GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: נכון שהיו הורים חדשים, ומצד שני היו הורים שיצאו.
אורי מקלב: אנחנו לא נפתח את כל הדיון, אבל בסופו של דבר, נקבעו דרגות ביניים.
אורי מקלב: ההורים לא נדרשו ברוב, רוב המקרים לא נדרשו, השנה הצפי הוא, שחלק גדול מההורים יידרשו, ולא זו אף זו, אלא גם קובעים להם דרגה של זמן, במידה שיקבעו לכם בסופו של דבר, הדרגה הקבועה שלכם, ילכו איתכם רטרואקטיבית, רק חודשיים.
אורי מקלב: זה אומר, שאנשים שלא הספיקו בגלל דברים כאלה, והביורוקרטיה, אנחנו לא צריכים לספר מה הביורוקרטיה שקיים.
אורי מקלב: לא לחינם, אחד מסמלי המאבק היום הציבורי הוא הנושא של המעונות.
אורי מקלב: לא לחינם אלפי אימהות יצאו ביום הכי חם, או הימים החמים של השנה, עם העגלות שלהם לרחובה של עיר בכל הארץ כדי לצעוק על הדברים האלה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להיות בדברים האלה קשובים, אנחנו צריכים לא רק לראות צד אחד של המטבע, צריכים לראות את שני צידי המטבע בעניין הזה.
אורי מקלב: בדרישה שלנו לשנה הבא, זה שגם קבעו באופן דרקוני, שרק חודש מרץ הוא החודש.
אורי מקלב: לדוגמה, הוא החודש הקובע.
אורי מקלב: אנחנו כבר מקבלים פניות מאנשים, שאין להם חודש מרץ.
אורי מקלב: האשה חול,ה זה חולה, סיבה אחרת, פיטורים, כל מיני דברים, שהיו בחודש מרץ.
אורי מקלב: גם אם יגידו לי שכל השנים כך היה, זה לא היה ככה.
אורי מקלב: עובדה שהייתה גמישות בדברים האלה.
אורי מקלב: אני אומר עוד פעם, כל הקביעות האלה, ואנחנו נמצאים גם היום במצב, שלא יודעים את זה, והמצב היום, אין איזה מתח אצל ההורים, רוצו לשלם.
אורי מקלב: יכול להיות שנשלחו, יכול להיות שניתנו הערכות האלה, יכול להיות שקבעו את הדברים האלה.
אורי מקלב: למעשה, גם חלק מהסיבות, שאנחנו מתכנסים זה, כדי שיהיה מודעות שההורים צריכים.
אורי מקלב: אנחנו מעודדים את ההורים להירשם מיד.
אורי מקלב: אבל מצד שני, נקבע באופן חד צדדי, שלא ייקבע שנה הבאה דרגות ביניים.
אורי מקלב: זה יהיה דבר, שההורים לא יוכלו לעמוד בכך.
אורי מקלב: וזה חלק מהדברים שאנחנו רוצים.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שקודם כל נשמע את הסקירה של הממ"מ כדי שיהיה לנו את הנתונים.
אורלי אלמגור-לוטן: דיברתם על העניין של כל התהליך, שהיה.
אורלי אלמגור-לוטן: לא שיש כל כך מה להוסיף, רק שעדיין יש 3500 ערכות משנה שעברה, עדיין בטיפול המוקד, מסיבות שונות.
אורלי אלמגור-לוטן: אני מקווה, שתמר אלמוג תוכל להתייחס לזה.
אורי מקלב: כמה אנשים נרשמו כבר לשנת הלימודים תשע"ב?
אורלי אלמגור-לוטן: ערכות הגיעו, נכון לשבוע שעבר, כשמונה עשרה אלף.
אורלי אלמגור-לוטן: אני מניחה שהיום, אני מניחה שזה גדל מיום ליום.
ציפי חוטובלי: אני לא חושבת שהפער הוא פער משמעותי.
אורלי אלמגור-לוטן: מספר הילדים, שרשומים בשנת תשע"א במערכת, זה בערך שמונים ושניים אלף שלוש מאות ילדים.
אורלי אלמגור-לוטן: שנה שעברה היה בערך שמונים וחמישה אלף ילדים במערכת.
אנסטסיה מיכאלי: לגבי איזה גילאים, סליחה?
אורלי אלמגור-לוטן: משלושה חודשים עד שלוש.
אורלי אלמגור-לוטן: כולל את מעונות היום והמשפחתונים בלי צהרונים.
אורלי אלמגור-לוטן: תיכף אני אגיע לצהרונים.
אורלי אלמגור-לוטן: שמונים ושישה אחוז מהמסובסדים, זה עלייה ממה שהיה שנים קודמות, שהיה בערך שמונים וארבע אחוז, אני רוצה להעיר לעניין הזה, אני חושבת, שהנתון הזה קצת מטעה.
אורלי אלמגור-לוטן: גם כתבתי את זה במסמך.
אורלי אלמגור-לוטן: אני מניחה, ואני לא חושבת שזו הנחה מופרכת, שחלק מההורים, שיודעים שלא זכאים לסבסוד דרגות אחת עשרה, שתים עשרה, לא העבירו את ערכות הרישום שלהם למוקד, בגלל שאין שום סיבה בעצם לעשות את זה.
אורלי אלמגור-לוטן: ולכן, אני חושבת שמצד אחד, מספר הילדים שרשום שם קטן יותר ממה, שהיה שנה שעברה.
אורלי אלמגור-לוטן: לא חושבת, שהיה קיטון של מספר הילדים במערכת השנה.
אורלי אלמגור-לוטן: מצד שני, בפועל ההתפלגות של דרגות הסבסוד היא טיפה שונה.
אורלי אלמגור-לוטן: אז גם אם עלה, חוץ מילדים מסובסדים, אני לא חושבת שהוא עלה לרמה הזאת.
אורלי אלמגור-לוטן: ובאמת, אם לוקחים בחשבון עוד אלפיים חמש מאות הורים, שאני מניחה שלא שלחו את הערכות, זה מגיע בערך לאותה התפלגות של שנה שעברה.
אורי מקלב: מילה על ניצול התקציב.
אורלי אלמגור-לוטן: ניצול התקציב, לצורך העמקת סבסוד מעונות יום אני חושבת, שגם אליעזר יוסיף על כך אחרי זה.
אורלי אלמגור-לוטן: זו סוגיה קצת מורכבת, כי היו כל מיני שינויים בשנתיים -שלוש האחרונות בדרגות סבסוד באגף מעונות יום.
אורלי אלמגור-לוטן: לקראת שנת הלימודי ם תש"ע, אם אני לא טועה, שינו את מדרגות הסבסוד.
אורלי אלמגור-לוטן: שינו בין דרגה שלוש לדרגה ארבע.
אורלי אלמגור-לוטן: קראו לזה, נראה לי, הקצאה יעילה יותר של המשאבים, של סבסוד.
אורלי אלמגור-לוטן: זה משהו, שלכאורה נטען, שזה היה מכת הסבסוד.
אורלי אלמגור-לוטן: בפועל, כשקצת חפרנו, ראינו שלא היתה לזה עלות תקציבית.
אורלי אלמגור-לוטן: ובטח שלא כמו שנאמר.
אורלי אלמגור-לוטן: כי בגלל, שחלק מההורים קיבלו יותר סבסוד, הורים אחרים קיבלו פחות סבסוד.
אורלי אלמגור-לוטן: בפועל כנראה התאזן, יש פה דברים, שקצת קשה לדעת בדיוק.
אורלי אלמגור-לוטן: שנה הבאה יש את השינוי, שמוצע במבחני השקילות, שהיו"ר מקלב הזכיר, שבעצם משלושה ילדים ומעלה משקל, שכל ילד מקבל הוא פחות.
אורלי אלמגור-לוטן: גם זה אמור לאזן את עצמו.
אורית זוארץ: זה הילד הסטנדרטי?
אורלי אלמגור-לוטן: בדיוק.
אורלי אלמגור-לוטן: מבחן השקילות, הנפש הסטנדרטית גם אמור לאזן את עצמו, כי משפחות, שיקבלו יותר מתקזזות עם אלה, שיקבלו פחות.
אורלי אלמגור-לוטן: אז קצת קשה להגיד, זה לא נראה שכל השלושים וחמישה מיליון, שהוקצו לצורך העמקת הסבסוד אכן הוקצו.
אורלי אלמגור-לוטן: מה שכן, עליית המחירים שהייתה---
ציפי חוטובלי: אורלי, את יכולה לפרט יותר על הסיפור של מבחן השקילות.
אורית זוארץ: זה הופך להיות כמו מבחן הפסיכומטרי, שאת מקבלת ביחס למי שמקבל סביבך.
אורית זוארץ: לא ביחס לעצמך.
ציפי חוטובלי: אני מרגישה כאילו משפחות מרובות ילדים, שנטל הוצאות הגידול הן גדולות יותר דווקא הן צריכות - - -
אורלי אלמגור- לוטן: זה מתקזז מהילד השני או השלישי.
אורלי אלמגור- לוטן: אני חושבת, שהילד השני חושב פחות מילד שלם.
אנסטסיה מיכאלי: עשר אחוז הנחה, לא עשרים אחוזים.
אנסטסיה מיכאלי: ואם יש לך הרבה ילדים אז לא מתחשבים בזה בכלל.
אורלי אלמגור-לוטן: אני חושבת שהמנכ"ל גם יכול להתייחס לזה בהמשך, הילד הראשון מקבל נקודה ורבע.
אורית זוארץ: זה היה בחוק התקציב, העניין הזה.
אורלי אלמגור-לוטן: כן, זה נכנס במסגרת חוק ההסדרים.
אורלי אלמגור-לוטן: הילד הראשון מקבל קצת יותר ממה, שהוא קיבל בעבר.
אורלי אלמגור-לוטן: ולכן, משפחה עם ילד אחד, יכולה לעבור לרמת סבסוד יותר גבוהה.
אורלי אלמגור-לוטן: משפחה עם שני ילדים המצב שלה נשאר אותו דבר.
אורלי אלמגור-לוטן: משפחה עם שלושה ילדים ומעלה המצב שלה, או שנהיה יותר גרוע או שלא משתנה, זה תלוי כמה היא קרובה לגבול של המדרגות.
אורלי אלמגור-לוטן: אורית זוארץ ממוצע ילדים, כבוד יו"ר עושים לכם ממוצע של הילדים, ולפי הממוצע את מקבלת, כשבשתי הדרגות הראשונות נשארות על אותה מדרגה.
אורי מקלב: יוצאים מנקודת הנחה, שילד שלישי הוא פחות גורם הוצאה לבית.
אורית זוארץ: מה זה פחות?
אורית זוארץ: הוא פחות אוכל?
אורית זוארץ: הוא פחות צורך טיטולים?
אורית זוארץ: הוא פחות מטרנה, או פחות עגלה?
אורי מקלב: זה אחד נר למאה.
אורי מקלב: אבל זה הכול היה נכון, באמת, אם מישהו היה משלם על כל ילד נוסף בבית, את מלוא העלות.
אורי מקלב: ואז, הוא היה אומר, תשמע, אבל ההוצאות שלך על הילד הנוסף הוא לא כמו הילד הראשון.
אורי מקלב: אבל מה לעשות, שנשים עובדות, וגם כשנולד להם עוד ילד, ברוך השם, הן לא מקבלות אפילו תוספת של שקל אחד במשכורת.
אורי מקלב: אז מישהו גם חושב על ההוצאות, שיש על אותה משפחה, שרק אומרים, שהעלות היא יותר קטנה?
אורית זוארץ: מה זה עלות יותר קטנה?
אורית זוארץ: אני לא מבינה.
אנסטסיה מיכאלי: השאלה היא, מי מפקח על זה?
אנסטסיה מיכאלי: מי עושה את זה?
אנסטסיה מיכאלי: מי מקבל החלטות כאלה?
אורית זוארץ: זו חולה רעה, שהתפספסה בחוק ההסדרים, ואנחנו דיברנו על זה בעבר.
אורית זוארץ: ולדעתי, צריך לפתוח את זה לקראת תקציב 2012, כי אין ילד ממוצע.
ציפי חוטובלי: אני חושבת, שכולנו מסכימים שיש עם זה בעייתיות מאוד גדולה.
ציפי חוטובלי: אני חושבת, שהגיע הזמן שנשמע את המנכ"ל.
ציפי חוטובלי: המנכל כיבדת אותנו בנוכחותך, אני חושבת---
אורלי אלמגור-לוטן: רגע, אפשר רק על הצהרונים דקה?
ציפי חוטובלי: מילה על הצהרונים, ואחרי זה נעבור למנכ"ל.
אורלי אלמגור-לוטן: אמרתי, שבהעמקת הסבסוד מאוד קשה לדעת.
אורלי אלמגור-לוטן: צהרונים, הוקצתה השנה תוספת של מאה שמונים מליון שקל נוסף.
אורלי אלמגור-לוטן: החל מ2010 ומעלה מאה שמונים מליון שקל תוספת תקציב, נוסף לחמישים מליון שקל, שהיו כבר מקודם.
ציפי חוטובלי: וכמה מתוך זה נוצל?
אורלי אלמגור-לוטן: מתוך זה נוצל, מתוך ההערכה של משרד התמ"ת, נכון לסוף חודש מאי, כשרוב הילדים כבר נקלטו במערכת, שכתשעים עד מאה מליון שקל מנוצל.
אורלי אלמגור-לוטן: מספר הילדים המסובסדים בצהרון---
ציפי חוטובלי: בעצם מחצית מהסכום לא נוצל.
אורלי אלמגור-לוטן: יותר ממחצית.
אורלי אלמגור-לוטן: 43% נוצל.
אורלי אלמגור-לוטן: מספר הילדים המסובסדים בצהרונים, היו שמונה עשרה אלף שלוש מאות, אם אני זוכרת נכון.
אורלי אלמגור-לוטן: ההערכה של האוצר דיברה על חמישים או שישים אלף, שהיו אמורים להיות קלוטים במערכת.
אורלי אלמגור-לוטן: מה שקרה זה, שלא מספיק צהרונים בעצם ביקשו הכרה, ולא הורחב כמו שמשרד התמ"ת ציפה, שזה יורחב.
אורי מקלב: המנכ"ל יתייחס גם לדבר הזה.
ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל' יש לנו הרבה שאלות אליך, אז בוא נתחיל קודם כל עם הנתונים.
ציפי חוטובלי: נסתכל ככה גם על מה, שהיה השנה וגם על צפי קדימה.
ציפי חוטובלי: קודם כל, מבחינת נתונים, כמה ילדים רשומים אצלך, שאמורים להיות במוסדות בשנת הלימודים תשע"ב?
שרון קדמי: ברשותך, תנו לי עשר דקות לעשות סקירה, ואני אנסה להשיב על כל הנקודות שעלו.
ציפי חוטובלי: ניתן לך כמה דקות לעשות סקירה.
ציפי חוטובלי: אנחנו פשוט מלאי שאלות.
שרון קדמי: אין בעיה.
שרון קדמי: אני מקווה, שאני אשיב עליהן כבר בדברי, ומה שלא יהיה ברור, אני אנסה להבהיר, ומה שאני לא אדע להבהיר תקבלו תשובה גם בהמשך.
שרון קדמי: כמו שאמרתי, תודה רבה שהזמנתם אותי.
שרון קדמי: אני שמח, שאתם מקיימים את הישיבה, וכל אימת שתחפצו, אנחנו נגיע ונמסור תשובות, גם אם יהיו פחות נעימות לאחד מן הצדדים.
ציפי חוטובלי: כולנו מגיעים מאותו צד.
ציפי חוטובלי: רוצים לעזור כולנו להורים.
אורי מקלב: אותו צד של המטבע, לא רק אותו צד.
שרון קדמי: מבחינת שנת הלימודים הקודמת, אני חוזר על מה שאמרתי, בכל הדיונים הקודמים.
שרון קדמי: אכן, ההתנהלות לא היתה סבירה, ההורים סבלו סבל, שלא היו צריכים לסבול, וזה נגרם כתוצאה משינוי נכון, שהיה צריך להתבצע מזמן.
שרון קדמי: הוא התבצע, הוא הושלם, והתוצאה שלו תבוא לידי ביטוי כבר בשבועות הקרובים.
שרון קדמי: ואני תיכף אתייחס לזה.
שרון קדמי: להבנתי, שנת הלימודים הבאה עלינו לטובה תהיה שונה לחלוטין, ממה שהייתה הקודמת.
שרון קדמי: מבחינת רישום הילדים, מבחינת מתן הדרגות, ואני כבר אתייחס לזה.
שרון קדמי: מבחינת המספרים, הנתונים שלנו, של משרד התמ"ת נכון לבוקר, התקבלו מאה ושש אלף ערכות רישום במוקד.
שרון קדמי: מתוכם, לכל הערכות התקבלו דרגות.
שרון קדמי: אני מתחיל בשנה שהייתה, ואני אעבור למה שנקרא הבא עלינו לטובה.
שרון קדמי: אני מבקש, תתנו לי להשלים.
שרון קדמי: אני מבטיח, אני לא אפספס אף שאלה.
שרון קדמי: נותרו אכן כשלושת אלפים ערכות, אשר הגיעו וההורים לא סיימו את שלב העברת המסמכים ולכן, לא נקבעה להם דרגה.
שרון קדמי: עשינו כל מאמץ להשיג אותם.
שרון קדמי: בטלפון, באסאמאסים, במייל, בדואר, לא הצלחנו.
שרון קדמי: אנחנו נשמח אם הועדה תעזור לנו לקבל מההורים את הנתונים .
שרון קדמי: פשוט לא הגיעו.
אורית זוארץ: אני לא מצליחה להבין את הטענות.
אורית זוארץ: מאה ושש אלף הורים, לא הצלחתם להגיע לאף אחד?
שרון קדמי: אני אומר שוב, מתוך מאה ושישה אלף, שלושת אלפים, אני אשמח לקבל תשובה איך זה יכול להיות.
אורית זוארץ: זה נבדק מול המעונות?
שרון קדמי: כל דרכי התקשורת האפשריים, חוץ מלהגיע לביתם ולדפוק על הדלת נעשו, יותר מפעם אחת.
שרון קדמי: אני אומר שוב, כל האמצעים העומדים לשירותינו מוצו.
שרון קדמי: אם לכם יש רעיונות אחרים, אני אשמח.
שרון קדמי: אבל חבל להתרכז בזה, כי זה ממש לא העיקר.
שרון קדמי: מתוך השמונים וארבע אלף הערכות של המעונות, היו ארבעה עשר אחוז דרגות שתים עשרה, שזה היה אחוז נמוך לעומת השנים הקודמות.
שרון קדמי: כארבעים אחוז היו בדרגות שלוש, חמש עשרה, ושש עשרה, שהן דרגות הסבסוד הגבוהות ביותר.
שרון קדמי: ביקשו בעבר, והועדה המכובדת אכן ביקשה, ולצערי, אנחנו נוכל להיעתר רק לבקשה אחת ולא לשנייה.
שרון קדמי: האפשרות, ששנה הבאה מי שממשיך, יקבל את הדרגה, שקיבל בשנה הקודמת מבלי לבדוק את השכר.
שרון קדמי: לצערי, לא תהיה אפשרות לעשות זאת.
שרון קדמי: אבל מה שכן, הורה שיש לו יותר מילד אחד, יוכל למלאות אך ורק ערכה אחת ולא שתיים, וגם אם יש לו שלושה ילדים.
שרון קדמי: זאת אומרת ערכה אחת פר משפחה.
שרון קדמי: מבחינת הרישומים, מבחינת החזרי כתב סודיות, כמו שהתחייבתי, יצאנו על ברור.
שרון קדמי: כל כתבי הסודיות יוחזרו ויושמדו.
שרון קדמי: אלה שלא יוחזרו ממחשבי התמ"ת, אין לנו שום צורך בהם.
שרון קדמי: אנחנו לא משתמשים בהם.
שרון קדמי: אתה שואל אותי, אם בסדרי עדיפויות אני קודם רוצה לקלוט ילדים או להחזיר ניירת?
שרון קדמי: אני קודם רוצה לקלוט ילדים.
שרון קדמי: היתה הנחייה שלי, קודם גומרים רישום, בסוף מחזירים ניירת.
שרון קדמי: ואני מתחייב, אנחנו לא עושים בזה שום שימוש לאף רשות אחרת במדינת ישראל.
אורי מקלב: שאלה של אופי, כשאני מחזיק משהו שלא ברשות של מישהו, אז אני פשוט לא יכול, אני חייב מייד להחזיר את זה .
אורי מקלב: צריך להרגיש את זה , אבל בסדר.
אורי מקלב: כבר עבר כל הלחץ, אנחנו מדברים כבר בחדשים האחרונים, ואתם עדיין מחזיקים טופס הצהרה שלא חוקי בידיים שלכם?
אורי מקלב: דבר כזה צריך לחזור מהר מאוד.
שרון קדמי: הוא יחזור מהר מאוד.
שרון קדמי: מבחינת ניצול תקציב.
שרון קדמי: אכן, אני לא יודע להגיד, אם לצערנו או לחוסר הבנתנו, אבל התקציב, שהועמד לכל האגף, לא נוצל.
שרון קדמי: הוא לא נוצל, מסיבה מאוד פשוטה, מספר הילדים, שנרשמו היה נמוך מהותית מהתחזיות.
שרון קדמי: אמנם במעונות היום מספר נמוך הרבה יותר, כמה אלפים.
שרון קדמי: שוב, אני אומר זה, לא כמו שנאמר על ידי הממ"מ ירידה במספר הילדים, אלא ירידה במגמת הגידול, אוקי?
שרון קדמי: לא נקלטו פחות יותר ילדים במערכת.
שרון קדמי: אנחנו ציפינו, שיקלטו יותר ממה שהיה שנה שעברה.
ציפי חוטובלי: זה דבר שלא הגיוני מבחינת המספרים של גידול הילדים.
אורי מקלב: אני אתקן אותך, הממ"מ לא אמר את זה.
אורי מקלב: הממ"מ אמר, מאלה שפנו לבקש את ההנחות, אבל ברישום, בסך הכול יכול להיות שהיה יותר.
אורלי אלמגור-לוטן: הנתונים שיש בטבלה, זה הנתונים שיש במערכת הממוחשבת של משרד התמ"ת.
אורלי אלמגור-לוטן: אבל, הזכרתי קודם, שנראה לי שזה לא המספר הכולל של הילדים, כי אני מניחה, שחלק מדרגות אחת עשרה-שתים עשרה לא שלחו.
אורלי אלמגור-לוטן: ולכן, אני לא חושבת שיש קיטון.
אורי מקלב: דהיינו, שיכול להיות שגם השנה אין קיטון.
אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, היא אומרת, שיש אולי קיטון במספר המבקשים של הנחות.
אורי מקלב: אבל בסך הכול הילדים למעונות, אני מבטיח לך דבר אחד, שאין מקום אחד ריק באף מעון בארץ.
יעל שמרגד: תבדקו במכונים, שמפעילים.
יעל שמרגד: לאף אחד מאיתנו אין קיטון, אלא רק גידול בכמות הילדים.
אנסטסיה מיכאלי: זה בדיוק התשובה.
אנסטסיה מיכאלי: שלושים על שלוש מאות עשרים מליון שקל ממשרד התמ"ת הולך לפח השנה, יש לי תחושה.
אנסטסיה מיכאלי: פשוט ביזיון.
שרון קדמי: אנחנו מחפשים את הכסף כבר שנתיים.
אנסטסיה מיכאלי: איפה?
אנסטסיה מיכאלי: ועשר מליון שקל גם נעלם.
שרון קדמי: תתנו לי להשלים, אני מבטיח, שחלק מהדברים יהיו ברורים.
שרון קדמי: אני לא אמרתי בשום שלב, שמספר הילדים במערכת קטן.
שרון קדמי: אמרתי, שקצב הגידול היה נמוך ממה ששיערנו.
שרון קדמי: מה בין זה לבין מספר הילדים, שקטן אני לא יודע.
שרון קדמי: אני אומר שוב, תני לי לסיים ואז אני אענה על כל שאלה.
שרון קדמי: בצהרונים אכן הייתה תחזית של קליטה, של כחמישים וחמישה עד שישים אלף ילדים.
שרון קדמי: לצערנו, נקלטו במערכת רק כשמונה עשר אלף ילדים, מסיבה מאוד פשוטה.
שרון קדמי: כמעט ולא ביקשו הכרות בצהרונים חדשים.
שרון קדמי: מבחינתנו, התקציב, ואכן צודקת חברת הכנסת מיכאלי, מועמד תקציב עתק בנושא הצהרונים.
שרון קדמי: אנחנו רק רצינו לתת אותו.
שרון קדמי: אני לא יכול להכריח גוף כזה או אחר לבוא ולבקש הכרה.
שרון קדמי: אנחנו בודקים עכשיו, אגף מחקר וכלכלה אצלנו במשרד, מבצע סקר עומק כדי להבין איפה מקור התקלה?
שרון קדמי: איפה הבעיה, למה לא ביקשו הכרות?
אורית זוארץ: פניתם למתנסים?
אורית זוארץ: לרשויות המקומיות?
קריאה: אנשים לא רוצים איתנו את הקשר, המשפחתונים.
קריאה: זה הכול, וצריך לחשוב למה.
קריאה: מעניין גם למה לא נרשמו.
ציפי חוטובלי: אני רוצה, שהדיון יתנהל בצורה מסודרת.
ציפי חוטובלי: ליאורה, גלית, אני מאוד אשמח לשמוע אתכן.
ציפי חוטובלי: אבל בוא נאפשר למנכ"ל.
שרון קדמי: כמו שאמרתי, אנחנו גם נשמח להבין מאיפה נבעה התופעה, על מנת שהיא לא תשנה.
שרון קדמי: מבחינתנו, יש תקציב.
שרון קדמי: והתקציב הזה צריך להיות מנוצל אחד לאחד.
שרון קדמי: אבל אל תדאגו.
שרון קדמי: הכסף הזה--
ציפי חוטובלי: יש לך במערכת היום תשעים מליון שקל, שלא מנוצלים.
שרון קדמי: אני יכול להרגיע.
שרון קדמי: לא שקל ולא אגורה אחת תחזור למשרד האוצר.
שרון קדמי: כל הכסף ינוצל.
שרון קדמי: ההנחיה המפורשת של שר התמ"ת, שכל הכסף, שייוותר מחוסר הניצול, כולו יופנה לבינוי.
שרון קדמי: אנחנו בשבועות הקרובים, ואני לא מתבלבל בסכום, הולכים להוציא על בינוי למעלה ממאתיים מליון שקל.
שרון קדמי: הסכום יכול להגיע גם למאתיים חמישים מליון שקלים.
שרון קדמי: זה בערך מאה מסגרות חדשות לפחות.
ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, אני חייבת אבל להעיר על זה, יש לנו במערכת הקצאה של שישים מליון שקלים, שכרגע לא נעשה איתם דבר.
ציפי חוטובלי: הועדה הזאת מלווה את תהליך הבינוי של המעונות.
שרון קדמי: התשובה שלך מצוינת.
שרון קדמי: את לא רואה שאני אומר---
ציפי חוטובלי: לא, אבל אתה מדבר על הקצאת כסף נוסף, שאין.
שרון קדמי: אם תקשיבי עד הסוף, אני מתנצל, את לא מקשיבה עד הסוף.
אנסטסיה מיכאלי: יש לנו זעקה.
אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מעבירים את הזעקה של העם, של האנשים.
אנסטסיה מיכאלי: תצא לרחובות.
אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מתנצלים, אנחנו פשוט מתביישים להיות חלק מהמקום הזה לפעמים.
אנסטסיה מיכאלי: כי לא מתקבלים החלטות.
אנסטסיה מיכאלי: ציפי נלחמת ביחד, שתי ועדות יושבות על זה, גם ועדת הכלכלה ,גם כל הועדות צועקות.
אנסטסיה מיכאלי: אבל המשרד לא פועל.
אנסטסיה מיכאלי: זה לא קשור אליך אישית, שרון.
אנסטסיה מיכאלי: אתה יודע את זה טוב מאוד.
אנסטסיה מיכאלי: ואתה מנכ"ל מצטיין.
אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מצפים, שתמר אלמוג תזוז קצת ותפעיל לחץ, ושתבנו צוות נכון וראוי לעשות שינויים.
אנסטסיה מיכאלי: נמאס לנו .
אנסטסיה מיכאלי: סליחה, אני ממש מתנצלת.
אנסטסיה מיכאלי: היום בנות מתחת לבית שלי, ואמרו, אנחנו נמאס לנו.
אנסטסיה מיכאלי: ואנחנו מצפים, שאת יכולה לעשות שינוי.
אנסטסיה מיכאלי: אנחנו חלק מהשינוי הזה.
אורי מקלב: אז אני לא מדבר על אנשים פרטיים.
אורי מקלב: גם מי שעומד בראש המערכת, כולנו אנשי ציבור.
אורי מקלב: זה סך הכול מבחן התוצאה של כלל המערכת.
אורי מקלב: אבל, לא חס וחלילה מישהו פרטי.
אורי מקלב: כל אחד על מה שהוא עושה.
מרינה סולודקין: אולי משרד התמ"ת לא מקום למעונות יום.
מרינה סולודקין: אנחנו כל הזמן שומעים את הדברים ולא מבינים כלום.
מרינה סולודקין: לא עושים כלום .
ציפי חוטובלי: חברת הכנסת סולדקין, אני רוצה להגיד לך, שאין כאן מישהו בחדר הזה, שלא תומך בעניין הזה של העברת תחום של מעונות היום למשרד החינוך.
ציפי חוטובלי: מחר יש לנו דיון גם בזה.
ציפי חוטובלי: ואני רוצה לומר לך, שעד שהדבר הזה יקרה, שר החינוך בעד, אבל, אני באמת חושבת, שכל עוד זאת המציאות, אנחנו חייבים לאפשר להורים, הרי זה לא תהליך, שיקרה תוך יום אחד.
ציפי חוטובלי: ומאחר, ותוך כדי התהליך הזה, אנחנו צריכים לספק מענה להורים.
ציפי חוטובלי: בבקשה, רק תסביר ותבהיר.
ציפי חוטובלי: אמרת שאנחנו לא מבינים, אין בעיה.
ציפי חוטובלי: תבהיר למה התכוונת.
שרון קדמי: לא אמרתי שלא מבינים.
שרון קדמי: אמרתי, שלא נותנים לסיים.
שרון קדמי: כשאני אוכל לסיים, אוכל להשיב לשאלות נוספות.
שרון קדמי: כל עודפי התקציב שנוצרו, כולם ינותבו לבינוי.
שרון קדמי: כולל אתם שישים מליון, שטרם נוצלו.
שרון קדמי: אתמול היה המועד האחרון להגיש את כל הבקשות.
שרון קדמי: יש למעלה ממאה חמישים בקשות.
שרון קדמי: תמי?
שרון קדמי: כמה בקשות הוגשו לבינוי?
תמר אלמוג: בינוי?
תמר אלמוג: מאתיים שלושים.
תמר אלמוג: רק עשר מתוכם נפסלו.
תמר אלמוג: האחרים הורשו להגיש.
אורית זוארץ: שיפוץ והרחבה, זה בתוך הקטגוריה?
תמר אלמוג: לזה היו ארבעים בקשות.
אורית זוארץ: זה לא קשור?
שרון קדמי: לא, זה לא קשור.
שרון קדמי: אנחנו מדברים על הבינוי.
שרון קדמי: על המסגרות החדשות.
שרון קדמי: ככל שהתקציב יאפשר, הוא לא ינותב לבינוי.
ציפי חוטובלי: גם התקציב של העמקת הסבסוד?
שרון קדמי: גם של השנה שעברה.
שרון קדמי: לא התקציב של השנה הבאה.
שרון קדמי: כמו שאמרתי, ובזה אני משלים את ההתייחסות שלי לנושא הבינוי.
שרון קדמי: אתמול הושלמו כל העברות המסמכים.
שרון קדמי: אני מקווה, שעד סוף החודש הזה, תחילת חודש הבא, וועדת המכרזים תודיע לכל מי שזכאי לקבל את התמיכה, יקבל.
שרון קדמי: שוב אני אומר, במקום תקציב של שישים מליון התקציב אז יהיה פי שלוש אולי אפילו פי ארבע, על מנת להגדיל את ההיצע, כמה שיותר.
שרון קדמי: להבנתנו, זה אחד הפתרונות.
שרון קדמי: לגבי חוק הפיקוח, אני לא רוצה להתייחס אליו עכשיו.
שרון קדמי: הוא נידון ברגעים אלה בוועדה מקבילה.
שרון קדמי: אנחנו במשרד התמ"ת חושבים, שזה חוק חשוב.
שרון קדמי: הוא היה צריך להיחקק מזמן.
שרון קדמי: אני מאוד מקווה, שהכנסת תקבל החלטה נכונה בשעות הקרובות, ותחוקק אותם.
מרינה סולודקין: מה עם הממשלה?
מרינה סולודקין: כל הזמן כנסת, כנסת .
מרינה סולודקין: אין ממשלה?
מרינה סולודקין: אין חוקים פשוטים?
שרון קדמי: כמה שסיפרו לי, מבחינת סדרי הפרדת רשויות, הממשלה יזמה הכנסת מחוקקת.
שרון קדמי: אם יש משהו חדש, אני אשמח לדעת.
שרון קדמי: הממשלה קיבלה את ההחלטה.
שרון קדמי: זה הצעת חוק ממשלתית, הועברה לכנסת, צריכה לעבור קריאה ראשונה, שנייה, שלישית.
שרון קדמי: אני מקווה, מה שהיום נעבור קריאה שנייה ושלישית, ואז נפרסם ברשומות, ונרוץ.
אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, לגבי השנה הבאה.
שרון קדמי: שנה הבאה.
שרון קדמי: מבחינת שנה הבאה הגיעו למוקד עשרים ואחד אלף ערכות, מתוכם שמונה ועשרה וחצי כבר קלוטות.
שרון קדמי: הנושא התעכב מעט בגלל סוגיית שלושים ושש השעות, שגם היא נפתרה.
שרון קדמי: זאת אומרת, שאמהות שמישרתם המלאה תוגדר, כשלושים ושש שעות בתלושי משכורת, לא יפגעו בדרגה כתוצאה מכך, ודרגה תקבע בהתאם למבחן ההכנסה בלבד.
שרון קדמי: הייתה איזושהי סוגיה, שהיינו צריכים לסגור, והיא נסגרה.
שרון קדמי: להבנתנו מבחינתנו המערכת---
אורית זוארץ: זה המורות?
ציפי חוטובלי: אנחנו נדבר גם על העניין הזה.
ציפי חוטובלי: רגע, נגיע גם למורות.
שרון קדמי: מבחינתו, בימים הקרובים, אותם שמונה עשרה וחצי אלף ערכות, יקבלו דרגות מיידיות.
שרון קדמי: ככל שנקבל מהר יותר ערכות, נוכל מהר יותר לתת את הדרגות.
שרון קדמי: ההנחיה שלי מאוד ברורה, אני רוצה, שבתחילת שנה, כל הערכות הקלוטות יהיו עם דרגות.
שרון קדמי: שוב---
ציפי חוטובלי: אבל כרגע יש לך רק שמונה עשרה אלף.
ציפי חוטובלי: מה הצפי לשנת תשע"ב?
ציפי חוטובלי: מה הצפי של מספר הילדים?
שרון קדמי: מבחינת הקליטה, אנחנו יכולים לדבר שוב על אותם שמונים וחמישה אלף ילדים במעונות.
שרון קדמי: בצהרונים אני לא יודע להגיד לך כי בשנה הזאת.
שרון קדמי: כרגע יש עשרים ואחד אלף ערכות, שהגיעו למוקד.
ציפי חוטובלי: מתוך שמונים אלף פוטנציאלים?
שרון קדמי: מתוך מאתיים חמישים אלף פוטנציאלים.
שרון קדמי: אוקי?
שרון קדמי: כי אנחנו מעריכים שיש מאתיים חמישים אלף ילדים פוטנציאלים, שיכולים להגיע למסגרות.
ציפי חוטובלי: אז מה יהיה על המשפחות האלה?
שרון קדמי: אבל הם צריכים להגיש בקשה.
ציפי חוטובלי: איך אתה מסביר את זה, שלא הוגשה בקשה?
אורי מקלב: יש מסקנה אחת, שודאי צריך לראות, שהציבור לא יודע.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, שגם אנחנו לא ידענו מזה, רק בתקופה האחרונה.
שרון קדמי: אבל ההרשמה נפתחה לפני חודשיים.
אורי מקלב: אבל עם כל זה, מי נרשמה?
אורי מקלב: למי שקיבלו את זה דרך המעונות.
אורי מקלב: אבל קודם כל, יש אנשים, שהם חדשים במערכת.
אורי מקלב: אבל, גם מי שנרשם למעונות, עדיין רק קיבל עכשיו.
אורי מקלב: והעובדה היא שאנשים לא יודעים.
שרון קדמי: אנחנו נצא באיזשהו קמפיין מהיר, על מנת להעלות את התודעה.
שרון קדמי: מי שקיבל את הערכות, זה לא שלא לקחו ערכות, לקחו ערכות, כי מועדי ההרשמה הסתיימו.
שרון קדמי: המזכירות פה, הארגונים יכולים להגיד כמה ערכות הם חילקו.
שרון קדמי: זאת אומרת, הערכות כרגע עברו מהארגונים להורים.
שרון קדמי: זאת אומרת, ההורים צריכים לשלוח אותם למוקד.
שרון קדמי: אין לי בעיה, כדי להגיד לכל ההורים, חברים חברות יקרות, אנא תעבירו אלינו את הערכות.
ציפי חוטובלי: עד מתי ההורים יכולים להגיש את הערכות?
שרון קדמי: כל הזמן.
שרון קדמי: תגישו.
אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, אני מבין ממך, שאתה בא ואומר, תשמעו, המצב, עד היום קלטנו שמונה עשרה אלף טפסים.
אורי מקלב: אנחנו עכשיו, תוך חודש או קצת יותר מזה, אנחנו נקלוט את השאר.
אורי מקלב: אנחנו, מה לעשות, אדוני המנכ?ל, מי שלא נאה מקיים לא יכול להיות נאה דורש.
אורי מקלב: אתה תראה, במשך השנה האחרונה לא עמדתם במשימות שלכם, ולא עמדתם בזמנים.
אורי מקלב: אתם גם לא תעמדו היום.
אורי מקלב: ואם אתה משאיר את ההוראה, שלא ייקבע דרגות ביניים אנחנו, את מבחן התוצאה אנחנו יודעים.
אורי מקלב: מה שהורים יקבלו, אנחנו יודעים.
אורי מקלב: ואנחנו באים היום, ואנחנו מקיימים את הישיבה, ולא מחר.
אורי מקלב: ולא אחרי ספטמבר.
אורי מקלב: ולא באוקטובר.
אורי מקלב: כדי שלא יהיה מצב, שאנשים יבואו ויבכו פה, ואנשים יבואו ויתלוננו, שאנחנו נדרשים לשלם תשלום מלא.
אורי מקלב: הם לא יוכלו לעמוד בזה.
שרון קדמי: אז בוא נסכם, שבסוף החודש הזה, אתם יוצאים לפגרה?
שרון קדמי: אין לי בעיה, אתם רוצים לכנס ישיבה?
אורי מקלב: אנחנו לא יוצאים לפגרה.
אורי מקלב: הכנסת יוצאת לפגרה.
שרון קדמי: אני מתנצל.
שרון קדמי: אני אשמח להגיע לכאן בסוף החודש הזה, לדווח לכם בשלושים ואחד באוגוסט כמה ערכות נקלטו, כמה דרגות ניתנו.
שרון קדמי: ואם תהיה בעיה של דרגה זמנית, תאמינו לי, אני אפתור לכם את הבעיה.
ציפי חוטובלי: אבל שרון, אנחנו לא רוצים לעמוד שוב בפני המציאות, שבה תוך חודש אתה צריך לקלוט מאתיים אלף טפסים.
שרון קדמי: אבל זה הרציונל של כל המערכת.
שרון קדמי: מה שהיה שנה שעברה היה הזוי, היה לא סביר.
שרון קדמי: כי המערכת היא מערכת חדשה, שלקח זמן להתניע אותה.
שרון קדמי: זה מה שקורה במערכות כאלה מורכבות וגדולות.
שרון קדמי: המטרה השנה, שכל התהליך הזה, יתבצע בימים, שלא נאמר שעות.
שרון קדמי: חובת ההוכחה עלינו.
שרון קדמי: אני אומר שוב, תזמינו אותנו בסוף החודש, נבוא ונדווח.
שרון קדמי: יהיה בעיה של דרגות זמניות או דרגות ביניים?
שרון קדמי: אני מבטיח לכם, נפתור אותם.
שרון קדמי: רק קודם, אני לא יכול לפתור בעיה אם אני לא יודע שהיא קיימת.
אורי מקלב: אנחנו מוכנים לקבל את זה כגורם מדרבן להורים, לבוא ולהירשם.
אורי מקלב: אנחנו גם מוכנים להיות שותפים לעניין הזה.
אורי מקלב: אבל זה לא יכול להיות, שגורם מדרבן יהפוך למשהו עקרוני.
אורי מקלב: אני אומר רק נושא למשל, הגבייה שלכם, שרק תלוש המשכורת של חודש מרץ הוא הקובע.
אורי מקלב: הוא כבר מביא לנו את הבעיה בהתנהלות.
אורי מקלב: אנחנו יודעים היום, שחלק מהטפסים, שלא נקלטו, שלקח זמן, הויכוח בין ההורים לבין המוקדים, האם יתקבלו המסמכים או לא?
אורי מקלב: אין לי מסמך כזה.
אורי מקלב: לא עבדתי בחודש הזה, היה לי ככה, המעביד, כל מיני דברים.
אורי מקלב: יש הרי כל כך הרבה בעיות בנושאים האלה.
אורי מקלב: ואנחנו לא יכולים להיות, להחליט על כולם באופן שווה.
אורי מקלב: את אותו החלה של אותו נוהל.
אורי מקלב: ואנחנו אחרי זה לא יכולים להתגמש בתוך הנהלים האלה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להתגמש.