GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שנאן הרפז: השכר שונה.
שנאן הרפז: השכר לחוקרים הוא בדירוג הרבה יותר גבוה מזה של מהנדסי המחקר ולכן יש תחרות קשה מאד על המישרות האלו כשהן מתפנות והן מעטות מאד.
שנאן הרפז: אקריא: ב 2004 נקלטו ששה חוקרים מתוכם אחד עולה חדש.
שנאן הרפז: ב 2005 נקלט חוקר שאינו עולה חדש.
שנאן הרפז: ב 06' נקלטו ששה מתוכם שניים עולים חדשים, ב 07' נקלטו שניים שאינם עולים חדשים, ב 08' מתוך שבעה – אחד, ב 09' מתוך שנים - אחד, ב-2010 נקלטו רק שנים והם לא עולים וב 2011 -נכון להיום, מתוך חמישה - שני עולים חדשים.
שנאן הרפז: צירוף של כל המספרים האלה יחד נותן שבעה חוקרים עולים חדשים מתוך שלושים ואחד נקלטים בשמונה השנים האחרונות.
שנאן הרפז: 22.5%.
שנאן הרפז: לא כולם נקלטו מברית המועצות, חלקם מברזיל, מצרפת ואפשר להקריא את הארצות.
מנחם מוסקוביץ': כמה מתוכם מקמ"ע?
מנחם מוסקוביץ': מתוך ה 22?
שנאן הרפז: קראתי את הנתונים של אלה שנקלטו.
שנאן הרפז: ואני אומר שוב - - -
מנחם מוסקוביץ': מי שהוא עולה חדש - -
אורי מקלב: סליחה, גם השאלה כמה מתוכם הם מקמ"ע היא לא בעיתוי הנכון.
אורי מקלב: השאלות נמצאות אצלנו אבל יש לתת לדובר לסיים את דבריו.
אורי מקלב: זוהי לא חקירה.
אורי מקלב: אנחנו מתבוננים בנושא העקרוני של עידוד קליטת עולים חדשים -במיוחד כאלה שהיו בתכנית קמ"ע.
אורי מקלב: זו היתה הפנייה שבעקבותיה נקבע הדיון.
אורי מקלב: עמרי אמר שלפעמים מישהו מתקבע בתוך התכנית ואז טוב למוסד והוא ממשיך בה ואנחנו רוצים להציף את הנושא.
אורי מקלב: קודם כל טוב לנו לשמוע שמבחינת המכרזים אין מניעה לעולים מלהתקבל למכרז, במיוחד בשש השנים האחרונות, מה גם שלמכרז הפנימי אין יתרון על פני זה הפומבי.
אורי מקלב: נבדוק את השיקולים של המוסדות לגבי המימון והשפעתו על הבחירה של המועמדים.
אורי מקלב: אין ספק שהמימון נמצא בתוך השיקולים אבל זה נושא שאעלה אותו בסיכום הישיבה.
אורי מקלב: נראה איך לטפל בנושא ואיך לא לעכב את הקידומים.
אורי מקלב: על כל פנים, תימשך זכות הדיבור של פרופ' הרפז.
שנאן הרפז: אוכל לתת נתונים גם לגבי מהנדסי מחקר.
שנאן הרפז: כאן המצב טוב יותר.
שנאן הרפז: 33% עלים חדשים.
שנאן הרפז: אני מבין שמתמקדים פה בנושא של חוקרים בדירוג מחקר, למרות העובדה שמהנדסי המחקר, כפי שאמרתי קודם, נחשבים אצלנו כחלק - - -
שלומית אבינח: כמה זה במספרים מוחלטים?
שנאן הרפז: במספרים מוחלטים, נקלטו 101 מהנדסי מחקר, מתוכם 34 עולים חדשים.
שנאן הרפז: זה בשמונה השנים האחרונות.
אורי מקלב: כמה מתוכם הם בקמ"ע?
שנאן הרפז: לגבי תכנית קמ"ע יש לנו כרגע מספרים שאני הצלחתי לאסוף כי יש בעייתיות עם מציאת המקום שלהם והדירוג.
שנאן הרפז: מצאתי עובד אחד מקמ"ע שנקלט.
אורי מקלב: כל כמה שההחלטה שלכם אובייקטיבית ומקצועית, איך אתם נמנעים מלקלוט עובד מקמ"ע בגלל המימון שיש למשרה שלו?
אורי מקלב: הוא נבחר מחוץ לתקן ולאיוש התקן עצמו לוקחים אחרים חדשים.
אורי מקלב: יוצא שהעובד של תכנית קמ"ע מפסיד כי המיקום שלו לא יאפשר קידום, לשם הוא נכנס ושם הוא נשאר.
שנאן הרפז: אתקן דבר אחד, הזכויות שיש לעובדי קמ"ע שוות לזכויות של חוקר אחר מן המכון הוולקני.
שנאן הרפז: הוא יכול גם להתמודד על תפקידים ואף אחד לא חוסם אותו.
שנאן הרפז: אסביר נקודה נוספת -שהיא חשובה לי באופן אישי, זהו עוול להציג את המכון הוולקני כמכון שלא קולט עלייה ולא מוכן לקלוט חוקרים.
יואל אייזנברג: מספרים - - -
שנאן הרפז: אני לא יודע מאיפה את לקחתם את המספרים.
שנאן הרפז: המספרים שהבאתי הם מתוך רישום של מחלקת כח אדם אצלנו, עם שמות, מספרי זהות וארץ לידה.
שנאן הרפז: אנחנו מכון ציבורי פתוח ולכן, אני לא יודע מאיפה נלקחו המספרים שהבאתם.
שנאן הרפז: יכול להיות שלקחת מספרים מלפני עשרים שנה, יכול להיות, אני לא יודע.
שנאן הרפז: הליך של קליטה של חוקר הוא קשה ונמשך זמן ארוך מאד, חמש עד שש שנים, עד שחוקר נקלט ונשאר במערכת.
שנאן הרפז: חמש שנים שהן קשות.
שנאן הרפז: נאמר שחוקר התקבל לעבודה.
שנאן הרפז: בא חוקר חדש, זכה במכרז, נכנס לעבודה אצלנו, הוא נמצא ב"תקופת הסתכלות", בתקופה של מועמדות לקביעות במשרה ובתקופה הזו הוא צריך להוכיח את עצמו בעבודה וזה לא קל.
שנאן הרפז: יש גם אנשים שנופלים בדרך, שלא מגיעים לקבלת קביעות וקליטה בתקן.
אורי מקלב: האם הגיל מהווה בעיה להתקבל?
שנאן הרפז: הנושא הזה לא בא לידי שיקול, בניגוד לאוניברסיטאות -מתוך מה ששמענו כאן, ששם יש נטיה לא לקבל מישהו אחרי גיל מסוים.
שנאן הרפז: אנחנו, באופן עקרוני, לא לוקחים את זה כשיקול וכגורם מפריע.
שנאן הרפז: נכון הוא – וזה דבר שכל אדם בוועדה שואל את עצמו ואנחנו גם שואלים: מה האופק של האדם במערכת אצלנו אבל אין אצלנו, אין, וזה לא מופיע בקריטריונים, מקרה שמישהו מגיל מסוים לא יכול להגיש מועמדות.
אורי מקלב: האם אתה יודע כמה מאלה שנמצאים אצלכם בתכנית קמ"ע ניגשו למכרזים?
אורי מקלב: דהיינו, האם יש מספר של אנשים שניסו להתקבל?
אורי מקלב: אמרת שמדובר כאן על קרוב למאתיים איש במשך שבע השנים האחרונות, האם נכון?
שנאן הרפז: בשמונה השנים האחרונות היו שלושים ואחד מכרזים לחוקרים.
שנאן הרפז: מאה נוספים למהנדסי מחקר.
אורי מקלב: מאה ושלושים מכרזים.
אורי מקלב: אף אחד לא נקלט מקמ"ע אבל כמה מהם ניסו להתמודד על המכרזים האלה?
אורי מקלב: נבקש לקבל את הנתון הזה.
שנאן הרפז: אני לא יודע את הנתון הזה.
שנאן הרפז: אשמח לספק אותו.
אורי מקלב: התמונה שמוצגת מן הצד השני היא שיש שם אנשים שהם דוקטורים והם משמשים כמהנדסים לאורך שנים.
אורי מקלב: הם מרגישים שאין להם סיכוי להתקבל.
אורי מקלב: יש לזכור שאסור להפלות מישהו בקבלה לעבודה בגלל גיל.
אורי מקלב: יחד עם זאת, גם בבית המשפט העליון, מקום שצריך להיות הראשון בעמידה בחוקים, גם שם לא יכול מישהו לכהן כנשיא אם נותרו לו פחות משלש שנות עבודה.
אורי מקלב: אף אחד לא יאמר שזו אפליה על אף שלכאורה זו אפליה מבחינת גיל.
אורי מקלב: תלוי גם איך מסתכלים על גיל הפרישה אבל בסופו של דבר הגיל כן מהווה שיקול.
אורי מקלב: מנגד, מועמד שאמור לצאת לפנסיה בתוך חמש שנים, ייתכן שלא יתקבל לעבודה בגלל זה ואלה שיקולים שהם בגלל מציאות של גילאי פרישה ולא בגלל הגיל שלו.
אורי מקלב: ההבדל בין המקרים הוא דק.
אורי מקלב: יש גם לבדוק האם הפסילה נעשתה בגלל המציאות או גם בגלל חישובים אחרים ולא רק בגלל נושא הגיל, כי לעתים הגיל הוא ענין של מציאות בפני עצמה.
קריאה: אין פה הליך מכרז רגיל, יש פה סעיף תקציבי פֶּר אדם ואחרי שהועדה מתכנסת ובוחרת את החוקר אנחנו מאשרים את הסעיף התקציבי.
שנאן הרפז: נציג של נציב שירות המדינה יושב בוועדה הבוחרת את החוקרים.
אורי מקלב: כמה אנשים יש בוועדת קבלה כזו?
שנאן הרפז: חמישה או ששה, מתוכם לפחות מחצית אינם מן המכון הוולקני.
שנאן הרפז: זה לא מצב שבו אפשר לומר שהמכון הוולקני ישב בוועדה והיטה את המכרז.
עמרי אינגבר: לפני הסיכום, תכנית קמ"ע סגורה כבר שלש שנים זאת אומרת שאין כניסה של חדשים.
שנאן הרפז: הסבר מהי המגבלה של הגיל.
עמרי אינגבר: תכנית קמ"ע נולדה מתוך מצוקה של העלייה הגדולה של השנים 90'-92'.
עמרי אינגבר: המצב היום שונה לחלוטין, אין כמעט מדענים עולים שהם ברמה של אותם מדענים שעלו אז, כמעט ואין.
עמרי אינגבר: עשינו שינוי דרסטי בתכנית והיא הופכת להיות כזו שהועלה בה גיל הכניסה ל-45 אבל היא מוגבלת לחמש שנים.
עמרי אינגבר: בשנתיים הראשונות המוסד הקולט חייב לתת לעובד מינוי של חוקר והמשך שלש השנים הבאות מותנה בכך שהוא יעבור לדירוג מרצים.
עמרי אינגבר: לא תירגמנו את ההליך בתוך המוסד אבל אני מניח שזה יחוייב במעבר של אותן ועדות קבלה לתקן.
עמרי אינגבר: זאת אומרת, מדובר בשינוי דרסטי של התכנית, היא כבר לא תתעסק עם מי שנמצא בארץ, בחזון שלנו נראה את המוסדות כ"ציידי מוחות מחוץ לארץ", הם אלה שיעלו כשאנחנו נותנים להם מימון חלקי בשביל למשוך את האנשים.
יואל אייזנברג: הגוף הזה שנקרא ועדת חיפוש, האם קיים עדיין במכון הוולקני?
שנאן הרפז: כל מכון שצריך שמתפנה אצלו תקן והוא מחפש חוקר חדש, יוצר לעצמו את האנשים שיושבים ומסמנים את הדרישות שהם רוצים מן החוקר החדש.
אורי מקלב: מר אייזנברג, סדרי הדיון בוועדה שונים מאלה של בתי המשפט.
אורי מקלב: בין השאר כאן אין שאלות שמופנות מדובר אחד לשני והן גם לא שאלות חקירה.
אורי מקלב: בכל מקרה, שאלות והערות מופנות אלי.
אורי מקלב: לענין עצמו, גם אם יש ועדת איתור, האם ועדת איתור היא זו שגם קובעת מי יתקבל?
אורי מקלב: האם היא גם פונה אל אנשים שהיא בוחרת?
אורי מקלב: ההליך הזה קיים בתפקידים בכירים במשק.
אורי מקלב: ככל שאין כאן שאלה משפטית אז היא הליך חוקי.
אורי מקלב: נכון שמי שלא פנו אליו יש לו פחות סיכוי שהוא יתקבל אבל בסופו של דבר הדבר צריך להיקבע בתום המכרז.
אורי מקלב: אנחנו נבדוק איך עובד המכרז ואיך עובדת ועדת הקבלה.
אורי מקלב: נציבות שירות המדינה היא הכתובת כדי לקבוע איך ועדת המכרזים מתנהלת וכן לקחנו את זה לתשומת הלב כי יש לבדוק את זה.
אורי מקלב: הליך המכרזים של העובדים - נראה כאילו משהו לא מתנהל שם נכון.
אורי מקלב: מר אייזנברג, מתוך הדברים האלה, הם יש משהו לא ברור והאם יש משהו שבו אתה רואה אפליה?
יואל אייזנברג: לגבי המספרים המוחלטים, אני עדיין עומד על שלי ומבקש מן הועדה לברר את הנתונים.
יואל אייזנברג: אני עומד על נכונותם של הנתונים שמסרתי לוועדה במסגרת התלונה.
יואל אייזנברג: המספרים שלי אומרים שהמקובל במוסדות המחקר הוא 10% מדענים עולים בפקולטות למדעי החיים ו30% בפקולטות למדעים מדוייקים.
יואל אייזנברג: בוולקני המספרים הם הרבה יותר נמוכים ובמכון להנדסה חקלאית, ששם היינו מצפים לראות 30% יש 0%.
יואל אייזנברג: זה נתון שלא שמעתי לגביו נתון שסותר אותו.
יואל אייזנברג: שמעתי כאן נתונים -ויש גם שלושה עשר או ארבעה עשר חוקרים אבל אין שם אפילו חוקר עולה חדש אחד.
יואל אייזנברג: לגבי תכנית קמ"ע והבעיה שכל המדענים העולים נמצאים במכון הוולקני בדירוג המהנדסים, צריך להיות פתרון באותו הכיוון שנעשה במכון הווטרינרי.
יואל אייזנברג: לא ייתכן שתקציב של משרד הקליטה -שאמור לשמש לקליטה, ישמש למימון אנשים שנמצאים פה בארץ כבר עשרים שנה.
יואל אייזנברג: מצד שני, לא ייתכן לפגוע ברמת המחקר אז צריך לעשות את אותו הפתרון:
יואל אייזנברג: את התקנים שאנשים יושבים עליהם כבר עשר או חמש עשרה שנה צריך להפוך לתקנים רגילים.
יואל אייזנברג: והדבר יכול להיעשות, ראינו אותו נעשה במכון הוטרינרי.
שנאן הרפז: אני סומך ידי על הפתרון הזה.
שנאן הרפז: הלוואי.
יואל אייזנברג: הפתרון אצלכם צריך להיות שאותם אנשים, אותם עשרים דוקטורים ש"נתקעו" בדירוג המהנדסים, יקבלו את האפשרות לטפס על דירוג החוקרים, יקבלו לפחות את האפשרות.
יואל אייזנברג: אולי הם לא ירצו אבל אותם אחד או שניים שירצו לדעתי אתם חייבים לאפשר להם את זה.
יואל אייזנברג: המעצור הוא ברמת ועדת האיתור.
מנחם מוסקוביץ': בדרך לפה, בחדשות של השעה תשע, הושמע נתון שלא קשור לעולים מברית המועצות אלא לאתיופים אבל קשור לכאן.
מנחם מוסקוביץ': יש 1% של סטודנטים בתחילת דרכם שלא מצליחים להתקבל לאוניברסיטאות או למכללות ללימודים אקדמאיים, שמעתי את זה בדרך לכאן.
מנחם מוסקוביץ': אנחנו רואים שהקימו פה תכנית לפני חמש עשרה שנה לערך, תכנית קמ"ע והרושם שלי מן התשובות שאני שומע הוא שיש כאן מקום לשאול שאלות.
מנחם מוסקוביץ': המכונים או האוניברסיטאות קיבלו מימון נוסף כלשהו, מאד נוח שהעולים הללו נמצאים שם אבל האחוז של אותם אנשים מקמ"ע שהתקדמו –וברור לי שיהיו תשובות הכי טובות שיש אבל במבחן המציאות, הוא פחות מאחוז, וזה כשמדינת ישראל מעבירה כספים.
מנחם מוסקוביץ': פחות מאחוז מאלה שנמצאים בקמ"ע קיבלו תקן אחרי חמש עשרה שנה.
מנחם מוסקוביץ': אם מדובר על חמישה מתוך חמש מאות, הרי שאנחנו מדברים על אחוז.
מנחם מוסקוביץ': ממשלת ישראל משקיעה המון כסף והשאלה היא איפה הוא?
מנחם מוסקוביץ': האם זו עוד דרך מימון לאוניברסיטאות?
מנחם מוסקוביץ': ונאמר שרוב העולים האלה לא היו נקלטים בלי המימון הזה אבל אחרי פרק זמן כל כך ארוך לא ייתכן שיישבו שם אנשים עם דוקטוראט ללא קידום.
מנחם מוסקוביץ': הם ודאי עשו עבודות שניתן להעריך אותן ולבדוק אותן ולא ייתכן שהם לא קודמו.
אורי מקלב: מודים לכם שהבאתם את הנושא הזה והוא חשוב מאד.
אורי מקלב: הועדה, בעבר שלה, עסקה רבות בנושאים האלה בגלל פניות רבות בנושאים של עבודה.
אורי מקלב: אנשים ראו בוועדה לפניות הציבור את הועדה שיכולה להציף את הנושאים.
אורי מקלב: הפנייה על המכון הוולקני היתה פרטנית בגלל המספרים לפיהם לא היה שום שילוב של יוצאי תכנית קמ"ע בתקני המוסד.
אורי מקלב: מבחינת המספרים שהמכון מסר לגבי אלה שנקלטו אפשר לשבח את המכון.
אורי מקלב: בין אם מדובר ב 22% או ב 28% הם עדיין טובים אבל, יש את ההרגשה, מתחילת הדיון -ואמר את זה עמרי ביושר, שיכול להיות שעשינו קבעון או קפאון לפיו מי שנכנס לתכנית קמ"ע לא מתקדם הלאה.
אורי מקלב: זה יכול להיות מסיבות רבות והדבר גם דומה לטענה מתחום העוני, לפיה, כשנותנים תמיכות לאנשים שחיים מתחת לקו העוני הרי אנחנו משאירים אותם באותו המקום ולא נותנים להם לצאת מן המעגל הזה.
אורי מקלב: בתחילת הדרך מצילים את העני מרעב אבל בהמשך הדרך מקבעים את המצב שלו.
אורי מקלב: החכמה היא –וזה התפקיד שלכם, גם לדאוג שהעובד לא יישאר באותו המקום.
אורי מקלב: כשמגיעים המכרזים, כשמגיעים התקנים, לראות איך, אפילו באמצעות פְּנִיה לנציבות שירות המדינה, לראות איך לקדם את העובדים האלה כי באופן טבעי, כל עוד קל להשאיר מישהו כשהוא בתכנית קמ"ע הוא יישאר בה ובנוסף, מתוך כך מתאפשרת הבאה של עובד אחר.
אורי מקלב: יש צורך בהמון כוונה ורצון כדי לשפר את המצב.
אורי מקלב: גם באיזון של הוועדה ייתכן שהחלק של המכון דומיננטי מדי וכשמגיע מישהו למכרז אז אולי בגלל הצפה של נתונים אחרים, יכול להיות שמי שנמצא בתכנית קמ"ע יוצא מקופח.
אורי מקלב: מבקשים מן המכון הוולקני רשימה של כל אלה שהיו בתכנית קמ"ע, שניסו להתמודד במכרזים ולא זכו.
אורי מקלב: יחד עם זאת נפנה למשרד הקליטה וגם לנציבות שרות המדינה כדי לראות איך אנחנו דואגים ליצור אופק עבור אלה שנמצאים בתוך תכנית קמ"ע, יחד עם מגבלות כמו גיל, למשל.
אורי מקלב: חשוב לראות איך להעלות את האחוזים של אלה שנמצאים בתוך התכנית ונקלטים בתוך המכון עצמו.
אורי מקלב: עמרי יבדוק כמה מתוך אלה שהיו בתכנית קמ"ע נקלטו.
אורי מקלב: האם חמישה הוא המספר הנכון.
עמרי אינגבר: ראה, אני אחראי גם על תושבים חוזרים ולא רק על עולים.
עמרי אינגבר: בשנים האחרונות חוזרים מאתיים אלף ישראלים עם תואר שלישי ואין להם מקומות עבודה.
עמרי אינגבר: אנחנו מנסים להתמודד עם "השבת המוחות" והיא בעיה יותר חמורה מזו של העלייה.
עמרי אינגבר: הבעיה כרגע היא "בריחת המוחות".
אורי מקלב: אני מבין שאתם מבקשים להביא עולים נוספים.
אורי מקלב: התפקיד שלכם הוא להביא אותם.
אורי מקלב: במדינת היהודים אנחנו מסתכלים על כל היהודים כעל "עניי עירך".
מנחם מוסקוביץ': מה שעמרי אומר הוא שאחרת הם יברחו מן הארץ.
אורי מקלב: לכן ציינתי בסוף דבריי שאני מבין שמדובר על המיוחדים שבמיוחדים ואלה שהמכונים מנסים "לצוד" אותם הם מומחים ברמה שאין כאן כמותה.
אורי מקלב: יש כאן סתירה כי מצד אחד משקיעים כספים כדי להביא מישהו מבחוץ אבל - - -
קריאה: הפוסט דוקטוראט נעשה באמריקה.
קריאה: במצב הנוכחי, בגלל זה, אנחנו מגדלים דור בשביל אמריקה.
קריאה: זה נכון גם ברפואה, בהנדסת אלקטרוניקה ובעוד.
אורי מקלב: אנחנו דנים לעתים במחסור באנשים בתחומים האלה.
קריאה: רופאים רשומים עם הרשיון בארצות הברית וכל שנה צריך לחדש אותו.
קריאה: הרשימות פתוחות לפי ארצות מוצא.
קריאה: ברשימה של "ארץ מוצא ישראל" נמצאים שלש מאות רופאים ישראלים.
אורי מקלב: אנחנו מצד שני חסרים.
אורי מקלב: אנחנו מתמודדים עם היבטים שונים.
אורי מקלב: גם בתוך הרפואה הציבורית יש חסר.
אורי מקלב: תור לרופא מומחה יכול להימשך מספר חודשים.
אורי מקלב: דנו בזה כאן בוועדה והרופאים אמרו: אין רופאים.
אורי מקלב: הראו לי כאן בוועדה עד כמה לא כדאי להיות רופא ומסתבר שיש רופאים צעירים שמשנים מקצוע.
אורי מקלב: ראינו כאן זוג אחד וכנראה שהם רק מדגם.
אורי מקלב: אנחנו מתכבדים לפתוח את ישיבת הועדה לפניות הציבור בנושא טיפול בבקשות המוגשות לרשם לענייני ירושה.
אורי מקלב: נתבקשנו לכנס את הישיבה בעקבות פניות ציבור שהגיעו בתקופה האחרונה ומשנתחזקו ונשנו זיהינו בעיה שהיא יותר מבנית ויותר רחבה.
אורי מקלב: אנחנו לא מכנסים ועדה בכל פעם שיש פניה מן הציבור אלא כשאנחנו מזהים משהו רציף.
אורי מקלב: קודם כל, לגבי משך הזמן, יש להבין, גם תביעה בביטוח הלאומי לוקחת זמן וזה גם לא קל, גם את זה אנחנו מנסים לקצר אבל, האנשים שפנו אלינו בענין צווי ירושה מציינים כל הזמן שזו תקופה רגישה בתוך המשפחה, שהנושא יכול להיות נפיץ מאד.
אורי מקלב: המשפחות מבקשות לסגור את העניינים האלה מהר.
אורי מקלב: העיכוב יכול לבטל עיסקאות ועוד דברים רבים שמסתעפים מן ההיבט של הזמן.
אורי מקלב: לגבי אופן הטיפול אדגים, אדם הגיש בקשה, לאחר זמן קיבל מכתב שחסר מסמך מסוים.
אורי מקלב: הוא שלח אותו.
אורי מקלב: עבר זמן לא קצר ושוב קיבל הודעה שחסר לו מסמך אחר.
אורי מקלב: בשיחת טלפון עמי הוא סיפר ששלש פעמים קיבל בקשה להשלמת מסמכים.
אורי מקלב: הוא אומר: "מדוע לא קיבלתי את הבקשה בבת אחת?
אורי מקלב: הייתי גם במקום, מי שהיתה שם לא ידעה שום דבר מקצועי ולא יכולתי להגיע אל מישהו יותר מקצועי.
אורי מקלב: " אנשים מלינים על כך שלא עונים על טלפונים גם בזמני קבלת קהל בטלפון.
אורי מקלב: זיהינו שני דברים עיקריים: לחץ על עובדים קיימים, לא עומדים במשימה, אורך זמן של מתן תשובות והיעדר צוות מיומן לפגישה הראשונה.
אורי מקלב: אקריא לכם מתוך בקשה שהיא דוגמה.
אורי מקלב: "רצ"ב בקשה לרשם בתל אביב, צו ירושה.
אורי מקלב: האישור לא הגיע עד היום..." וזה היה לפני כמעט חודש, הוא הגיש את הבקשה לפני חמישה חודשים "לצערי עורך הדין המטפל...
אורי מקלב: גם בתיקים אחרים.
אורי מקלב: נודה לך על טיפולך בענין.
אורי מקלב: ודרך אגב, אנו זקוקים לו בדחיפות.
אורי מקלב: .." כתוב עם שני הדגשים.
אורי מקלב: הוא הודיע הבוקר שהוא קיבל תשובה על אחד.
אורי מקלב: אקריא לכם מכתב מ מאיזור גוש דן: "לכבוד הועדה לפניות הציבור.
אורי מקלב: הנדון: תפקודו של הרשם לענייני ירושה בתל אביב.
אורי מקלב: אני מתכבד לפנות אליכם כדלהלן.
אורי מקלב: הן אני והן רבים מחברי העובדים נתקלים בבעיה קשה מאד עם מזכירות הרשם בתל אביב.
אורי מקלב: מן המועד בו נמסר התיק עוברים כחודשיים עד שהתיק זוכה לפתיחתו ומקבל מספר.
אורי מקלב: " זו הנקודה שדיברנו עליה.
אורי מקלב: "3.
אורי מקלב: גם לאחר שהתיק נפתח, עוברים חודשים רבים שעד שמתקבלות תגובות האפוטרופוס הכללי ועוברים חודשים נוספים עד שצו הירושה או צו קיום הצוואה נחתם וגם לאחר שהצווים האמורים נחתמים עובר זמן רב מאד עד שהצו מתקבל במשרדינו.
אורי מקלב: 4.
אורי מקלב: למותר לציין שעיכובים האמורים גורמים לעגמת נפש מרובה ונזקים כלכליים ליורשים ולזוכים על פי הצוואה וכן גם לכוחות השוק.
אורי מקלב: אי אפשר לבצע עיסקאות" ואחד גם אמר לי שהיה לו רכוש במטבע זר והיה ידוע שהוא עלול להיפגע והיתה ירידה דרמטית והוא אמר שהפסיד כסף רב רק כי לא יכול היה לגעת בזה ואנחנו מבינים לבד מהי המשמעות של אי קיום צוואה.
אורי מקלב: "5.
אורי מקלב: אציין עוד שבשיחה שקיימתי עם אחת מן העובדות שהתקשרה אלי בקשר להקראה הבעתי בפניה את האמור לעיל והיא אמרה לי שעובדי המזכירות כורעים תחת הנטל הכבד עקב ריבוי תיקים ומיעוט עובדים".
אורי מקלב: מזהים חוסר בעובדים.
אורי מקלב: "אחד היורשים בתיק שבטיפולי היה בשבוע שעבר אישית במזכירות הרשם והוא זכה לראות את הבלאגן השורר במקום ולשמוע את הצעקות של האזרחים ועורכי דין כלפי העובדים של המזכירות במו עיניו ואזניו.
אורי מקלב: מקוה מאד שהועדה שלכם תעזור לאזרחים הרבים ולעובדים שנזקקים לשירותי הרשם לענייני ירושה ותגרום לכך שמספר העובדים יוכפל או באמצעות העברת התיקים לרשמים העמוסים פחות.
אורי מקלב: " נקודה שאנחנו רוצים לציין: שזיהינו במשרדים אחרים שלא פעם מניידים תיקים לטיפול ממחוז למחוז כשמזהים שבמחוז אחד יש פחות עומס.
אורי מקלב: "כמובן שיש לעגן זאת גם בחקיקה ובכל דרך שתמצאו לנכון.
אורי מקלב: הייתי מביא דוגמאות קונקרטיות אבל המצע ישתרע.
אורי מקלב: " אלה הדברים.
אורי מקלב: אנחנו מודעים לכך –מתוך נתונים שקיבלנו ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת, שיש כעשרים אלף בקשות לצו ירושה, ואני אומר בפירוש, הבקשות לא היו רק בתל אביב אלא גם בירושלים ולפי הנתונים שאצלנו - - -
סיגל יעקובי: ב - 2011 הוגשו אחת עשרה אלף.
אורי מקלב: זה עד יוני.
אורי מקלב: זה חצי שנתי.
אורי מקלב: יש למעלה מעשרים אלף, כנראה עשרים וחמישה אלף תיקים שמגיעים.
אורי מקלב: בירושלים הכי פחות בקשות לצוי ירושה, הרי זה הולך לפי מקום מגורים.
סיגל יעקובי: נדמה לי שהעברנו נתונים גם לגבי העומס ודווקא מבחינת מספר בקשות ביחס למספר עובדים העומס בתל אביב הוא הנמוך ביותר.
סיגל יעקובי: כמובן שהיו שינויים ובסופו של דבר זה כן קשור למצבת כח האדם.
אורי מקלב: אין ספק שתל אביב היא למעלה מ 50% במספר הפניות.
סיגל יעקובי: מצבת כח האדם שם היא כמובן הגדולה ביותר.
אורי מקלב: קשה להבין מה מקור ההבדל במספרים.
אורי מקלב: המקום של ירושלים בדירוג הוא בין נצרת לבאר שבע, אולי בגלל שאצלנו יש הרבה בתי דין רבניים שעוסקים בכך.
אורי מקלב: לא קיבלנו תלונות על בתי הדין הרבניים.
אורי מקלב: בכמה תיקים אתם מטפלים בשנה?
רמי בוכשטב: הכמויות גדולות.
רמי בוכשטב: אין לי נתון מדויק.
רמי בוכשטב: מעריך שמדובר על מספר מאות בשנה.
דוד סופר: מכהן בתפקיד לא מעט שנים.
דוד סופר: במסגרת תפקידנו כוועדה היינו במגעים שוטפים עם הרשם לענייני ירושה ויש ארבעה דברים שהם חשובים לציון: האחד, בדקנו מקרוב את נושא הפיגורים, בדקנו שמענו ואני משמש כמובן מעין מסננת, בין ציבור עורכי הדין לבין הרשם לעניני ירושה.
דוד סופר: לגבי המכתב, זה לא חדש לי והוא קצת מפריז.
דוד סופר: יש תלונות שהן לא מוצדקות כי יש גם תפקוד לא כל כך טוב של מספר עורכי דין שבתיקים שהם מגישים חסרים מסמכים וכד'.
דוד סופר: אנחנו ערים גם לביקורת האחרת, זו שבאה מכיוון הרשם אבל, יחד עם זאת אני מוכרח לציין שני דברים: הרוב הגדול של התיקים שבפיגור –ואני יודע את זה מנסיוני, נוצר בגלל מחסור בכח אדם.
דוד סופר: בחנו את זה, בלחץ כבד מאד שלנו, לפני מספר שנים, כאשר היה מצב בלתי נסבל לחלוטין -שתיק לא נפתח אפילו לא אחרי חודשיים אלא אחרי שלושה והגיעו למצב של כמעט ארבעה חודשים שתיק עוד לא נפתח, פנינו לנציבות שירות המדינה ובאיזושהי צורה, בשיתוף פעולה ובלחץ נשלחו מספר עובדים לתקופה זמנית, לתקופה של מספר חודשים - - -
דוד סופר: לפני מספר שנים ואז פתאום הפיגור ירד לחודש אחד, לחודש אחד ואני זוכר היטב שהיתה תקופה של שקט ועכשיו, אחרי שהמצב הזה הסתיים והשינוי הזמני הזה הסתיים, המצב חזר להיות כפי שהוא והוא ילך ויחריף.
דוד סופר: הוא יחריף משום לדעתנו –ואני אומר את זה מנסיון, יש שלש סיבות: מחסור בכח אדם ואין ספק בזה, לא מקציבים מספיק כח אדם לרשות הזו וזה דבר חמור ביותר.
דוד סופר: אנחנו יודעים שיש - - -
אורי מקלב: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.
אורי מקלב: לך יש ודאי נסיון אישי.
דוד סופר: שלוש הסיבות שהן בעיניי העיקריות לנושא הזה: מחוז תל אביב הוא הגדול ביותר בלשכה, אגב - - -
אורי מקלב: גם רוב התיקים של צווי ירושה נמצאים במחוז תל אביב.
אורי מקלב: חבר הכנסת לא שמע את ההקדמה.
אורי מקלב: הסיבה הראשונה היא מחסור בכח אדם.
אורי מקלב: סיבה שניה היא - - -
אברהם מיכאלי: זה לא מחסור בכח אדם.
אברהם מיכאלי: מכיר את הסוגיה שאתה מעלה ובזמנו ביררתי ואמרו לי שהיה להם סכסוך עם משרד המשפטים והם גרמו למשרד המשפטים להבין שהם עושים את העיכובים האלה בכוונה.
דוד סופר: ציינתי שלפני מספר שנים היה מחסור דומה והיה עומס ופתחו תיקים באיחור רב.
דוד סופר: שלחו מספר עובדים זמניים למשרד הרשם ואז הפיגור ירד לרבע ממנה שהיה.
דוד סופר: ראינו את זה.
דוד סופר: אנחנו אנשי שטח, יש לנו 'אבק על הנעליים'.
דוד סופר: אני מדבר בשם עורכי דין ואני יודע על מה אני מדבר.
דוד סופר: הסיבה השניה היא יעילות וצריך לציין גם את זה.
דוד סופר: זה מתקשר לדברים שחבר הכנסת אמר אבל אין ספק, שכמו כל מוסד, כולנו צריכים להיות יעילים ולהמשיך את היעילות.
דוד סופר: לא בטוח –ואני לא אומר שהאשם כולו הוא על הרשם לענייני ירושה, אבל אני אומר שיש מצב שבו המחלקה הזו, הענף הזה צריך לקבל איזשהו טלטול על מנת לראות איפה ואיך לייעל.
דוד סופר: אולי אפילו מכשירים חסרים.
דוד סופר: אין ספק שצריך פה מידה של יעילות.
אברהם מיכאלי: איך אתה מסביר את זה שבבאר שבע גומרים תיקים הרבה יותר מהר מאשר בתל אביב?
דוד סופר: יש הסבר אחד מקיף.
אברהם מיכאלי: אני בשטח מלפני חמש שנים ואתה מעודכן יותר ממני.
אברהם מיכאלי: אני בזמנו, בבאר שבע, הייתי מקבל צו ירושה בתוך שלושה שבועות.
דוד סופר: זה נעוץ בסיבה השלישית והיא נפח התיקים.
דוד סופר: באר שבע היא מחוז ויש שם לא מעט נפטרים ויש לא מעט תיקים אבל אי אפשר להשוות בין המחוזות.
דוד סופר: לא בדקתי מה מספר התיקים בבאר שבע אבל אני יודע שהנפח של מחוז תל אביב –ואנחנו מדברים על תל אביב כמחוז ולא כעיר, מחוז תל אביב כולל - - -
אורי מקלב: מה שמשנה הוא מספר העובדים כי אם יש פי ארבעה תיקים ויש פי ארבעה עובדים אז הרי הדבר מתאזן.
סיגל יעקובי: דוקא מחוז באר שבע הוא עמוס ביותר מבחינת מספר תיקים מול עובד.
אורי מקלב: זה כנראה לא רק עובד מול תיק אלא גם יעילות של רישום, נסיון של עובדים ועוד.
דוד סופר: עם כל הכבוד, לגבי "תיקים מול עובד", זה 'על הנייר'.
דוד סופר: אני מודיע חד משמעית: אין צל של ספק –וחברי הכנסת שכאן מוזמנים לבקר שם, יש לחץ עצום על הלשכה הזו ואני אומר לכם בצורה חד משמעית: יש מחסור בכח אדם! יגידו לי מה שיגידו על תיקים ועל דברים נוספים.
דוד סופר: אלה שלש הסיבות האמיתיות.
דוד סופר: ואנחנו מדברים כאנשים מן השטח.
אורי מקלב: אסכם עבורך, חבר הכנסת מיכאלי, בתקופה האחרונה אנחנו מזהים פניות רבות בענייני סחבת.
אורי מקלב: לגבי ההערה שלך, עורך הדין סופר דיבר על כך שהיתה פניה של לשכת עורכי הדין בענין העומס ואז הוסיפו עובדים זמניים וזמן הטיפול נתקצר פי ארבעה, מארבעה חודשים לחודש.
אורי מקלב: רצינו לזהות את הסיבות שגורמות ללחץ הגדול שנמצא בתקופה האחרונה.
אורי מקלב: כנראה שזה במחוז תל אביב במיוחד.
אורי מקלב: הפניות הגיעו גם לגבי מחוז ירושלים.
אורי מקלב: דיברנו על משך הזמן ומשך הטיפול.
אורי מקלב: מתברר שגם עד שהתיק נקלט יש גם פער, יש את קבלת הבקשה ואחריה –וכאן אולי נכנסת היעילות, יש עניינים נוספים כמו בדוגמה שהבאתי ששלש פעמים שלחו לפונה בקשה להשלמת מסמכים.
סיגל יעקובי: שתי פעמים אפשר להסביר.
אברהם מיכאלי: הבעיה שלנו כבית המחוקקים, כשאנחנו מתמודדים עם בעיות שטח –כפי שעורך הדין סופר כינה אותן, חשוב לחוש לא רק את כאבם של מייצגים, עורכי דין או אנשי מקצוע, אלא גם את זה של אזרחים שבאים לשם.
אברהם מיכאלי: הלשכה הזו ממוקמת במקום שהוא רק כביכול נוח, הוא בכלל לא נוח, החניה היא סיוט, סיוט, יש איזה חניון של היכל הספורט שהוא לפעמים מתפקד ולפעמים לא מתפקד, אף אחד לא מצליח שם להתארגן ולמצוא חניה.
אברהם מיכאלי: אולי יותר קל שם מבית המשרדים בתל אביב ואגב, השאילתא הראשונה שהגשתי לשר המשפטים כשנכנסתי לכנסת היתה "מי בנה את הבנין הזה?
אורי מקלב: יש שיפור לאחרונה.
אברהם מיכאלי: אני מתאר כרגע את השלבים הראשונים של הבעיות שמתוארות כאן.
אברהם מיכאלי: קודם כל אני מבין שענין הדואר הופסק, כי פעם היו שולחים אנשים לשלם אגרה בדואר ויש שם איזה בית דואר בתוך מכון טסטים שצריך לעמוד שם שעות בשביל לשלם אגרה וזה בזיון, עד שהיו עולים חזרה לרשם בשביל להגיש את התיק.
אברהם מיכאלי: בתוך המבנה המשרדים עצמם די מכובדים.
אברהם מיכאלי: המשרדים סבירים.
אברהם מיכאלי: מי שנכנס לא מקבל מספר תיק במקום.
אברהם מיכאלי: וכל פעם מחדש לא הבנתי למה לא נותנים לו מספר במקום, זה פעם היה.
אברהם מיכאלי: נתקבל מספר במקום.
אברהם מיכאלי: עיכבו פתיחת תיק משך חודשים.
אברהם מיכאלי: זה היה פעם.
דוד סופר: היום זה כמעט שלושה חודשים.
אברהם מיכאלי: זו שערוריה.
אברהם מיכאלי: שאלתי פעם אל המנהלת והיא אמרה: אין לנו תקנים, אנחנו עושים סנקציות מול משרד המשפטים והתשובה הכעיסה אותי כי בעצם זו שביתה.
אברהם מיכאלי: שלא מקבל מספר תיק לא יכול לעשות שום הליך.
אברהם מיכאלי: אחרי שלושה חודשים עורך הדין מקבל בקשה להשלמת מסמכים ואנחנו מבינים את ההמשך.
אברהם מיכאלי: צו הירושה הוא קריטי כדי לבצע כל מיני פעולות.
אברהם מיכאלי: עיכוב שלהן עלול לגרום נזק כספי, כי דירות לא נמכרות בגלל ההמתנה לצו ירושה, בנקים לא משחררים כספים של נפטרים וכד'.
אברהם מיכאלי: תמיד תהיתי למה לא נותנים מספר תיק.
אברהם מיכאלי: אני זוכר תקופות שרשם הירושה היה נותן צו בתוך חודש ואגב, זה היה בבית המשפט –שהוא המקום הכי עמוס.