלב: אנחנו גם יודעים שאם ל-40% מאלה שיתנו דרגות יקבעו דרגה 12, כשאנחנו יודעים שהממוצע הוא 18%, יש כאן פער גדול מאוד בין אלה שבאופן רגיל, בין הממוצע של הדרגות הגבוהות לבין אלה שנקבעו להם דרגות.
אורי מקלב: אנחנו דואגים בנושא הזה.
אורי מקלב: אנחנו דאגנו כל הזמן, ואנחנו דואגים השנה יותר.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שאחד מהמחוללים של הדרישה החברתית והמחאה החברתית – חלק מהנושא זה המעונות.
אורי מקלב: יכול להיות שאולי לא רוב המפגינים זה האמהות, אבל אין ספק שחלק מהמחוללים והמחולל הגדול של המחאה החברתית זה הנושא של המעונות, וזאת גם הדרישה שתהיה בוודאי המסקנות, ואנחנו גם יודעים שזאת הדרישה האמיתית.
אורי מקלב: המחיר שנדרשות היום אמהות עובדות לשלם עבור הילדים שלהן – בחלק מהמקרים הן לא יכולות לעמוד בכך, זאת דרישה מאוד מאוד גבוהה, הבירוקרטיה סביב, הרישום וקביעת הדרגות, בלתי נסבלת.
אורי מקלב: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה – אנחנו מעריכים גם את המהפכה שעשיתם ואת השינוי, אבל דרשתם סבלנות והבנה בהטמעת התהליך במשך שנה שלמה שאנשים שילמו, והאנשים האלה זה לא עוד מקרה ועוד מקרה, אלה אלפי מקרים, וכל מקרה שאבא צריך לשלם עוד 1,000 שקל או אימא צריכה לשלם עוד 600, 700, 1,000, 1,500 שקל במשך חודשים רבים, יש לזה משמעות רבה.
אורי מקלב: זה מה שהיה בשנה שעברה ואנחנו רוצים למנוע את זה השנה.
אורי מקלב: הנושא הזה חייב בוודאי לקבל ביטוי השנה.
אורי מקלב: להגיע למצב שבתחילת החגים אנשים יצטרכו לשלם מחיר מלא, אנשים שלא צריכים לשלם את זה, אנחנו לא יכולים להסכים לכך.
אורי מקלב: ההטמעה של מערכת מול ההורים היא לכאורה הרבה יותר ארוכה וקשה מהטמעת מערכת ממשלתית.
אורי מקלב: אנחנו לא יכולים לדרוש, מפני שאנחנו לא היינו נאה מקיים, ביקשנו חסד וביקשנו רחמים וביקשנו התחשבות בהטמעת מערכת, לבקש מההורים להיות בלי שום גמישות: מי שלא הגיש, לא יקבל; מי שהגיש מאוחר, יהיו לו מקסימום חודשיים רטרואקטיבית, בלי להתחשב בנסיבות, והיו כמה סיבות שאתם לבד מציינים אותן, כמו דרישה חדשה לקבל תלוש משכורת של חודש מרץ, דרישה שלא היתה.
אורי מקלב: כשאני שאלתי מול משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אמרו לי: לא, זאת דרישה שכל הזמן היתה קיימת.
אורי מקלב: זה לא נכון, לא היתה דרישה כזאת.
אורי מקלב: זה גרם לנשים שהיו בחופשת לידה בתקופה הזאת לא להגיש.
אורי מקלב: אני אספר לך סיפור, אדוני המנכ"ל.
אורי מקלב: אישה שעכשיו התברר שילדה בחודש אוגוסט, נאמר:
אורי מקלב: אנחנו לא קובעים לך דרגה, תחכי את כל חופשת הלידה, תעבדי עוד חודש וחצי, ואז תיקבע לך דרגה.
אורי מקלב: איך יכול להיות דבר כזה?
אורי מקלב: אתה מבין למה יש מחאה?
אורי מקלב: אם אישה שעכשיו אחרי לידה הגישה את הטפסים ויש לה ילדים במעון, ואומרים לה: לא, אנחנו לא קובעים לך דרגה, אולי לא תחזרי לעבודה.
אורי מקלב: הדברים האלה זאת גזרת פרעה?
אורי מקלב: אנחנו צריכים לעקור את ההתנהלות הזאת.
אורי מקלב: כשאני שומע אימא מטלפנת ואומרים לה: לא תקבלי דרגה, כי במקרה אמרה שהיא ילדה, או שהם רואים עכשיו שיש לה עוד ילד, ובגלל המערכת אומרים לה: לא, את לא תקבלי עכשיו, אלא תחכי את כל שלושת החודשים ובינתיים תשלמי 1,500 שקל לחודש.
אורי מקלב: אדוני, אנחנו יודעים שאתה קשוב.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהשתנו דברים בגלל הוועדות המשותפות האלה.
אורי מקלב: אני חושב שאנחנו קידמנו את הדברים, אנחנו יודעים שאוזניך קשובות.
אורי מקלב: אנחנו גם מקווים שזה יעבור ישר למערכת.
אורי מקלב: אנחנו לשם כך נמצאים, לא לשם ביקורת, אנחנו רוצים להיות ביקורת בונה, להציף את הדברים, כדי שנוכל לפתור אותם.
ציפי חוטובלי: הערה נוספת, אדוני המנכ"ל.
ציפי חוטובלי: אנחנו יכולים לומר שאחרי שנה, שאנחנו למודי ישיבות משותפות, כולל ישיבות אתך, לצערי המסקנה היא מאוד ברורה.
ציפי חוטובלי: העובדה שיצרתם פער בין תהליך הרישום לבין התהליך שבו מבקשים את ההנחות, הדבר הזה גורם להרבה מאוד הורים שהם זכאי הנחה לא לקבל הנחה.
ציפי חוטובלי: אני עשיתי סקר עצמאי.
ציפי חוטובלי: עברתי כמה מעונות, ובדקתי באיזה מעונות התהליך הושלם בהצלחה ובאיזה מעונות לא, וזה נורא פשוט.
ציפי חוטובלי: מעונות שעובדים עדיין בשיטה שבה הרישום יחד עם בקשת הדרגה מחוברים יחד, ההורים יודעים, ההורים לא מגיעים למצב שבו עם תחילת שנת הלימודים הם עדיין לא הגישו בקשה להנחה.
ציפי חוטובלי: העובדה שעכשיו הפרדתם בין התהליך הבסיסי הזה של רישום - ברגע שילד נרשם למעון יום, הוא צריך גם להתחיל את תהליך הרישום של קבלת ההנחה שלו, ואתם צריכים להטמיע את זה למערכת שלכם כדי שילדים בשנה הבאה כבר יוכלו לקבל את ההנחה באופן מובנה לתהליך הרישום.
ציפי חוטובלי: הערה שנייה – אתם דיברתם על זה שכחלק מתהליך ההתייעלות, משפחה תוכל לשלוח ערכה אחת כדי לקבל הנחה לכל הילדים ולא כל ילד בנפרד.
ציפי חוטובלי: פניית ציבור מהיום שהגיעה אלינו, משפחה שיש לה שני ילדים שלחה ערכה עבור שני הילדים האלה; הערכה הזאת נשלחה בזמן, התקבלה בזמן, הם קיבלו אישור שהכול בסדר והכול תקין, ובסופו של תהליך, ילד אחד קיבל דרגה וילד אחד לא קיבל דרגה.
ציפי חוטובלי: זה דבר שהוא לא הגיוני, זה דבר שהוא לא סביר.
ציפי חוטובלי: בבקשה, אני מפנה לך מכתב מחנוך ורות פריסמן.
ציפי חוטובלי: אני אומרת גם למי שצופה בנו, הורים שיש להם בעיה וצופים בשידור הזה, חלק מהעניין שאנחנו פותחים את זה לציבור וזה משודר, זה כדי שתפנו אלינו, כדי שאנחנו נדע איפה נמצאות הבעיות.
ציפי חוטובלי: זה דבר שהוא לא הגיוני והוא לא סביר.
אורי מקלב: המנכ"ל בעצמו אמר את זה, שהשנה לא תידרשנה שתי ערכות, ערכה אחת תספיק.
ציפי חוטובלי: אז הנה בבקשה, יש כאן משפחה – אני בטוחה שהם רק דוגמה אחת מני רבות.
אורי מקלב: אני גם יודע תשובה לזה, מה שלי אמרו אחרי פניות שפניתי.
אורי מקלב: אמרו לי שאם זה באינטרנט זאת ערכה אחת, אבל אם זה בדואר, צריך שתי ערכות.
אורי מקלב: אני אומר לך תשובות שאנחנו קיבלנו.
אורי מקלב: עוזרי הנאמן נמצא פה, פנינו וכבר התקדמנו וזאת היתה התשובה.
אורי מקלב: המנכ"ל אמר פה בוועדה: אם זה באינטרנט, זאת באמת ערכה אחת, אבל אם זה דרך הדואר – חשוב שתשמע מדוע נמנעו אנשים לשלוח את זה באינטרנט, ושלחו את זה רק בדואר, כי כולנו יודעים שצריך להתאים את השעות שלך לשעות הדואר ולעמוד בתור.
אורי מקלב: אני יודע שכשאני מקבל מכתב וכשיש לי חבילה, אני אומר: מה עשו לי היום, אני צריך להתאים את עצמי לשעות הדואר.
אורי מקלב: מכיוון שהיו בעיות קשות מאוד בסריקת המסמכים, לא לכל אחד יש סורק, וגם מי שיש לו סורק, צריך להתאים בדיוק את זה למתכונת שלכם.
אורי מקלב: אנשים שיודעים להשתמש באינטרנט, לא משתמשים בזה.
אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני חייבת לציין שבעבר הנהלת המעונות היתה פותרת את הנושא הזה ומסירה את החסמים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שמדובר הרבה פעמים באוכלוסיות חלשות, בחלק אין להם היכולת והגישה לאינטרנט, החלק האחר יכול להיות שאלה גם אוכלוסיות דתיות שמטעמים כאלה ואחרים לא מחזיקות בכלל מחשב עם רשת אינטרנט.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור, שכאשר אנחנו מדברים על שגיאות או על מסמך כזה או אחר שחסר, זה כמעט דומה לדוח של מבקר המדינה שדיבר על מה שקרה במשרד השיכון על הזכאים או לא זכאים לסיוע בשכר דירה, רק בגלל שחסר טופס כזה או אחר.
אורלי לוי אבקסיס: גם כאן מדובר איך אנחנו מתגברים על המכשול הזה, ואיך אנחנו מבטיחים שמי שבסך הכול היה חסר טופס כזה או אחר, יקבל רטרואקטיבית את הזכאות שלו.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לספר לך שאנחנו קיבלנו באופן אחיד וגורף – יש לי עדיין ילדים קטנים, אבל אני לא חלק מאלה שמקבלים סבסוד, ואני גם לא חושבת שאני צריכה – כל מי שהילדים שלו במערכת, הודעה ממערכת החינוך באזור שבו אנחנו גרים: כל ההורים שזכאים לסבסוד של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, מתבקשים לשלם מראש חצי שנה.
אורלי לוי אבקסיס: חלק מהאזרחים האלה, אין להם אפילו לא פנקס צ'קים, כי הם או מוגבלים או משהו אחר.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה מה קורה עם אותם ילדים.
שרון קדמי: ממי היתה הפנייה?
אורלי לוי אבקסיס: ממערכת החינוך שבה הם נמצאים עכשיו.
שרון קדמי: לא ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
אורלי לוי אבקסיס: לא ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אבל אלה מעונות שמוכרים על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, והם מקבלים את הסבסוד, זאת אומרת שאם ילד נמצא במערכת ועכשיו יסתמכו על כך שיקבלו את הדרגה הזמנית – מה שבאמת פעם המעונות היו קובעים לפי הקריטריונים המוכרים להם או יכולתם לשנות את הקריטריונים, אבל בהתאם לקריטריונים האלה, יכולים היו לתת איזשהו צפי ולכן לדרוש את התשלום מראש, התשלום המופחת, היום לא יכולים לתת את זה, ולכן מבקשים מאנשים לתת באופן גורף לחצי שנה את המחיר המקסימאלי, עד שיקבלו את הדרגה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזאת קטסטרופה, בעיקר אם אנחנו מדברים על כך שגם אם יקבלו רטרואקטיבית, יקבלו רק חודשיים אחורנית.
אורלי לוי אבקסיס: מה יהיה עם אותן משפחות עם הדרגות הנמוכות ביותר של הכנסה לנפש, שזקוקות לסבסוד הגבוה ביותר?
אורלי לוי אבקסיס: ויותר מכך, אני חושבת שגם אצלך במשרד מודעים לכך ש-41% מבין הדרגות שנקבעו אינן מזכות בסבסוד, כלומר דרגות 11 ו-12.
אורלי לוי אבקסיס: זאת כנראה טעות במערכת או בשקלול החדש.
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם אותם אנשים?
אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו כן מצליחים לפתור את הבעיה הזאת, ולדעת שחלילה וחס לא יובכו לא המשפחות ולא הילדים, וגם שהמעונות לא יישארו עם חוב כזה או אחר, בגלל שהוציאו את הילדים ולא שילמו להם?
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שעל הפתרונות האלה הייתם צריכים לחשוב קודם, מה גם שקיימנו ועדות, גם במסגרת הוועדה לזכויות הילד, והתרענו על כך שהמערכת לא ידידותית למשתמש וגם על הקושי בעקבות השביתה שהיתה במעונות.
אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו מתגברים על זה, ומה הפתרונות שאנחנו נותנים, אנחנו נשמח לשמוע.
מרינה סולודקין: יש ביידיש פתגם – משיגענע גאנדז – משיגענע גריוון, אווזים משוגעים.
מרינה סולודקין: אם הרפורמות לא מוכנות, בטח שיש תוצאות גרועות.
מרינה סולודקין: לי יש שאלה אחת, מה עם שפות?
מרינה סולודקין: איך פונים אתיופים?
מרינה סולודקין: איך פונים רוסים, שעדיין לא יודעים את השפה?
ציפי חוטובלי: מה שמדהים בסיפור הזה זה שרוב הפונים שהם דוברי עברית לא הצליחו לצלוח את המערכת הזאת.
ציפי חוטובלי: אני מדברת על אנשים אינטליגנטים, אנשים עם תארים.
ציפי חוטובלי: אם נשמע כאן כמה פניות עוד מעט, תבינו שזאת לא בעיה של אנשים חלשים.
ציפי חוטובלי: זאת מערכת שלא מתאימה לצורת העבודה של הורים במדינת ישראל, כל ההורים, קל וחומר אנשים שמגיעים משכבות חלשות, אבל גם המיינסטרים הישראלי לא יכול להסתגל למערכת הזאת, זאת הבעיה, את מבינה?
שרון קדמי: בהמשך לשאלה של חברת הכנסת סולודקין - - -
מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו לא יכולים לסלוח לך על איחור חצי שעה.
מרינה סולודקין: אנחנו ישבנו כאן וישבנו, ואיחור של חצי שעה זה לא בסדר מכל הסיבות, וכשאתה אומר שאין לך כרטיס כניסה, יש לך כרטיס קבוע כי אתה מנכ"ל.
ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, אנחנו בחודש הרחמים והסליחות, אנחנו נדון אותך לכף זכות על האיחור, רק אנחנו לא נדון את המשרד לכף זכות על האיחור בקביעת דרגות להורים, אז בבקשה תתייחס לנקודה הזאת.
שרון קדמי: אני מתנצל שוב על האיחור.
שרון קדמי: הסיבה לא רלוונטית, זה רק תירוץ וטיעון לעונש.
שרון קדמי: מלוא האחריות על האיחור הוא עליי, וכדרכי אני בדרך כלל לא מאחר, אני מתנצל אבל וחפוי ראש.
אורי מקלב: כדרכם של שני יושבי-ראש שצריכים לנהל ישיבה, התלבטנו האם לתת קודם כל לארגונים ולפונים לדבר, ואחרי שתשמע אותם לאפשר לך לדבר או אחרי.
אורי מקלב: אמרנו שנעשה את זה בשני חלקים.
אורי מקלב: מה ששמעת עד עכשיו נראה לי מספיק כדי לתת תשובה.
אורי מקלב: אחרי זה נשמע את כל הארגונים ואת הפונים, כדי שתוכל גם להשיב לדבריהם.
אורי מקלב: אנחנו לא נקפח גם את מה שהם רוצים להגיד.
שרון קדמי: אני אתייחס בקצרה.
שרון קדמי: אנחנו עברנו בשנה האחרונה לעולם אחר, העולם שבו אנחנו רוצים לעבוד מול ההורים ופחות מול הארגונים, לא כי אנחנו חושבים שהארגונים לא טובים, אלא אנחנו חושבים שבגלל שאנחנו מסבסדים את ההורים, אנחנו רוצים לעבוד מול ההורה המסובסד ולא מול הארגון.
שרון קדמי: בגלל זה גם התבצעה ההפרדה בין הרישום לבין הסבסוד.
שרון קדמי: כמו שאמרתי ואני חוזר ואומר, במהלך השנה שעברה, המערכת החדשה עברה חבלי לידה, ואני מניח שחבלי הלידה הסתיימו רובם ככולם.
שרון קדמי: עד היום, על מנת ליישר קו מבחינת המספרים, הגיעו עד סוף שבוע שעבר, ה-24 או 23 בספטמבר 50,622 בקשות – הוגשו, התקבלו.
שרון קדמי: מתוכם ניתנו 37,100 דרגות, זאת אומרת שיעור גבוה; לא גבוה, אבל גבוה לאין ערוך.
אורלי לוי אבקסיס: כש-41% מהם בכלל לא מזכים בשקל.
ציפי חוטובלי: מה שחברת הכנסת אורלי לוי מעלה, זאת נקודה משמעותית.
שרון קדמי: הבן הקטן שלי תמיד אומר לי: אבא, אתה קרעת לי את החוט, ועכשיו אני לא יכול לחשוב.
שרון קדמי: יש לי קו מחשבה, תאמינו לי שאני אתייחס.
שרון קדמי: יש לי תשובה, אני מקווה אינטליגנטית.
שרון קדמי: אני מקווה שהיא תהיה גם מספקת.
שרון קדמי: 37,100 דרגות.
שרון קדמי: מתוך המספרים שיש לנו, כ-4,000, 5,000 נדרשו להשלמת מסמכים.
שרון קדמי: אני חושב שהאגף העביר את המספרים המדויקים למרכז המחקר ומידע עם הפילוחים המדויקים, איך, למה וכמה.
שרון קדמי: מבחינת זמן ההמתנה מרגע קבלת הבקשה עד קבלת הדרגה הוא 16 יום, אם אני לא טועה, אבל זה זמן התקן.
שרון קדמי: אני יודע שהזמנים הם הרבה יותר קצרים.
שרון קדמי: אני לא חושב שבכלל יש מה להשוות למה שהיה בשנה שעברה.
שרון קדמי: מבחינתי, תוך כמה ימים זה זמן סביר.
שרון קדמי: אם זה נערך לא תוך שלושה, ארבעה ימים, אלא תוך שמונה, 10 ימים, בוודאי שזה סביר.
שרון קדמי: בגלל הסיבה הזאת, אנחנו גם החלטנו שלא יינתנו דרגות ביניים, כי 10 ימים או שבועיים זה זמן מספק "לספוג" את משך הזמן.
שרון קדמי: מקרים חריגים ויוצאים מהכלל ייבדקו נקודתית.
שרון קדמי: אני אומר שוב, מקרים חריגים ויוצאים מהכלל, כמו המכתב שאת נתת על שתי ערכות במקום אחת, אני אומר ששתי ערכות מבחינתי לא קיים, לא משנה אם זה ביונת דואר, אם זה באינטרנט או אם זה שליח.
שרון קדמי: משפחה תיתן ערכה אחת, ואם המערכת תצטרך להתאים את עצמה, היא תתאים את עצמה, יעלה כמה שזה יעלה, ישברו את הראש.
שרון קדמי: לגבי ה-40%, חברת הכנסת לוי, את מזכירה ש-40% קיבלו דרגות שאינן זכאיות לסבסוד.
שרון קדמי: זה נתון סטטיסטי, אני לא יודע אם מתוך ה-50,000 שהגישו, אולי לא הגישו הנתח הגדול דווקא אלה שאינם זכאים.
אורלי לוי אבקסיס: הסטטיסטיקה אומרת שלשנה בערך בין אלה שמגישים 18% מהם לא זכאים.
אורלי לוי אבקסיס: הרי לא הגיוני שבשנה אחת אותם אנשים שהיו זכאים - -
שרון קדמי: אבל אלה לא אותם אנשים.
אורלי לוי אבקסיס: - - שבאותה שנה זה קפץ מ-18%.
ציפי חוטובלי: אורלי, בואי נעשה את זה יותר פשוט.
שרון קדמי: אבל את טועה ומטעה.
אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה לדבר על סטטיסטיקה?
אורלי לוי אבקסיס: יש לך גידול של למעלה מ-100% באלה שלא זכאים, שהגישו טפסים.
שרון קדמי: את טועה ומטעה.
אורלי לוי אבקסיס: למה אני טועה ומטעה?
אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאתם שלחתם.
שרון קדמי: כי את בודקת נתונים סטטיסטיים שנמצאים בתהליך.
שרון קדמי: לא הסתיים תהליך ההרשמה.
שרון קדמי: לא בדקת 50,000 תעודות זהות מול 50,000 תעודות זהות שנה שעברה ואמרת: ה-40% האלה בשנה שעברה קיבלו והשנה לא קיבלו, אמרת: פה יש חבילה של 50,000, פה יש חבילה של 50,000, פה יש 40% ופה יש 18%.
ציפי חוטובלי: אני אעזור לכם, זה לא עניין של סטטיסטיקה.
ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, בוא תחשוב רגע בהגיון.
ליאורה מינקה: שרון, אם אתה צודק, זה מחמיר את המצב מבחינת מי הוא פלח האוכלוסייה - - -
שרון קדמי: נכון, את צודקת.
ליאורה מינקה: אם אתה אומר את זה, אותי זה מדאיג יותר.
ציפי חוטובלי: הדיון כאן לדעתי לא יישמע, כי כל אחד מתפרץ, אז חבל.
ציפי חוטובלי: אני רק רוצה להגיד דבר אחד פשוט, ברור לי לחלוטין שכשהורה מגיש בקשה, ועוד מגיש בזמן, הוא מניח שהוא זכאי להנחה.
ציפי חוטובלי: הוא מניח על בסיס שנה שעברה, על בסיס זה שהוא מודע לנתוני ההכנסה שלו.
ציפי חוטובלי: תאמין לי שהורים חרוצים הם בדרך כלל אלה שזכאים להנחה, ולא הורים שלא זכאים להנחה, כי להם זה פחות מפריע.
ציפי חוטובלי: קודם כל הנחת היסוד הפסיכולוגית האנושית צריכה להיות, שהורה שמגיש בקשה להנחה חושב שהוא זכאי להנחה.
שרון קדמי: לפיכך, יותר מ-10% לא צריכים להגיש.
ציפי חוטובלי: קודם כל, יותר מ-10% לא הגישו.
שרון קדמי: לא, הם לא צריכים להגיש בכל שנה, כי הם יודעים שהם לא יקבלו הנחה, אם זה הרציונל.
ציפי חוטובלי: קודם כל זה הנתון.
ציפי חוטובלי: זה הנתון, גם שנה שעברה, זה באמת כך.
שרון קדמי: אם אני ממשיך עם הקו של יושבת-ראש הוועדה, שאומר שאם ההורים חרוצים ויודעים שאם הם מגישים, הם בטוח מקבלים, אז כ-10% בכלל לא היו צריכים להגיש, כי הם יודעים שהם לא יקבלו.
אורלי אלמגור לוטן: אבל זה כל שנה.
שרון קדמי: אבל זה כל שנה כך.
ציפי חוטובלי: אנחנו מנסים להגיד לך שההורים שמגישים הם ההורים שזכאים להנחה.
ציפי חוטובלי: זאת נקודה שאני רוצה שתתייחס אליה.
ציפי חוטובלי: אם יש בעיה של החזרת חבילות כל הזמן, כל הנושא של השלמת מסמכים, אולי זה מקרה אחד, אבל זה מקרה שמעיד.
ציפי חוטובלי: אומרת כאן הגברת פריסמן: אני שולחת חבילה שיש בה בדיוק את אותם פרטים לגבי הילד האחד והילד השני, ומתקשרים אלי להגיד לי שחסרים מסמכים לילד אחד ולא חסרים לילד השני.
ציפי חוטובלי: אלה אותם מסמכים, הרי זאת אותה הכנסה של אותה אימא.
ציפי חוטובלי: זה אומר שמשהו בתהליך של קליטת המסמכים לקוי, זה לא אומר שרק ההורים לא בסדר בזה שהם מגישים מסמכים חסרים.
שרון קדמי: זאת אומרת שאת מחליטה ממקרה אחד, שכל התהליך לא נכון, זה מה שאמרת.
ציפי חוטובלי: לא, אני אומרת שהמקרה הזה בעיניי מעיד על העובדה שאנחנו נמצאים - - -
שרון קדמי: זאת אומרת שמקרה אחד מעיד על הכלל.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד דבר אחד, ואנחנו עוד רוצים לשמוע את האחרים.
ציפי חוטובלי: אבל אני עוד לא קיבלתי תשובות מהמנכ"ל.
אורי מקלב: אני רוצה להוסיף על מה שאת אומרת שני היבטים.
אורי מקלב: קודם כל, כפי שכותבת לנו אורלי, גם הורים שאינם זכאים לסבסוד, צריכים להעביר למוקד, זאת אומרת: אנחנו צריכים לקבל 100%.
אורלי לוי אבקסיס: 120%.
אורי מקלב: אז כל הדרגה שאנחנו מחשבים את האחוזים צריכה להיות מכל ה-100%.
אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, הוויכוח שלך – שאנחנו מאוד מעריכים אותו – עם חברת הכנסת אורלי לוי זה בדיוק המאפיין של ההתנהלות שלנו, של ההורים מול משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כי אתה אומר שיש לך נתון, אולי כל אלה ששלחו - - -
שרון קדמי: אבל את זה תדע תוך חודש.
אורי מקלב: עוד חודש אני אדע, ובינתיים אתנהל כך שהעובדה שיש 40% שקיבלו דרגה גבוהה זה 40% מתוך ה-100,000 שיגישו ואז הם ירדו ל-18%.
אורי מקלב: זה לא מדאיג אותך, וזה בסדר, בחיים יכולים להתנהל הלאה, וגם אלה שקיבלו דרגה גבוהה - - -
שרון קדמי: אל תחליט עבורי שזה לא מדאיג אותי.
אורי מקלב: ככה זה נראה, לפי הוויכוח.
אורי מקלב: כך אני התרשמתי.
אורי מקלב: אני נותן לך את הזמן כדי לשנות את ההתרשמות הזאת.
אורי מקלב: אנחנו יודעים, גם חברת הכנסת אורלי לוי וגם היושבת-ראש ציינו את זה, שהאחוז הגבוה שקיבלו דרגה 12, מכיוון שאנחנו יודעים מה היה בשנה שעברה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים מאלה שקיבלו את הדרגות הגבוהות, למעלה מ-50% נזרקו בגלל שהם לא השלימו מסמך, בגלל שהמסמך לא היה, ואחרי זה כמה הם היו צריכים לעבוד.
אורי מקלב: אנחנו יודעים גם מה ההורים נדרשים – להביא מסמכים, כמה לא הגיעו, כמה אנשים אומרים: שלחתי את המסמך, ואומרים לו: לא, לא קיבלתי.
אורי מקלב: אומרים להם: שלחתי בפקס, ואומרים לו: לא, לא קיבלתי, תשלח עוד פעם, תשלח עוד פעם, ויש כאן אנשים שיושבים ליד השולחן ויכולים להגיד את זה מניסיון אישי יקר.
אורי מקלב: אתה אומר אדוני המנכ"ל: אני מכיר ערכה אחת למשפחה.
אורי מקלב: אמרת את זה לפני כמה חודשים כאן בוועדה ואתה אומר את זה עכשיו.
אורי מקלב: אני אקרא לך מייל שקיבל העוזר שלי מתאיר איפרגן, יועצת מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לא סתם מישהי: בנוגע לשליחת הערכות בדואר ודרך הרישום הישנה, בשלב זה אכן יש צורך בשליחת שתי ערכות, אך בימים אלה ממש עוברים הגופים השונים - - -
תאיר איפרגן: נכון, היתה תקלה במערכת.
אורי מקלב: רבותי, יש פער גדול בין מה שאתה יודע לבין מה שקורה בשטח, והנה העובדה המוחשית.
אורי מקלב: תאיר איפרגן שולחת לעוזרי, אחרי שאתה אמרת ערכה אחת וההורים אומרים: לא, צריך עוד ערכה.
אורי מקלב: היא אומרת: כן, זה באינטרנט.
אורי מקלב: אני חשבתי שזה בעל-פה, אבל העוזר שלי הביא לי מכתב מתאיר, שאומרת ששליחה בדואר, כשאנחנו יודעים שזה רוב המקרים, מצריכה שתי ערכות, וזאת הבעיה.
תאיר איפרגן: אם נדייק, נדייק עד הסוף.
תאיר איפרגן: גם במייל כתוב שכרגע אכן נדרשות שתי ערכות, כי היתה איזושהי בעיה במערכת, ובימים הקרובים אכן זה יתוקן.
ציפי חוטובלי: ההורים נרשמים, מה לעשות?
תאיר איפרגן: בסדר, זה המצב כרגע, אני משקפת את המצב.
אורי מקלב: זה לא מצב שאומרים שצריך ערכה אחת.
אורלי לוי אבקסיס: זה עיכוב, שיכול להיות שעד שהם יקבלו יעברו שלושה חודשים מאז תחילת שנת הלימודים, מה שאומר שאוטומטית החודש הראשון - הם יכולים לשכוח ממנו.
שרון קדמי: איך את אומרת שלושה חודשים?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נמצאים עכשיו כבר באיזה חודש?
אורלי לוי אבקסיס: מייד אוקטובר, חודש אחד כבר מת.
שרון קדמי: חברת הכנסת לוי, מעולם בהיסטוריה של מעונות היום בשבוע השלישי של ספטמבר לא היו 37,000 הכרות.
שרון קדמי: תעשו לי טובה, אתם במצב שלא הייתם בו אף פעם.
שרון קדמי: נכון, זה לא מושלם.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי תחושה, שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא מכיר - - -
רחל עזריה: אבל היו מקדמות, את ההורים זה לא מעניין, היו מקדמות אז הם שילמו פחות, ועכשיו אתם מפילים את הכול על ההורים, אז זה לא מעניין אותנו מה קרה במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, מה היו החוזים בספטמבר.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה מעיד, ואולי צריך להטריד את כולנו - יש לי תחושה שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא מכיר את הצרכנים שלו.
אורלי לוי אבקסיס: למה הוא לא מכיר את הצרכנים שלו?
אורלי לוי אבקסיס: כי אחרת הוא היה יודע, שמיקור חוץ הזה, ההפרטה החדשה שעשיתם כדי להגיע לכל אותם הורים ולעבוד מולם, לא עובד מול אוכלוסייה חלשה חסרת מוטיבציה להביא את כל הטפסים, את כל היכולת לטרטר אותה.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור, שכאשר אנחנו מדברים על בעלי הדרגות הנמוכות ביותר, היכולת שלהם להיות אקטיביסטים ולהשיג לעצמם את מה שמגיע להם היא יכולת הולכת ופחותה.
ציפי חוטובלי: חברת הכנסת אורלי לוי, אני בטוחה שאת רוצה שהמנכ"ל גם יקשיב לך.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה שהוא רק יקשיב, אלא גם יענה.
אורלי לוי אבקסיס: בעבר המעונות היו עושים את התיווך הזה, היו ממלאים בעצמם את הטפסים וכאשר היה חסר טופס מסוים, היו פונים באופן אישי להורה ואומרים לו: חסר לך טופס כזה או אחר.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו דורשים מהם עכשיו להתחיל לעשות את כל העבודה בעצמם, סביר להניח שחלקם לא יוכלו לעמוד בדרישות החדשות, ולכן יפספסו את כל מה שמגיע להם על פי חוק; מה גם, שבואו נזכור, נשארו לכם רזרבות מהשנה שעברה, וגם העלאת השכר או החלוקה החדשה לנפש בין משנה את זה ונותנת לכם עדיין רזרבות של בין חמישה לשישה מיליון שקל צפי לשנה הזאת, פרט לעשרות מיליונים של שנה שעברה.
אורלי לוי אבקסיס: איך אתם יכולים להבטיח לי שזה יחלחל באמת ויעמיק את הסבסוד, כאשר לא נבנו עוד כיתות חדשות, כאשר לא קולטים ילדים חדשים, וגם אלה שכבר במערכת - - -
ציפי חוטובלי: חברת הכנסת אורלי לוי, אני רק רוצה לומר לך שהבעיות בסוגיית המעונות הן כל כך רחבות, אבל אנחנו מקדישים את הישיבה הזאת אך ורק לנושא קביעת הדרגות.
ציפי חוטובלי: בבקשה שהדיון הזה יתנהל בצורה מאוד מסודרת.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לשמוע נציגים של הארגונים, שיתנו בצורת תקציר את הבעיות המרכזיות שתפנו למנכ"ל.
ציפי חוטובלי: אנחנו נשמע את התגובה של המנכ"ל וגם כמה הורים שיתארו את תהליך הרישום.
ציפי חוטובלי: אני אאפשר לדבר לנציגי ויצ"ו, נעמ"ת, אמונה ולנשות חרות שיושבות כאן.
ליאורה מינקה: אני רוצה להתחיל דווקא במחמאה, שאני גם כתבתי אותה.
שרון קדמי: תיזהרו, זה מסוכן...
ציפי חוטובלי: אנחנו לא נגד, אנחנו רק בעד - - -
ליאורה מינקה: אני רוצה להסכים עם מה שאמר המנכ"ל, שאכן המספר של הורים שנקלטו וניתנו להם דרגות גבוה יותר ממה שהיה בשנים קודמות.
ליאורה מינקה: כאן אנחנו מגיעים לבעיה, שגם עליה כתבתי במיילים, שאתם כל כך אוהבים את התהליך, אתם מאוהבים בתהליך, ואתם לא מוכנים להקשיב למי שפוגש את ההורים האלה יומיום.
ליאורה מינקה: אז אני מברכת על הכיוון של התהליך, אבל אנחנו באנו און-ליין והצגנו כל מיני בעיות, שאנחנו נפגשים איתן בדרך, שאין להן פתרונות.
ליאורה מינקה: לפחות למיטב ידיעתי, אני לא יודעת שניתנו פתרונות כבר לנושא סטודנטים, שאתה הבטחת שיינתנו, כלומר הדברים לא מחלחלים ולא יורדים, או לכל בעיית הדרגה 12.
ליאורה מינקה: יש לנו הרבה מאוד אמהות, שאתה צודק, חסר להן מסמך, אבל כרגע ירד להן שכר לימוד מלא מחשבון הבנק שלהן, ועומד ככל הנראה באוקטובר גם לרדת להן שכר לימוד מלא, מפני שהן לא מצליחות גם להשיג את החברה ולדבר איתה בטלפון.
ליאורה מינקה: אם לא הייתם רק מאוהבים בתהליך שהוא חיובי, אלא הייתם קשובים ומנסים ללמוד, הייתם הולכים אתנו ואנחנו אומרים לכם: אנחנו פוגשים את ההורים האלה, תנו לנו בינתיים לתת להם דרגה זמנית, כדי שלא ירד להם הסכום, תנו לנו את המקדמה על הדרגה הזמנית שלהם, תהיו מה שנקרא יותר קשובים ותבינו שמי שיודע, מכיר את ההורים האלה ומלווה אותם בחיי היום יום זה אנחנו.
ליאורה מינקה: מה לעשות, שהם לא בוכים למטפלת שלי, והם לא בוכים אצלך במשרד, זאת המציאות.
ציפי חוטובלי: דברי על נתונים, ותאמרי בעיקר מה את מציעה.
ליאורה מינקה: את הנתונים ירון ייתן, כי הוא עשה עבודה בנעמ"ת.
ליאורה מינקה: הם נתונים שלו, אבל הם תואמים פחות או יותר, הבעיות משותפות.
אורי מקלב: מה הסיבות שחלק גדול מההורים לא שלחו את הערכות, את הבקשה?
ליאורה מינקה: זה חדש להם, זה קשה להם, יש התארגנות.
ליאורה מינקה: לאחד חסר תלוש השכר הזה, לא שומר אצלו בבית את התלוש וצריך לרוץ למעביד.
ליאורה מינקה: יש חופשת לידה, יש כל מיני סיבות.
ליאורה מינקה: בעתיד אני בטוחה שהעסק הזה יזרום.
ליאורה מינקה: אתם לא נתתם שום דבר לשלבי ביניים, לפתרונות ביניים, ועל כך אני מאוד מצרה.
ירון מלך: קצת נתונים סטטיסטיים, אני חושב שנעמ"ת אולי מקלקלת את הנתונים, כי בנעמ"ת נקלטו נכון לשבוע שעבר 65% מילדי העבודה נקלטו במוקד הזה, זאת אומרת בממוצע הכלל הארצי זה אומר שהאחרים הרבה פחות.
ירון מלך: מתוך ה-65%, סדר גודל של 46% הם דרגה 11, 12 שהן הדרגות המלאות, כאשר אם נלך לסטטיסטיקות, הממוצעים הרב-שנתיים אומרים שיש לנו בערך כ-35% בדרגות 12 במהלך שנה נורמאלית.
ירון מלך: זאת אומרת שיש לנו פער של כ-10% מההורים שנקלטו עד היום, שקיבלו דרגה מלאה.
ירון מלך: מהניתוח שעשיתי, הגיעו הרבה מסמכים או תשלומי שכר למוקד, לא היו קריאים, ביקשו עוד פעם.
ירון מלך: הורים בהליכי גירושים, בהליכי אבטלה, כל מיני כאלה שנמצאים על התפר וחסר להם אישור כזה או אחר.
ירון מלך: נכון שבשנים קודמות עזרנו להם באמצעות דרגות הביניים, דבר שהיום אנחנו לא מסוגלים לעשות כי ברגע שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה קובע דרגה מלאה, הדרגה הזאת מנצחת את כל מערכות המחשב, וזאת הדרגה שנקבעת, ולפי זה גם כמובן ההורדות בבנק.
ירון מלך: המשמעות היא או פגיעה בהורים או פגיעה בארגון, כי אם ההורה לא יכול לשלם וחוזרת לו הוראת קבע או הצ'ק או שהוא פשוט לא משלם במזומן, הארגון יוצא ניזוק.
ירון מלך: לך אחר כך חודש אחרי זה כבר תגבה ממנו פעמיים.